Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

04.05.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Агросвіт» про визнання договору оренди землі таким, що припинив свою дію, у звязку із закінченням терміну його дії. В обґрунтування вимог зазначила, що 01.12.2007 року уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано 05.06.2012 року. Договір оренди був укладений строком на 10 років. Відповідно до акту прийому\~передачі земельної ділянки, передача здійснювалася 01.12.2007 року. Враховуючи вказане, позивач вважає, що оренда землі розпочалася з моменту укладення договору та передачі землі, тобто з 01.12.2007 року, та відповідно закінчилася 01.12.2017 року, а тому просить визнати договір оренди землі таким, що припинив свою дію. 08.05.2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано строк відповідачу для надання відзиву на позов. Представник ПОСП «Агросвіт» надав відзив на позов, в якому вказав, що договори оренди земель були переукладені в момент реєстрації та набрали чинності з дня реєстрації і діють до 05.06.2022 року. Позивачем було подано відповідь на відзив, однак не надано документу на підтвердження відправки даної відповіді відповідачу. Враховуючи це, судом направлено лист позивачу та надано строк для надання суду документу щодо відправки відповідачу. Підтвердження відправки позивачем так і не надано, а тому відповідь не буде враховано судом. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Позивачу належить земельна ділянка з кадастровим номером 6323981500:03:000:0098, про що свідчать Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.09.2017 року та від 03.04.2018 року(а.с.11-15). Відповідно до наданого договору оренди №651(а.с.16-18), 01.12.2007 року [PERSON] уклала договір з ПОСП «Агросвіт» на оренду вище вказаної земельної ділянки на строк 10 років, однак відразу реєстрація проведена не була. [PERSON] приймання-передачі земельної ділянки(а.с.20), земельна ділянка була передана ПОСП «Агросвіт» 12.12.2007 року. Позивач посилаються на те, що її права були порушені та строк дії договору оренди вже закінчився. Позивачі надала суду заяву відповідачу про припинення строку дії договору оренди(а.с.22), так як на її думку строк дії договору закінчився 01.12.2017 року. Статтею першою Закону України «Про оренду землі»\~визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. [PERSON] з ч.1\~ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 1\~статті 182 ЦК України\~визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 210 ЦК України\~встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. [PERSON] зі\~статтею 125 Земельного Кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 6 Закону України «Про оренду землі»\~визначає, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Частина 2 вказаної статті встановлює, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація договору оренди, відповідно до Договору(а.с.16-19), була здійснена 05.06.2012 року, тобто правочин є вчиненим з моменту його реєстрації. Строк дії договору закінчується 05.06.2022 року. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року у справі № 6-422цс17, в якому вказано, що строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Даний висновок також було викладено в постанові Верховного суду від 20.02.2018 року у справі № 379/386/16-ц. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зважаючи на викладене, факт відсутності підписання трудових договорів, документації про оплату праці та звільнення не оспорюється, тобто не оформлення трудових правовідносин підтверджується як позивачем, так і відповідачем. На підставі ч.2\~ст.80 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, враховуючи постанову ВСУ від 18.01.2017 року, постанову Верховного суду від 20.02.2018 року, ЗУ «Про судовий збір»,

Outcome: dismissed