Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

04 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 13 червня 2015 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Одразу після реєстрації шлюбу він був направлений у відрядження до зони АТО, за час шлюбу було пять відряджень тривалістю кожне близько місяця з невеликими перервами. Позивач зазначає, що з жовтня 2015 року родина почала розпадатися, шлюбні відносини фактично припинилися, з причин постійних суперечок, відсутності взаєморозуміння. З обоюдної вини сумісне життя і збереження родини стало неможливим. Позивач вказує, що майже два місяці вони сумісно не проживають, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати (а.с.7). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, згодна на розірвання шлюбу, бажає повернути собі дошлюбне прізвище Якимець (а.с.14). При цьому відповідач в заяві зазначила, що деякі обставини, викладені позивачем у позові, не відповідають дійсності. Так, позивач перебував у відрядженні в зоні АТО практично відразу після одруження на протязі семі місяців з незначними перервами. Такі умови спільного життя сторони не обговорювали. З цього приводу почались непорозуміння. Після повернення 16 січня 2016 року з відрядження позивач, не зустрівшись з відповідачкою, повідомив їй в телефонному режимі, що він бажає якнайшвидше розлучитися, оскільки йому зараз треба робити карєру і це є для нього першочерговим та пріоритетним. Крім того, відповідач вказує, що насправді вони не проживають разом від 15 вересня 2015 року, тобто з дати відїзду відповідача до АТО, і відповідачці довелось здати найману квартиру і повернутись до батьків. Тобто фактично сторони не проживають як подружжя більше 7 місяців (а.с.14). За тих обставин, що сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 13 червня 2015 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 450, що підтверджується наданою копією повторного свідоцтва про шлюб (а. с.5 ). Дітей від шлюбу сторони не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають шлюб розірвати, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. Після розірвання шлюбу відповідачці повернути дошлюбне прізвище Якимець. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved