Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

04.02.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] , про зняття арешту з нерухомого майна, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого: - скасувати арешт, зареєстрований 02 червня 2016 року за № 15845787 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на невизначене майно та все рухоме майно [PERSON] . Позивач [PERSON] свої позовні вимоги в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступним. На виконанні Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № ВП 50529193 про виконання виконавчого листа № 369/10922/15-ц від 02.-3.2016 року Києво-Святошинського районного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 449 262 грн. 72 коп. В ході виконання даного виконавчого провадження на адресу виконавчої служби від [PERSON] надійшла заява про повне фактичне погашення даної заборгованості, і 19.01.2018 року державним виконавцем на підставі п.9.статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте, в ході виконання даного виконавчого провадження 02.06.206 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт всього майна боржника, і арешт з майна Позивача у зв`язку із закінченням виконавчого провадження знято не було, і станом на 02.02.2019 року під арештом перебуває все рухоме та нерухоме майно Позивача. На запит Позивача до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві 08.01.2020 року було сформовано Витяг з Держаного реєстру обтяжень рухомого майна, в якому зазначено, що за реєстраційним номером 15845787 02.06.2016 року, зареєстровано обтяження: невизначене майно, все рухоме майно, обтяжувач: Відділ ДВС Кагарлицького районного управління юстиції, код:34767228, документ- підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 4465, виданий 02.06.2016. Таким чином, на даний час на належне Позивачу майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець у ч. 1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від його характеру. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно ч.ч.1-4 ст. 57 зазначеного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Іншого позову до відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав подано не було. На підставі наведеного,

Outcome: approved