Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

03 листопада 2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником будинку № 27, що знаходиться по вул.Губкіна у м. Словянськ. У її буинку зареєстровані її донька [PERSON] та племінник [PERSON] Однак, у травні 2014 року відповідачі виїхали за межі території України на постійне проживання та до теперішнього часу не мешкають за місцем реєстрації. Водночас, реєстрація місця проживання відповідачів у вказаному житлі створює для неї перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати в утриманні квартири зі сплати комунальних послуг. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинком № 27 по вул.Губкіна у м.Словянську. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 27.09.2016 р., не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, на електронну пошту суду надіслали заяви про визнання заявлених позовних вимог у повному обсязі, зазначили, що проти задоволення позовних вимог не заперечують, справу просять розглянути за їх відсутністю. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно договору дарування житлового будинку від 15.11.2005 року [PERSON] подарувала [PERSON] 3/4 частки будинку № 27, який знаходиться в м.Слов?янську по вул.Губкіна. Договір дарування був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2005 р./а.с.7/. Таким чином, [PERSON] є власником 3/4 часток зазначеного будинку. Згідно довідки виконавчого комітету Словянської міської ради б/н від 26.09.2016 р. у спірному домоволодінні окрім позивача зареєстрований її мати [PERSON], [INFO], її донька [PERSON], [INFO], та її племінник [PERSON], [INFO] /а.с.13/. Як вбачається з довідок № 276 від 12.09.2016 р., виданих керівником комітету мікрорайону «Північний» відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають у будинку № 27 по вул.Губкіна у м.Слов?янську з 2014 року до теперішнього часу, їх місцезнаходження невідоме, а особисті речі у будинку відсутні /а.с.8,9/. Відповідно до копії домової книги будинку № 27 по вул.Губкіна у м.Словянську [PERSON] зареєстрована у будинку з 23.01.2009 року, а [PERSON] з 03.07.2009 р. /а.с.10-12/. Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачами щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідачі із заявами щодо створення їм перешкод у користуванні житлом не зверталися. Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з приписом ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування спірним житлом у звязку із тим, що понад одного року не мешкають в ньому без поважних причин. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved