overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

02.10.2020 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Комунального підприємства «Водоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення в розмірі 18960,15 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та мешкає у квартирі [ADDRESS] , є споживачем послуг з водопостачання і водовідведення; особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідач [PERSON] користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, а тому за період з 01 липня 2003 року по 31 липня 2020 року утворилась заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 18960,15 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

02.10.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] - відповідач у справі, є батьком [PERSON] . Дитина перебуває на її утриманні, відповідач участі в утриманні дитини не бере. Донька, у свою чергу, навчається в університеті на контрактній основі в м. Київ. У зв`язку з цим вона була змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/4 частини від доходу. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , являється донькою відповідача - [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 7). [PERSON] , проживаю разом з позивачем - [PERSON] , та перебуває на її утриманні (а.с.11, 12). Відповідач [PERSON] офіційно працює водієм автобуса у ФОП [PERSON] (а.с. 22). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свої неповнолітніх дітей. У разі ухилення від сплати аліментів, кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у своїй позовній заяві обґрунтовувала розмір аліментів у сумі 3000 грн. тим, що дитина навчається в університеті на контрактній основі. Суд зауважує, що витрати на навчання дитини відносяться до додаткових витрат відповідно до ст. 185 СК. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача аліменти у частці від його заробітку (доходу.). Окрім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Повний текст виготовлено 27.11.2020 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

02.10.2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») подало до суду позов, мотивуючи його тим, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 26.04.2013 року. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, на підставі якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн на картковий рахунок з подальшим його збільшенням до 8000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.07.2020 року має заборгованість у розмірі 10615,40 грн, з яких: 0,00 грн - за поточним тілом кредиту; 7932,74 грн - за простроченим тілом кредиту, 2682,66 грн - за простроченими відсотками, 0,00 грн - за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625. Посилаючись на викладене АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 28.10.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з подачею позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З огляду на викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

02.10.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач у встановлений судом строк жодних документів до суду не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.06.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

02.10.2020 року з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 03 квітня 1993 року Палацом Урочистих подій м.Одеси, актовий запис 372, до суду звернулася [PERSON] . Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу 02.10.2020 розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 15.10.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До судового засідання, позивач [PERSON] надала заяву щодо розгляду справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу також просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 квітня 1993 року Палацом Урочистих подій м.Одеса, актовий запис №372, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 03 квітня 1993 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 840,80 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

02.10.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 20.07.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільного господарства не ведеться, неповнолітніх дітей від шлюбу немає, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 05.10.2020 р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви відповідач отримав 23.10.2020р., однак такий у вказаний строк не надав суду відзив на позовну заяву та не вказав поважних причин такого. Також сторони не подали клопотань про продовження процесуальних строків, у матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279, ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін суд, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши обставини та матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення в силу наступного. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. У поданій позовній заяві позивач стверджує про фактичне припинення шлюбних відносин, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе, та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечень щодо позову не подав. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних відносин, проживають окремо та не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, шлюб існує формально, на час розгляду справи неповнолітніх дітей у сторін немає, спір щодо поділу спільного майна подружжя не заявлявся. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому шлюб слід розірвати. Також з відповідача згідно ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 840,80 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

02.10.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 23.12.2006 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області, між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 854. Шлюбні відносини припинились з 2018 року з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить задовольнити позов та розірвати шлюб з позивачем. \~ \~ \~ \~Суд дослідивши матеріали справи, вважає можливим позов задовольнити з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як вбачається з свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області, 23.12.2006 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 854. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 105\~Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним ізподружжя (ст. 110 СКУкраїни). Відповіднодо ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 \~ст. 115 СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад, сторони не бажають продовжувати спільне життя подружжя, висловили своє бажання розірвати шлюб, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно\~ст. 141 ЦПК\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

02.10.2020\~року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не проживає за зазначеною адресою понад шість місяців, а саме з 2006 року, без поважних причин. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином і завчасно, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований та постійно проживає в квартирі [ADDRESS] як наймач. В квартирі також зареєстрований відповідач, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 23.09.2020 року відповідач у спірній квартирі не проживає з 2006 року. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На стороні позивача можуть виступати наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК). Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред`явлення такого позову. Позивачем може бути також наймодавець (житлово-експлуатаційна організація тощо). \~ \~ \~ \~ За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратиа право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

02.10.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 13.11.1971 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13.11.1971 року. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

02.11.2001 року між сторонами укладено шлюб, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], на утримання якої, як вказує позивач, відповідач матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксування судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату слухання справи повідомлений належним чином, в зв'язку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

02.11.2008р. сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Голенищівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність спільних інтересів із-за різниці в поглядах на життя, конфлікти, нерозуміння, окреме проживання протягом чотирьох років, наявність у кожної сторони нової сім'ї, позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. 19.08.14р. суд надав сторонам трьохмісячний строк для примирення, після закінчення якого позивач у судове засідання заявив про розгляд справи за його відсутності, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилась, причину неявки не повідомила, про розгляд справи за її відсутності не заявляла. Тому, справу розглянуто в порядку ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони проживають окремо протягом чотирьох років, мають інші сім'ї і після закінчення трьохмісячного строку для примирення наполягають на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти прізвище відповідачці «[PERSON]». Спору щодо місця проживання дитини не має. На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved