Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

03.12.2013 року до Приморського районного суду міста Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Не погоджуючись з позовом [PERSON], [PERSON] 20 березня 2014 року звернувся до Малиновського районного суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2014 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав передана на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2014 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною об'єднана в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. По обом справам в якості третьої особи приймав участь представник відділу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. [PERSON] обґрунтовувала свій позов пред'явлений до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], тим, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі до 19 липня 2012 року. Під час шлюбу, [INFO] року у них народилася дочка - [PERSON]. Сторони припинили спільне життя з 2011 року, і з того часу відповідач проживає окремо від них з дочкою. Оскільки відповідач з ними не проживає, вихованням та утриманням своєї дочки не займається, станом її здоров'я не цікавиться, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду. [PERSON] в своєму позові пред'явленому до [PERSON], за участю третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з його донькою [PERSON], [INFO] та у її вихованні, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з його донькою [PERSON], [INFO] та й її вихованні. Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні його доньки [PERSON], [INFO], із встановленням періодичного чи систематичного побачення, можливістю спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання батька, місце та час спілкування. В ході розгляду справи [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив постановити рішення, яким встановити порядок та спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його неповнолітньою дочкою [PERSON],[INFO] - кожної неділі, щомісяця з 10.00 години до 16.00 години без присутності її матері [PERSON], до досягнення дочкою повноліття. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку - [PERSON] [INFO]. Після припинення шлюбних відносин, сторони стали проживати окремо, відповідачка проживає разом з дитиною. За рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, спору про місце проживання дитини не було, за взаємним волевиявленням дочка залишилася проживати з матір'ю. Разом з тим, після припинення шлюбу, у нього виникли складнощі у спілкуванні з дитиною, тому що відповідачка чинить перепони у такому спілкуванні. В своєму позові [PERSON] також вказує, що дуже любить свою доньку, ставиться до неї з любов'ю та ясним розумінням. Крім того він є позитивною людиною, яка працює де кількох роботах, має достатній дохід, не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, не вживає алкоголю та наркотиків, і ці обставини також свідчать про наявність правових підстав щодо задоволення його вимог. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав викладених у позові [PERSON] та просили суд задовольнити позов в повному обсязі, в задоволенні зустрічних вимог - відмовити. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що мусила звернутися з позовом до суду, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав, тому що з 2011 року, коли відповідач став жити окремо, він ніколи до дочки не приходив, життям дитини та станом її здоров'я не цікавився, матеріальної допомоги не надавав. Дівчинка з 2011 року про батька нічого не чула, взагалі його вже не пам'ятає, він для неї чужа людина, тому що бачила його в останнє коли їй було три роки. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити а [PERSON] у задоволенні позову - відмовити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в судовому засіданні, підтримала висновок органу опіки та піклування про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] № 3210/01-20 від 28.08.2014 року, згідно з яким орган опіки та піклування районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], зазначивши право на звернення до суду із заявою про надання йому права на побачення з дитиною. Представник третьої особи, показала суду, що на засіданні органу опіки, коли розглядалися питання [PERSON], були присутні і мати і батько. Сам [PERSON] вказував, що не спілкується з дитиною, тому що після припинення сімейних стосунків його колишня дружина сказала, щоб він не приходив до дитини, тому він і не приходив. [PERSON] заперечувала , вказувала щоб перешкод для зустрічей з донькою не чинила, а на теперішній час проти того щоб відповідач бачив дочку, тому що дитина його не пам'ятає. На засіданні органу опіки [PERSON] розповів, що аналогічна ситуація склалася в нього із дітьми від попередніх шлюбів, всього у нього четверо дітей. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], її представника, представника [PERSON], представника органу опіки Малиновської районної адміністрації ОМР, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] підлягає задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Малиновського районного суду від 19 липня 2012 року, шлюб між сторонами розірвано. За домовленістю сторін, малолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Як пояснювала позивачка, після припинення подружніх стосунків, ще до розірвання шлюбу відповідач став проживати окремо, і між ними припинилися будь-які стосунки, в тому числі вони не спілкувалися і з питань щодо участі [PERSON] у вихованні спільної дитини, тому що це його не цікавило, як і стан здоров'я дитини, її життя та інше. [PERSON] ніколи не відвідував дочку, матеріальної допомоги на її утримання не надавав, навіть не знає, що дочка хворіє і їй встановлено діагноз: бронхіальна астма, середньо - важкий перебіг хвороби. В ході розгляду даної справи сторонами не оспорювало ся, що [PERSON] не звертався ні до органів опіки та піклування, ні до інших інстанцій з заявами щодо офіційного встановлення часу для спілкування з дитиною, узятку з тим, що мати дитини перешкоджає йому зустрічатися з дочкою. В судових засіданнях представником відповідача не заперечувалося, що його довіритель після розлучення з дружиною дочку не відвідував, тому що проти цього аліменти на її утримання не сплачував, тому що мати дитини не просила його про надання матеріальної допомоги, а квитанції про сплату - 500 гривень в рахунок аліментів, у травні, липні та серпні 2014 року підтверджує перерахування грошей після порушення [PERSON] цивільної справи про позбавлення його батьківських прав. Статтею 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені щодо умисного злочину щодо дитини. При зверненні до суду [PERSON] посилалася на те, що, її вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав пов'язані з тим, що він фактично ухиляється від своїх обов'язків з виховання дитини. Ухилення від виконання своїх обов'язків з виховання дитини з боку батька, матері також є однією з підстав позбавлення батьківських прав. Як вбачається з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори , як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, і свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням вимог закону, роз'яснень Постанови Пленуму, суд перевіряв докази, що зібрані по справі, щодо доцільності застосування до відповідача [PERSON] крайньої міри, позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON]. З початку 2011 року, після припинення шлюбних відносин між сторонами, малолітня дитина постійно проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. В матеріалах справи зібрані докази того, що доглядом за дитиною, її навчанням з 2010 року по теперішній час займається тільки мати - [PERSON]: довідка № 9 від 17.03.2014 року з навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа 1 ступеня» у формі ТОВ « Чорноморський центр освіти», згідно з якою [PERSON] навчається у першому класі цієї школи, вносить оплату за школу та вихованням дитини повністю займається мати - [PERSON]; довідка КУ «Дитяча міська поліклініка № 5» № 115 від 03.03.2014 року, з якої вбачається, що дитина [PERSON] спостерігається КУ « ДМП № 5» з часу народження, за час відвідування дитини дільничним лікарем-педіатром дитина знаходилася з матір'ю т бабусею. Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста, виданого 14 січня 2014 року Комунальною установою « Міська дитяча лікарня № 2», дитина [PERSON], вік -6 років, про консультована лікарем алергологом і їй встановлено діагноз: бронхіальна астма, середньо- важке протікання хвороби. В судовому засіданні допитані свідки [PERSON]- сусід [PERSON], свідок [PERSON] друг сімї [PERSON], які пояснили суду, що на протязі останніх чотирьох років батька [PERSON] ніхто не бачив, він не цікавився життям дитини, не відвідував дитячий садок, не сплачував аліменти, нічого не знає про стан здоров'я дитини, яка його взагалі не турбує. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 28.08.2014 року № 3210/01-20 про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки. Орган опіки та піклування обґрунтовував свій висновок тим, що відносини між батьками не склалися, в 2012 році шлюб між батьками було розірвано. Мати дитини - [PERSON] самостійно виховує, доглядає та матеріально забезпечує свою доньку. Батько дитини - [PERSON] був ініціатором розлучення, однак при вирішенні судового спору про розірвання шлюбу питання про визначення місця проживання дитини не порушував. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Після розлучення з матір'ю дитини, життям та здоров'ям не цікавився, часті в вихованні та матеріальному забезпеченні [PERSON] не приймав. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS],звернувся до Малиновського районного суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення його участі у вихованні доньки. Однак зазначене звернення відбулося в березні 2014 року, після того, як йому стало відомо про розгляд Приморським судом з грудня 2013 року питання щодо позбавлення його батьківських прав. Дитина не отримує від батька грошової або іншої матеріальної допомоги, хоча батько працює та матеріально забезпечений. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що неставно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Факт звернення до суд з позовом про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способів його участі у вихованні доньки не може свідчити про любов до доньки, оскільки понад двох років таких почуттів батьком не виявлялося. Встановлено, що [PERSON] допомоги на утримання дитини не надавав, одноразові грошові переводи почав здійснювати лише з квітня 2014 року після отримання повістки в суд з питання позбавлення йог батьківських прав, не опікується дитиною, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки, має місце факт ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню [PERSON]. Зазначені фактори як кожен окремо, так ф в сукупності розцінюється як ухилення від виховання дитини, винної поведінки батька, свідомого нехтування своїми обов'язками. Валерія написала власноруч заяву про своє ставлення до батька. Обоє батьків були присутні на засіданні ради опіки та піклування, з поведінки батька слідує, що він далекий від розуміння щодо правами батька та його обов'язкам та визнав факт, що така ж ситуація склалася в нього з дітьми від першого шлюбу. Дитина - [PERSON], народилася [INFO], на час розгляду справи досягла повних сім років і фактично сама може оцінити відношення кожного з батьків до неї. В матеріалах справи є заява [PERSON], яку вона адресувала голови ради опіки та піклування. За змістом заяви дівчинка багато років батька не бачила, він до неї ніколи не приходить, ніколи не телефонує, подарунків не дарить. Стороною відповідача [PERSON] в підтвердження своїх заперечень проти позову надано довідку, видану ТОВ «Сан Тех Рай» за № 12 від 12.03.2014 року, згідно з якою Товариство підтверджує, що [PERSON] працює за сумісництвом на підприємстві на посаді головного енергетика з 02.08.2010 року та його дохід за період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року склав 7529, 83 гривні; довідку про доходи виданої Приватним підприємством «С.Крав», згідно з якою [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді головного енергетика та його дохід з вересня 2013 року по лютий 2014 року склав - 7056,25 гривень; характеристики, виданих з місць роботи [PERSON] за місцем роботи він характеризується з позитивного боку, як кваліфікований спеціаліст. Вказані докази оцінюються судом разом з іншими доказами по справі та свідчать про спроможність [PERSON] як надавати дочці матеріальну допомогу та і приймати участь у її вихованні та розвитку, але не підтверджують навіть бажання відповідача це робити. З зазначених вище у мотивувальній частині рішення підстав суд прийшов до висновку, що дитина проживає разом з матір'ю, саме мати дитини, яка за фахом є медичним працівником, взяла на себе всі турботи з догляду за дитиною, її харчуванням, лікуванням, займається фізичним розвитком дитини, з урахуванням хвороби, інтелектуальним розвитком, формуванням дитини як особистості. Розірвання шлюбу між подружжям, не звільняє батьків, уданому випадку батька дитини від обов'язку спілкуватися з дитиною, цікавитися її розвитком, потребами, допомагати дитині матеріально. В ході розгляду справи встановлено, що батько дитини фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, дитина зростає без його піклування і турботи, то з врахуванням вказаних обставин та строк, протягом якого відповідач не спілкується з дитиною, суд приходить до висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та й її вихованні, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно зі ст.159 СК України, якщо той з батьків,з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків,хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При цьому, відповідно до ст.159 СК України позов про усунення перешкод у вихованні дитини, є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місця та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків та також інших обставин справи, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено та не оспорювалося всіма учасниками процесу, що після подання позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав, [PERSON] звернувся до Служби по справах дітей Одеської міської Ради з проханням визначити порядок зустрічей та участі у вихованні дитини. Як вбачається з заяви [PERSON] до начальника служби по справах дітей він бачить наступний порядок зустрічей з дитиною - кожну неділю з 10 годин до 16 годин. 12 серпня 2014 року Служба у справах дітей Одеської міської Ради надіслала клопотання про розгляд питання та надання висновку органу опіки та піклування про визначення порядку зустрічей за заявою [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради. 28.08.2014 року орган опіки та піклування Малиновської РА Одеської міської Ради розглядав питання як щодо позбавлення батьківських прав так і про визначення порядку зустріч. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що на засіданні органу опіки та піклування було прийнято рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав, разом з тим комісія зазначила його право на звернення до суду з заявою про надання йому право на побачення з дитиною. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] про усунення перешкод у спілкування дитиною, визначення способу участі у вихованні його доньки, позивач просить визначити спосіб його участі у вихованні його дочки із встановленням періодичного чи систематичного побачення, можливістю спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання батька, місце та час спілкування. В ході розгляду справи позивачем позов уточнювався, але залишилися незрозумілими позовні вимоги стосовно місця спілкування з дитиною, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про формальне ставлення до заявленого [PERSON] позову, який стосується інтересів його малолітньої дитини. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] під час судового розгляду не надав докази, що відповідачка чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, а навпаки в своєму позові вказував, що [PERSON] є дуже порядною та доброю людиною, ні сам [PERSON], ні його представник не розповідали суду, що після розлучення між сторонами склалися конфліктні стосунки, навпаки ніяких сварок між колишнім подружжям не було, [PERSON] пішов жити окремо від сім'ї і більше ніколи не появлявся, тому що його про це ніхто не просив, гроші на утримання дитини він не платив, тому що його про це також ніхто не просив. Сторона позивача за даним позовом не заперечувала, що про ти того, що має можливість спілкуватися з дитиною школі. Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним або обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Спілкування з матір'ю та батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через півні обставини відмовляється бачитися з матір'ю чи батьком, примушувати її ніхто не має право. Такий примус був би актом неповаги до дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом досліджувалася заява малолітньої [PERSON] на адресу голови органу опіки та піклування Малиновської РА, зі змісту якої випливає, що дівчинка багато років не бачила свого батька і не має бажання спілкуватися з ним на самоті. При цьому, відповідно до ст.159 СК України позов про усунення перешкод у вихованні дитини, є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місця та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків та також інших обставин справи, що мають істотне значення. З цих підстав та ураховуючи інтереси дитини, якій тільки виповнилося сім років, яка тривалий час не бачила батька, а тому не в змозі спілкуватися з ним на самоті, а також ураховуючи відсутність будь-яких доказів, що відповідачка чинила та чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та й її вихованні. На підставі викладеного та

Outcome: approved