Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

02.10.2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5600 гривень, щомісячно. В обґрунтування зазначила, що з відповідачем по справі перебували в шлюбі, який відповідно до рішення суду від 29.06.2016 року було розірвано . Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний та являється відповідач по справі. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріально не допомагає їй утримувати спільну дитину, не цікавиться його фізичним та психічним розвитком, їй одній матеріально важко утримувати дитину. Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1753/18 від 25.10.2018 року суддя Рядча Т.І. не може продовжувати розгляд справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному. 25.10.2018 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу. Ухвалою від 26.10.2018 року справу прийнято до провадження. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29.06.2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження №174, зробленого 18.02.2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . З доказів наданих позивачем судом встановлено, що малолітня дитина проживає із матір`ю, однак суду не представлено належних розрахунку та доказів в обґрунтування заявлених до стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5600 грн., що значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України, а саме Главою 15 «Обовязок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з частиною 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як визначено в частині 1 і 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, з 01.01.2019 дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до частини 1 статті 155 СК України. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини, з урахуванням гарантованого статтею 48 Конституцією України права батьків дитини на достатній життєвий рівень, а також враховуючи, що кожен із батьків у відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка співмірна 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину. Дана сума є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини. В суду не має достатньо вагомих підстав присудити стягнення з відповідача аліменти в розмірі 5600 гривень, оскільки такий розмір аліментів може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, на підтвердження чого позивачем доказів не надано. Щодо доводів позивачки про необхідність витрат на розвиток сина, то такі витрати не є аліментами і можуть бути стягнуті як додаткові витрати на дитину, в разі надання необхідних доказів, відповідно до приписів ч.1 ст.185 СК України, згідно якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Також суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 ст. 192 СУ України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У зв`язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, визначивши їх розмір - 2027,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно дост.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial