Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

03.07.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - зобов'язати Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ 21703, державний номер [NUMBER], № кузова ХТА21703080154809, накладений постановою державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського управління юстиції [PERSON] Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 20.07.2015 року. 20.07.2015 року слухання справи відкладено на 03.08.2015 року в зв»язку з неявкою представника відповідача, хоча представник був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 03.08.2015 року, позивач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 03.08.2015 року, представник позивача, - [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій представник позивача просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 03.08.2015 року, представник відповідача не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та позовні вимоги позивача задовольнити, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд судом здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Підсудність. Згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред»являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.. Отже, ч. 2 ст. 114 ЦПК України встановлює виключну підсудність даної категорії справ, при цьому немає значення, з якою метою накладено арешт на майно: на виконання вироку у кримінальній справі, рішення суду в цивільній чи господарській справі, для забезпечення позову, тощо. Отже, як вбачається з матеріалів справи, спірне майно, - автомобіль марки ВАЗ 21703, державний номер [NUMBER], № кузова ХТА21703080154809, зареєстрований 12 листопада 2008 року у ВРЕР №1 ГУ МВС у м. Харків, знаходиться згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30.03.2015 року на спеціальному майданчику за адресою: Київська область, м. Кагарлик, переулок Серпневий, 8. Зглядаючись на вищевикладене, дана справі підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи. 16 березня 2013 року позивач [PERSON] придбав автомобіль марки ВАЗ 21703, державний номер [NUMBER], № кузова ХТА21703080154809, зареєстрований 12 листопада 2008 року у ВРЕР №1 ГУ МВС у м. Харків у [PERSON], від імені якого на правах користувача та розпорядника автомобілем діяв [PERSON]. [PERSON] отримав за цей автомобіль 7700 (сім тисяч сімсот) у.о. США, що на той момент складало 61600 грн. (шістдесят одну тисячу шістсот) гривень, що підтверджується відповідною Розпискою, яка була складена [PERSON] 16 березня 2013 року. Але, враховуючи відсутність у нього на той момент коштів на постановку даного автомобіля на облік в органах ДАІ, позивач [PERSON] з обліку його не знімав, а отримав довіреність від [PERSON], від імені якого на правах користувача та розпорядника автомобілем діяв [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Харківської області від 16 березня 2013 року, зареєстровану в реєстрі за №2124, згідно якої [PERSON] в особі [PERSON] уповноважив позивача [PERSON] керувати, розпоряджатись, відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік вище вказаний автомобіль. З наведеного вбачається, що [PERSON] продав належний йому автомобіль позивачу, - [PERSON], уклавши договір купівлі-продажу автомобіля у відповідності до ст.ст.205, 208, 639, 655 ЦК України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 цього ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Так, 16 березня 2013року [PERSON] була складена письмова розписка про отримання від позивача [PERSON] коштів за автомобіль марки ВАЗ 21703, державний номер [NUMBER], № кузова ХТА21703080154809, № свідоцтва про реєстрацію т.з. АХС151169, виданого 12 листопада 2008 року. Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ч.І ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з момент\ передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного, позивач [PERSON] набув право власності на автомобіль марки ВАЗ 21703, державний номер [NUMBER], № кузова ХТА21703080154809. Крім того, права власності позивача [PERSON] на спірний автомобіль підтверджується рішенням Червонозаводського районного суду м. Харків від 27.04.2015 року в справі № 646\\4513\\15 ц, в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа, - [PERSON], про визнання права власності на автомобіль, згідно з яким: - позов [PERSON] до [PERSON], Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа, - [PERSON], про визнання права власності на автомобіль, - задоволено; - визнано за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], № кузова ХТА21703080154809. Дане рішення набрало законної сили 08.05.2015 року. Далі, 30.03.2015 року спірне майно, - автомобіль марки ВАЗ 21703, державний номер [NUMBER], № кузова ХТА21703080154809, зареєстрований 12 листопада 2008 року у ВРЕР №1 ГУ МВС у м. Харків, був зупинений ІДПС взводу 1 роти ДПС ДАІ з обслуговування постів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області [PERSON], та на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було складено акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30.03.2015 року, та автомобіль поміщено на спеціальний майданчик за адресою: Київська область, м. Кагарлик, переулок Серпневий, 8. Підставою для тимчасового затримання автомобіля послугувала то обставина, що на вказаний автомобіль постановою головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] О накладено арешт. Норми права, використані судом при винесенні рішення. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту. Відповідно до ст. 321 ЦК України: Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні ли\-ше у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених зако\-ном, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно, як вказувалося судом вище, право власності на спірний автомобіль визнано за позивачем на підставі рішення суду, яке вступило в законну силу. Отже, положення ч. 1 ст. 321 ЦК України вказує на непорушність права власності, та зазна\-чає, що ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Недоторканість права власності передбачає недоторканість самого майна, тобто будь-які дії інших осіб спрямовані на заволодіння таким майном є безпідставними, протиправними, та незаконними, так само як і дії, спрямовані на обмеження власника у здійснені ним права власності. Крім того, цивільним законодавством гарантований державний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права вла\-сності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що цілком відповідає ст. 92 Конституції України, якою визначено, що правовий режим влас\-ності визначається виключно законами України. Однак, при наявності відповідних умов, що обов'язково визначені законом, можлива ситуація, за якої особу можуть позбавити або об\-межити у здійснені ним права власності. Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, підстав для позбавлення права власності або обмежень у його здійсненні у відношенні позивача [PERSON] немає. Відповідно, накладений арешт перешкоджає позивачу [PERSON] користуватися автомобілем і порушує його права як власника даного автомобіля на його володінням та розпорядження. Згідно з ст. 386 ЦК України: Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому май\-нової та моральної шкоди. Отже, ч. 1 ст. 386 ЦК України закріплює принцип рівності всіх форм власності пе\-ред законом. Одночасно, вказана норма містить виключно загальне положення, що деталі\-зується в спеціальних по відношенню до неї нормах. Зокрема, слід враховувати, що в зале\-жності від спеціфики певних суб'єктів господарювання, їх організаційної форми, виду діяльності, кількості працівників, обсягів товарообігу для цих суб'єктів можуть встановлю\-ватись норми, що направлені на спеціальне врегулювання їх статусу, в тому числі, шляхом надання їм додаткових переваг чи обмежень. Ч. 2 ст. 386 ЦК України встановлює основоположну норму, щодо захисту права власності в судовому порядку. Як вбачається з цієї норми, з метою захисту своїх прав суб'єкт права власності може звернутись з відповідним позовом до компетентного суду. При цьому, вказане право надане всім суб'єктам і з метою захисту їх інтересів на майбутнє. Вказаний превентивний метод захисту може бути дуже дієвим для упередженого, превенти\-вного захисту власником своїх охоронюваних законом інтересів від протиправних посягань інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України: Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже ст. 391 ЦК України встановила додатковий спосіб захисту прав власника майна на здійс\-нення ним користування та розпорядження майном. Вказаними перешкодами, зокрема, мо\-жуть вважатись: фактичні перешкоди (перекриття виїзду з певної земельної ділянки, що на\-лежить на праві власності особі), економічні перешкоди (встановлення економічно невигідних умов використання певного майна плата за користування сервітутом, комунікаціями, необ\-хідними послугами тощо), правові перешкоди (прийняття певних актів, що ускладнюють чи унеможливлюють використання власником свого майна, що обмежує його права в порівнянні з іншими власниками подібного майна), перешкоди іншого характеру. Для захисту власником своїх прав на користування та розпорядження своїм майном в судовому порядку, обов'язковою передмовою є доведення протиправності вказаного діяння з боку інших осіб. Отже, судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON], яким накладено арешт на автомобіль, чиняться фактичні перешкоди [PERSON] у володінні та розпорядженні його майном, та, відповідно, право власності позивача [PERSON] потребує судового захисту шляхом винесенні вмотивованого рішення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved