Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

04.07.2016 неповнолітня [PERSON], згідно ст. 165 СК України, звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], проживаючого за адресою: [ADDRESS], у відношенні неї, його неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], та стягнення на її користь з відповідача судових витрат (а.с.1-3). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. З 07.06.2000 року її батьки: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 11 грудня 2008 року, про що у відділі РАЦС Солом'янського районного управління юстиції м.Києві в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 1023. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка є позивачем у справі. Після розірвання шлюбу батьків вона залишилася проживати з матір'ю, де і проживає по даний час. Позивач також зазначає, що рішенням Солом'янського районного суду м.Києва з відповідача на її утримання стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2008 року і до повноліття дитини. Також зазначає, що заборгованість відповідача по аліментам станом на 28.04.2016 року складає 2294 грн. 39 коп. Вказує, що відповідач з 2007 року її життям не цікавиться, їй не телефонував, не цікавився її здоров'ям, навчанням, не виявляв бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. Вихованням весь час займалася її мама, [PERSON], яка сама здійснює оплату за навчання як у Київській дитячій школі мистецтв так і за навчання в Авіакосмічному ліцеї НАУ, а також оплату за лікування. Наведене свідчить про невиконання відповідачем обов'язку щодо утримання її, неповнолітньої дочки. Вважає, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не виконує обов'язки батька відносно неї, які закріплені ст.150 СК України. Крім того зазначила, що її мати уклала шлюб з [PERSON], який до неї відноситься як до своєї рідної доньки, матеріально допомагає, цікавиться її розвитком, вона його називає «батьком», і останній в подальшому має намір її удочерити, що вона також бажає. З цих підстав вона і звернулася до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач, її представник та законний представник підтримали позов, просили його задовольнити. Неповнолітня [PERSON] пояснили в судовому засіданні, що переживала розлучення батьків і , оскільки тривали час не бачила свого батька вона втратила бажання з ним спілкуватися, натомість вона дуже прив'язалась до другого чоловіка її матері, який їй замінив рідного батька, ставиться до неї, як до рідної, тому вона хотіла б, щоб він її вдочерив. Вона почала вивчати правознавство у ліцеї, тому наполягла на тому, щоб звернутися до суду з даним позовом і мати її підтримала. Навіть після звернення до суду вона лише почала отримувати від відповідача смс-повідомлення, але відповідач їй став чужою людиною, спілкуватися з ним вона не має бажання. Законний представник позивача, її мати [PERSON] повністю підтвердила пояснення дочки, а також ту обставину, що останній раз відповідач спілкувався з дочкою у 2010 році на свій день народження і вже тоді дочка не мала бажання спілкуватися з батькам, а вона наполягла. В подальшому вони з відповідачем спілкувалися виключно в судових засіданнях, коли вирішувались справи щодо аліментів на утримання їх дочки. Вона підтверджує, що ініціатива звернення до суду з даним позовом належить її дочці, і вона не могла її не підтримати. Вони дійсно змінювали місце проживання, але місце роботи, номери телефону вона не змінювала, крім того відповідачу було відомо місце навчання дочки, але відповідач не виявляв бажання бачитись з їх дочкою, брати участь у її вихованні. У 2015 році вона отримала лист від відповідача, в якому він просив підтвердити витрати, які здійснювались на дочку та повідомити, яким чином він може спілкуватися з дочкою, направлений за місцем їх проживання, але через те, що вона мала від'їжджати у відпустку, то звернулась до служби у справах дітей за місцем проживання, яким також було адресовано цей лист, щоб дізнатися, що вона має робити. Де їй повідомили, що коли до них надійде такий лист, вони її запросять до себе, але більше її ніхто не викликав і відповідач більше до неї не звертався. Відповідач у судовому засіданні не визнав позов та заперечував щодо його задоволення. Пояснив, що дійсно перебував у шлюбі з [PERSON], від якого має доньку [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір'ю. На підставі виконавчого листа сплачує аліменти у повному розмірі. З дитиною не має можливості спілкуватися, оскільки бувша дружина змінила адресу проживання та контактні телефони. Коли в 2015 році дізнався нову адресу проживання доньки та бувшої дружини намагався поновити спілкування та можливість приймати участь у вихованні доньки, в зв'язку з чим направив листа до [PERSON] Однак відповіді так і не отримав. Вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав не має. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації щодо задоволення позову заперечує. Також надали суду висновок, в якому вважають за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки батько хоче встановити контакт з донькою та приймати участь у її вихованні (а.с.72-73). Представник третьої особи, органу опіки та піклування Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації Служба у справах дітей, в судове засідання не з'явився. Від начальника служби [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без присутності представника служби. Також надали суду висновок, в якому вважають за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON].( а.с.53-54,69). Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьки позивача: [PERSON], законний представник позивача, та [PERSON], відповідач у справі, з 07.06.2000 року перебували у шлюбі, який 11 грудня 2008 року було розірвано, про що у відділі РАЦС Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1023 ( а.с.8). Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], позивач у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим 26 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м.Києві ( а.с.4). Статтею ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З копії виконавчого листа № 2-4304-1/2008 року, виданого 15.01.2009 року Солом'янським районним судом м. Києва, встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 09 грудня 2008 року з відповідача на користь [PERSON], законного представника позивача, було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.10.2008 року та до повноліття дитини. ( а.с.7). Відповідно до довідки Комунального Концерну «Центр Комунального Сервісу» № 02/08/4-1397 від 01.04.2016 року, неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно листа начальника ВДВС Бориспільського МРУЮ № 13145 від 28.04.2016 року, станом на 08.12.2015 року заборгованість згідно виконавчого листа становить 2294 грн.39 коп, яка станом на 28.04.2016 року не погашена (а.с.12). Також з листа головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Яценко Я.В. № 32898 від 08.09.2016 року вбачається, що станом на 30.06.2016 року заборгованість згідно виконавчого листа № 2/359/317 від 13.05.2015 року про стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 16362 гривень 78 копійок., виданого Бориспільським міськрайонний судом Київської області становить 15 163,56 грн. (а.с.27). Сторонами визнано, що заборгованість по аліментам була відповідачем погашена після відкриття провадження у даній цивільній справі. Як вбачається зі змісту характеристики, виданої 24.03.2016 року Авіакосмічним ліцеєм ім.І.Сікорського НАУ м.Києва, мама [PERSON], яка навчається у вказаному ліцеї, ([PERSON].) приділяє велику увагу вихованню та навчальним успіхам доньки, всі свої сили і любов віддає своїй доньки. Дівчина розуміє це та завдячує мамі. Стосунки мами та доньки дружні, щирі, доброзичливі (а.с.11). Згідно з Актом обстеження умов проживання від 26 вересня 2016 року, складеного працівниками Служби у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS], з матір'ю [PERSON] та гр. [PERSON] Житлово-побутові умови проживання неповнолітньої [PERSON] створено належним чином (а.с. 55). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування органу опіки та піклування Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації Служба у справах дітей № 107-40/6634 від 20.10.2016 та висновку органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації № 7-46-4498 від 07.11.2016, вважають за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з тих підстав, що батько [PERSON] на засіданнях комісій з питань захисту прав дитини категорично заперечував щодо позбавлення його таких прав, повідомивши, що має намір налагодити стосунки з дочкою та приймати активну участь у її житті (а.с.53-54,72-73). При цьому, як зазначено у висновку органу опіки та піклування Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації Служба у справах дітей № 107-40/6634 від 20.10.2016(а.с.53-54), ними було враховано пояснення батька неповнолітньої [PERSON] , який вказував, що фактично з 2011 року колишня дружина, громадянка [PERSON] перешкоджала йому у спілкуванні з дочкою, змінивши місце проживання а номери телефонів, про що його не повідомила. А також, як зазначено у висновку органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації № 7-46-4498 від 07.11.2016 (а.с.72-73) при дослідженні документів та проведенні співбесід з дівчинкою, її мамою та батьком встановлено, що після розлучення батьків, дівчинка залишилася із матір'ю, з якою проживає і на даний час. [PERSON] впродовж декількох останніх років намагається встановити стосунки із донькою [PERSON], які були втрачені з різних причин. Відповідно до вимог ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. За змістом ч.5 та 6 цієї статті орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог пунктів 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З пояснень позивача, які повністю підтверджені показаннями допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по вихованню доньки, не проявляє батьківської турботи, не виявляє реального бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні, хоч має таку можливість. При цьому суд бере до уваги, що лист, який був направлений відповідачем у 2015 році на ім'я законного представника позивача [PERSON] (а.с.39-40), в якому він просив письмово у строк не більше 5 днів з дня отримання цього листа повідомити зазначену ним інформацію, зокрема: які суми щомісячного утримання обґрунтовано потребує їх донька [PERSON]; які суми було витрачено на її утримання з 01 січня 2015 року, підтвердити суми відповідними доказами; належним чином засвідчену довідку про те, які доходи за останні шість місяців отримала [PERSON] та де вона працює; номер мобільного телефону [PERSON] для можливості особистого спілкування; надати графік його зустрічей із донькою на рік вперед, з врахуванням їх спільного часу у відпустці, із наданням дозволу поїздки за кордон; надати розклад канікул з навчального закладу, не навчається дочка; починаючи з липня 2015 року не пізніше 10 числа кожного місяця надсилати на його адресу та адресу Служби у справах дітей детальний звіт із відповідними доказами про здійснені витрати на утриманні [PERSON], - не є належним достатнім доказом того, що відповідачу чинились перешкоди у спілкуванні із дочкою, в тому числі що він діяв добросовісно з дійсною метою відновити його порушені права. Так, будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідач, починаючи з 2011 року, коли він востаннє спілкувався з дочкою перед її зверненням до суду, вживав реальних та дієвих заходів, для того щоб відновити свої батьківські права щодо його дитини [PERSON], [INFO], а також, щоб виконати свої батьківські обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі, щоб піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, суду надано не було. Враховуючи пояснення сторін, що відповідач звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, а також вищенаведений лист, адресований як [PERSON], матері позивача, так і начальнику Служби у справах дітей, свідчать про те, що відповідачу були відомі та доступні механізми захисту своїх порушених прав, проте доказів того, що відповідач звертався за захистом своїх порушених батьківських прав до органу опіки та піклування або до суду, втому числі до правоохоронних органів з метою розшуку своєї дочки, суду надано не було. Крім того, відповідачем в судовому засіданні визнано, що таких заходів ним не вживалось, а місце проживання позивач та її мати змінили лише у 2013 році, при цьому місце роботи матері позивача та місце навчання позивача не змінювалось. Бездіяльність відповідача, на думку суду, свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої на той час та неповнолітньої на даний час дочки [PERSON], позивача у справі, що призвело до незворотних наслідків: звернення неповнолітньої дочки відповідача до суду з даним позовом про позбавлення його батьківських прав, небажання спілкування із батьком. Також суд бере до уваги ту обставину, що позивач [PERSON] бажає бути усиновленою [PERSON], який уклав шлюб з її матір'ю [PERSON].(а.с.13), оскільки останній відноситься до неї як до своєї рідної доньки, матеріально допомагає, цікавиться її фізичним та духовним розвитком і вона його називає батьком, а також, що будучи допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що така розмова між ним та неповнолітньої [PERSON] мала місце, і він не заперечує, щоб її удочерити, у разі позбавлення батьківських прав відповідача. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню, піклуванню та утриманню доньки належним чином. При цьому суд враховує, що єдиний лише факт стягнення з відповідача аліментів на підставі рішення суду, не свідчить про те, що відповідач в повній мірі виконує покладені на нього законом батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON]. Таким чином, в результаті повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи та з метою захисту законних прав і інтересів неповнолітньої дитини, суд прийшов про висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та вважає, що позов слід задовольнити. При цьому суд враховує вищенаведені вимоги ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України та не погоджується з наданими суду висновками органів опіки та піклування, які є недостатньо обґрунтованими та суперечить інтересам дитини, позивача у справі. Статтею 12 Закону України «Про охорони дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Суд враховує, що відповідно до ч.1 та 2 ст.171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. За змістом ч.3 цієї статті, суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, свідому та обґрунтовану позицію неповнолітньої [PERSON], яка, скористалась наданим їй чинним законодавством правом та самостійно звернулась до суду з даним позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неї, та не бажає, щоб відповідач в подальшому мав можливість реалізовувати його батьківські права та обов'язки щодо неї, що, як встановлено в судовому засіданні, викликано порушенням її прав з боку відповідача, який тривалий час ухилявся від виконання своїх обов'язків по її вихованню, а також враховуючи можливість усиновлення неповнолітньої [PERSON] іншою, зазначеною нею особою, що забезпечить позивачу реалізацію її права на виховання в повноцінній сім'ї, та виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем по дані справі, складають судовий збір в сумі 551 гривень 21 копійок( а.с.14). Вказана сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved