Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

03.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Вказавши, що 25 жовтня 2014 року уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу є син - [PERSON] , [INFO] . Останнім часом, чоловік веде себе дуже агресивно, що створює загрозу для здоров`я та життя заявника та чотирьохрічного сина. За час шлюбу позивач неодноразово потерпала від погроз, принижень та знущань зі сторони чоловіка, свідками чого були сусіди, знайомі та старша донька. Останнім часом чоловік зловживає спиртними напоями, а агресія до заявника та її дітей проявляється все частіше та частіше. Так 28.11.2019 та 29.11.2019 року, чоловік особливо агресивний, заявнику тричі доводилось викликати поліцію за номером 102. Він погрожує заявнику та її дітям розправою, вбивством, виганяє з дому, а одного разу взагалі закрив дитину вдома та сказав, що спалить будинок разом із сином. 29.11.2019 року поліцейськими, у зв`язку із фізичним та психологічним домашнім насиллям, винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, серії АА № 034184, із забороною [PERSON] залишити місце проживання постраждалої особи, тобто [PERSON] , забороною на вхід до її місця проживання та контактувати з нею будь якими способами, строком на 2 діб, з 19.00 годин 29.11.2019 року до 19.00 годин 01.12.2019р. Однак агресія від чоловіка не припиняється, та знову звернувшись до поліції заявнику вказали про необхідність звернутися до суду з заявою про винесення обмежувального припису. Заявник дуже боїться за своє життя та здоров`я, а також за сина, який відвідує дитячий садочок «Сніжинка», до якого батькам дітей - вільний доступ. Місце проживання чоловіка на час дії термінового заборонного припису поліції від 29.11.2019 р., заявнику не відомо, однак відомо місце проживання його батьків: [ADDRESS] . Працює чоловік плавильником на Запорізькому заводі Феросплавів із завантаженням - два дні на тиждень, а п`ять днів вільних, тобто має багато вільного часу. Заявник зазначала, що неодноразово потерпала від вчинення насильства в сім`ї, від чоловіка [PERSON] та його неадекватної поведінки, що мало місце протягом двох років, з особливим загостренням останнього тижня, а тому просить суд встановити наступні заходи обмеження прав [PERSON] відносно [PERSON] та покласти на нього наступні обов`язки: -заборонити перебувати в місці проживання та наближатися не менше ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] у будь-який час доби; заборонити перебувати та наближатися не менше ніж на 50 метрів до дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 161 «Сніжинка», в якому навчається [PERSON] , у будь-який час доби; заборонити наближатися не менше ніж на 100 метрів до [PERSON] у будь-який час доби; заборонити вести листування та телефонні переговори з [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Ухвалою суду від 03.12.2019 року, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 04.12.2019 року. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. У судове засідання 04.12.2019 року [PERSON] не з`явився, повідомив суду про бажання взяти участь у судовому засіданні та неможливість прибути на час призначений судом у зв`язку із прямуванням з с. Кам`янко -Дніпровська Запорізької області до м.Запоріжжя, з урахуванням думки заявника, розгляд заяви відкладено до 09.12.2019 року. У судовому засіданні 09.12.2019 та 12.12.2019 року заявниця [PERSON] просила заяву задовольнити та зазначила, що чоловік себе дуже агресивно, що створює загрозу для здоров`я та життя заявника та чотирьохрічного сина. За час шлюбу позивач неодноразово потерпала від погроз, принижень та знущань зі сторони чоловіка, свідками чого були сусіди, знайомі та старша донька, [PERSON] тримає постійно їх родину у психологічній напрузі, розбив її телефон, не дає можливості влаштуватися на роботу, виганяв з дому, постійно ображає і принижує. Останнім часом чоловік зловживає спиртними напоями, а агресія проявляється все частіше та частіше, і 28.11.2019 та 29.11.2019 року, чоловік особливо агресивний, тричі викликалася поліцію за номером 102. Також зазначила, що знущання над нею та дітьми триває багато років, однак вона увесь час це терпіла заради дітей і через те, що [PERSON] поставив її в економічну залежність від нього, не давав влаштуватися на роботу, словесно ображав, принижував, залякував і такі дії викликали у неї побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди психічному здоров`ю. Також зазначала, що мало місце намагання чоловіком її отруїти, однак вона нікуди не зверталася через побоювання за свою безпеку та безпеку дітей. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що не створює загрози для заявника, працює, однак заявник його постійно провокує, викликає поліцію, між ними постійні сварки. Також зазначив, що дійсно щодо нього було застосовано припис, однак наміру здійснювати насильство відносно заявника не бажає. Сина він любить і зла йому не бажає. Наразі він проживає у друга, однак має постійну роботу. Іншого житла на території м. Запоріжжя не має, мешкає у знайомого. Проти задоволення заяви заперечує. У судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що є дочкою заявника, [PERSON] - її відчим. Свідок повідомила, що [PERSON] погрожує, психічно знущається з її матері вже тривалий час, поводить себе агресивно, у зв`язку із чим неодноразово викликалася поліція, і 28.11.2019, і 29.11.2019 року, [PERSON] був особливо агресивний, тричі викликалася поліцію за номером 102, він розбив матері телефон і зробив неможливим проживання свідка у зазначеній квартирі. Вони усією родиною тривалий час потерпають від психологічного тиску та знущань [PERSON] . Мати свідка побоюється за свою безпеку та безпеку дітей. Свідок [PERSON] підтвердила відомі їй обставини щодо вчинених [PERSON] фактів домашнього насильства відносно заявниці. У судовому засіданні допитана за клопотанням заінтересованої особи свідок [PERSON] пояснила, що є сестрою [PERSON] і характеризує його позитивно, а заявник навмисно провокує скандали з [PERSON] , викликає поліцію. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в ст. 1 надає наступні визначення: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно зі ст. 2 предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя; колишнє подружжя; та ін.. Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків. Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (ст. 5 цього Закону). В порядку визначному ст. 26 цього Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених ч. 1 цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з ч. 4 цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Так, судом встановлено наступне. 25 жовтня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1526, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу є син - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 293, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] одночасно з даною заявою подано заява про розірвання шлюбу. 29.11.2019 року поліцейськими, у зв`язку із фізичним та психологічним домашнім насиллям, винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, серії АА № 034184, із забороною [PERSON] залишити місце проживання постраждалої особи, тобто [PERSON] , забороною на вхід до її місця проживання та контактувати з нею будь якими способами, строком на 2 діб, з 19.00 годин 29.11.2019 року до 19.00 годин 01.12.2019р. Відповідно до листа т.в.о начальника Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області зазначено про те, що заява від 29.11.2019 року ЄО 33130 розглянута. Під час перевірки на чоловіка [PERSON] складено терміновий припис з забороною відвідувати оселю та складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП, який буде розглянутий в установленому порядку. Звернення заявника зареєстровані Вознесенівським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ЄО33119 від 29.11.2019, ЄО33689 від 05.12.2019, ЄО33185 від 29.11.2019, ЄО 33130 від 29.11.2019, ЄО 33391 від 02.12.2019р. З пояснень заявника та свідка [PERSON] встановлено, що заявник неодноразово потерпала від погроз, принижень та знущань зі сторони чоловіка. 28.11.2019 та 29.11.2019 року тричі викликалася поліцію за номером 102. Факт виклику поліції не спростовується і [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до листів Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 12.12.2019 року та служби (управління) у справах дітей відділу по Вознесенівському району від 05.12.2019 року [PERSON] зверталася до зазначених установ з приводу насилля в родині. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї , дітей та молоді від 04.12.2019 року з`ясовано, що до відділу з приводу вчинення насилля звернулася [PERSON] з повідомленням про те, що [PERSON] вчиняє психологічне , фізичне насилля, застосовує психологічний тиск та фізичну силу по відношенню до неї та дитини, зі слів [PERSON] та її повнолітньої дочки, [PERSON] проявляв психологічне, економічне насилля до неї та доньки протягом декілька років. Заявнику запропоновано звернутися до психолога і юриста. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом№ 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних належних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, а ні ж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено. Долучений [PERSON] у судовому засіданні лист [PERSON] не спростовує твердження заявника, викладені у позові та у судовому засіданні, а навпаки свідчить про наявність обопільних конфліктних стосунків. Не спростовують і доводи заявника пояснення свідка [PERSON] , яка також перебуває у конфліктних стосунках з [PERSON] , що встановлено під час судового засідання з поведінки заявника та цього свідка. Надана у судовому засіданні 12.12.2019 року [PERSON] копія військового квитка та довідка ТВО військового комісара Центрального ОРВК про зміну реєстрації місця проживання також не спростовує доводів заявника щодо застосування відносно неї насильства, як і не спростовує цих обставин і надані заінтересованою особою договір купівлі-продажу від 28.09.2019 року квартири та копія паспорта з відміткою про реєстрацію [PERSON] 09.12.2019р . у квартирі [ADDRESS] . При цьому суд зауважує, що зареєструвався [PERSON] у цій квартирі 09.12.2019 року, тобто після судового засідання по розгляду заяви [PERSON] , яке відбулося 09.12.2019 року, під час якого [PERSON] повідомляв, що працює у м.Запоріжжя та має тимчасове місце проживання. Зважаючи на вказані докази, а також пояснення заявниці, є підстави вважати, що вчинення останнім насильства в сім`ї, носить систематичний характер, існували та існують і надалі ризики можливого продовження таких дій. Із вказаних доказів та пояснень сторін, вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають та такі конфлікти переростають у більш насильницькі дії з боку [PERSON] , хоча на даний час його дії мають ознаки психологічного (образи, погрози, залякування, тощо) тиску, проте є такими, що порушують психологічну недоторканість людини і що спричинили емоційну невпевненість у заявниці, викликали побоювання за свою безпеку та спричинили шкоду психічному здоров`ю заявниці. Отже, сварки між сторонами носять обопільний характер, про що також і зазначав у судовому засіданні і [PERSON] , однак ці обставини не спростовують, а навпаки підтверджують наявність вкрай неприязних відносин між подружжям, які у разі не застосування належних засобів впливу можуть призвести до тяжких негативних наслідків. Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких; важкі наслідки спричинені цим та бажання заявниці попередити такі та захистити від таких себе, свідчать наведені вище докази та звернення [PERSON] до суду та правоохоронних органів. Під час розгляду справи «Беваква та С. проти Болгарії » у рішенні від 12 вересня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що хоч основним об`єктом статті 8 Конвенції є захист фізичних осіб від свавілля державних органів, додатковими об`єктами можуть бути і позитивні зобов`язання, що проявляються в ефективній «повазі» до приватного та сімейного життя і такі зобов`язання можуть включати в себе застосування заходів з врегулювання відносин між фізичними особами. Діти та інші вразливі особи мають право на ефективний захист (§64). Суд також наголосив, що концепція приватного життя включає в себе фізичну та психологічну недоторканість людини. Окрім цього, позитивні зобов`язання державних органів в аспекті забезпечення прав, передбачених статтями 2 та 3 Конвенції, а в окремих випадках статтею 8 самостійно або у поєднанні зі статтею 3, можуть включати обов`язок встановлювати та застосовувати на практиці відповідне законодавство, що дозволяє захистити проти насильницьких актів з боку фізичних осіб (§65). Дослідженням наданих заявником доказів встановлено, що доводи заяви знайшли своє часткове підтвердження, оскільки наявність конфлікту між подружжям, що мало наслідком звернення заявника із заявами до поліції, відсутність бажання примирення у постраждалої від домашнього насильства, а також відсутність ознак щирого каяття у заінтересованої особи кривдника, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем їх проживання та за місцем реєстрації заявника. Незважаючи на те, що заінтересована особа жодного разу не був притягнутий до адміністративної чи кримінальної відповідальності стосовно вчинення насильства в сім`ї, суд вважає, що вказані докази в своїй сукупності підтверджують факт тривалого психологічного насильства в сім`ї та хоч окремі епізоди насильства і не досягали такого рівня, що свідчив про необхідність притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності, однак, зважаючи на неодноразовість вчинення такої поведінки, суд вважає, що вказані докази, а, також, пояснення заявниці, якою такі докази більш деталізовано, свідчать про те, що вчинення [PERSON] психологічного насильства в сім`ї щодо заявниці має місце тривалий час і вважати існували та існують і надалі ризики можливого продовження таких дій [PERSON] , а також можливої ескалації такого насильства. Про вказане, а саме наявність таких ризиків, свідчать, як згадані докази, а також, і заперечення самої заінтересованої особи своїх дій; не усвідомлення всієї серйозності таких; небажання врегулювати існуючу напружену ситуацію та змінити свою поведінку. Визначаючи види заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків обмежувальним приписом, суд враховує обставини справи, тривалість неприязних стосунків та той факт, що квартира де мешкає заявниця придбана під час шлюбу з [PERSON] і є їх місцем проживання та реєстрації. При цьому, [PERSON] з 09.12.2019 зареєстрований у квартирі, в якій проживає і заявник з дитиною і є її власником. За змістом ч.7 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Щодо повнолітніх осіб такі обмеження відсутні. Матеріали справи не містять доказів які б підтвердили те, що [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні належним йому майном. Суд зауважує, що дійсно вжиттям заходів, про які йшлося обмежуються права [PERSON] зокрема, право на користування житлом, майном (зокрема, залишеним у квартирі), тощо. Однак, такі заходи як вбачається із наведених вище норм закону та практики ЄСПЛ є виправданими, оскільки таких прав заінтересована особа не позбавляється, а такі лише законно тимчасово обмежуються з метою забезпечення реалізації та захисту прав потерпілої особи, а саме прав на життя, здоров`я, безпеку, житло, свободу, тощо, що слід вважати мають у даному випадку пріоритет. Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та слід вважати є пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві). Крім того, заявник просить заборонити перебувати та наближатися не менше ніж на 50 метрів до дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 161 «Сніжинка», в якому навчається [PERSON] , у будь-який час доби, що не підлягає до задоволення, оскільки доказів вчинення насильства по відношенню до малолітньої дитини заявник не надала, крім того, такий вид обмеження безпосередньо може вплинути на можливість батька виконувати свої батьківські обов`язки та реалізовувати свої батьківські права. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини,оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника а, тому суд, з метою запобігання ризиків повторного вчинення насильства у сім`ї приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального приписувідносно [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника строком на 2 місяці та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4ст. 350- 6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial