Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

02.08.2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 01.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, БУЖДИГАНЧУК ЄВДОКІЄЮ ЮРІЇВНОЮ, зареєстрований в реєстрі за №1260 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 7500 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пімаховою Діною Вікторівною розглянуто заяву ТОВ ««ПЛАТІНУМ ФІНАНС» про примусове виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65679170. Згідно постанови на підставі виконавчого напису №1260 від 01.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Буждиганчук Євдокією Юріївною, постановлено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 7500,00 гривень. Всупереч вимогам п.п.2.3. Глави 16 розділу II Порядку відповідач не дотримався визначеної процедури і не надіслав позивачу, письмової вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або надати письмові заперечення. Зважаючи на те, що виконавчий напис здійснено відповідно до кредитного договору №590070237 від 30.09.2008 року який був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем, то виникли питання з приводу суми, яка не є безспірною. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису. Також до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить застосувати захід забезпечення позову та зупинити стягнення у виконавчому провадженні №65679170. Ухвалою від 03.08.2021 року заяву про забезпечення позову було задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №65679170. Ухвалою судді від 03.08.2021 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Відповідачі ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» 13.08.2021 року отримали ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з пакетом документів. Відзиву до суду відповідачами не надано. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, БУЖДИГАНЧУК ЄВДОКІЯ ЮРІЇВНА, судову повістку з пакетом документів, отримала 12.08.2021 року, на виконання ухвали суду надіслала копію виконавчого напису від 01.02.2021 року за реєстровим №1260 та копії документів на підставі яких було видано виконавчий напис. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області, ПІМАХОВА ДІНА ВІКТОРІВНА отримала ухвалу про відкриття провадження по справі та позовну заяву 16.08.2021 року. Відповіді на позов і пояснень до суду не надіслала. На 31.08.2021 року від сторін до суду, письмових заяв про розгляд справи у судовому засіданні не надходило. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] уклав 30.09.2008 року з ЗАТ «Альфа-Банк» кредитний договір № 590070237, предметом якого стало отримання кредиту в сумі 14550,00 гривень, шляхом перерахування вказаної суми на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в ЗАТ «Альфа-Банк». За користування кредитом була визначена процентна ставка в розмірі 0,01% річних та додатково передбачена сплата комісійної винагороди за управління кредитом в розмірі 2,99% на місяць. Порядок повернення кредиту - щомісячно до 30 числа рівними частинами в сумі 839,05 грн. Остаточна дата повернення кредиту - 30.09.2011 року. Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Альфа Банк» згідно договору факторингу від 30.09.2009 року є ТОВ «Кредитні Ініціативи», відповідно до Договору про відступлення права вимоги за кредитним договорам № 590070237 від 30.09.20008 року, відступлено ТОВ «Купер Прайс». Згідно договору факторингу № 0109/2020 від 01.09.2020 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» на підставі якого право вимоги було відступлено ТОВ «Платінум фінанс». За яким ТОВ «Платінум фінанс» набуло право нового кредитора до Боржника за кредитним договором. В виконавчому написі від 01.02.2021 року зазначено, що сума заборгованості складає 7500 гривень, при цьому заборгованість за тілом кредиту складає 6240 гривень; -відсотки та штрафні санкції 1260 гривень. Відповідно до наданих документів, а також наданого виконавчого напису, та пакету документів на підставі яких було видано виконавчий напис, судом зроблено висновок, що стягнення проводиться з громадянина [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , відповідно до вищезазначеного виконавчого напису, за кредитним договором №590070237 від 30.09.2008 року з ПАТ «Альфа-Банк». Зазначено що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Як зазначено стягнення заборгованості проводиться за період з 06.05.2009 року по 16.12.2020 року, проте кредитні відносини між позивачем і банком виникли з 30.09.2008 року. 03.06.2021 року приватним виконавцем ПІМАХОВОЮ ДІНОЮ ВІКТОРІВНОЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№65679170. Згідно постанови на підставі виконавчого напису №1260 від 01.02.2021 року, постановлено стягнути з [PERSON] , на користь Товариства З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 7500 гривень. Суд, вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст.1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядку вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису, нотаріус, повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. В обґрунтування позову, позивач послався на те, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. В порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а будь-які письмові угоди про збільшення строку позовної давності, відсутні. Заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, на який посилався приватний нотаріус у виконавчому написі. Посилання приватного нотаріуса на вказаний пункт Переліку, та його застосування при вчиненні виконавчого напису №1260 від 01.02.2021 року не має жодних правових підстав, а сам виконавчий напис не може вважатись документом, за яким має проводитись стягнення грошових сум з позивача. Вищевказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису приватного нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 908,00 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 гривень всього у розмірі 1362,00гривні.

Outcome: approved