Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

02.09.2014 року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до Федорівського навчально-виховного комплексу «Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Шаргородського району Вінницької області, відділу освіти Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - директор Федорівського НВК «СЗШ І-ІІІ ступенів-ДНЗ» -про стягнення заробітної плати за роботу в надурочний час, вихідні та святкові дні. Мотивуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що з 01.07.2008 року він працює сторожем у Федорівській школі, йому була встановлена і виплачувалася заробітна плата у розмірі мінімальної, а також здійснювалася доплата за роботу в нічний час в розмірі 40% ставки заробітної плати на підставі табелів використання робочого часу і наказів директора школи. Згідно із посадовою Інструкцією №12, затвердженою наказом по Федорівській школі №78-1-В від 26.08.2010 року, сторож працює в режимі нормованого робочого дня за графіком, складеним із 40-годинного робочого тижня, з 22 години до 6 години ранку, вихідні дні - 1, 2, 3 субота щомісяця. В Інструкції №14, затвердженій наказом по Федорівському НВК від 03.01.2012 року № 2-В, встановлено режим роботи з 21 години вечора до 5 години ранку. Дії директора про встановлення зазначеного режиму роботи є неправомірними та порушують його трудові права. Зокрема, порушено вимоги ст. 57 КЗпП України - не передбачено час початку і закінчення щоденної роботи графіком змінності, вимоги ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» щодо достовірного ведення власником або уповноваженим ним органом обліку встановленої роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці. Так, у табелях обліку робочого часу сторожа не відображена його робота в святкові дні, надурочний час, відповідно, оплата за цей час не нараховувалася, у зв'язку із чим йому не донараховано і не доплачено заробітну плату з 2008 року по даний час за перепрацьовані понад норму часу години та за роботу у святкові і неробочі дні. З 01.01.2010 року його робочий час збільшено на 2 години щоденно - з 20 години до 6 години, крім того він виконував роботу, не передбачену посадовою інструкцією (косіння території школи, вивіз сміття, робота на городі школи). З письмовим запитом щодо правильності обліку робочого часу він звернувся до Вінницького обкому профспілки працівників освіти і науки, за наслідками перевірки якого начальнику відділу освіти Шаргородської РДА та директору школи направлено подання про усунення порушень його трудових прав. Також, він звернувся до територіальної державної інспекції праці, за наслідками її спільної перевірки із обкомом профспілки працівників освіти і науки, за порушення його трудових прав в липні 2014 року на директора школи складено протокол про адміністративне правопорушення. З врахуванням того, що з 01.07.2008 року до липня 2014 року йому з порушенням законодавства обраховували робочий час, відповідачі заборгували йому заробітну плату за роботу в надурочний час в сумі 72350,97 грн. та за роботу у вихідні та святкові дні в сумі 2655 грн. Просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборговану за період з 01 липня 2008 року по червень 2014 року заробітну плату за роботу в надурочний час в сумі 72350,97 грн. та за роботу у вихідні та святкові дні в сумі 2655 грн. Позовна заява подана ним у строки, встановлені чинним законодавством, оскільки, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року за №8-рп/2013, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 ЗУ «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.09.2014 року (а.с.17), позовні вимоги підтримали з врахуванням проведеного відповідачем - відділом освіти розрахунку середньоденного заробітку позивача, просили позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на ті самі обставини. Суду пояснили, що позивач в липні 2008 року прийнятий на посаду сторожа у Федорівську школу, тепер - Федорівський НВК «СЗШ І-ІІІ ст.-ДНЗ», де працює по даний час. З самого початку роботи і до червня 2014 року позивач мав тільки три вихідні дні на місяць. Графіка змінності роботи у позивача не було, він працював по посадових інструкціях 2010 року та 2012 року. В посадових Інструкціях було зазначено, що позивач повинен виходити на роботу з 22 години до 06 години, проте, директор школи вимагала від нього виходити на роботу о 20 годині, що він і робив, хоча заробітна плата оплачувалася йому за 8-годинний робочий день та 40-годинний робочий тиждень. Ні робота, виконана ним надурочно, ні робота у святкові та вихідні дні йому не оплачувалася, в тому числі, в подвійному розмірі, додаткових вихідних днів відповідач йому теж не надавав. В табелях обліку робочого часу позивача не відображалися години його роботи у святкові і неробочі дні, а також у нічний час. Крім того, проставлені вихідними днями всі суботи та неділі місяця, хоча фактично у нього було тільки три вихідних дні - три суботи. Позивач належним чином виконує свої обов'язки, визначені в посадовій інструкції, не допускає жодних порушень, виконує всі вказівки директора школи, безпідставні в тому числі, оскільки виконував багато інших робіт, які не властиві його посаді, але які зобов'язувала його виконувати директор школи [PERSON] Робота позивача полягала в тому, що він повинен був кожні дві години обходити навколо школи і в приміщенні школи, решту часу він перебував всередині приміщення школи, в гардеробі. За час роботи у відповідача - Федорівського НВК, позивачеві нараховувалася заробітна плата, але він ніколи не перевіряв того, чи правильно вона нараховується, так само, як не перевіряв того, чи правильно ця робота обліковується у табелях обліку робочого часу, так як довіряв посадовим особам, відповідальним за облік праці та нарахування заробітної плати. З'ясувавши, що облік виконуваної ним роботи та нарахування заробітної плати ведуться неправильно, позивач звернувся в обком профспілки працівників освіти та у Державну територіальну інспекцію праці з метою перевірки дотримання його трудових прав. При перевірці було встановлено порушення трудових прав позивача, директора школи притягнуто і до дисциплінарної, і до адміністративної відповідальності. В кінці серпня від інспектора праці позивач дізнався про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності Шаргородським районним судом, і тільки після цього, впевнившись, що його трудові права порушені відповідачами, звернувся до суду за захистом своїх порушених трудових прав, що йому порекомендували зробити в обкомі профспілки працівників освіти, допомогли підготувати позовну заяву до суду, зробили розрахунки заборгованості по зарплаті. З вини директора Федорівського НВК утворилася заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з 01.07.2008 року по кінець травня 2014 року за роботу в надурочний час в сумі 72350 грн., а за роботу у вихідні та святкові дні - в сумі 2655 грн. Такий розрахунок проведено позивачу працівниками обласної профспілки, виходячи із мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що відповідачем, - відділом освіти на вимогу суду проведено розрахунок середньоденного заробітку позивача, просять при вирішення позовних вимог враховувати означений розрахунок. Тривалість робочого часу на кожен рік встановлювалася листами Міністерства праці та соціальної політики України, відповідно від 18.09.2007 року №6884/01/14-07/134, від 30.09.2008 року №10338/0/14-08/13, від 25.08.2009 року №9681/14-07/13, від 25.08.2010 року №9111/14-10/13, від 23.08.2011 року №8515/0/14-11/13, від 21.08.2012 року №9050/14-12/13, від 04.09.2013 року №9884/0/14-13/13. Виходячи з табелів обліку робочого часу [PERSON] понаднормово у 2008 році відпрацьовано 299 годин, у 2009 році - 548 годин, у 2010 році - 1184 години, у 2011 році - 1082 години, у 2012 році - 1136 годин, у 2013 році - 1161 годину, у 2014 році з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року - 556 годин, які йому не компенсовано. Також, позивач працював у святкові дні, що не відображено в табелях обліку його робочого часу, у зв'язку із чим не проведено оплату в подвійному розмірі, відповідно до ст.107 КЗпП України. Доказами на підтвердження позовних вимог є проведена перевірка обкомом профспілки працівників освіти і науки, за результатами якої внесено подання відділу освіти Шаргородської РДА та директору Федорівського НВК 18.06.2014 року; лист департаменту освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації позивачеві від 17.10.2014 року; матеріали перевірки територіальної державної інспекції праці; постанова Шаргородського районного суду від 04.08.2014 року про притягнення директора Федорівського НВК [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про працю, встановлені в цій постанові обставини, в силу вимог ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Строки давності позивачем при зверненні в суд не пропущено, оскільки про своє порушене право останній дізнався остаточно після притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Вважають, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із розрахунку середньоденного заробітку, проведеного відділом освіти Шаргородської РДА., суми заборгованості підлягають стягненню з відповідачів солідарно. Крім того, підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача сума витрат на правову допомогу - 2000 грн. Представник відповідача - Федорівського НВК Костриця В.С., що діє за довіреністю від 11.09.2014 року (а.с.24), в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, при цьому пояснив, що дійсно позивач з 2008 року по даний час працює у відповідача. Проте, розпочав він роботу не в липні 2008 року, а в жовтні 2008 року, що не заперечує сам позивач, оскільки до цього він був зайнятий на заробітках, а за нього працював його батько. Керівником відповідача - директором Федорівського НВК [PERSON], як уповноваженою на те особою, було видано посадові інструкції про роботу позивача, графік його роботи, вихідні дні, початок і кінець роботи. Відповідачем велися табелі обліку робочого часу позивача, на підставі яких централізованою бухгалтерією відділу освіти Шаргородської РДА нараховувалася останньому заробітна плата. Ведення відповідачем табелів обліку робочого часу, їх достовірність, правильність нарахування йому заробітної плати позивачем з 2008 року по 2014 рік не оспорювалася. Позивач сам обрав собі працю, відповідно до ст.43 Конституції, на яку погодився. Лише в 2014 році позивач почав висувати претензії до відповідача про неправильність ведення табелів обліку робочого часу, недостовірність зазначених в них даних. Позивач мав ненормований робочий день, так як працював у нічний час, у зв'язку із цим вівся підсумований облік його робочого часу, який не перевищував 40 годин на тиждень, 8 годин на день, про що і зазначалося в табелях обліку робочого часу позивача. Відповідно до посадових інструкцій сторожа, які були розроблені і затверджені відповідачем за погодженням із профспілковим органом працівників школи, позивач мав три вихідних дні по суботах - 1, 2, 3 суботи місяця, а також загальноприйнятим в законодавстві вихідним днем є неділя, які також були вихідними у позивача, що зазначено в табелях. Так само не працював [PERSON] і в святкові дні, оскільки в табелях обліку його робочого часу у святкові дні проставлено для [PERSON] - вихідні. Під час роботи [PERSON] мав перерву, користувався нею на власний розсуд. Доказів на підтвердження розрахунків своїх позовних вимог позивач не надав. Додані ним до позову «Табелі фактичного обліку робочого часу, складені на підставі перевірки територіальної державної інспекції праці, виходячи з пояснень директора школи» та розрахунки роботи понаднормово та в святкові і вихідні дні і на цій підставі розрахунки заборгованої заробітної плати, починаючи з 2008 року, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Перевірка інспекцією праці проводилася тільки за 6 місяців 2014 року, у зв'язку із чим не зрозуміло, якими нормами законодавства керувався позивач при здійсненні розрахунку позовних вимог. Посилання позивача на листи Міністерства праці і соціальної політики про норми тривалості робочого часу не можуть бути підставою для таких розрахунків, з урахуванням того, що, по-перше, ці листи мають рекомендаційний характер і в них про це зазначено, а по-друге, [PERSON] мав ненормований робочий день, за що йому надавалася додаткова оплачувана відпустка на сім днів, відповідно до умов Колективного договору, а за роботу в нічний час йому проводилася доплата у вигляді 40%-ї надбавки до зарплати. Якщо виходити із посадових інструкцій сторожа та табелів обліку робочого часу, [PERSON] працював 7-8 годин в нічний час, мав перерву на 1 годину. Так як для позивача встановлений підсумований робочий час на тиждень та місяць, який не перевищував 40 годин на тиждень, але був відсутній графік змінності, то табелі обліку робочого часу позивача велися в НВК з порушенням, за що директор НВК [PERSON] понесла адміністративну відповідальність. Проте, це адміністративна відповідальність за порушення ведення табелів обліку робочого часу, а не за те, що позивачу не враховано роботу понаднормово, чи в святкові або вихідні дні, про що стверджує позивач в своїх поясненнях та в позовній заяві. [PERSON] понаднормово не працював, у вихідні та святкові дні також не працював. До того ж, просить застосувати строки давності і відмовити в позові за пропуском строків давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строки, встановлені в ст.233 КЗпП України, оскільки, позивач, на його думку, про нарахування та виплату йому заробітної плати дізнався в травні 2014 року, тому тримісячний строк позовної давності для трудових спорів збіг у серпні 2014 року, тоді як позивач звернувся в суд з позовом у вересні 2014 року. Представники відповідача - відділу освіти Шаргородської РДА - начальник відділу освіти [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], що діють на підставі довіреності від 07.10.2014 року (а.с.44), позовні вимоги [PERSON] не визнали, просять в задоволенні позову відмовити. Начальник відділу освіти [PERSON] суду пояснив, що нарахування та виплата заробітної плати позивачу здійснюється не Федорівським НВК, а відділом освіти, який має централізовану бухгалтерію, що проводить нарахування та виплати. Федорівський НВК бухгалтерії не має, проте, подає для нарахування та виплати заробітної плати табелі обліку робочого часу працівників НВК, які є підставою для нарахування та виплати заробітної плати. Вважає, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані, оскільки відсутні будь-які докази того, що позивач працював понаднормово чи у святкові і вихідні дні. Такі ствердження позивача спростовуються табелями обліку робочого часу. Оскільки директор Федорівського НВК [PERSON] не зробила для сторожа [PERSON] графіку змінності, то за це вона понесла дисциплінарну відповідальність, а також понесла адміністративну відповідальність за те, що в табелях обліку робочого часу [PERSON] не відображений цей графік змінності і вівся підсумований облік його робочого часу. Вважає, що матеріали перевірок обкому профспілки працівників освіти та науки, також департаменту освіти та науки Вінницької обласної державної адміністрації, та їх висновки, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, не можуть братися судом до уваги, оскільки, вони не ґрунтуються на доказах. У жодному із цих висновків не зазначено кількість годин, які понаднормово перепрацював позивач, кількість вихідних та святкових днів, у які він працював, та яка заборгованість у такому випадку є у відповідача перед позивачем. Всі ствердження у цих висновках голослівні і не підтверджуються доказами чи розрахунками. Також, просить суд звернути увагу на те, що Територіальна інспекція праці перевіряла відділ освіти та Федорівський НВК на підставі заяв [PERSON] і зробила висновки про те, що табелі обліку робочого часу ведуться з порушенням лише з 01.01.2014 року по червень 2014 року, тоді як позивач стверджує, що ця перевірка проводилася, починаючи з 2008 року, що не відповідає дійсності і не могло бути, оскільки табелі обліку робочого часу з 2008 року по 2010 рік взагалі відсутні, вони знищені за закінченням терміну їх зберігання. Відповідач не має заборгованості перед позивачем по виплаті заробітної плати, у зв'язку із чим вимоги позивача про стягнення недоплаченої зарплати за роботу понаднормово, у вихідні та святкові дні є безпідставними. Підтримує думку представника Федорівського НВК Костриці В.С. і просить застосувати строки давності та відмовити в позові за пропуском строків давності, оскільки позивач жодного разу за час своєї роботи з 2008 року не звернувся до відділу освіти з приводу неправильного нарахування йому заробітної плати, чи за роботу понаднормово, або у вихідні чи святкові дні. Представник відділу освіти [PERSON] в судовому засіданні 09.10.2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити, посилаючись на те, що заробітна плата йому нараховувалася і виплачувалася на підставі табелів обліку робочого часу, відповідно до яких у позивача був 8-годинний робочий день та 40-годинний робочий тиждень. Представник відділу освіти [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що він не перепрацьовував понаднормово, так само, як не працював у вихідні та святкові дні, що вбачається із табелів обліку робочого часу, які наявні з 2010 року. Табелі обліку робочого часу до 2010 року знищені за закінченням терміну їх зберігання. Просить застосувати строки давності і відмовити в позові за пропуском строків давності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - директор Федорівського НВК «СЗШ І-ІІІ ст.-ДНЗ» [PERSON], заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON] з тих підстав, що останній понаднормово не працював, у вихідні та святкові дні теж не працював, що вбачається із табелів обліку його робочого часу. За посадовими інструкціями сторожа, [PERSON] працював з 22 години до 06 години, або з 21 години до 05 години, мав 1 годину перерви. Також, було передбачено, що позивач мав три вихідні дні в суботи - першу, другу та третю в місяці, а також, мав загальний вихідний день в неділю. В такі дні за школою наглядала вона і несла всю відповідальність. В табелях обліку робочого часу, які складала вона, як директор, відображався робочий час, відпрацьований позивачем, він не перевищував 8 годин на день та 40 годин на тиждень. Позивач не виконував своїх обов'язків, передбачених інструкціями, спав уночі в приміщенні дошкільного навчального закладу на дитячих ліжках, що підтверджується тими фотознімками, які додані до матеріалів справи. Вирішуючи спір, суд встановив, що позивач [PERSON] працює сторожем у Федорівському НВК «СЗШ І-ІІІ ст.-ДНЗ» з 01.07.2008 року по даний час, що підтверджується поясненнями позивача, його представника, представників відповідача, третьої особи, трудовою книжкою позивача (а.с.4 т.І). Тобто, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває в трудових відносинах з відповідачем - Федорівським НВК «СЗШ І-ІІІ ст.-ДНЗ». Федорівський навчально-виховний комплекс «Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкілький навчальний заклад» зареєстрований як юридична особа у ЄДРПОУ та в Єдиному реєстрі юридичних осіб (а.с.54 т.І), діє на час виникнення спірних правовідносин на підставі: Статуту, прийнятого загальними зборами трудового колективу, затвердженого 26.06.2013 року рішенням Шаргородської районної ради за №290, зареєстрованого державним реєстратором 18.09.2013 року (а.с.25-33 т.І); Колективного трудового договору між адміністрацією Федорівського НВК та профспілковим комітетом на 2012-2015 роки, схваленого загальними зборами від 03.01.2012 року, протокол №5 (а.с.34-44 т.І); Правил внутрішнього трудового розпорядку, прийнятих на загальних зборах колективу 03.01.2012 року, затверджених директором НВК, погоджених з головою профкому (а.с.45-49 т.І). Директор Федорівського НВК діє на підставі посадової інструкції від 03.01.2012 року №1 (а.с.50-53 т.І). На час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи в суді директором Федорівського НВК є [PERSON] (а.с.54 т.І). Федорівський НВК створений рішенням Шаргородської районної ради від 26.06.2013 року за №290, знаходиться у районній комунальній власності, є юридичною особою. Засновником НВК є Шаргородська районна рада (п.п.1.1., 1.4., 1.5. Статуту НВК). Відповідач - відділ освіти Шаргородської РДА на час виникнення спірних правовідносин діє на підставі Положення про відділ освіти Шаргородської РДА, затвердженого розпорядженням голови РДА 18.10.2013 року (а.с.126-129 т.І). Начальником відділу освіти 15.02.2012 року призначено [PERSON] (а.с.125 т.І). Відділ освіти Шаргородської РДА координує діяльність навчальних закладів району, що належать до сфери управління РДА, організовує роботу з їх нормативного, програмного, кадрового, матеріально-технічного і науково-методичного забезпечення; здійснює управління навчальними закладами, що є комунальною власністю і перебувають у безпосередньому підпорядкуванні (п.п.2.8., 2.9. Положення про відділ освіти Шаргородської РДА). Відділ освіти має централізовану бухгалтерію, через яку фінансуються підрозділи відділу освіти та навчальні заклади за рахунок місцевого бюджету. Структуру, штатні розписи, кошториси навчальних закладів затверджує начальник відділу освіти (п.п.6.5., 6.7. Положення про відділ освіти). Крім того, відділ освіти є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах казначейства, печатку, власні бланки (п.6.8. Положення про відділ освіти). Виробничі та трудові відносини у Федорівському НВК регулюються Колективним договором на 2012-2015 роки, а також Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Пунктами 15, 21, 25, 27, 28 Колективного договору передбачено, що запровадження, зміну та перегляд норм праці та умов застосування нових норм праці, режим роботи, графіки роботи, розклад уроків затверджуються за погодженням з профспілковим комітетом; залучення працівників до роботи в надурочний час, у вихідні (неробочі) дні проводиться тільки з дозволу профкому; компенсація роботи у святковий, неробочий день проводиться згідно з чинним законодавством. Пунктом 16 Колективного договору передбачено, що працівникам, які за графіком роботи працюють у нічний час, забезпечується додаткова оплата в розмірі 40% годинної тарифної ставки за кожну годину в роботи в нічний час, при цьому, нічними вважаються зміни, які повністю чи частково припадають на період з 22.00 до 06.00 години. Додатком №5 до Колективного договору встановлено перелік посад з ненормованим робочим днем, яким надаються додатково оплачувані відпустки, зокрема, сторожу - 7 днів (а.с.43 т.І). Відповідно до пунктів 5.1., 5.3., 5.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку, для працівників Федорівського НВК встановлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається графіком змінності, затвердженим керівником навчального закладу, за погодженням з профспілковим комітетом з дотриманням тривалості робочого тижня. Режим роботи непедагогічних працівників установлюється відповідно до трудових договорів і посадових (робочих) інструкцій. Надурочна робота та робота у вихідні та святкові дні не допускається. Залучення окремих працівників до роботи в установлені для них вихідні дні допускається у виняткових випадках, передбачених законодавством, за письмовим наказом керівника та з дозволу профспілкового комітету. Робота у вихідний день компенсується за погодженням сторін наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі в подвійному розмірі (а.с.47 т.І, на звороті). Трудові обов'язки [PERSON] визначені Посадовою інструкцією сторожа навчально-виховного комплексу за №14 від 03.01.2012 року, що діє на період виникнення спірних правовідносин, затвердженою наказом директора НВК від 03.01.2012 року №2-В, до якої внесено зміни наказом директора від 30.08.2013 року за №85/1 і з якою позивач був ознайомлений 03.01.2012 року (а.с.110 т.І). Відповідно до означеної Інструкції, сторож здійснює охорону будівлі навчально-виховного комплексу і шкільного майна в нічний час (п.2 Інструкції). В його обов'язки входить обходити будівлю школи, її територію, з метою перевірки її цілісності, непошкодженості замків, ґрат на вікнах, систем життєзабезпечення НВК кожні дві години (п.3.1. Інструкції). Сторож працює в режимі нормованого робочого дня за графіком, складеним, виходячи з 40-годинного робочого тижня і затвердженим директором НВК (п.6.1. Інструкції). О 08.00 годині сторож здає чергування черговій прибиральниці (п.6.3. Інструкції). Режим роботи сторожа наступний: початок роботи - 21.00 година, кінець роботи - 5.00 година, вихідні - 1, 2, 3 субота щомісяця (а.с.110 т.І). Вказані обставини визнані сторонами і не заперечуються ними. При аналізі пояснень сторін та доказів, здобутих в судовому засіданні, встановлено, що позивач працює в режимі, що не перевищує 8-годинного робочого дня та 40-годинного робочого тижня, тобто не працював понад встановлену тривалість робочого дня, передбачену ст.ст.50,52 КЗпП України. Доказів на спростування вказаного висновку суду, позивач не надав, тому суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження позивача та його представника про те, що позивач працював понад встановлену тривалість робочого дня, тобто надурочно. «Табель фактичного обліку робочого часу позивача», доданий ним до позовної заяви, та розрахунки роботи в надурочний час (а.с.5-15 т.І), суд відхиляє, як такі, що не підтверджуються документальними доказами. При цьому, не можуть підтверджувати позовні вимоги [PERSON] особові картки з 2008 року по 2014 рік (а.с.56-62 т.І), оскільки в них не зазначена тривалість робочого дня позивача. До того ж, з 2008 року по 2010 рік особові картки видані на ім'я [PERSON], а не ім'я позивача [PERSON] (а.с.56-58 т.І). Первинні документи обліку робочого часу - табелі, знищені за закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою відділу освіти Шаргородської РДА від 22.09.2014 року (а.с.1 т.ІІ) та актом знищення первинних документів від 25.06.2012 року (а.с.2-24 т.ІІ). Перевіряючи підставність позовних вимог [PERSON] про роботу надурочно, понад встановлену тривалість робочого часу у період з 01.01.2010 року по 31.05.2014 року, судом встановлено, що у наявних первинних документах, а саме: в табелях обліку робочого часу, тривалість робочого часу позивача вказана в межах, що не перевищує 40 годин на тиждень і що відповідає вимогам трудового законодавства. До того ж, надурочна робота у Федорівському НВК прямо заборонена Правилами внутрішнього трудового розпорядку (п.5.5.), а також Колективним договором. Зокрема, п.25 Колективного договору передбачено, що залучати працівників НВК до роботи в надурочний час можливо, лише як виняток, і лише з дозволу профкому з оплатою у подвійному розмірі. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що профком працівників Федорівського НВК погоджував виконання сторожем НВК взагалі, в тому числі сторожем [PERSON], роботи в надурочний час. При цьому, суд вважає, що не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що факт його роботи в надурочний час підтверджується посадовою інструкцією за №12 від 20.08.2010 року (а.с.246-247 т.І), з якої вбачається, що за погодженням з профкомом, до його режиму роботи з 01.01.2010 року вносилися зміни і він працював з 20 години до 06 години, оскільки судом встановлено, що оригінал вказаної Інструкції відсутній, а наявна тільки її копія у позивача, накази про її затвердження та внесення змін до неї у НВК також відсутні. До того ж, відповідно до п.п.15, 25 Колективного договору передбачено, що запровадження, зміни та перегляд норм праці, залучення окремих працівників до роботи в надурочний час можливе лише з дозволу та погодження профспілкового комітету. В копії означеної Інструкції не зазначено, коли відбулося засідання профспілкового комітету, коли прийнято рішення профспілковим комітетом про надання дозволу на внесення змін до порядку роботи позивача, натомість, як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], - голова профкому працівників Федорівського НВК, вона особисто, без засідання профкому, поставила підпис на посадовій інструкції сторожа щодо графіка його роботи. Оригінали вказаної вище Інструкції і наказів про її затвердження та внесення до неї змін у сторін відсутні, на вимогу суду сторонами представлені не були через їх відсутність. Відтак, суд вважає, що копія Посадової інструкції за №12 від 20.08.2010 року (а.с.246-247 т.І), є сумнівною і не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ на підтвердження роботи позивача в надурочний час. Також, суд вважає, що не заслуговують на увагу ствердження позивача та його представника про те, що доказами роботи позивача в надурочний час у період з 01.07.2008 року по 31.05.2014 року є подання обкому профспілки працівників освіти і науки начальнику відділу освіти Шаргородської РДА та директору Федорівського НВК [PERSON] про усунення порушень трудового законодавства від 18.06.2014 року (а.с.86 т.І) та відповідь департаменту освіти і науки Вінницької облдержадміністрації від 17.10.2014 року на заяву [PERSON] про роботу останнього понад норму 40 годин на тиждень (а.с. 170-171 т.ІІ), виходячи з наступного. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, в тому числі, письмових доказів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст.64 ЦПК України). Натомість, подання обкому профспілки працівників освіти і науки начальнику відділу освіти Шаргородської РДА та директору Федорівського НВК [PERSON] про усунення порушень трудового законодавства від 18.06.2014 року та відповідь департаменту освіти і науки Вінницької облдержадміністрації від 17.10.2014 року на заяву [PERSON] про роботу останнього понад 40 годин на тиждень не є доказами, в тому числі і письмовими доказами, оскільки не містять будь-яких фактичних даних на обґрунтування позовних вимог та відомостей про обставини, що мають значення для справи, так як за змістом носять неконкретний та малоінформативний характер стосовно предмету спору, в них не наводяться будь-які докази чи розрахунки, вони містять загальні формулювання недоліків і порушень, а тому не можуть вважатися доказами підставності позовних вимог. З наведених вище підстав суд також не приймає до уваги розрахунки суми заборгованості заробітної плати позивача за роботу в надурочний час, що зазначені в пояснювальній записці позивача від 09.10.2014 року (а.с.46-55 т.ІІ) та пояснення директора НВК [PERSON] від 14.07.2014 року державному інспектору праці про ведення підсумованого обліку робочого часу позивача (а.с.103 т.І), так як воно спростовано [PERSON] в судовому засіданні. Перевіряючи підставність позовних вимог [PERSON] про наявність заборгованості по заробітній платі за роботу у вихідні дні та святкові (неробочі) дні в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що доводи позивача про роботу у вихідні дні підтверджуються тільки у період роботи з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року. Так, судом встановлено, що відповідно до посадової інструкції від 03.01.2012 року за №14 сторож [PERSON] мав вихідні дні - перша, друга та третя суботи щомісяця. Проте, з табелів обліку робочого часу за січень-травень 2014 року, оглянутих в судовому засіданні, копії яких містяться в матеріалах цивільної справи (а.с.209-216 т.І), вбачається, що позивачеві проставлені як вихідні дні всі суботи місяця. Зокрема, в січні 2014 року в табелі обліку робочого часу позивачеві проставлено вихідним днем четверту суботу місяця - 25 січня; в лютому 2014 року - четверту суботу місяця - 22 лютого; в березні 2014 року - четверту та п'яту суботи місяця - 22 березня та 29 березня; в квітні 2014 року - четверту суботу місяця - 26 квітня; в травні 2014 року - четверту та п'яту суботи місяця - 24 травня та 31 травня. Виходячи з розрахунку середньоденного заробітку позивача у січні-травні 2014 року, який проведений відповідачем - відділом освіти (а.с.187 т.ІІ), з яким погодилися сторони, та з вимог ст.ст.72, 107 КЗпП України позивачеві повинно бути нараховано та виплачено заробітну плату в подвійному розмірі в сумі 1092, 02 грн. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи з таких розрахунків: - у січні 2014 року середньоденний заробіток позивача становив 81,20 грн., працював позивач один вихідний день - суботу 25 січня 2014 року, тому йому належить заплатити заробітну плату 81,20 грн., а в подвійному розмірі - 162,40 грн. (81,20х2=162,40); - у лютому 2014 року середньоденний заробіток позивача становив 70,62 грн., працював позивач один вихідний день - суботу 22 лютого 2014 року, тому йому належить заплатити заробітну плату 70,62 грн., а в подвійному розмірі - 141,24 грн. (70,62х2=141,24); - у березні 2014 року середньоденний заробіток позивача становив 77,94 грн., працював позивач два вихідних дні - суботи 22 і 29 березня 2014 року, тому йому належить заплатити заробітну плату 155,88 грн., а в подвійному розмірі - 311,76 грн. (77,94х2х2=311,76); - у квітні 2014 року середньоденний заробіток позивача становив 74,23 грн., працював позивач один вихідний день - суботу 26 квітня 2014 року, тому йому належить заплатити заробітну плату 74,23 грн., а в подвійному розмірі - 148,46 грн. (74,23х2=148,46); - у травні 2014 року середньоденний заробіток позивача становив 82,04 грн., працював позивач два вихідних дні - суботи 24 та 31 травня 2014 року, тому йому належить заплатити заробітну плату 164,08 грн., а в подвійному розмірі - 328,16 грн. (82,04х2х2=328,16); - 162,40 грн.+141,24грн.+311,76 грн.+148,46 грн.+328,16 грн.=1092,02 грн. При цьому, вказані висновки та розрахунки суду підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями свідка [PERSON] - державного інспектора територіальної інспекції праці. Так, свідок [PERSON] суду показала, що за заявою [PERSON] з питань неналежної оплати праці вона була направлена Територіальною інспекцією праці на перевірку у Федорівський НВК та відділ освіти Шаргородської РДА. Перевірка нею проводилася тільки за перше півріччя 2014 року, за попередні роки, в тому числі, починаючи з 2008 року, нею перевірка не проводилася, висновки про роботу позивача у період з 2008 року по 2013 рік включно та про оплату його праці не робилися. При перевірці було встановлено, що графіки роботи сторожа [PERSON] в НВК були відсутні, останній працював за посадовою інструкцією №14 від 03.01.2012 року, що діяла на момент перевірки. Відповідно до вказаної Інструкції сторож мав вихідні першу, другу та третю суботи місяця, проте, в табелях обліку його робочого часу були проставлені як вихідні дні всі суботи місяця з січня по травень 2014 року включно. Також нею було встановлено, що, згідно з табелями обліку робочого часу сторож [PERSON] працював 8 годин в день та 40 годин на тиждень, тобто надурочно не працював. За наслідками перевірки нею було складено акт, внесено припис, складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 41 КУпАП, вчинене директором НВК [PERSON] про недостовірність обліку робочого часу сторожа [PERSON] Нею також було зроблено висновок про те, що сторож [PERSON] працював у всі неділі місяця та святкові (неробочі) дні, хоча в табелях обліку його робочого часу ці дні йому проставлено як вихідні. Такий висновок нею зроблений на підставі пояснень позивача та директора НВК, хоча документальних доказів на підтвердження цього вона не мала, тоді як в Колективному договорі зазначено, що НВК працює за п'ятиденним робочим тижнем, при якому вихідними є субота та неділя. Також, судом встановлено, що, відповідно до акту перевірки додержання Федорівським НВК законодавства про працю від 11.07.-15.07.2014 року (а.с.93-102 т.І) вбачається, що перевірка НВК Територіальною державної інспекцією з питань праці у Вінницькій області, дійсно проводилася тільки за період І півріччя 2014 року. При цьому, в акті перевірки зазначено, що позивач працював у четверту та п'яту (при наявності) суботи місяця у період з січня по травень 2014 року, а також зазначено, що єдиним джерелом підтвердження роботи у інші вихідні чи святкові дні є пояснення позивача та директора НВК. Проте, з акту перевірки не вбачається, у які саме вихідні дні, крім субот, та святкові, неробочі дні працював позивач у вказаний період. Крім того, судом встановлено, що 04.08.2014 року директор Федорівського НВК [PERSON] притягнута Шаргородським районним судом до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП, в тому числі за недостовірний облік виконуваної працівником НВК [PERSON] роботи. Зокрема, зазначено, що [PERSON], відповідно до посадової інструкції мав вихідні дні у першу, другу та третю суботи місяця, проте, в табелях обліку робочого часу вихідними йому проставлені всі суботи місяця (а.с.77 т.І). Таким чином, вказані вище показання свідка [PERSON], акт перевірки Територіальною інспекцією праці Федорівського НВК, постанова Шаргородського районного суду від 04.08.2014 року підтверджують доводи позивача про роботу у вихідні дні у період роботи з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року та наведені вище висновки і розрахунки суду. При цьому, суд констатує той факт, що в акті перевірки Територіальної інспекції праці та в постанові Шаргородського районного суду від 04.08.2014 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності відсутні фактичні дані про те, у які саме вихідні дні, крім субот, не зазначених у посадовій інструкції сторожа [PERSON], та святкові, неробочі дні працював позивач у вказаний вище період, тоді як в первинних документах - табелях обліку робочого часу сторожа [PERSON] загально визначений трудовим законодавством вихідний день - неділю проставлено як вихідний, так само як і святкові, неробочі дні. Відповідно, суд позбавлений можливості встановити протилежне вказаному виновку. Чи мали місце порушення прав позивача щодо роботи у вихідні, святкові та неробочі дні у період з 2008 року по 01.01.2014 року, судові встановити не представилося можливим, оскільки позивач документальних доказів, таких як акти перевірки, постанови суду на підтвердження цього факту не надав, оскільки як пояснив суду, до профкому, інспекції праці, відділу освіти чи суду не оскаржував режим, порядок та оплату своєї роботи у вказаний вище період. Судом, з метою перевірки доводів позивача та його позовних вимог, за клопотанням позивача, було призначено судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.123-125 т.ІІ). Ухвала суду не виконана. Експертиза експертною установою не проведена. Експертом до суду надіслано повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи від 24.11.2014 року (а.с.166-168 т.ІІ), тоді як судом призначалася судово-бухгалтерська експертиза. Натомість, у повідомленні експерта помилково зазначено, що судом призначена судово-економічна експертиза. Також, з повідомлення експерта вбачається, що провести судово-економічну експертизу, яка і не призначалася судом, не можливо, так як первинні документи обліку робочого часу - табелі, не містять назви періоду, за який вони складені, або складені і підписані на початку періоду. З приводу повторного призначення судово-бухгалтерської експертизи позивач клопотання не заявляв. Таким чином, суд не приймає до уваги ствердження позивача про те, що порушення його трудових прав мали місце, починаючи з 2008 року, оскільки вказані обставини не підтверджуються належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо порушення трудових прав позивача, зокрема, про роботу у надурочний час у період з 01.07.2008 року по 31.05.2014 року та про роботу у святкові, неробочі дні у період з 01.07.2008 року по 31.05.2014 року, а також у вихідні дні у період з 2008 року по 01.01.2014 року. Проте, враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими лише ті факти та обставини, які визнаються обома сторонами та підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, що між позивачем та відповідачами виник трудовий спір з приводу нарахування заробітної плати та наявності заборгованості. Доказів наявності заборгованості відповідачів перед позивачем по виплаті заробітної плати за період з 01.07.2008 року по 01.01.2014 року останній суду не надав. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині позовних вимог, що стосуються стягнення з відповідачів заборгованості за роботу у надурочний час, у святкові та вихідні дні у період з 01.07.2008 року по 01.01.2014 року у зв'язку із безпідставністю. Також, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідачів солідарно, оскільки судом встановлено із Статуту Федорівського НВК та із Положення про відділ освіти Шаргородської РДА, що НВК бухгалтерії не має, нарахування та виплату заробітної плати працівникам не проводить, нарахування та виплату працівникам закладів освіти проводить відділ освіти через свою централізовану бухгалтерію. Разом з тим, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відділу освіти Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області на його користь 1092 (однієї тисячі дев'яносто двох) гривень 02 копійок - в рахунок заборгованості по заробітній платі за роботу у вихідні дні за період з 01.01.2014 року по 31.05.2014 року включно. При цьому, суд враховує, що, відповідно до пункту 5.1., 5.3., 5.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку, для працівників Федорівського НВК встановлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається графіком змінності, затвердженим керівником навчального закладу, за погодженням з профспілковим комітетом з дотриманням тривалості робочого тижня. Режим роботи непедагогічних працівників установлюється відповідно до трудових договорів і посадових (робочих) інструкцій. Надурочна робота та робота у вихідні та святкові дні не допускається. Робота у вихідний день компенсується за погодженням сторін наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі в подвійному розмірі (а.с.47 т.І, на звороті). Тобто неділя для працівників НВК є вихідним днем. Виходячи з табелів обліку робочого часу, [PERSON] у вихідні дні - неділі місяця, а також у святкові, неробочі дні не працював. Вказані факти достовірно встановлені судом і приймаються за основу при визначенні заборгованості по заробітній платі відповідача - відділу освіти перед позивачем. Встановленим судом фактам відповідають трудові правовідносини, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, КЗпП України, ЦК України, ЦПК України. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.ст.3,4 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ та організацій, незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших законодавчих органів, прийнятих відповідно до нього. Статтею 13 КЗпП України та ст.7 ЗУ «Про колективні договори і угоди» встановлено, взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку встановлюються у колективному договорі. Нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень (ч.1 ст.50 КЗпП України). Для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51) (ч.1 ст.52 КЗпП України). Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством (ст.57 КЗпП України). Згідно із ч.1 ст.62 КЗпП України, надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53, 61). Відповідно до ч.1 ст.66 КЗпП України, працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва не включається в робочий час. При п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя (ч.ч.1,2 ст.67 КЗпП України). Робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації і лише у виняткових випадках… (ч.1 ст.71 КЗпП України). Робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі (ч.1 ст.72 КЗпП України). Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України та ст.1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ст.21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.ст.139-140 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання та заохочення за сумлінну працю. Згідно з п.2 ст.221 КЗпП України, трудові спори розглядаються районними, районними в місті, міськими, міськрайонними судами. Статтями 231 та 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року за №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці», положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством… Виходячи із вимог ч.2 ст.233 КЗпП України та означеного рішення Конституційного Суду України, рішення якого є обов'язковими на всій території України, суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду і відсутні підстави для застосування строків позовної давності, про що просив в заяві до суду представник Федорівського НВК в судовому засіданні 24.12.2014 року (а.с.182 т.ІІ), оскільки спір, що виник між позивачем та відповідачами, стосується, в тому числі і порушення законодавства про оплату праці та про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Також, виходячи з аналізу доказів, досліджених судом, пояснень сторін, показань свідків, суд вважає, що не заслуговує на увагу ствердження представника Федорівського НВК Костриці В.С. про те, що у позивача був ненормований робочий день та вівся підсумований облік робочого часу, оскільки, відповідно до посадової інструкції сторожа Федорівського НВК за №14 від 03.01.2012 року, сторож працює в режимі нормованого робочого дня за графіком, складеним, виходячи з 40-годинного робочого тижня і затвердженим директором НВК (п.6.1. інструкції). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, суд враховує, що позивачем при зверненні в суд не сплачено судовий збір, оскільки від його сплати він звільнений на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача - відділу освіти, який має централізовану бухгалтерію, тоді як Федорівський НВК фінансується через централізовану бухгалтерію відділу освіти Шаргородської РДА. Відповідно до ст.84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача - відділу освіти на користь позивача витрати, понесені останнім на надання йому правової допомоги в сумі 2000 грн., виходячи з наступного. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних із розглядом справи. Виходячи зі змісту статей 56, 84 ЦПК України, ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача [PERSON] приймала участь у статусі адвоката позивача на підставі договору від 01.09.2014 року (а.с.17), свідоцтва (а.с.18). Отже, витрати позивача [PERSON] на правову допомогу у розумінні договору від 01.09.2014 року, - є такими, що мають компенсуватися в силу ст.85 ЦПК України, в розмірі, визначеному ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалене рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з квитанції (а.с.172 т.ІІ), в порядку компенсації за правову допомогу адвокат [PERSON] отримала від позивача 2000 грн. Враховуючи вказані обставини, в рахунок компенсації понесених позивачем судових витрат, пов'язаних із явкою адвоката до суду, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - відділу освіти на користь позивача 2000 грн., виходячи з того, що розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи складає 1218 грн., а розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати в місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, та виходячи з того, що в квитанції цей розмір компенсації не перевищує розмір, встановлений ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки в судових засіданнях адвокат [PERSON] приймала участь понад 12 годин. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial