Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

02.12.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.08.1993 року Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) за актовим записом №58. Позов мотивовано тим, що спільне життя з відповідачкою у них не склалося по причині того, що між ними виникають постійні непорозуміння та конфлікти з вини відповідачки. Сім`я остаточно розпалася, фактично шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства з відповідачкою не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, так як це суперечить його інтересам та інтересам сім`ї. Примирення з відповідачкою неможливе. Позивач в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти прийняття заочного рішення по даній справі (а.с. 27). Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, повторно не з`явилася в судове засідання, причин неявки суду не повідомила, відзив не надала (а.с.17, 24). В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 24.03.2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити. Так, судом встановлено, що сторони 11.08.1993 року зареєстрували шлюб у Погребищенському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивач бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved