Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

02.10.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до ПАТ «Альфа Банк» про визнання п.6 Кредитного договору № 500909731 від 17.06.2013 року недійсним, скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30.05.2014 року, поновлення строку на оскарження рішення третейського суду (а.с.2-6). В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що оскаржуваним рішенням третейського суду з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500909731 від 17.06.2013 року в сумі: за кредитом 178 078 грн.29 коп., по відсотках 6 877 грн.39 коп., по комісії 4 865 грн. 63 коп., штраф 2 400 грн., а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 400,00 грн. Вказує, що про оскаржуване рішення третейського суду їй стало відомо 08.07.2015 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в якому вона виступає боржником. Вважає, п. 6 кредитного договору № 500909731 нікчемним, а рішення третейського суду прийняте у справі, що не підвідомча третейському суду, оскільки відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки), тому підлягає скасуванню. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.35-37). До суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 38-39). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.34), з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність представника відповідача, на підставі наявних матеріалів в справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 188726,75 грн. зі сплатою 15,99% на строк користування до 18.06.2018 на споживчі потреби (а.с.9). Пунктом 6 кредитного договору передбачено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони у зв»язку з цим договором, та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними цього договору, відбувається у Постійно діючому Третейському суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» Крім того, в судовому засіданні встановлено, що Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 30.05.2014 року, суддею Бендик О.В., по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500909731 від 17.06.2013 року було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволені у повному обсязі, постановлено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі: за кредитом 178 078 грн.29 коп., по відсотках 6 877 грн.39 коп., по комісії 4 865 грн. 63 коп., штраф 2 400 грн.; судові витрати в сумі 400,00 грн. (а.с.12-13). Так, пунктом 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 з наступними змінами та доповненнями (в редакції Закону України «Про внесення зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011) визначено, що третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи). Вказані зміни набрали чинності 12 березня 2011 року. Отже, на час укладання вищезгаданого кредитного договору Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюється на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту. Враховуючи викладене, на підставі положень ст. 203, 215 ЦК України, на думку суду, пункт 6 кредитного договору № 500909731 від 17.06.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] щодо третейського застереження підлягає визнанню недійсним. Вказаний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 04.11.2015 у справі № 6-2074цс15, яка у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Щодо вимоги позивача про скасування рішення третейського суду, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених даним Законом. Зокрема, рішення третейського суду може бути оскаржено сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом. При вирішенні питання про дотримання [PERSON] строків, передбачених ст. 51 Закону України «Про третейські суди», суд враховує, що як наголосив Європейський суд з прав людини у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне. Враховуючи те, що рішення третейського суду було винесено 30.05.2014 року, заява про скасування рішення була подана до суду 28.09.2015 року, після того, як позивач 08.07.2015 року дізналася про наявність оскаржуваного рішення, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи (а.с.15), тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню. Частиною третьою статті 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі. За таких обставин та беручи до уваги визнання судом недійсною відповідної третейської угоди, суд приходить до висновку, що спірне рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30.05.2014 року, у справі № 1401-5/359/14, підлягає скасуванню.

Outcome: approved