Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

03.09.2018 представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], уточнивши який просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.11.2010 в розмірі 19072,79 грн., станом на 12.07.2018, яка включає заборгованість: за тілом кредиту 2827,46 грн.; відсотками за користування кредитом 2715,33 грн., по пені 12145,58 грн., штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина і 884,42 грн. процентна складова, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1762 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 23.11.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке перейменоване на АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у Заяві відповідач надав згоду на те, що вказана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно з п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. Свої зобовязання за кредитним договором від 23.11.2010 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконав, у звязку з чим має заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1762 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 36). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 41), однак до суду повторно не зявився (а.с. 55, 56), про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило найменування на АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 28-33) та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 9), у якій відповідач підтвердив своїм підписом, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає Договір про надання банківських послуг, а також що він ознайомлений з умовами кредитування та погоджується на них (а.с. 9). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов вказаного договору [PERSON] отримав кредитний ліміт в розмірі 1000 грн. на картковий рахунок з видачею пластикової картки. Кредитний ліміт збільшено та станом на 11.10.2016 він склав 5000 грн. (а.с. 51). Строк дії останньої виданої картки за умовами договору спливає у травні 2020 року, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.51). [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 5-8) та випискою по рахунку (а.с. 43-50). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил [PERSON] надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою Банку. Як слідує з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», кредитування [PERSON] розпочато саме за вказаними умовами кредитування (а.с. 10). Відповідно до п. 1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни банком Тарифів та інших невідємних частин договору. Тобто, за умовами договору розмір відсоткової ставки за кредитом, розмір щомісячного платежу, може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах визначених п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Обовязок по отриманню виписки про стан картрахунків та проведених операціях покладено на позичальника - п. 1.1.2.1.5 Договору. У разі неотримання Банком протягом 7 днів з дня такого повідомлення від позичальника інформації про незгоду зі змінами, вважається, що позичальник прийняв їх (п. 1.1.3.2.4 Договору). Отже, умовами вище вказаного кредитного договору передбачена можливість зміни умов кредитування, зокрема відсоткової ставки за договором, при цьому матеріали справи не містять жодних доказів неприйняття позичальником [PERSON] змінених умов договору. З 01.01.2013 всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду переведено на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підтверджується витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с.11). Згодом, як слідує з довідки про зміну умов кредитування та розрахунку заборгованості, умови кредитування [PERSON] змінено на умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, GOLD 55+» (а.с. 51). Умовами договору передбачено пеню (а.с. 11), що підтверджується також розрахунком заборгованості (а.с. 5-8). Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п. 2.1.1.12, п. 2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил, позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умов передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.3.3., 2.1.1.12.9 Договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, в тому числі з метою повного чи часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно п. 1.1.7.43 Умов та Правил, сторони визнали, що дія Договору припиняється у момент закриття останнього рахунку клієнта, відкритого в рамках цього договору, але за наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку непогашеної заборгованості перед Банком за договором, дія Договору припиняється після повного погашення заборгованості. Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 23.11.2010, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором від 23.11.2010 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 1000 грн., який в подальшому збільшено до 5000 грн., що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 5-8) та виписки за рахунком (а.с. 43-50). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобовязання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 12.07.2018 утворилась заборгованість за тілом кредиту 2827,46 грн., відсотками за користування кредитом 2715,33 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем уточненим розрахунком заборгованості (а.с. 5-8), який відповідач не заперечив, та з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки умовами договору визначено право позивача на отримання пені у разі прострочення зобовязань, то виходячи з доведеності факту порушення грошового зобовязання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за пенею в розмірі 12145,58 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 5-8), який відповідач не заперечив. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд, вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити,

Outcome: partial