Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

04 вересня 2018 року [PERSON]звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді від 05 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 17 жовтня 2018 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпро ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпро ради, в якій просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір`ю [PERSON]. Ухвалою суду від 18.12.2018 року вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпро ради, - про визначення місця проживання малолітньої дитини, - закрито у зв'язку з відмовою позивача за первісним позовом [PERSON] від позову відповідно до його письмового клопотання від 29.01.2019 року, яке надійшло до суду 31.01.2019 року. Також зазначене клопотання містить вказівку про визнання позивачем за первісним позовом [PERSON] зустрічного позову [PERSON] та прохання визачити місце проживання дитини разом з матір`ю. В обгрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначила, що з 20 грудня 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, від попереднього шлюбу із [PERSON] позивачка має сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 вересня 2018 року шлюб з відповідачем розірвано. Після припинення фактичних шлюбних відносин в червні 2018 року син позивачки та відповідача [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю, проти чого відповідач спочатку не заперечував. Між сторонами не було спору з приводу визначення місця проживання дитини, позивачка не заважала батькові спілкуватися із сином в будь-який час без обмеження часу на спілкування із дитиною. Але у вересні 2018 року позивачці стало відомо, що відповідач звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини разом із батьком. З цього часу відповідач бере сина до себе та повертає його матері коли завгодно, здебільшого коли дитина хворіє, бо часу та бажання його лікувати він не має. З 01 жовтня 2018 року позивачка повністю була позбавлена можливості бачитися та спілкуватися із сином. Відповідач не тільки не віддає дитину, а й постійно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, всі намагання позивачки побачити сина закінчуються сварками, стусанами та викликом поліції. Після народження сина [PERSON], з грудня 2015 року позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку та отримує грошову допомогу, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпро ради від 08.10.2018 р. №1096. Завдяки цьому позивачка має стабільний дохід для утримання сина. Окрім того, позивачка додатково отримує неофіційний дохід від виконання робіт по ремонту квартир, будинків та інших приміщень. З 01 вересня 2018 року позивачка винаймає житлову квартиру [ADDRESS] за довгостроковим договором оренди від 01.09.2018 року, а тому має можливість створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина у місті Дніпро, відвідування того ж самого дитячого садка, задоволення гармонійного розвитку його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Позивачка проживає у комфортабельній квартирі із сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання і утримання дитини. В квартирі обладнане місце для дитини, щоб [PERSON] міг мати здоровий сон, навчатися і гратися. Крім того, позивачка веде здоровий спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до обох своїх синів, на диспансерних обліках ніде не перебуває, що підтверджується медичними довідками. Таким чином, позивачка має можливість забезпечити сину належні умови проживання, повного мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, позивачка не чинитиме перешкод для спілкування відповідача із сином і готова, зі свого боку, сприяти тому, щоб дитина через розлучення із його батьком не була позбавлена піклування останнього. Відповідач не може дати дитині належного виховання та розвитку, враховуючи вік дитини, а також наявності в нього на утриманні ще однієї дитини від попереднього шлюбу - сина [PERSON], [INFO], якого позивачка також виховувала у період спільного проживання з відповідачем. Окрім того, внаслідок способу життя відповідача, а також нестабільної психологічної поведінки дитина не може постійно проживати разом із батьком без матері. Позивачка неодноразово зверталась до правоохоронних органів з відповідними заявами стосовно конфліктних ситуацій у родині, але належного реагування з боку поліції так і не отримала, що підтверджується листами Дніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області. Визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір'ю на теперішній час максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини, приймаючи до уваги також малолітній вік дитини та її особисту прихильність до матері. Поведінка відповідача порушує права позивачки як матері дитини, позивачка була вимушена звернутися із заявою від 04.10.2018 року до служби у справах дітей Центральної районної у м. Дніпро ради, відповідь на яку не отримала. В суді позивачка за зустрічним позовом [PERSON] підтримала заявлені нею вимоги та обставини, викладені у позові; згідно поданого до суду письмового клопотання просила долучити до справи письмові докази в обгрунтування позову, а також клопотання про забезпечення доказів, однак на його розгляді не наполягала у звязку з визнанням відповідачем за зустрічним позовом заявлених нею вимог; у наданій суду письмовій заяві позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просить задовольнити заявлений нею позов, визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Просить розглянути справу без її участі. До початку судового засідання від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій він зазначив, що зустрічний позов визнає та не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матір`ю [PERSON]. Просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Управління - служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпро ради в судове засідання не з`явився, листом начальника управління просить справу розглянути без участі представника та прийняти рішення в інтересах дитини та відповідно до норм чинного законодавства; зазначено, що органом опіки не розглядалось питання визначення місця проживання дитини за заявою сторін, тому будь-яких рішень та висновків з даного приводу не приймалось. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпро ради до суду не з`явився, клопотань та заяв не надходило. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 20 грудня 2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 1038 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (арк.с. 16). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (арк.с. 17). Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після припинення шлюбних відносин дитина [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю. Як зазначила позивачка за зустрічним позовом, після народження сина [PERSON], з грудня 2015 року позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку та отримує грошову допомогу, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпро ради від 08.10.2018 р. №1096 (арк.с. 79). Завдяки цьому [PERSON] має стабільний дохід для утримання сина. Окрім того, додатково отримує неофіційний дохід від виконання робіт по ремонту квартир, будинків та інших приміщень. З 01 вересня 2018 року [PERSON] винаймає житлову квартиру [ADDRESS] за довгостроковим договором оренди від 01.09.2018 року (арк.с. 81), а тому має можливість створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина у місті Дніпро, відвідування дитячого садка, задоволення гармонійного розвитку його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. [PERSON] проживає у комфортабельній квартирі із сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання і утримання дитини. В квартирі обладнане місце для дитини, щоб [PERSON] міг мати здоровий сон, навчатися і гратися. [PERSON] веде здоровий спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до обох своїх синів, на диспансерних обліках лікарів не перебуває, що підтверджується медичними довідками (арк.с. 80). Таким чином, [PERSON] має можливість забезпечити сину належні умови проживання, повного мірою займатися вихованням дитини. Разом з тим, [PERSON] зазначила, що не чинитиме перешкод для спілкування батька із сином і готова сприяти тому, щоб дитина через розлучення із його батьком не була позбавлена піклування останнього. Батько дитини - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] - позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, розглянувши справу в межах предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суд ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню. В судовому засіданні не встановлено фактів, які б негативно впливали на фізичний та духовний розвиток дитини як на складову виховання її матір`ю. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У зв'язку з визнанням зустрічного позову відповідачем до початку розгляду справи по суті на стадії підготовчого судового засідання, суд

Outcome: approved