Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

03.06.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останньої та визнання за нею, як спадкоємицею за заповітом, права власності на земельну ділянку площею 4,3103 га, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) [NUMBER], передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №493531, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21.02.2003 року за №10-10-137. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за тих підстав, що відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2014 року замінено первісного відповідача - Лощинівську сільську раду Ізмаїльського району Одеської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, належними відповідачами - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.61). Позивач, відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Позивач направила представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Відповідачі звернулися із заявами про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності (а.с.86, 89). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] позов та обставини позову визнала в повному обсязі. Наслідки визнання позову їй роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON] постійно проживала разом з бабкою [PERSON] на час смерті останньої за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що позивач [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №493531, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21.02.2003 року за №10-10-137, належала земельна ділянка площею 4,3103 га, розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) [NUMBER], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16). 07.06.2012 року [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований виконкомом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №74, яким вказану земельну ділянку, заповіла [PERSON], що підтверджено спадковою справою №253/2013 від 19.06.2014 року (а.с.18, 68-85). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2013 року, виданим виконкомом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с.9, 70). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Частина 1 ст.1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. У судовому засіданні встановлено, що позивач на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] за №993/01-16 від 30.04.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (а.с.10). Приймаючи до уваги викладене, а також ту обставину, що відповідачі безумовно визнали позов і їх визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved