Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

04.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Старобешівського районного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що[INFO] у смт.Старобешево, Старобешівського району Донецької області помер батько позивача - [PERSON], який постійно проживав у вказаному населеному пункті. Реєстрація смерті батька проведена [INFO], Виконавчим комітетом Старобешівської селищної ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис №16. [INFO] померла матір [PERSON] яка постійно проживала у вказаному населеному пункті. Реєстрація смерті матері проведена 06 серпня 2010 року виконавчим комітетом Старобешівської селищної ради Старобешівського району Донецької області актовий запис №80. Після смерті батька,та матері відкрився спадок на їхнє майно. За життя їй підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріальною конторою Старобешівського району на праві власності належав жилий будинок зі спорудами розташований на [ADDRESS]. 25 листопада 2013 року позивачка звернулася з заявою у державну нотаріальну контору Старобешівського району про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті батьків. Однак зазначене свідоцтво позивачка не отримав, крім того 25 2013 року державний нотаріус Старобешівської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії якою відмовив їй у відкритті спадкової справи. У постанові нотаріуса зазначено, що спадкова справа не може бути відкритою, оскільки спадкоємцем пропущений строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України. Висновки нотаріуса для нього був несподіваними. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з*явилася надала суду заяву в котрій на позові наполягала,просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала . Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.3 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач [PERSON]. відмовилась надати будь - які докази, просила суд визначити додатковий строк. Враховуючи викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК України, вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Частина 3 статті 360-7 ЦПК України встановлює, що рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених статтею 355 цього Кодексу, підлягають опублікуванню на офіційному веб-сайті Верховного Суду України не пізніш як через десять днів з дня їх прийняття. Верховним Судом України в Постанові від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85цс12, що опубліковано на офіційному веб-сайті Верховного Суду України встановлено наступну правову позицію, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за№7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом також встановлено, що встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Посилання [PERSON] що вона не звернулась у визначенний законом строк для прийняття спадщини, оскільки у неї були відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами,в [ADDRESS],земельну ділянку прилеглу до житлового будинку розташованому в [ADDRESS], земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,жодним чином не можуть вважатись поважними обставинами. Виходячи з наданих доказів, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] не підлягають задоволенню у зв'язку тим, що позивачка [PERSON] не довела належними доказами, що у неї були перешкоди для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавців [PERSON], [PERSON]

Outcome: dismissed