Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

03 липня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-позивача - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказує, що в період з 20 лютого 2011 року по 24 вересня 2015 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Вказує, що рішенням Рівненського міського суду від 24.09.2015 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного шлюбу у них з відповідачкою народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розлучення син проживав деякий час з відповідачкою, потім з її батьками та з ним. Зазначає, що в період з весни 2017 року по листопад 2018 року вони з відповідачкою та її дитиною від другого шлюбу проживали знову сім`єю без реєстрацією шлюбу. Він намагався таким чином зберегти сім`ю для дітей. Однак відповідачка знову почала зловживати спиртними напоями та не приходила додому ночувати. При цьому він вимушений був займатися як своїм сином так і сином відповідачки від другого шлюбу. В його відсутність відповідачка била сина по голові. Про ці факти насильства відповідачки по відношенню до дитини він знає зі слів сина. З грудня 2018 року син проживає постійно з ним та зареєстрований на постійне місце проживання за його місцем проживання.Вказує, що на даний час відповідачка з міста Рівне поїхала. З її слів знаходиться в місті Львів. Меншого сина залишила теж на піклування батькові. Відповідачка має борги в банках та кредитних спілках. Спочатку її батьки погашали її боргові зобов`язання, а зараз перестали це робити. Колекторські фірми присилають листи з вимогою оплатити борги. Вказує, що зазначене вище свідчить про те, що відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, у зв`язку із чим він змушений звернутися до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. Позивач та його представник позовні вимоги в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце судового розгляду, враховуючи, що її місце проживання невідоме, була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала і позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала поданий суду висновок. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що в період з 20 лютого 2011 року по 24 вересня 2015 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 24.09.2015 року було розірвано. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , згідно якого сторони по справі вказані батьками. Згідно з висновком органу опіки та піклування, Рівненської міської ради від 20.12.2019 року №08-1938, орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин першої, другої, третьої та п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як з`ясовано у судовому засіданні відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина, не проявляє батьківської турботи та любові, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з сином та не проявляє інтересу до нього. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Саттею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved