Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

02 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2020 року цивільну справу ЄУНСС 235/3989/20 за позовом [PERSON] до Добропільського ОУПФУ Донецької області передано за підсудністю до Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2020 року вказану цивільну справу було прийнято до провадженні судді Кошлі А.О., відкрито провадження та призначено до судового засідання. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він є спадкоємцем майна [PERSON] , який є його дядьком та який помер [INFO] у м. Макіївка Донецької області відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2020 року. Згідно із зазначеним свідоцтвом про право на спадщину за законом майно складається з недоотриманої пенсії в сумі 268 138,24 гривень. 19.03.2020 року Добропільським ОУПФУ Донецької області було сплачено недотриману [PERSON] суму пенсії в розмірі 255451,90 гривень. У листі Добропільського ОУПФУ Донецької області від 10.04.2020 року зазначено, що повна сума недоотриманої за життя пенсії [PERSON] , померлого [INFO] , за період з 01.03.2016 року по 31.07.2020 року складає 305 292,99 гривень. Листом Добропільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області позивача було повідомлено, що на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», він має право лише на частину спадщини. З вказаним рішенням [PERSON] не згоден, у зв`язку з чим був вимушений звернутись до суду. Просить стягнути з Добропільського ОУПФУ Донецької області недоотриману пенсію в порядку спадкування та стягнути судові витрати зі сплати судового збору. 20 серпня 2020 року до канцелярії суду від в.о. начальника Добропільського ОУПФУ Донецької області надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування, відповідно до якого, вважають позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві посилались на ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. В обґрунтування відзиву зазначено, що розмір недоотриманих пенсійних витрат [PERSON] складає 268138,24 грн. Позивачу виплачено недоодержану пенсію за період з 11.02.2017 року по 31.07.2019 року у розмірі 255 451,90 грн. Таким чином, розмір недоотриманої спадщини складає 268 138,24 грн. - 255 451,90 грн. = 12 686,34 грн. Посилання позивача на розмір пенсійних витрат в розмір 305 292,99 грн. вважає необґрунтованим, тому що управлінням ПФУ при визначенні вказаної суми було зроблено помилково, оскільки не було враховано працевлаштування померлого [PERSON] та здійснення утриманих сум пенсій за період роботи з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року, яка складає 11360,48 грн. Таким чином , для виплати недоотриманої пенсії враховується розмір пенсії з урахуванням утриманих сум: 305 292,99 грн. - 11360,48 грн. = 293 932,51 грн. Крім того зазначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Розмір недоотриманої пенсії був зменшений, оскільки відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», датою звернення за отриманням пенсії є день звернення саме спадкоємця з усіма необхідними документами, а ні надходження запиту нотаріуса про наявність заборгованості з пенсії. Таким чином Управління вважає, що правомірно було застосовано норми ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачено [PERSON] недоотриману пенсію померлого дядька саме в розмірі 255 451,90 грн. Тому Управління вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. 26 серпня 2020 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій зазначено, що твердження відповідача, що [PERSON] працював в період з 01.03.2016 року 31.10.2017 року не відповідає дійсним обставинам, оскільки відсутні докази. Також позивач зазначив, що відзив відповідача складений із протиріччями та свідчить про відсутність законних підстав для несплати недоотриманої за життя пенсії його дядька [PERSON] . В судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені. Від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в судовому засіданні, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача клопотань до суду не надав з невідомих суду причин. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначив позивач у своєму позові, він є племінником [PERSON] , [INFO] . Також в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що гр. [PERSON] перебував на обліку в Добропільському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Донецької області, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, яке видане Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 10 жовтня 2019 року, актовий запис №415, гр. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 64 років в місті Макіївка Донецької області (а.с.10). 28 січня 2020 року державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафроновою Н.Л., позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 268 138,24 грн., що належала померлому на підставі довідки, виданої 28 жовтня 2019 року за №16360/02 Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (а.с.14). Як вбачається з відповіді Добропільського ОУПФУ Донецької області № 67(57)/П від 10.04.2020 року, розмір спадщини за період з 01.03.2016 року по 31.07.2019 року складає 305 292,99 грн., але на день звернення позивача до управління 12 лютого 2020 року спадщина була перерахована на суму 255 541,90 грн. відповідно періоду з 11.02.2017 року по 31.07.2019 року (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). У своїй відповіді начальник відділу Управління посилався на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де вважав, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (а.с.17-18). Факти виплати позивачу суми недоотриманої пенсії, як спадщини в розмірі 255 451,90 грн. позивачем не заперечувалось, таким чином сума недоотриманої спадщини складає 49841,09 грн. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України, передбачає що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту ст.1227 ЦК України, вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст ч.3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст.46 цього закону. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2020 року, суд вважає такі дії відповідача неправомірними. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача залишок недоотриманої пенсії у сумі 49841,09 грн., відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved