Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

02 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 04 лютого 2019 року між ним, [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики №\~б/н, на підставі якого він надав відповідачу грошові кошти у розмірі 56 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 04 березня 2019 року. Договір скріплений особистим підписом відповідача [PERSON] , що свідчить про її згоду з умовами отримання та повернення грошових коштів. Факт отримання суми позики додатково підтверджується розпискою, підписаною відповідачем 04 лютого 2019 року. Таким чином, у відповідності зі\~ст. 526 ЦК України,\~з боку відповідача стосовно нього виникло зобов`язання, згідно якого відповідач зобов`язаний повернути одержані кошти в повному обсязі. Строк повернення суми позики згідно договору встановлений не пізніше 04 березня 2019 року, проте, відповідач не виконав умов договору, до теперішнього часу грошові кошти, отримані за договором позики, не повернув. Крім того, умовами договору передбачено, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленої договором пені в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочки. Таким чином,\~згідно чинного\~законодавства України\~та умов\~договору він\~має право\~на повернення\~відповідачем суми\~позики,\~яка складається\~з:основної суми боргу в розмірі 56 000,00 грн., а також пені за несвоєчасне повернення позики в розмірі 84 000,00 грн. 29 липня 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про повернення суми боргу та пені, передбаченої договором, але вимога залишена без відповіді та виконання. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просив суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики від 04 лютого 2019 року в сумі 140 000,00 грн., яка складається з: основної суми боргу в розмірі 56 000,00 грн., а також пені за несвоєчасне повернення позики в розмірі 84 000,00 грн. Ухвалою суду від 20 вересня2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 04 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики №\~б/н, на підставі якого [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 56 000,00 грн. з кінцевим строком повернення не пізніше 04 березня 2019 року. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу суму позики в зазначеному розмірі, а відповідач в свою чергу, зобов`язався повернути грошові кошти в строк, визначений п. 2 Договору. Умовами договору передбачено, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленої договором пені в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочки. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в сумі 56 000,00 грн. підтверджується її підписом в договорі позики від 04 лютого 2019 року та додатково підтверджується розпискою, підписаною нею 04 лютого 2019 року. Згідно\~ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір. У визначені\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в\~ст.3 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст.6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). На підставі ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вищезгаданого договору позики відповідач зобов`язався повернути борг не пізніше 04 березня 2019 року. 29 липня 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості за договором позики, що підтверджується поштовою квитанцією № 5120000129953 від 29 липня 2019 року. Відповідачем не надано суду доказів виконання нею умов договору позики. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Ст. 530 ч. 2 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений зак оном. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1\~ст. 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі, якщо сторони спеціально не передбачили умову щодо певної періодичності виплати процентів за договором позики, то проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3\~статті 549 ЦК України). Як вбачається із розрахунку позивача, з яким суд погоджується, станом на 01 серпня 2019 року загальна сума заборгованості за договором позики з врахуванням пені становить 140 000,00 грн. З огляду на те, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором позики, не надано ані позивачу, ані суду відомостей іншого розрахунку заборгованості, розрахунок позивача відповідачем не спростований, відомості про відсутність заборгованості суду не надані, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved