Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

02 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення місця проживання малолітньої дитини. В позові зазначив, що 19 грудня 2015 року він уклав шлюб з відповідачкою, а [INFO] у них народилася донька [PERSON] . За ініціативою відповідачки, у той час коли він перебував у зоні ООС, рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2019 року їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, донька залишилася проживати з матір`ю. Вважає, що у родині відповідачки не створені всі належні умови для проживання дитини. Родина відповідачки проживає у невеликому будинку, в якому відсутнє газове опалення, немає каналізації та водопостачання. В будинку завжди прохолодно, співмешканець відповідачки [PERSON] ніде не працює, сім`я фактично існує на дитячі кошти та аліменти. Матеріальний стан його родини більш ніж задовільний, він отримує пенсію по інвалідності та інші види виплат, пов`язаних з його участю в ООС, з яких він сплачує аліменти на доньку і яких вистачає для нормального проживання. Його донька має бажання з ним спілкуватися, поважає його і хоче проживати з ним, однак колишня дружина не дає змоги спілкуватися з донькою, не дозволяє брати на вихідні, перешкоджає йому в участі у вихованні доньки. На підставі зазначеного просив суд визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , з ним [PERSON] по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Протягом розгляду справи пояснили, що дитина позивача та відповідачки, після розірвання шлюбу, залишилася проживати з матір`ю в с. Мурахівка Березнегуватського району Миколаївської області. Будинок, в якому вони проживають, складається лише з двох жилих кімнат, у ньому відсутні газопостачання, вода та каналізація. Відповідачка на даний час не працює, доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки крім дитини позивача, має ще двох дітей. Чоловік відповідачки в зимовий період не працює, їх сім`я існує лише за рахунок пенсії на старшу дитину та аліментів, які сплачує він. На відміну від відповідачки, у позивача маються кращі умови для проживання дитини. Він проживає в с. Новоочаків Березнегуватського району Миколаївської області у будинку батьків, який має чотири жилі кімнати, газопостачання, водопровід та каналізацію, для дитини є окрема кімната. Він має вищу педагогічну освіту, працював у середній школі вчителем, на даний час не працює, однак отримує пенсію по інвалідності, батьки отримують пенсію за віком та тримають домашнє господарство. Відповідачка не дає йому повноцінно спілкуватися з дитиною, забирати її до себе на вихідні та приймати участь у її вихованні, тому він і звернувся до суду з даним позовом. Крім того позивач пояснив, що приймав участі в операції об`єднаних сил, де отримав поранення, на даний час є інвалідом першої групи, оскільки має до 5 % зору та періодично проходить лікування. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та просила суд відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що після розірвання шлюбу з позивачем знову вийшла заміж, народила третю дитину і доглядає за нею, до цього була офіційно працевлаштована, має середньо-технічну освіту за фахом бухгалтер. Їх дитина залишилася проживати з нею, однак не дивлячись на те, що у неї є ще двоє дітей, всі вони доглянуті. Будинок у них дійсно не великий, однак місця в ньому достатньо, вона його придбала за власні кошти, однак ще не переоформила. Газопостачання в с. Мурахівка Березнегуватського району відсутнє, тому її будинок не газифікований, а водопровід та каналізацію найближчим часом вони зроблять. Для проживання дитини в будинку створені всі умови, її чоловік офіційно працює, отримує заробітну плату, вона отримує пенсію по втраті годувальника на старшу доньку, соціальну допомогу як багатодітна сім`я, аліменти від позивача та утримує домашнє господарство. Не проти, щоб позивач приймав участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак з урахуванням її дошкільного віку таке доцільно на її території. Через вади зору позивача в зв`язку з пораненням вважала, що він повноцінно не зможе піклуватися про доньку, а тому вважала його вимоги необґрунтованими. Протягом підготовчого провадження на адресу суду направила відзив на позовну заяву, в якому також заперечувала проти позовних вимог позивача з підстав, зазначених в судовому розгляді. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача, пояснила, що приймала участь у обстеженні житлово-побутових умов як позивача так і відповідачки. Вважає, що умови проживання позивача є кращими, ніж відповідачки, однак вважає їх достатніми для проживання та виховання дитини. Питання визначення місця проживання дитини було винесено на розгляд комісії селищної ради, яка, з урахуванням матеріально-побутових умов сторін та стану здоров`я позивача, вважала доцільним залишити проживати дитину з матір`ю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2015 року, який, відповідно до рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2019 року, було розірвано (а.с.35) Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 02 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Херсон, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Позивач має вищу педагогічну освіту, в період з 20 серпня 2012 року до 19 серпня 2014 року працював на посаді вчителя біології та хімії Федорівської загальноосвітньої школи Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрований та проживає разом з батьками у їх будинку по [ADDRESS] , де характеризується позитивно (а.с.7-9,30-31,40-41,112). За даними акту обстеження житлово-побутових умов Березнегуватської селищної ради від 18 вересня 2020 року, позивач проживає у будинку батьків загальною площею 63 квадратних метри, який має 4 жилі кімнати, кухню, ванну, туалет, водопостачання та опалення. Будинок у відмінному стані, у ньому створені умови для проживання дитини (а.с.36). Крім того, позивач проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, є учасником бойових дій, у 2018-2019 роках приймав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та операції об`єднаних сил, за час проходження служби зарекомендував себе виключно позитивно, 11 квітня 2019 року отримав вибухове поранення, в зв`язку з чим був звільнений з військової служби у відставку, отримав першу групу інвалідності по зору та потребує постійного стороннього догляду (а.с.10-16,129). Вказане підтвердили в судовому засіданні також і свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторін їх донька [PERSON] , [INFO], залишилася проживати з відповідачкою по [ADDRESS] , де проживає до даного часу разом з чоловіком матері [PERSON] та двома сестрами. Вказане підтверджується довідкою виконкому Березнегуватської селищної ради від 02 грудня 2020 року (а.с.45,124). За даними виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 02 грудня 2020 року відповідачка за місцем проживання характеризується виключно позитивно, виховує трьох малолітніх дітей 2007, 2016 та 2020 року народження, одружена, у 2019 році працювала бухгалтером ПП ОСТ «Лідер-Агро», де офіційно працював зварювальником і її чоловік, за місцем роботи вони характеризувалися позитивно (а.с.46,65-66,72). Згідно довідки ПП «ОСТ Лідер-Агро» від 01 квітня 2021 року, чоловік відповідачки [PERSON] на даний час працює на посаді слюсаря-ремонтника вказаного підприємства (а.с.123). У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов Березнегуватської селищної ради від 02 грудня 2020 року, відповідачка проживає у власному будинку разом з чоловіком та дітьми, який має дві жилі кімнати та кухню, у будинку чисто, затишно та тепло, створені умови для проживання та виховання дітей, мається пічне опалення (а.с.47,90). Вказане підтвердили також в судовому засіданні й свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того вказані свідки зазначили, що с. Мурахівка Березнегуватського району, де проживає відповідачка, не газифіковане, тому мешканці села опалюються пічним опаленням, централізоване водопостачання та водовідведення в селі відсутнє. За даними характеристики закладу дошкільної освіти «Калинка», відповідачка [PERSON] приділяє значну увагу спілкуванню та вихованню дитини [PERSON] , відвідує батьківські збори, приймає активну участь в житті закладу та є членом батьківського комітету (а.с.111). Згідно довідки КНП «Березнегуватський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17 лютого 2021 року, малолітня [PERSON] здорова, щеплена по віку, а її матір [PERSON] при необхідності звертається за медичною допомогою та виконує рекомендації лікаря (а.с.68). Висновком виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 26 березня 2021 року, як органу опіки та піклування, з урахуванням житлово-побутових умов сторін та стану здоров`я позивача, вважається доцільним визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.107-109). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини , сім`ї, свого народу та Батьківщини . Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Крім того, частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою створено належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, вона має середньо-технічну освіту, була офіційно працевлаштована, на даний час доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, її сім`я має стабільний дохід для її утримання, підстав які б перешкоджали проживанню дитини з матір`ю не виявлено, вона приймає активну участь у вихованні та навчанні дитини. Крім того в судовому засіданні встановлено, що за місцем проживання позивача також створені належні матеріально-побутові умови для перебування дитини, він має вищу педагогічну освіту, на даний час не працює, є особою з інвалідністю, має стабільний дохід та бажання приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Посилання позивача та його представника на перешкоди відповідачки у вихованні дитини, як на підставу визначення її місця проживання з позивачем, судом до уваги не приймаються, оскільки такі права позивача можуть бути захищені шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, в порядку ст.159 СК України. За такого, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, житлово-побутові умови сторін, їх ставлення до виконання батьківських обов`язків, вік дитини, стан здоров`я позивача, який має першу групу інвалідності, лише 5 % зору та потребує стороннього догляду, суд доходить висновку, що вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з ним є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed