Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

03 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 лютого 2015 року з нього стягнуті аліменти на користь відповідачки на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку з 27 листопада 2014 року по 01 листопада 2016 року. 05 березня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Октябрського районного суду від 23 січня 2014 року з нього також стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання їх дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позивач посилається на те, що при визначенні розміру аліментів на дружину остання не повідомила суд про те, що з нього стягуються аліменти на утримання дочки. Крім того, судом під час призначення аліментів не було враховано, що відповідачка отримує пенсію та заробітну плату. Так, відповідачка отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 6087,42 грн., в той час, як його заробітна плата становить 5361,49 грн. Відповідачка отримує пенсію у розмірі 1377,13 грн., а тому сукупний її дохід становить 7464,55 грн. Таким чином, відповідачка не потребує його матеріальної допомоги. Позивач просить припинити право відповідачки на утримання у звязку з тим, що вона перестала потребувати матеріальної допомоги. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Суду надала пояснення про те, що матеріальний стан відповідачки дозволяє їй утримувати себе та вона не потребує матеріальної допомоги позивача, який отримує доходи у значно меншому розмірі. Представник відповідачки позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідачка з вини позивача стала інвалідом 3 групи, її стан здоровя не змінився, вона продовжує хворіти та має декілька захворювань, одне з якого потребує операції. Перебуває на обліку в онко-диспансері. У звязку з цим відповідачка значну частину доходів витрачає на лікування. Хоча відповідачка і отримує аліменти на дитину, проте вона несе значно більші витрати на утримання дитини. Також нею здійснюються комунальні платежі. Відповідач же придбав собі дорогий телевізор. Відповідачка працює тимчасова на прийнята на роботу на період відпустки по догляду за дитиною іншого працівника. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Окиябрського районного суду м.Полтави від 11 лютого 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання як дружини, з якою проживає дитина, починаючи з 27 листопада 2014 року по 01 листопада 2016 року. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2015 року вказане рішення залишено без змін. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 березня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно з ч.3 ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що : 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Згідно з позовною заявою позивач просить припинити право відповідачки на аліменти у звязку з тим, що вона перестала потребувати матеріальної допомоги та посилається на те, що при ухваленні рішення про стягнення з нього аліментів судом не взято до уваги матеріальний стан відповідачки та наявність у нього аліментних зобовязань щодо утримання дочки. Так, згідно з рішенням Октябрського районного суду від 23 січня 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 листопада до повноліття дитини. Як вбачається з витягу з наказу № 89-к від 12 травня 2014 року [PERSON], старшого касира бухгалтерії, призначено тимчасово виконуючою обовязки начальника господарського відділу з 12 травня 2014 року на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку начальника господарського відділу [PERSON] Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10 липня 2015 року відповідачка є інвалідом 3 групи та отримує пенсію у розмірі : з 14 жовтня 2013 року 1372,30 грн., з 01 грудня 2013 року -1377,13 грн. Таким чином, послання відповідача на те, що відповідачка перестала потребувати матеріальної допомоги, так як її дохід значно перевищує його дохід, суд вважає необґрунтованим, оскільки ці обставини існували і на час ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання відповідачки, яке було ухвалене 11 лютого 2015 року та залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2015 року. Суд також не бере до уваги посилання позивача на ті обставини, що при стягненні з нього аліментів судом не враховано наявність у нього аліментних зобовязань та матеріальний стан сторін, оскільки це фактично є незгода позивача з рішенням суду про стягнення з нього аліментів. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка продовжує хворіти та потребує лікування, що підтверджується наданою медичною документацією про наявність кисти лівої гайморової пазухи, хвороба щитовидної залози, стійких наслідків перенесеної черепно-мозкової травми та інших захворювань, має інвалідність 3 групи, яка встановлена до 01 листопада 2016 року. У відповідності до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідачем не надані належні та допустимі докази щодо тих обставин, що відповідачка не потребує його матеріальної допомоги або ж він неспроможний надавати їх матеріальну допомогу, або ж змінився його матеріальний стан та матеріальний стан відповідачки, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed