Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

04 грудня 1996 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 1,59 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Нове життя» с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] мати позивача, яка померла 09 січня 2006 року. До складу спадщини після смерті [PERSON], окрім згаданого вище права на земельну частку (пай), входить земельна ділянка площею 1,4673 га, що розташована на території Жванської сільської ради. Позивач у справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв, проте не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове право та майно. За захистом своїх прав [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, у п. 5 позовної вимоги, просив справу слухати у його відсутності (а.с. 6). Представник відповідача сільський голова Жванської сільської ради, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнала (а.с. 26). Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 351326, виданим 05 грудня 1996 року (а.с. 9), стверджується, що [PERSON] померла 04 грудня 1996 року у с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради № 30 від 18 січня 2016 року (а.с. 14), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № БП-1115/0-1164/6-16 від 04 травня 2016 року (а.с. 18) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Нове життя» с. Жван площею 1,59 умовних кадастрових гектара. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (частини 1 і 2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43930276 від 23 травня 2016 року (а.с. 30-31) вбачається, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишала. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружи і батьки померлого. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 09 березня 2016 року, яке набрало чинності 22 березня 2016 року (а.с. 11), доведено, що у першій черзі спадкоємців після смерті [PERSON] мала право спадкувати її дочка [PERSON] Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою Жванської сільської ради № 30 від 18 січня 2016 року (а.с. 14) стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON]. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року). Отже, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом проживання та реєстрації у спадковому будинку (а.с. 14), їй з 04 грудня 1996 року належить право на земельну частку (пай) площею 1,59 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Нове життя» с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43930257 від 23 травня 2016 року (а.с. 29) слідує, що спадкові права в нотаріальній конторі [PERSON] не оформила. 09 січня 2006 року [PERSON] померла (а.с. 10). Вище наведеним, а також довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради № 12 від 11 січня 2016 року (а.с. 15) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), успадковане після [PERSON], та земельна ділянка № 375 на території Жванської сільської ради (а.с. 17). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON], склала заповіт (а.с. 12), який посвідчений секретарем виконавчого комітету Жванської сільської ради 21 травня 2001 року. Цим заповітом [PERSON] житловий будинок і все своє майно, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON]. Зазначений заповіт за даними Жванської сільської ради, станом на 11 січня 2016 року, не змінено і не відмінено (зворот а.с. 12). Цим заповітом, довідкою Жванської сільської ради № 12 від 11 січня 2016 року (а.с. 15), обставиною, що на день смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] був неповнолітнім, стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який має право і прийняв спадщину після її смерті. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43930381, виданої 23 травня 2016 року (а.с. 27) вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкодавця [PERSON] відсутня. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 29 квітня 2016 року (а.с. 13), слідує, що оригінал державного акта на право приватної власності на землю на прізвище [PERSON] та сертифікат на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачені, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити його права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с. 19). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку та право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved