Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

02 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогами: розірвати кредитний договір № 46-308-824-2-16-Г від 10.05.2016 року, укладений з відповідачем; стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором на суму 113440,67 гривень, а саме: залишок кредиту 73193,16 гривень; залишок нарахованих та несплачених процентів 628,84 гривень; залишок нарахованої та несплаченої комісії 5868,67 гривень; штраф 33750 гривень та судові витрати по оплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що між позивачем та відповідачем було укладено названий кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі на суму 75000 строком з 10.05.2016 року до 08.05.2019 року зі сплатою 10 % річних. Згідно п. 4.4. договору клієнт був зобовязаний за обслуговування кредитної заборгованості сплачувати комісійну винагороду в розмірі 2,9 % від суми кредиту щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 4.2. та 4.5. договору клієнт був зобовязаний здійснювати погашення ануїтентного платежу та суму щомісячної комісії в загальній сумі 4606,84 гривень щомісяця. В порушення взятих на себе зобовязань відповідачем не були сплачені платежі для погашення кредитної заборгованості за період: з 01.07.2016 року по 01.11.2016 року в сумі 11339,37 гривень. У звязку з цим 30.10.2016 р. відповідно до п. 4.10. договору поточна заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) в сумі 67722,46 гривень була винесена на рахунок простроченої заборгованості. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту, що становить 33750 гривень. Таким чином станом на 01.02.2017 року склалася заборгованість відповідача на зазначену суму, яку він не погасив не зважаючи на письмові вимоги банку. Враховуючи, що відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо строків та умов сплати ануїтетних платежів і комісій, то вказані обставини є підставою для розірвання кредитного договору відповідно до ст.651 ЦК України. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, в звязку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість, розмір якої станом на 01.02.2017 року становить 113440,67 гривень і розрахований відповідно до умов кредитного договору, та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3301,61 гривень. Крім того, зважаючи на те, що відповідачем були порушені пункти 4.1-4.5 кредитного договору щодо строків та умов сплати ануїтетних платежів та комісій, то зазначені обставини є підставою для розірвання кредитного договору. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що причиною невиконання зобовязань за кредитним договором було скрутне матеріальне становище. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~ задоволенню в повному обсязі з наступних підстав З матеріалів справи судом встановлено, що 10 травня 2016 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № 46-308-824-2-16-Г (з ануїтентними платежами) з наступними основними умовами. Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі готівкою на суму 75000 строком з 10.05.2016 року до 08.05.2019 р. зі сплатою 10 % річних, повернення якого здійснюється щомісячними ануїтентними платежами (п. 1.1.- 1.4. кредитного договору). Згідно п. 4.4. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,9 % від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 4.2. та 4.5. цього договору клієнт зобовязаний здійснювати погашення ануїтентного платежу та суму щомісячної комісії на загальну суму 4606,84 гривень щомісяця. Як зазначено у п.4.8 кредитного договору, за користування кредитом понад строку, вказаного у п.1.2 договору, кредитодавець нараховує, а позичальник сплачує проценти в розмірі 0,1 проценти річних. Відповідно до п. 4.10. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом у повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 4.8 цього договору та позичальник сплачує штраф в розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Згідно п. 7.1. договору він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Закінчення строку Договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Дострокове розірвання договору здійснюється у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором. Виписками по рахунках, відкритих для обліку операцій по укладеному кредитному договору, підтверджено, що внесення платежів відповідачем здійснювалось не у тих сумах і не в ті строки, що передбачені умовами кредитного договору і графіком платежів, оскільки відповідачем було сплачена лише сума ануїтетного платежу в період з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року 2403,83 гривень, та в період з 01.10.2016 року по 30.10.2016 року 2300 гривень. Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що відповідачем порушено строки сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 01.02.2017 року залишок несплаченого кредиту 73193,16 гривень; залишок нарахованих та несплачених процентів 628,84 гривень; залишок нарахованої та несплаченої комісії 5868,67 гривень; нарахований штраф 33750 гривень; загальна сума заборгованості становить 113440,67 гривень. На адресу позичальника банком було надіслано 09.08.2016 року вимогу щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дати її отримання, яку відповідач отримав 11.08.2016 року. 13 січня 2017 року банком було надіслано на адресу позичальника другу вимогу щодо відновлення порушених прав банку та погашення заборгованості протягом 7 днів з дати її отримання, яку відповідач отримав 17.01.2017 року. Після закінчення вказаного строку банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та розірвання договору. При вирішенні справи за цим позовом суд виходить з встановлених обставин та відповідного правового регулювання спірних відносин. Так, відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (частина 1). Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2). Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2). Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (частина 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2). Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також згідно частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд при вирішенні питання чи було істотним порушення відповідачем умов кредитного договору, виходить з того, що неналежне виконання зобовязань відповідачем здійснювалось протягом тривалого часу, ступінь невиконання відповідачем умов договору була значною і відповідно є значними збитки позивача у виді неповернутого кредиту та несплачених процентів за користування кредитом та комісії, передбаченої договором і приходить до висновку, що порушення відповідачем умов договору було істотним і може бути підставою для його розірвання в судовому порядку. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобовязання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого може бути дострокове розірвання договору та обовязок відповідача достроково повернути всю суму кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитом, комісію та штраф, суд погоджується з доводами позивача і вважає правильним задовольнити позов у повному обсязі. За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 3301,61 гривень необхідно стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved