Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

04.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення аліментів на його утримання, посилаючись на те, що він є пенсіонером за віком та загальний стан здоровя якого унеможливлює виконання будь-якої роботи без шкоди здоровя. Просив стягнути з кожного з відповідачів аліменти на його утримання у розмірі по 1 000 грн. щомісячно, з дня подачі позову довічно. Представник позивача у судове засідання не зявився, натомість надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Згідно листа Відділу ведення ДРВ виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 06.03.2017 року №06-16/22 відомості про місцезнаходження відповідачів м.Алчевськ, Луганська область. Згідно додатку 1 листа Полтавської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 15.12.2017 року №04.1-40-570 встановлено, що на території м.Алчевськ Луганської області УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти (а.с.29-34). З урахуванням вимог ст.10 ЦПК України з метою сповіщення відповідачів про судовий розгляд справи Полтавським районним судом Полтавської області здійснено розміщення оголошення про виклик до суду відповідачів по справі на сайті «Судова влада». Відповідачі в судове засідання не зявилися, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~ Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. \~ Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], [INFO] згідно свідоцтв про народження серія І-КЕ №221038 та І-КЕ №224846 являється батьком відповідачів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно пенсійного посвідчення ААІ №959239 позивач пенсіонер за віком, тобто на даний час являється непрацездатною особою. З довідки Полтавського обєднаного управління пенсійного фонду України №1511 від 15.09.2016 року вбачається, що розмір пенсії позивача становить 999,00 гривень на місяць. Відповідно до листа Полтавської центральної районної клінічної лікарні від 30.03.2017 року №740 [PERSON] знаходиться на соціальному ліжку в терапевтичному відділенні с.Ковалівка з 27.05.2015 року, діагноз: ІХС дифузний кардіосклероз СНІ ФК1.Катаракта + глаукома OD, OS (сліпота). Згідно листа Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21.03..2017 року №262 позивач на території Ковалівської сільськоїх ради власного житла, земельної ділянки та земельного паю не має. Окрім того, згідно інформаційної довідки №84427227 від 06.04.2017 року відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Депржавному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON] відсутні. Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України\~повнолітня дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в України» передбачено, що діти зобовязані піклуватися про батьків похилого віку, надавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обовязків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям.\~ Згідно ч.1\~ст. 205 Сімейного Кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Доказів утримання батька з боку відповідачів до суду не надано. Ураховуючи, що діти позивача [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх обовязків передбачених діючим законодавством, щодо утримання свого батька, а позивач у свою чергу не в змозі себе утримувати самостійно, та потребує допомоги, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає, що відповідачі взмозі надавати аліменти на утримання свого непрацездатного батька - [PERSON] в розмірі по 600,00 грн. кожен. На підставі викладеного,

Outcome: partial