Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

03.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 07.06.2012 року шлюб між сторонами розірваний. Діти проживають з матір'ю. Коштів не вистачає для забезпечення дітей всім необхідним. Крім того вказала, що діти часто хворіють та на придбання ліків необхідні додаткові кошти. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, має мінливий дохід. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 грн. з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав наведених у позові. Зазначила, що на утримання дітей необхідні кошти саме в такому розмірі, оскільки у неї є витрати на одяг, взуття харчування, шкількні приладдя, навчання дітей та їх розвиток, також діти часто хворіють, що потребує додаткових коштів для придбання ліків на їх лікування. Вважає, що батько дітей повинен і може приймати участь у їх утриманні, тому просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 грн. щомісяця. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що відповідач офіційно працевлаштований в ФОП [PERSON], отримує мінімальну заробітну плату. Його дохід, після відрахування податків, складав за квітень місяць 3052,86 грн. Тому зазначила, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання кожної дитини по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Під час розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку обов'язки по утриманню дітей, всупереч ст. 89 ЦПК України, належних доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу позивачу суду не надав, позивачем не надано доказів щодо підставності призначення суми аліментів в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, тому врахувавши матеріальний стан сторін, відсутність інших утриманців у відповідача, суд визначає до стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дітьми повноліття, що буде відповідати інтересам та потребам дітей, забезпечить їм право на рівень життя достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: partial