Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

04.08.2020 позивач звернулась до суду з зазначеним позов, в обґрунтування кого вказано, що йому на праві власності належить 74/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . За згодою попереднього власника у житловому будинку був зареєстрований [PERSON] . Відповідач жодного дня у будинку не проживав, ніколи не цікавився, не сплачував комунальні послуги. Ніяких перешкод відповідачу проживати за місцем реєстрації позивач не здійснював. Всі витрати , які нараховуються на відповідача сплачує позивач. Реєстрація відповідача порушує його права, оскільки він сплачує комунальні послуги по числу зареєстрованих осіб в житловому будинку, а не по числу фактично проживаючих. У зв`язку з чим позивач просить визнати [PERSON] таким, що втрати право користування житловим приміщенням. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просила задовольнити, з підстав, викладених у ньому. При цьому позивач не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. При цьому представником третьої особи надано письмові пояснення, з яких вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили, та подане до Департаменту реєстрації як підстава проведення реєстраційної дії, є обов`язковим до виконання. У разі звернення позивача до органу реєстрації із рішенням суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посадовим особам Департаменту буде надано достатньо підстав для прийняття такого рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено: [PERSON] є власником 74/100 будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 02.02.2012. У вказаному будинку разом з позивачем зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ісмаїлов [PERSON] , магеррамов [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Звертаючись з позовом позивач [PERSON] зазначає, що після реєстрації місця проживання [PERSON] жодного дня фактично не проживав за місцем реєстрації. Факт не проживання відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] протягом більше одного року підтверджено також актом, складеним сусідами позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до\~ст.41 Конституції України,\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Нормами статтей\~319,\~321 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2\~ст.405 ЦК України\~встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Дослідивши надані докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач не може бути обмежений у правах щодо розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved