Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

04.12.2019 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду через свого представника Довгополого О.Б. з вказаним цивільним позовом до відповідача Баратівської сільської ради Новобузького району, згідно з яким просив встановити факт його спільного проживання разом з матірю`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати за ним в порядку спадкування після смерті матері право власності на земельну ділянку, площею 5,53 га, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, що розташована в межах території Баратівської сільскої ради Новобузького району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що після смерті матері [PERSON] прийняти у спадок вищевказану земельну ділянку в органах нотаріату він до цього часу не зміг, оскільки ним не підтверджено факт прийняття спадщини, а також те, що спадкодавцем за життя було втраченого оригінал державного акту, що посвідчував його право власності на вказану земельну ділянку. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Наголосив, що відновити втрачений документ у зв`язку з смертю його власника неможливо, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. 09.12.2019 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні. 08.01.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Довгополий О.Б., посилаючись на обставини викладені у позові, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач, Баратівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без участі представника сільської ради, при цьому зазначила в заяві, що позовні вимог позивача [PERSON] вона визнає повністю. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. Як видно з листа Відділу у Новобузькому районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.10.2019 року, громадянці [PERSON] , 12.11.2002 року видавався державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ІІ-МК № 026201, який посвідчував право власності останньої на земельну ділянку, площею 5,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 10) і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на вказану вище земельну ділянку. Відомості щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , що видно з повідомлення приватного нотаріуса Новобузької районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. від 29.10.2019 року, у Спадковому реєстрі відсутні, тобто спадкова справа за заявами спадкоємців не заводилась (а.с.15,24,25). За змістом положень ч. 1 та 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати на протязі шести місяців, з часу відкриття спадщини,нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З повідомлення приватного нотаріуса Новобузької районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. від 29.10.2019 року, вбачається що позивачем не підтверджено факт прийняття спадщини (а.с.15). Між тим, яки видно з комісійного акту мешканців багатоквартирного будинку [ADDRESS] (дільниця № 1 ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР») від 25.11.2019 року, [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] в період з 05.01.2005 року і до дня своєї смерті, що настала [INFO] . Увесь цей час з нею постійно проживав також позивач [PERSON] , який доводиться рідним сином останньої (а.с.8, 9, 12). За таких обставини маються підстави для встановлення факту спільного проживання позивача з матір`ю до дня її смерті за вищевказаною адресою. Як стверджував представник позивача, окрім позивача інших спадкоємців за законом чи за заповітом не існує. Згідно вимог ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції 2005 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Однак, за життя спадкодавець втратив оригінал вищезгаданого державного акту, про що свідчить відповідне оголошення в районній газеті «Вперед», що також перешкоджало позивачі одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (а.с. 13,14). Крім цього, з набранням чинності 01.01.2013 року окремих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» припинено видачу державних актів про право власності на землю, в тому числі і видачу державних актів за заявою спадкоємців в замін тих актів, які втрачені чи зіпсовані. Таким чином, зважаючи на те, що власник земельної ділянки, [PERSON] , померла, а в силу положень ч. 4 ст. 25 ЦК України, спадкоємці за законом не мають можливості згідно з чинним законодавством, взамін втраченого державного акту на право власності на землю, отримати дублікат вказаного правовстановлюючого документу або провести державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно, суд вважає, що спадкові права спадкоємця [PERSON] підлягають захисту у судовому порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При судовому розгляді справи судом достеменно встановлено, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належала за життя спірна земельна ділянка на підставі державного акту, серії ІІ-МК № 026201 від 12.11.2002 року, а тому зазначене нерухоме майно може входити до складу спадщини і бути успадкованим спадкоємцями після його смерті (а.с. 11). Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] являючись спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , в силу положень ч. 1 ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України має право на успадкування належної останній вищезазначеної земельної ділянки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved