Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

02 грудня 2016 року [PERSON] обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості незаконно отриманої соціальної послуги з профнавчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] з 23.11.2009 року по 25.07.2010 року перебував на обліку як безробітний, та отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття. За направленням [PERSON] міського центру зайнятості, згідно з договором №39/10-2 від 17.05.2010р., з 17.05.2010 року по 08.06.2010 року [PERSON] проходив професійне навчання за професією «Водій категорії «Е» у Конотопській автомобільній школі ТСО України. Оплата вартості навчання проводилась [PERSON] обласним центром зайнятості. У заяві про надання статусу безробітного від 23.11.2009 [PERSON] повідомив про те, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Однак, відповідно до отриманих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з 08.04.2002 року по 19.02.2015 року, [PERSON] був зареєстрований як фізична особа підприємець. Внаслідок неповідомлення про перебування у статусі суб'єкта підприємницької діяльності під час реєстрації безробітним, 23.11.2009 відповідачем було незаконно отримано соціальну послугу з профнавчання, вартість якого за період з 17.05.2010 року по 08.06.2010 року склала 1488,50 грн. [PERSON] міського центру зайнятості від 22.06.2016 №7/1520 [PERSON] повідомлено про необхідність повернення коштів. Станом на 30.11.2017р. кошти не сплачено. Посилаючись на норми ч.1 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивач просить стягнути із відповідача на користь [PERSON] обласного центру зайнятості суму вартості незаконно отриманої соціальної послуги з профнавчання у розмірі 1488, 50 грн.та стягнути з відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча повідомлявся судом належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов відповідач не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 23.11.2009 року по 25.07.2010 року перебував на обліку як безробітний, та отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття (а.с.5-6). У заяві про надання статусу безробітного від 23.11.2009 року [PERSON] повідомив про те, що він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності (а.с.7). Згідно з договором №39/10-2 від 17.05.2010 року, з 17.05.2010 року по 08.06.2010 року, [PERSON] за направленням [PERSON] міського центру зайнятості проходив професійне навчання за професією «Водій категорії «Е» у Конотопській автомобільній школі ТСО України (а.с.13). Відповідно до довідки [PERSON] обласного центру зайнятості від 21.06.2016 року №03-09/1171, витрати, повязані з організацією навчання безробітного [PERSON] в Конотопській автошколі з період навчання з 17.05.2010 року по 08.06.2010 року складають 1488,50 грн. (а.с.14). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, який був зроблений на запит [PERSON] міського центру зайнятості від 16.06.2016 року, [PERSON] з 08.04.2002 року по 19.02.2015 року був зареєстрований як фізична особа - підприємець (а.с.10-11). Про встановлення факту надання неправдивих відомостей та одержання матеріального забезпечення по безробіттю незаконним шляхом [PERSON] міським центром зайнятості 21 червня 2016 року було складено акт, з яким ознайомлений і [PERSON] (а.с.12). У звязку із виявленим фактом незаконного отримання відповідачем соціальної послуги з професійного навчання, [PERSON] обласним центром зайнятості було видано наказ від 22.06.2016 року № 29 про повернення [PERSON] незаконно отриманої соціальної послуги з профнавчання у розмірі 1488, 50 грн. за період з 17.05.2010 року по 08.06.2010 року(а.с.15). [PERSON] міського центру зайнятості від 22.06.2016 №7/1520 [PERSON] повідомлено про необхідність повернення коштів, даний лист відповідач отримав 23.06.2016 року, про що свідчить його підпис (а.с16). Вказані обставини відповідачем не спростовані, будь-яких заперечень проти позову та доказів відповідачем не надано. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з безробітних стягуються кошти виплачені їм у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача [PERSON] обласного центру зайнятості є порушеним, і підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача вартості незаконно отриманої соціальної послуги з профнавчання, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн., тобто у розмірі, визначеному законом станом на час подачі позову.

Outcome: approved