Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

03 лютого 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 77\~953, 08 грн., інфляційні витрати в сумі 3\~558, 90 грн. та 3% річних у розмірі 2\~058, 74 грн. а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог\~представник позивача посилається на те, що позивач надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідачі, у свою чергу, не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ними виникла заборгованість за період з 01.02.2014 року по 31.12.2020 року у сумі 77\~953, 08 гривень. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання з 01.02.2014 року по 31.12.2020 року у сумі 77\~953, 08 грн., інфляційні витрати в сумі 3\~558, 90 грн., 3% річних у сумі 2\~058, 74 грн., а всього 83\~570, 72 грн. (вісімдесят три тисячі п`ятсот сімдесят гривень 72 копійки). Стягнуто в рівних долях з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору з кожного окремо по 1\~135, 00 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 копійок). (а.с. 32-34) 23 липня 2021 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року у цивільній справі №639/630/21 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування заяви зазначили, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року було ухвалене з порушенням норм закону. Так, відповідачі не з`являлися в судове засідання з поважної причини, оскільки не були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду та не мали можливості надати заперечення щодо суті справи. В своїй заяві відповідачі просили суд поновити їм право на скасування заочного рішення оскільки вони його своєчасно не отримали, а про існування рішення дізналися лише 21.07.2021 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. (а.с. 43-45) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 серпня 2021 року заяву [PERSON] , [PERSON] про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року у цивільній справі № 639/630/21 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року у цивільній справі № 639/630/21 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання скасовано. Цивільну справу № 639/630/21 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання призначено до розгляду в судове засідання. (а.с. 66-68) 27 вересня 2021 року від відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності. В судове\~засідання представник\~позивача Розуван В.В., яка діє на підставі довіреності від 11.03.2019 № 40-1065/27, не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву також не надходив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та у відповідності до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України постановити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.02.2021 року, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10) Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.03.2021 року вказана квартира знаходиться у приватній власності відповідачів. (а.с. 27-28) Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.02.2014 року по 31.12.2020 року в розмірі 77\~953, 08 грн. (а.с. 4-5) Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржниками не погашена. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Але, відповідачі, отримуючи надані їм послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачують, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.02.2014 року по 31.12.2020 року у розмірі 77\~953, 08 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 3\~558, 90 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 2\~058, 74 грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. ( а.с. 6) Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Отже, суд розглядає період заборгованості з 02.02.2018 по 03.02.2021. Таким чином, заборгованість по сплаті за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, з урахування строку позовної давності, становить 43\~763, 91 грн., індекс інфляції за час прострочення у розмірі 3\~558, 90 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 2\~058, 74 грн. ( а.с. 4-5, 6) Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ціна позову 83 570, 72 грн. = 100%, сума задоволених позовних вимог 49\~381, 55 грн. = 59, 09 %; сума судового збору, яка була сплачена позивачем 2 270, 00 грн. = 100, 00%, сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача 59, 09 % = 1\~341, 34 грн., по 670, 67 грн. з кожного з відповідачів). На підставі викладеного і

Outcome: partial