Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

04.02.2019 року представник позивача акціонерного товариства «Укртрангаз» (надалі - АТ «Укртрансгаз») Майборода Т.В. через поштове відділення звернулася з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що АТ «Укртрансгаз» на праві господарського відання належить житловий будинок та господарські споруди в [ADDRESS] . Відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.188 року № 37 рішенням Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області від 29.10.2013 року за № 05/32-13 житловий будинок віднесено до категорії службових. 13.11.2009 року відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу оператором технологічних установок 4-го розряду газовимірювальної станції с.Олексіївка Хотинського промислового майданчика Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів «Прикарпаттрансгаз» АТ «Укртрансгаз». У жовтні 2012 року йому було надано для проживання квартиру [ADDRESS] на час роботи оператором газорозподільної станції с.Олексіївка, оскільки дана посада входить до Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37. У подальшому в квітні 2014 року з відповідачем було укладено у письмовій формі договір найму житлового приміщення в службовому будинку оператора (лінійного обхідника) УМГ «Прикарпаттрансгаз» (структурна одиниця Богородчанське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів) за № 91. Згідно наказу за №231-К від 03.09.2018 року [PERSON] звільнений з роботи за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Період роботи відповідача в АТ «Укртрансгаз» Богородчанському ЛВУМГ становить вісім років десять місяців, тобто він пропрацював на підприємстві та на посаді, яка надає йому право на отримання службового житла менше десяти років, не входить до переліку осіб, яких не може бути виселено зі службового житла без надання іншого жилого приміщення, а тому відповідно до вимог ст.ст.124,125 Житлового кодексу України, пункту 35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР дає підстави визнати його таким, що втратив право на проживання у службовій квартирі, підлягає виселенню та зняттю з реєстрації. 27.09.2018 року відповідачу надіслано рекомендованим листом повідомлення про звільнення службового житла за №2602ВИХ-18-447 із вимогою звільнити надану йому службову житлову квартиру, а також знятися з реєстрації за вказаним місцем проживання та передати службову житлову квартиру в належному стані представникам Богородчанського ЛВУМГ, однак від отримання даного листа відповідач відмовився. Крім того, 12.11.2018 року представниками Богородчанського ЛВУМГ було здійснено виїзд до місця проживання відповідача, де усно йому було повідомлено про необхідність звільнити службову житлову квартиру та роз`яснено зміст повідомлення про звільнення. Однак, письмово засвідчити факт вручення даного повідомлення відповідач відмовився, про що складено відповідний акт від 12.11.2018 року. АТ «Укртрансгаз» забезпечує транзит природного газу через територію України та виконання міждержавних договорів по транспортуванню природного газу в країни Західної Європи. Головним завданням АТ «Укртрансгаз» є експлуатація та дотримання належного технічного стану магістральних газопроводів, компресорних станцій та іншого основного та допоміжного обладнання. З цією метою службові житлові будинки операторів ГРС розміщуються поблизу об`єктів обслуговування позивача - газорозподільних станцій, компресорних станцій, замірних вузлів та інших об`єктів газотранспортної системи з метою безперервного обслуговування цих об`єктів та оперативного реагування, враховуючи їх значимість та технічну складність. Підприємства, установи, організації повинні використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням. Тому представник позивача вважає, що виселення відповідача із займаного ним службового житла відповідає інтересам позивача як володільця вказаного майна та суспільному інтересу. Просить винести рішенням, яким виселити відповідача [PERSON] із службової квартири [ADDRESS] та зняти його з реєстрації місця проживання за вищезазначеною адресою. Крім цього, просить стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 3842 грн. на користь позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. АТ «Укртрансгаз», як правонаступник ДК «Укртрангаз» НАК «Нафтогаз України» на праві господарського відання володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 15.06.2011 року виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради на підставі рішення Олексіївської сільської ради №5 від 16.03.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав, виданого Сокирянською філією Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації за №30307417 від 15.06.2011 року. Згідно копії технічного паспорту житловий будинок [ADDRESS] складається із двох квартир. З 13 листопада 2009 року (наказ про прийом на роботу №159/к від 13.11.2009 року) по 03.09.2018 року (наказ про звільнення №281-к від 03.09.2018 року) відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з позивачем (8 років 9 місяців 19 днів), а саме працюючи на посаді оператора технологічних установок 4 розряду газовимірювальної станції с.Олексіївка Хотинського промислового майданчика Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії Управління магістральних газопроводів «Прикарпаттрансгаз» Акціонерного товариства «Укртрансгаз». У жовтні 2012 року на час роботи відповідачу для проживання надано квартиру [ADDRESS] у зв`язку з чим він з 15.10.2012 року по даний час зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідкою №673 від 26.09.2018 року та інформацією за №58 від 25.03.2019 року, виданих Олексіївською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області. Рішенням XXXІІ сесії VІ скликання Олексіївської сільської ради №05/32-13 від 29.10.2013 року було внесено до числа службових житловий будинок в [ADDRESS] . 30.04.2014 року між ПАТ «Укртрансгаз» в особі Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Прикарпаттрансгаз» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №91 найму житлового приміщення в службовому будинку оператора (лінійного обхідника) УМГ «Прикарпаттрансгаз» (структурна одиниця Богородчанського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів), відповідно до якого відповідачу в строкове безоплатне користуваннябуло передано окрему квартиру №1 в службовому будинку оператора (лінійного обхідника), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який його прийняв, що підтверджується копією додатку до Договору найму житлового приміщення - актом прийому передачі житлового приміщення, підписаного сторонами. У зв`язку із припиненням трудових відносин із Богородчанського ЛВУМГ філії УМГ «Прикарпаттрансгаз» відповідач [PERSON] був повідомлений про необхідність звільнення займаної ним службової квартири за адресою: [ADDRESS] та проведення зняття з реєстрації за вказаним місцем проживання до 10.10.2018 року, що підтверджується копією відповідного письмового повідомлення за №2602ВИХ-18-447 від 27.09.2018 року. Дане повідомлення, яке направлялось 28.09.2018 року рекомендованим листом, відповідач відмовився отримувати, що підтверджується відповідною відміткою працівника зв`язку в довідці про причини повернення поштового відправлення. 12.11.2018 року працівники Богородчанського ЛВУМГ: начальник КС «Хотин» БЛВУМГ Чернявський М.В., водій АТЗ ГКС Хотинського ПМ БЛВУМГ Бурназа В.В., приладист 4 розряду АСУ Хотинського ПМ БЛВУМГ Заплітний О.А. здійснили виїзд до місця проживання [PERSON]., де в присутності секретаря виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Шевчука М.В . відповідача в усній формі було повідомлено про необхідність звільнити службову житлову квартиру до 20.11.2018 року та роз`яснено зміст повідомлення про звільнення. Однак, письмово засвідчити факт вручення даного повідомлення відповідач відмовився, про що було складено відповідний акт. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Частиною першою ст. 124 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) визначено, що робітники та службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового приміщення з усіма особами, які з ними проживають без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що відповідач [PERSON] , який 03.09.2018 року припинив трудові відносини з позивачем та у зв`язку з чим втратив своє право на користування наданою йому службовою квартирою, в добровільному порядку відмовляється виселитись, відповідно суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині виселення відповідача з належної позивачу службової квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Однак, вирішуючи щодо позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідача у вищезазначеній квартирі, суд враховує наступне. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. У відповідності до п.3 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів (п.1.3. Порядку). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, що передбачено п.26 вищевказаних Правил. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до виснвоку, що в задоволенні позовних вимог про зняття з реєстрації відповідача слід відмовити, оскільки така вимога не потребує окремого судового захисту, оскільки наявність судового рішення про виселення відповідача є підставою для зняття відповідача з реєстрації, у порядку встановленого вищезазначеними Правилами та Законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоовлення однієї позовної вимоги з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial