Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

03.06.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, стягнення 3 % річних від простроченої суми боргу та інфляційних витрат, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого: 1. Прийняти позовну заяву до провадження Кагарлицьким районним судом Київської області. 2. Стягнути з [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] ) кошти в сумі 40 775,36 грн. а саме: 36 202,01 грн - тіла боргу (що еквівалентно 1300 доларам CШA), 1 966,81 грн. - 3% річних за користування коштами та 2 606,54 грн. - інфляційних втрат. 3. Стягнути з Відповідача сплачений ним судовий збір. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права: 13 лютого 2019 року [PERSON] взяв у нього в борг 1300 доларів США для придбання товарів, а саме: прицепа та холодильника, терміном до 13 травня 2019 року, про що написав відповідну розписку. До цього часу кошти йому не повернуті, на його неодноразові звернення [PERSON] не реагує, ігноруючи його законні вимоги. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Відповідно до ст. 526. ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належними чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства та враховуючи, що Відповідач взяті в нього в борг кошти до цього часу не повернув, з нього підлягає стягненню сума в розмірі 40775,36 грн, а саме: 36 202,01 грн - тіла боргу (що еквівалентно 1300 доларам США), 1 966,81 грн. - 3% річних за користування коштами та 2606,54 грн. - інфляційних втрат (розрахунок додається). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст. 4, 174-177 ЦПК України, - позивач просить задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви. 03.06.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи бу визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/500/21, провадження № 2/368/463/21. 04.06.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої було залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків, допущених при поданні позовної заяви. 29.06.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 28.07.2021 року. 28.07.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 15 год. 00 хв. 06.10.2021 року в зв`язку з неявкою сторін по справі. В підготовче судове засідання, яке відбулося 06.10.2021 року, позивач [PERSON] не з`явився, проте, - з`явився його представник, - адвокат Босенко Ю.Г. В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 06.10.2021 року, представник позивача [PERSON] , - адвокат Босенко Ю.Г. позовні вимоги підтримав, вважав за можливе провести підготовче судове засідання у відсутності відповідача [PERSON] , по результатам проведення підготовчого судового засідання просив призначити справу до судового слухання по суті. В підготовче судове засідання, яке відбулося 06.10.2021 року, відповідач [PERSON] не з`явився вдруге, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду провідкриття провадження у справі, не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи без його участі. Відповідно, - повторну неявку відповідача [PERSON] в підготовче судове засідання, яке відбулося 06.10.2021 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання. 06.10.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове заідання в даній справі без участі відповідача [PERSON] , та по результатах проведеного підготовчого судового засідання суд на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду на 11 год. 03.11.2021 року. 03.11.2021 року слухання справи було відкладено на 16 год. 00 хв. 07.12.2021 року в зв`язку з неявкою сторін по справі. В судове засідання, яке відбулося 07.12.2021 року, позивач [PERSON] не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 07.12.2021 року, представник позивача [PERSON] , - адвокат Босенко Ю.Г. не з`явився, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява представника позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити, в разі чергової неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про день, час та місце слухання справи, - не заперечує проти проведення заочного розгляду справи з винесенням заочного рішення. В судове засідання, яке відбулося 07.12.2021 року, відповідач [PERSON] не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду провідкриття провадження у справі, не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи без його участі. Відповідно, - повторну неявку відповідача [PERSON] в судове засідання, яке відбулося 07.12.2021 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджає проведенню судового засідання, та винесенню заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити частково, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи: 1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового за\-сідання; - відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без пові\-домлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позов\-них вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з заяви представника позивача, - сторона позивача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 4 (чотири) рази поспіль. Відповідач не по відомив про причини своєї неявки, не подав відзив на позовну заяву, не надіслав на адресу суду письмової заяви про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутності, відповідно, його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та, відповідно, - такою, - яка є підставою для винесення заочного рішення. Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи: 1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. 2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією гла\-вою. Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення: 1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встанов\-леним статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення: 1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заоч\-ного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення: - учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Підсудність. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з довідки № 2001/02 - 44, яка видана 25.06.2021 року Кагарлицькою міською радою Київської області, - гр. [PERSON] зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] - не значиться. Проте, як вбачається з письмової розписки про отримання коштів в борг, - відповідач [PERSON] в розписці зазначив своє фактичне проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місця проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Відповідно, останнім відомим місцем проживанням відповідача [PERSON] є адреса: [ADDRESS] . Відповідно, враховуючи положення ч. 9 ст. 28 ЦПК України, та місце останнє відоме проживання відповідача [PERSON] , - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи. Позивачем по даній справі є фізична особа, - [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Шандра Миронівського району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 08 травня 1996 року міським відділом № 1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем по даній справі є фізична особа, - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Спір між сторонами виник внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] договірних зобов`язань за договором позики, укладеним ним з позивачем по справі, - [PERSON] , за наступних обставин. Між Позивачем по справі, - [PERSON] , та Відповідачем, - [PERSON] 13.02.2019 року було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] кошти в сумі 1300 (одна тисяча триста) доларів США. Підтвердженням укладанням договору позики є письмова розписка від 13.02.2019 року, яка написана відповідачем [PERSON] власноруч (оригінал розписки міститься в матеріалах справи), в якій зазначено наступне: «Я, [PERSON] , проживаючий [ADDRESS] беру в борг для придбання прицеп холодильника в [PERSON] , проживаючого в [ADDRESS] кошти в сумі одна тисяча триста доларів США 1300 ддоларів терміном на три місяці. Зобов`язуюсь повернути борг в сумі 1300 доларів США до 13 травня 2019 року. 13 лютого 2019 року /Підпис/ Прізвище Бондаренко прописом.» Згідно умов договору, відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути позику в сумі 1300 (одна тисяча триста) доларів США в строк до 13 травня 2019 року. Як зазначено в розписці, - дана розписка написана відповідачкою [PERSON] власноруч. Проте, відповідач, в порушення умов договору позики, які зазначені в розписці, кошти позивачеві не повернув, ігноруючи законні вимоги позивача щодо повернення коштів, а тому суд вважає, що законні права та інтереси позивача повинні бути захищені та відновлені судом шляхом винесення судового рішення, з огляду на наступні норми права. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63 цс 13, який є обов`язковим для судів при розгляді даної категорії справ, встановлено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з положеннями ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує переданая йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого ж роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно з положенням ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Наявність оригіналу розписки у кредитора (та яка міститься в матеріалах справи) свідчить про існування зобов`язання. У розписці відповідач зобов`язався повернути борг не пізніше ніж 13 травня 2019 року, проте, станом на час слухання справи відповідач борг в добровільному порядку кошти не повернув. Проте, суд зазначає, одностороння відмова від виконання зобов`язання в силу ст.. 525 ЦК України не допускається. Що ж до часткового задоволення позову, - суд зазначає наступне. Так, дійсно згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кре\-дитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу ін\-фляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відпо\-відальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При притягненні бор\-жника до відповідальності за порушення ним грошового зобов`язання не враховується вина боржника. Тобто, відповідальність боржника наступає незалежно від наявності чи відсутно\-сті його вини. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір про\-центів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора ви\-магати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захис\-ту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, сплату яких боржником прострочено. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного на\-рахування на суму боргу та 3 % річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, - це не санкції, а спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора внаслідок знецінення грошових коштів у зв`язку з інфляційними процесами та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконня зобов`язання. Проте, суд в даному випадку наголошує на тій обставині, що відповідачем [PERSON] в борг бралися кошти не в Національній валюті України, - гривні, в а іноземній валюті, - доларах США, та зобов`язуваввся відповідач повернути кошти в доларах США а не в Національній валюті, а тому в даному випадку інфляційне на\-рахування на суму боргу, - не застосовується, а тому таку вимогу слід виключити з об`єму позовних вимог, які підлягають до задоволення, відповідно, - відмовивши в задоволенні позову в цій частині. З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства та враховуючи, що Відповідач взяті в нього в борг кошти до цього часу не повернув, з нього підлягає стягненню сума в розмірі 38168 (тридцять вісім тисяч сто шістдесят вісім) грн 82 коп, яка складається з наступного: - 36202 (тридцять шість тисяч двісті дві) грн. 01 коп. - тіло боргу (що еквівалентно 1300 доларам США); - 1966 (одна тисяча дев`ятьсот шістдесят шість) грн. 81 коп. - 3% річних за користування коштами. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, та норми права, викорстані судом, суд вважає, що позивач [PERSON] правомірно звернувся до суду за захистом свого порушеного права, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 16, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку: - обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач [PERSON] , - мали місце, проте, - частково; - із встановлених обставин випливають відносини права власності, зокрема, відносини щодо укладеного договору позики, які врегульовано нормами ЦК України. - до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст. 202, ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст. 526, 533, ч. 1 ст. 612, ст. 625, ч. 1 ст. 1046 ст. 1047 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України; - зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до часткового задоволення, - шляхом винесення заочного рішення; - підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 430 ЦПК України, - судом не вбачаються; - заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися. Судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача. В матеріалах справи міститься оригінал квитанції № 69 від 18.06.2021 року, з якого вбачається, що позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 00 коп. судового збору. Враховуючи вищевикладені норми права, та фактичні обставини справи, що стосуються судових витрат, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 908 (дев`ятьсот вісім) грн. 00 коп. судового збору, - понесених позивачем судових витрат. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial