Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

02 вересня 2019 року АТ КБ «Мегабанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № 84-018-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами), укладеного 23 серпня 2018 року між ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого з 31 жовтня 2018 року є АТ «Мегабанк» та [PERSON] , остання відповідно до п. 2.2., п. 2.3 та п. 2.4 кредитного договору отримала кредит у розмірі 7\~780 грн. 08 коп. на строк до 22 серпня 2019 року включно, з процентною ставкою за користуванням кредитом, що нараховується на суму заборгованості 15% річних. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01 серпня 2019 року у неї утворилася заборгованість у сумі 12\~589 грн. 50 коп., яка складається з наступного: 7\~780 грн. 08 коп. заборгованість за кредитом, 335 грн. 88 коп. суми нарахованих та не сплачених відсотків за період з 01 серпня 2018 по 31 липня 2019 року включно, 972 грн. 50 коп. суми нарахованої та не сплаченої комісії за період з серпня 2018 по грудень 2018 року та суми штрафу у розмірі 3\~501 грн. 04 коп. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, комісії та штрафів, АТ КБ «Мегабанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. Ухвалою від 12 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 32). Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 33, 35). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явилась, причин неявки не повідомила (а. с. 34). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що відповідно\~до кредитного\~договору №\~84-018-850-2-18-Г\~(з\~ануїтетними платежами),\~укладеного 23\~серпня 2018\~року між\~ПАТ «Мегабанк»,\~правонаступником якого\~з 31\~жовтня 2018\~року є\~АТ «Мегабанк»\~та [PERSON] ,\~остання відповідно\~до п.\~2.2.,\~п.\~2.3\~та п.\~2.4\~кредитного договору\~отримала кредит\~у розмірі\~7\~780\~грн.\~08\~коп.\~ на\~строк \~до 22\~серпня 2019\~року включно,\~з процентною\~ставкою за\~користуванням кредитом,\~що нараховується\~на суму\~заборгованості \~15%\~річних. З огляду на п. 1.2 зазначеного договору кредит було надано на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою. Відповідно до п. 3.2.1, 3.2.3, 3.2.4 вказаного договору позичальник зобов`язався повернути одержаний кредит у повному обсязі до 16:00 години 22 серпня 2019 року; своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах; у день підписання договору і не менше ніж на строк його дії застрахувати своє життя на користь кредитодавця. Згідно з п. 4.1, 4.4 договору погашення кредитної заборгованості та сплату процентів за договором позичальник здійснює щомісячними ануїтетними платежами. У разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 днів, кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом у повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому в п. 2.11 договору (0,1% річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3 договору. Відповідно до п. 6.3 у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Як вбачається з п. 6.2 договору позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за невиконання будь-яких інших прийнятих на себе зобов`язань за договором (а. с. 5). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 7\~780 грн. 80 коп. З наявного в матеріалах справи розрахунку, який не суперечить умовам кредитного договору вбачається, що станом на 01 серпня 2019 року у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитом у сумі 12\~589 грн. 50 коп., яка складається з наступного: -7\~780 грн. 08 коп. заборгованість за кредитом, -335 грн. 88 коп. суми нарахованих та не сплачених відсотків за період з 01 серпня 2018 по 31 липня 2019 року включно, -972 грн. 50 коп. суми нарахованої та не сплаченої комісії за період з серпня 2018 по грудень 2018 року, та суми штрафу у розмірі 3\~501 грн. 04 коп. (а. с. 8). Таким чином, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» 11 617 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 84-018-850-2-18-Г від 23\~серпня 2018\~року,\~яка складається\~з наступного: 7\~780 грн. 08 коп. заборгованість за кредитом, 335 грн. 88 коп. суми нарахованих та не сплачених відсотків за період з 01 серпня 2018 по 31 липня 2019 року включно та 3\~501 грн. 04 коп. штраф. Що стосується вимог про стягнення з відповідача 972 грн. 50 коп. суми нарахованої та не сплаченої комісії за період з серпня 2018 по грудень 2018 року, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку(прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо) (пункти 3.1, 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 (у редакції чинній на момент укладення договору). Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа №6-1746цс16), Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 491/1114/15-ц). Враховуючи імперативне\~врегулюванням законодавством\~про захист\~прав споживачів\~умов щодо\~нарахування комісії\~з обслуговування\~кредитного договору,\~пункт кредитного\~договору 2.8\~щодо сплати\~комісії за\~обслуговування кредитної\~заборгованості не\~підлягає застосуванню,\~отже відсутні\~правові підстави\~для задоволення\~позовної вимоги\~банку в\~частині стягнення\~комісії в\~розмірі 972 грн. 50 коп. Крім того, відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1 772 грн. 61 коп. (а. с. 1). Всього стягненню із [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» підлягають кошти в сумі 13 389 грн. 61 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial