Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

04.01.2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 58 527 грн. 81 коп. та сплачені судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач згідно кредитного договору № 248 від 26.12.2006 року, укладеного між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» отримав кредит в сумі 25 000 грн. У відповідності до договору від 17.12.2012 року, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Згідно умов даного договору відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №248 від 26.12.2006 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] В зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 30.11.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 58 527 грн. 81 коп., яку просив стягнути. 03.02.2017 року заочним рішенням позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором: в сумі 58 527 грн. 81 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 16 350 грн. 00 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 27 467 грн. 73 коп. та пені в сумі 14 710 грн. 08 коп., суму сплаченого судового збору 1 378 грн. 00 коп. Ухвалою від 25.04.2019 року за заявою [PERSON] заочне рішення від 03.02.2017 року скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. За клопотанням представника позивача адвоката Чирви В.Г. ухвалою від 27.05.2019 року судове засідання у справі відкладене до 19.06.2019 року та розгляд справи вирішено здійснювати в режимі відеоконференції з Дніпровським районним судом міста Києва, в подальшому розгляд справи неодноразово відкладався за ініціативою позивача, призначались засідання в режимі відеоконференції. 29.05.2019 через канцелярію суду надійшла заява [PERSON] про застосування до позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» позовної давності, обґрунтована тим, що кінцевим терміном повернення кредиту за спірними правовідносинами є 25.12.2009 року, відтак строк позовної давності для позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» сплинув 25.12.2012 року. В судовому засіданні 10.07.2019 року, що відбулося за участі представника позивача адвоката Чирви В.Г., останній позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» підтримав, заперечував проти застосування до позовних вимог позовної давності, оскільки 25.10.2016 року [PERSON] було здійснено платіж у сумі 1,00 грн., що свідчить про визнання ним боргу та переривання строку позовної давності. Оскільки позовна заява отримана судом в січні 2017 року, відтак на момент звернення до суду позовна давність за вимогами ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості не сплинула. В подальшому в судові засідання представник позивача не з`являвся, в тому числі для участі в режимі відеоконференції до Дніпровського районного суду міста Києва, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою заяву про застосування до позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» позовної давності в зв`язку з чим в позові просив відмовити, зазначив, що платежу у сумі 1,00 грн. 25.10.2016 року він не здійснював. Розрахунок заборгованості не оспорював. Заслухавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. 26 грудня 2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено договір №248 від 26 грудня 2006 року, згідно якого відповідачем отримано кредит у розмірі 25 000 грн. (п.2.1.) зі сплатою за користування кредитом 24% річних (п.2.2.) з кінцевим терміном повернення кредиту до 25 грудня 2009 року (п.2.3.) (а.с. 6-9). За умовами договору №248 від 26 грудня 2006 року (п.2.4.) погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку: з січня по липень 2007 року сума погашення кредиту 50,00 грн. щомісяця, з серпня по грудень 2007 року - 1590,00 грн. щомісяця; з січня по липень 2008 року сума погашення кредиту 50,00 грн. щомісяця, з серпня по грудень 2008 року - 1590,00 грн. щомісяця; січня по липень 2009 року сума погашення кредиту 50,00 грн. щомісяця, з серпня по листопад 2007 року - 1590,00 грн. щомісяця; у грудні 2009 року - 1690 грн. Проценти за користування кредитом нараховуються Банком в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день поточного місяця включно , а також в день остаточного погашення кредиту. Сплачуються відсотки позичальником щомісячно з дня нарахування до 15 числа місяця, наступного за місяцем нарахування (п.3.3.). У випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту , він сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 40% (п.3.6.). За період користування кредитом [PERSON] сплачено на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в рахунок погашення кредиту 19229,84 грн., з них 8650,00 грн. зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, а 10589,84 грн. - в рахунок погашення заборгованості за процентами. Останній платіж за кредитом [PERSON] в сумі 1669,02 грн. здійснено 17.09.2010 та зараховано банком 30.09.2010. Після цього згідно розрахунку заборгованості відповідачем сплачено на користь банку 1,00 грн. 25.10.2016, щодо здійснення цієї операції [PERSON] заперечує. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] в повній мірі не виконано зобов`язання перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» щодо повернення кредитних коштів. У відповідності до договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав вимог за кредитними договорами та договорами забезпечення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в тому числі і за договором № 248 від 26.12.2006 року, укладеному між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] (а.с. 13-23). В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо погашення кредиту та відсотків по ньому та згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 30.11.2016 року утворилась заборгованість в сумі 82332,54 грн., щодо якої позивач ставить позовну вимогу в частині 58 527 грн. 81 коп., дана сума складається з заборгованості за кредитом в сумі 16 350 грн. 00 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 27 467 грн. 73 коп. та пені в сумі 14 710 грн. 08 коп. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Кредитні ініціативи» в розмірі, заявленому позивачем - 58 527 грн. 81 коп. Проте, відповідачем заявлено в судовому засіданні про застосування до позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За умовами договору №248 від 26.12.2006 (п.2.4.) погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку, таким чином, строк звернення до суду позивача повинен обчислюватися по кожному простроченому щомісячному платежу окремо, при цьому умовами укладеного між сторонами договору термін остаточного виконання зобов`язання по сплаті кредиту визначено 25.12.2009. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. З урахуванням обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна умов договору, з яких вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про внесення таких змін; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, при цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) платежів. [PERSON] 17.09.2010 здійснено платіж за кредитом в сумі 1669,02 грн. на рахунок ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що свідчить про визнання ним боргу та є підставою для переривання перебігу строку позовної давності, відтак з 17.09.2010 перебіг позовної давності для вимог ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а після відступлення прав вимоги, відповідно до положень ст.514 ЦК України і для вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» почався заново та сплинув 17.09.2013. Позивач до суду звернувся 30.12.2016, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, в якому до суду надійшов позов. Таким чином, позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому суд відхиляє доводи представника позивача щодо переривання перебігу позовної давності платежем від 25.10.2016 в сумі 1,00 грн., оскільки переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку позовної давності, а не після його спливу, тоді яксудом встановлено, що строк позовної давності для позивача сплинув 17.09.2013. Відтак, на підставі викладеного суд зробив висновок про відмову у задоволенні позову в зв`язку із пропуском позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed