overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

02 грудня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виселення, відповідно до якого вирішено задовольнити позов в повному обсязі. Виселити [PERSON], [PERSON] з домоволодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON] на праві власності. 25 квітня 2014 року вищевказану цивільну справу було повернено з Апеляційного суду Дніпропетровської області на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з'явилися, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до п. 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування заявленої ним позовної вимоги в частині виселення дітей відповідачів, оскільки в позовній заяві та в доданих до неї матеріалів відсутні будь-які дані стосовно встановлення осіб дітей та відсутні докази проживання дітей в спірному домоволодінні. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка №502, видана [PERSON], в якій зазначено, що діти відповідачів не зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.64/. Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виселення в частині виселення дітей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак фактично мешкає в [ADDRESS]. Будинок по вулиці Кремльовська визнаний ветхим та 0крім [PERSON] там ніхто не мешкає. Відповідач не займається вихованням дочки [PERSON], яка навчається у Єнакіївському професійному торгово-кулінарному ліцеї, характеризується позитивно, пропусків занять без поважних причин немає. Відповідно до інформації ліцею, мати [PERSON] вихованням дитини не займається, за період навчання до навчального закладу не з'являлась. Орган опіки та піклування Єнакієвської міської ради з метою захисту соціальних прав неповнолітньої [PERSON], [INFO], вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає її інтересам. У зв`язку із зазначеним Виконавчий комітет Єнакієвської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] просить позбавити батьківських прав [PERSON] за ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів прибутків. Представник позивача у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти заочного вирішення справи. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що перебуває з відповідачкою в шлюбі, зареєстрованому 23 вересня 2006 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вони з відповідачкою не могли досягти угод з різних питань сімейного життя, з приводу чого в сім*ї виникали сварки і непорозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин, позивач просить шлюб розірвати. Шлюбні відносини з відповідачкою не підтримують з вересня 2013 року. У судове засідання позивач не з*явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з*явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З позовом згодна. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 вересня 2006 року /а.с.3/. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини від 11 березня 2009 року /а.с.4/. У відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, наміру на спільне проживання не мають, сімейні стосунки не підтримують з вересня 2013 року, за час наданого судом строку для примирення примирення не досягнуто. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Спір про майно на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів посилаючись на те, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідачем сплачуються аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отримуваний розмір аліментів недостатній для належного утримання дочки, яка є ученицею четвертого класу загальноосвітньої школи, потребує забезпечення одягом, харчами, шкільним приладдям, відвідує додаткові заняття по англійській мові. [PERSON] також перебуває на диспансерному обліку у нефролога, що також потребує витрат на лікування. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з викладених в позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити, збільшити розмір аліментів до ? частини всіх видів заробітку відповідача починаючи із дня подання заяви та до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу). Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками , може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] має перебуває на диспансерному обліку у нефролога. Враховуючи матеріальний стан позивача, стан здоров'я [PERSON], [INFO], суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів з 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня подання позову. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми. Позов мотивує тим, що 13.08.2013 року робітниками ХРЕМ за місцем мешкання відповідача було виявлено порушення “Правил користування електричною енергією для населення”, відповідачем. Згідно з вказаним фактом порушення був складений акт та проведений перерахунок завданих збитків, розмір яких становить 321,18 грн. Сума перерахунку відповідачем добровільно не сплачена до теперішнього часу. Просить стягнути з відповідача суму перерахунку по акту та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач до суду не прибув по невідомим причинам, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Суд, згідно зі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у матеріалах справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що відповідач мешкає за адресою: с. Широке, вул. Степна, 14, є побутовими споживачем електричної енергії має особовий рахунок № 180419148. Згідно до акту № 187520 від 13.08.2013 року, робітниками ХЕМ за місцем мешкання відповідача було виявлено порушення “Правил користування електричною енергією для населення”. Відповідно до вказаного акта було проведено перерахунок завданих збитків, розмір яких становить 321,18 грн. Відповідно до п.48 Правил користування електричною енергією для населення, відповідальність за порушення правил користування електричною енергією несе споживач. Згідно вимог п.53 Правил користування електричною енергією для населення, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що факт порушення відповідачем вищевказаних Правил є повністю доведеним в судовому засіданні, у зв’язку з чим з нього на користь позивача слід стягнути завдані цим збитки в сумі 321,18 грн. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача та користь позивача слід стягнути в рахунок повернення сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.11.2012 померла [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Вовчок вул. Горького 37 Козелецького району. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном склавши заповіт, посвідчений секретарем Вовчківської сільської ради, в якому все своє майно заповіла своїм племінникам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. 06 липня 2009 року помер [PERSON] Позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Просить суд визнати право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул. Горького № 37 с. Вовчок Козелецького району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, але попередньо надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 12.11.2012 померла [PERSON] (а.с. 4). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Вовчок вул. Горького 37 Козелецького району. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном склавши заповіт, посвідчений секретарем Вовчківської сільської ради, в якому все своє майно заповіла своїм племінникам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному (а.с. 5). 06 липня 2009 року помер [PERSON] (а.с. 9). Позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який прийняв спадщину та подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 20). Згідно довідки № 30 від 27.102013 (а.с. 14) виданої ФОП [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Вовчок, вул. Горького, 37 не зареєстровано. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства в розмірі 51 грн. 00 коп. Представник позивача просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справу не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права і взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 16 травня 2012 року о 00 год. 50 хв. відповідач у м.Миколаєві на Бузькому лимані в районі в районі с. Велика Корениха без відповідного дозволу, застосовуючи промислове знаряддя лову без дозволу на промисел «сіткою» під час весняно-літньої нерестової заборони здійснював рибальство, незаконно виловив рибу карась-3 шт., чим згідно такс заподіяла шкоду рибним запасам України на суму 51 грн. 00 коп. Відповідно до постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.00 коп., без конфіскації. На підставі викладеного, у відповідності до ст.13 Конституції України, ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5 ЗУ «Про тваринний світ», ст. 39 ЗУ «Про охорону навколишнього природнього», «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водних об'єктах України», затверджених Постановою КМУ №32 від 19.01.98р., суд приходить до обґрунтованості пред'явлених вимог і необхідності задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2009 року, від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Разом з чим зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, а подальше сумісне життя вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.44). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила розірвати шлюб, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. У судове засідання, призначене на 05 лютого 2014 року, відповідач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Із адреси її реєстрації повернувся конверт з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», у зв'язку з чим в судовому засіданні було оголошено перерву. Відповідач повідомлялася судом відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України через житлово-експлуатаційну організацію. (а.с.37). Разом з тим, в судове засідання з розгляду справи відповідач не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. За таких обставин, суд відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе розгляд справи провести за відсутністю відповідача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 24 квітня 2009 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 278 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 5). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

02 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалась на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 19 серпня 2006 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Донька проживає з матір'ю. Між сторонами досягнуто згоди про місце проживання дитини, та її утримання. Спору щодо поділу майна сторони на даний час не мають. З відповідачем сім'я розпалася через втрату взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, подружні стосунки припинилися у серпня 2012 року, та відновлювати їх сторони не бажають. З огляду на вищевказане, позивач просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, в письмовій заяві просила суд справу розглядати за її відсутності, позовну заяву підтримувала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна та місця проживання дитини сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

02 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала із підстав зазначених в ньому та просила стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. до її повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що Озерянківською сільською радою Житомирського району 29 жовтня 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved