Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

03.10.2019 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] щодо отримання грошової компенсації вартості частки 1/9 у спільному майні квартири [ADDRESS] у зв`язку з недосягненням згоди з відповідачем, який є власником 9/9 частин квартири щодо володіння та користуванням спільною власністю, а також неможливістю виділу її частки в натурі. Ухвалою суду від 04.10.2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження, визначено дату та час судового засідання. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. 29.11.19 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] . У своєму відзиві відповідач визнає позов частково, зазначаючи, що у розрахунку поданому позивачем вартість 1/9 частки квартири є завищеною. Таку обставину відповідач обґрунтовує неправильно проведеним розрахунком вартості 1/9 частки квартири. 28.01.2020 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Позивач просить зменшити позовні вимоги у зв`язку з отриманням нового звіту про вартість квартири та 1/9 її частки. 07.07.2020 року позивач та відповідач, які повідомлені судом про місце та час розгляду справи не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи. Будь-яких заяв від учасників справи до суду не надходило. Розгляд справи відбувається за відсутностю позивача, що передбачено ч.3 ст. 223 ЦПК України та за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 321 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Випадки, коли співвласник майна бажає припинити за собою право власності належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються статтею 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідач у своєму відзиві частково визнає позовні вимоги, та посилається на те, що розрахунок вартості квартири від 16 травня 2019 року (а.с. 38) закінчив свій термін дій, а також містить помилки у розрахунках. Це дає підставу суду вважати, що оцінка вартості 1/9 частки квартири має бути здійснена за новим розрахунок. Так, відповідач надав такий розрахунок, залучивши до матеріалів справи новий звіт від 2 грудня 2019 року ( а.с. 86) разом з заявою про зменшення розміру позовних вимог. Судом при дослідженні нового звіту від 2 грудня 2019 року не було виявлено обставин, що давали б підстави вважати його помилковим. А отже вимога відповідача щодо застосування нового звіту є задоволеною, та з відзиву вбачається, що позов, з огляду на нові обставини, має бути задоволений. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов має бути задоволений в повному обсязі відповідно до позовної заяви та внесеними в неї змінами заявою про зменшення позовних вимог. Вирішуючи цивільні справи даної категорії, суд повинен переконатись у тому, чи може відповідач за своїм матеріальним станом виплатити позивачу компенсацію за частку, якою володіє відповідач. Відповідач у своєму відзиві просить розстрочити виконання судового рішення на один рік. Згідно п.2 ч.7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Суд вважає, що заявлена в позовних вимогах сума є відносно великою, а тому відповідачу має бути наданий термін на її виплату. Розстрочення суми забезпечить виконання ч.6 ст. 3 ЦК України.

Outcome: approved