Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

02 березня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка в позовних вимогах просить: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.03.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від шлюбу у сторін народилася дитина. Позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її матеріальному забезпеченні, а відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з тим, до суду надійшла заява позивачки про слухання справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що підтримує поданий позов та просить його задовольнити. Крім того, до суду надійшла заява відповідача, в якій він зазначає, що не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та стягнення аліментів у розмірі, визначеному у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 серпня 2017 року, який зареєстрований Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис №1711. Від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивачка самостійно утримує дитину, при цьому, її грошових коштів не вистачає на утримання дитини, що підтверджується відповідною довідкою про доходи позивачки від 25.02.2020 року, виданою Управлінням освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Так, відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дитини, водночас позивач зазначила в позовній заяві, що відповідач не приймає участь в утриманні дитини та не надає кошти, при цьому, не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування). Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в частині від доходу відповідача, відповідач не заперечував проти визначеного позивачем розміру аліментів, а тому суд визначає аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved