Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

04 грудня 2014 року представник позивача за дорученням звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01 лютого 2011 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ПП ВІП-РЕНТ було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, предметом якого було страхування транспортного засобу «Рено», д.н. [NUMBER]. 01 січня 2012 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Деу», державний [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Згідно довідки ВДАІ №8954230 та постанови Голосіївського районного суду м. Києва по справі №3-1062/12 від 10.02.2012 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася в наслідок порушення відповідачем ст.. 124 КУпАП. Позивачем за заявою ПІІ «ВІП-РЕНТ» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 2607 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 2607 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про слухання справи був повідомлений відповідно до чинного законодавства, заперечень щодо позову не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01 січня 2012 року о 15 годин 10 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем «Део» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві на перехресті вул.. Боженка-Володимиро-Либідської не врахував безпечної швидкості руху, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2012 року. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Згідно рахунку № СФ-0000188 від 24.02.2012 року та ремонтної калькуляції № ДККА - 14154 від 23.02.2012 року, було складено страховий акт № ДККА-14154 від 14.03.2012 року та рахунок суми страхового відшкодування, що становить 2607 грн. Згідно довідки ВДАІ №8954230 цивільна відповідальність відповідача не застрахована. 29.02.2012 року ПІІ «ВІП-РЕНТ» звернулося до ПАТ «СК «Укаїнська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування . Згідно платіжного доручення № 2512 від 15 березня 2012 року ПАТ «СК «Українська страхова група» ПІІ «ВІП-РЕНТ» було сплачено страхове відшкодування в сумі 2607 грн. Відповідно до ст.11 ЦК України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. В зв'язку з виплатою страхового відшкодування до позивача в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 933, 1191 ЦК України в межах фактично понесених витрат перейшло право вимоги до відповідача, а в останнього виникло зобов'язання виплатити відповідну суму на користь позивача. Враховуючи викладене суд вважає вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 2607 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати по сплаті судового збору на суму 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved