Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

04.06.2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника Гаренко Надію Володимирівну звернувся позивач ПАТ КБ «Приватбанк» із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. У позові зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», у зв'язку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк», а 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідно до укладеного договору № б/н від 24.03.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 500.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтвердив підписом у заяві. На підставі п.п. 3.2 та 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Позивач зауважує, що свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором. Однак, позичальником було порушено зобов'язання за вказаним кредитним договором, через що, станом на 30.04.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 14 171.57 грн., яка складається із наступного: 5 132.75 грн. - заборгованість за кредитом; 7 065.32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 060.57 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 662.93 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.03.2008 року і судові витрати у розмірі 1 762.00 грн. В ухвалі суду про відкриття провадження було постановлено розгляд цієї справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачем до суду не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримав в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду невідомі, заяви про розгляд справи без його участі або відкладення судового засідання до суду не надходило. У визначений в ухвалі про відкриття провадження строк, відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене вище та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду від 25.07.2018 року у даній справі постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачем не надано, також не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду, що така заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, підтверджує той факт, що він був ознайомленим та згодним з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Додано копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» Тож, відповідно до укладеного договору № б/н від 24.03.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 500.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктом 6.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено обов'язок клієнта погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, по перерозходу платіжного ліміту, сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» передбачено такі види комісії: за кредитне обслуговування, за зняття готівки, за моніторинг неактивної картки, за отримання балансу на чек в банкоматах, за безготівковий платіж в системі Приват-24, а також пеню за несвоєчасну сплату заборгованості, штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів у розмірі 250.00 грн. + 5% від суми. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.04.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 14 171.57 грн., яка складається із наступного: 5 132.75 грн. - заборгованість за кредитом; 7 065.32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 060.57 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 662.93 грн. - штраф (процентна складова). На доказ зазначеного додано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.03.2008 року, укладеного між сторонами. За вимогами статей 527,530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Разом з цим вирішуючи позовні вимоги про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі13 258.64 грн., яка складається із наступного: 5 132.75 грн. - заборгованість за кредитом; 7 065.32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 060.57 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250.00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 662.93 грн., з підстав викладених вище, задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про судовий збір суд застосовує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 762.00 грн.

Outcome: partial