Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

03.03.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Луганського національного аграрного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання платних освітніх послуг у розмірі 6250 грн., індекс інфляції у розмірі 948, 75 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 284, 08 грн. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.09.2016 року між Луганським національним аграрним університетом та [PERSON] було укладено договір №8 про надання освітніх послуг, за яким позивач зобов`язався зокрема надати відповідачу освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, а відповідач зобов`язався отримати освітню послугу та своєчасно вносити плату за отримані послуги. Протягом 2016-2018 років [PERSON] навчався у Луганському національному аграрному університеті на факультеті Харчових технологій за освітнім рівнем «магістр», спеціальність 101 Екологія на денній формі навчання, але відповідачем було сплачено лише частину вартості наданих послуг у розмірі 1000, 00 грн. Наказом №02-01/01 від 01.01.2018 року відповідача відраховано з університету за невиконання навчального плану та порушення умов контракту з 01.01.2018 року. Дія договору була припинена 02.01.2018 року, що пов`язано з відрахуванням відповідача з навчання. За період часу з 02.01.2018 року до 08.07.2019 року відповідачем не сплачено грошові кошти за надані послуги, тому за вказаний період нараховується індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] складає 7482,83 грн. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, наказом Луганського національного аграрного університету №01-08/214 від 12.08.2016 року [PERSON] зараховано студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальностями/напрямами за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб, що підтверджує копія витягу з наказу (а. с. 7). 01.09.2016 року між [PERSON] та Луганським національним аграрним університетом в особі в.о. ректора професора Брагінця Миколи Володимировича укладено договір №8 про надання освітніх послуг (а. с. 5). Відповідно до п. 1.2. договору №8 від 01.09.2016 року про надання освітніх послуг, термін навчання становить 1,5 навчальних років. Відповідно до п. 3.2. відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно вносити плату за отримання освітньої послуги у визначених розмірах і в строки. Згідно п. 5.1. загальна вартість освітньої послуги з отримання вищої освіти становить 7250, 00 грн. У зв`язку з тим, що в порушення вимог договору №8 від 01.09.2016 року не було здійснено оплати в повному обсязі, утворилася заборгованість в розмірі 6250, 00 грн. Згідно з наказом Луганського національного аграрного університету №02-01/01 від 02.01.2018 року [PERSON] було відраховано з 02.01.2018 року за невиконання навчального плану та порушення умов контракту, що підтверджує копія наказу (а.с. 14). 15.02.2019 року Луганським національним аграрним університетом направлено на адресу відповідача відповідну вимогу, десятиденний строк на виконання зобов`язання сплив, а тому відповідач є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Приписами статті 8 Конституції України закріплено, що її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 стаття 626 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а договір відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача, наданим позивачем та загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 7482. 83 грн. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Луганського національного аграрного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved