Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

03 липня 2019 року позивач звернулась з позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових одиниць із земель, розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з 16 вересня 1974 року вона був членом колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС», який було перейменовано у колгосп «Межиріч» 15 лютого 1992 року і в подальшому реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Межиріч». 20 січня 1994 року було видано державний акт на право колективної власності на землю колгоспу «Межиріч», згідно рішення Межиріцької сільської ради від 24 березня 2000 року №11 державний акт вважається виданим КСП «Межиріч». Розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових одиниць. Однак у списку членів КСП «Межиріч», доданому до державного акту, її прізвище не значиться. У березні 2018 року з пояснень землевпорядника Межиріцької сільської ради вона дізналась про те, що має право на земельну частку (пай). Тому вона вважає, що строк для звернення до суду з позовом нею не пропущений. Від позивача [PERSON] та її представника надійшли заяви про розгляд справи у їхню відсутність на підставі доданих до позовної заяви документів. У підготовчому провадженні судом двічі було постановлено ухвалу про зобов`язання відповідача - Межиріцької сільської ради подати відзив на позовну заяву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України - 18 жовтня 2019 року та 15 листопада 2019 року. Однак належно оформленого відзиву на позов від Межиріцької сільської ради не надійшло. Натомість надійшов лист № 2041 від 13 грудня 2019 року, підписаний сільським головою Луценком О.Г., про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, в якому зазначено, що відповідач у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. За змістом письмового клопотання про виключення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області зі справи як неналежного відповідача, представник Головного управління Держгеокадастру зазначає, що саме сільська рада має повноваження щодо розпорядження землями колективної власності, уточнює списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Крім того позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки той факт, що позивач про порушення свого права дізналась лише у березні 2018 року після роз`яснення землевпорядника Межиріцької сільської ради, нічим не підтверджується. За даними Відділу у Павлоградському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та у м.Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, 20 січня 1994 року колгоспу «Межиріч», що знаходиться у с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, передано у колективну власність для сільськогосподарського використання 10 253 гектари землі у межах згідно з планом. Згідно з рішенням виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №11 від 24 березня 2000 року, державний акт на право колективної власності на землю вважається виданим КСП «Межиріч» як правонаступнику колгоспу «Межиріч». До позовної заяви додано копію трудової книжки [PERSON] , з якої видно, що позивач 16 вересня 1974 року була прийнята у члени колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС», у період з 1974 року по 1981 рік працювала у будівельній бригаді та винзаводі, 02 жовтня 1992 року прийнята у колгосп «Межиріч» на роботу за договором в якості каменщика (а.с.7-8). У додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, виданому колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, а саме у списку громадян [PERSON] не значиться. Відповідно до п.2-4 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно запису у трудовій книжці позивача, вона 02 жовтня 1992 року була прийнята у колгосп «Межиріч» на роботу за договором в якості каменщика, тобто не була членом колективного сільськогосподарського підприємства. До позовної заяви не додано будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що позивач була саме членом колективного сільськогосподарського підприємства, а не його найманим працівником. Таким чином позивачем не доведено обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідачем - Межиріцькою сільською радою не надано відзиву на позов, у поданій заяві про розгляд справи у їхню відсутність не висловлено позиції відповідача по справі. Тому невідомо, чи визнаються відповідачем обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, зокрема стосовно того, що про порушення свого права на земельну частку (пай) вона дізналась у березні 2018 року з пояснень землевпорядника Межиріцької сільської ради. Позивачем ніяких доказів на підтвердження цієї обставини не надано. Тому позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Судові витрати по справі слід покласти на позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed