Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

03.08.2017 року до суду звернулося Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк Приватбанк з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилалися на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 23.11.2010 року відповідач отримав кредит в сумі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 30.06.2017 року склала в сумі 34309,06 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 2443,30 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 26455,80 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3300 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1609,95 грн., прохає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 34309,06 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн., справу розглянути за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. 15.08.2017 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Каракай Н.Д. відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду на 15.09.2017 року. 15.09.2017 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 24.10.2017 року. 06.11.2017 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судове засідання на 15.11.2017 року. 15.11.2017 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 18.12.2017 року. 30.11.2017 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на позов, в яких посилався на те, що вважав позов необґрунтованим, так як позивач не надав доказів, що підписуючи заяву-анкету вона мала на увазі саме Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом №СП2010-255 від 06.03.2010 року, та тарифи, які були їй надані, п.2.1.1.12.6 Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП2010-255 від 06.03.2010 року, не містить посилання на 30 % відсотків за користування кредитом, позивач не надав доказу, що нею отримана Пам`ятка клієнта, не надано доказів відкриття кредитної картки, відкриття карткового рахунку, отримання нею кредитної картки, не надано доказ про повноваження спеціаліста по кредитам укладати від імені банку договори, не надано доказ її ознайомлення саме з Умовами і Правилами надання банківських послуг, затверджені наказом №СП2010-255 від 06.03.2010 року, посилалася на ч.2 ст.207, 208 ЦК України, прохала відмовити у задоволенні позову. 18.12.2017 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче засідання на 02.01.2018 року, уточнено, що відповідачем у справі є [PERSON]. 02.01.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області підготовче засідання відкладено на 18.01.2018 року, участь представника позивача та відповідача визнана обов`язковою для надання особистих пояснень. 18.01.2018 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що вважав позов необґрунтованим, так як позивач не надав доказів, що підписуючи заяву-анкету вона мала на увазі саме Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом №СП2010-255 від 06.03.2010 року, та тарифи, які були їй надані, п.2.1.1.12.6 Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП2010-255 від 06.03.2010 року, не містить посилання на 30 % відсотків за користування кредитом, позивач не надав доказу, що нею отримана Пам`ятка клієнта, не надано доказів відкриття кредитної картки, відкриття карткового рахунку, отримання нею кредитної картки, не надано доказ про повноваження спеціаліста по кредитам укладати від імені банку договори, не надано доказ її ознайомлення саме з Умовами і Правилами надання банківських послуг, затверджені наказом №СП2010-255 від 06.03.2010 року, посилалася на ч.2 ст.207, 208 ЦК України, прохала відмовити у задоволенні позову. 25.01.2018 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з відповіддю на відзив на позов, в яких посилався на те, що форма договору не суперечить вимогам цивільного законодавства, посилаючись на ст.207, ч.1 ст.509, ч.2 ст.639, ч.1 ст.634 ЦК України вказала, що укладений договір у письмовій формі є договором приєднання і складається з заяви-анкети, Умов і Правил надання банківських послуг, що є публічною офертою, та тарифами банку, розміщеному на офіційному сайті банку, останні складають договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем доступу до якого є видана відповідачу пластикова картка, вважав, що банком надані докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань, а саме копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, виписка по рахунку, фото клієнта з карткою, з анкети-заяви відповідача вбачається, що остання ознайомлена з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами банку та згодна з ними, з довідки про умови кредитування вбачається, що поточна процентна ставка 2,5 % (30%) на рік, розміри комісій та штрафів, відсутність підпису відповідача в Умовах і Правилах не є підставою вважати останні недопустимим доказом, з виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідач користувався грошима через банкомат, що неможливо без кредитної картки, кредитна картка надана відповідачу як і Пам`ятка клієнта, банківська виписка є первинним документом, що підтверджено Переліком первинних документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5. 31.01.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляд по суті в судове засідання на 23.02.2018 року. 23.02.2018 року до суду звернулася відповідач з запереченнями, в яких посилалася на те, що в анкеті-заяві відсутня інформація про встановлений кредитний ліміт, не надано доказів встановлення кредитного ліміту, оскільки вона не підписувала Умови і Правила надання банківських послуг, то вважає, що позивач не може свідчити про існування будь-яких кредитних відносин та зобов`язань між нею та банком, позивач не надав підтвердження підписання нею заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підпису, банком в односторонньому порядку змінена процентна ставка з 01.09.2014 року до 34,80 %, з 01.04.2015 року до 43,20 %, про що позовна заява не містить посилання, посилалася на ч.3 ст.1056-1 ЦК України, відповідно до якої умови договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, вважала, що розрахунок заборгованості з вказівкою на змінену процентну ставку не може бути прийнятий до уваги та не є належним та допустимим доказом, пеня нарахована з пропуском строку позовної давності з 01.07.2014 року, посилається на правову позицію викладену Верховним Судом України у справі №6-1926цс15 від 04.11.2015 року, вважала, що позивачем не надано належних доказів оформлення та укладення кредитного договору, отримання Пам`ятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг, тарифів, посилалася на правову позицію викладену Верховним Судом України у справі №6-16цс15, прохала відмовити у задоволенні позову. 28.03.2018 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з відповіддю на заперечення відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, пославшись на надані суду докази: копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карток Універсальна, розрахунок заборгованості, виписку по картковому рахунку відповідача, фотографії про отримання кредитних карток відповідачем, копії паспорта громадянина України відповідача, суду пояснивши, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 23.11.2010 року відповідач отримав кредит в сумі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 30.06.2017 року склала в сумі 34309,06 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 2443,30 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 26455,80 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3300 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1609,95 грн., прохає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 34309,06 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн. Відповідач, належним чином, повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, суду пояснивши, що в анкеті-заяві відсутня інформація про встановлений кредитний ліміт, не надано доказів встановлення кредитного ліміту, оскільки відповідач не підписувала Умови і Правила надання банківських послуг, то вважає, що позивач не може свідчити про існування будь-яких кредитних відносин та зобов`язань між відповідачем та банком, позивач не надав підтвердження підписання нею заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підпису, банком в односторонньому порядку змінена процентна ставка з 01.09.2014 року до 34,80 %, з 01.04.2015 року до 43,20 %, про що позовна заява не містить посилання, посилалася на ч.3 ст.1056-1 ЦК України, відповідно до якої умови договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, вважала, що розрахунок заборгованості з вказівкою на змінену процентну ставку не може бути прийнятий до уваги та не є належним та допустимим доказом, пеня нарахована з пропуском строку позовної давності з 01.07.2014 року, посилається на правову позицію викладену Верховним Судом України у справі №6-1926цс15 від 04.11.2015 року, вважала, що позивачем не надано належних доказів оформлення та укладення кредитного договору, отримання Пам`ятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг, тарифів, посилалася на правову позицію викладену Верховним Судом України у справі №6-16цс15, прохала відмовити у задоволенні позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 23.11.2010 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг № б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 23.11.2010 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 05.03.2010 року, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківський послуг у Приватбанку відповідача від 23.11.2010 року (а.с.7), копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, витягом з Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 05.03.2010 року (а.с.9-32). Даний договір відповідно до ч.1 ст.304 ЦК України є договором приєднання, так як відповідач, подавши 23.11.2010 року анкету-заяву позивачу про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 05.03.2010 року, та тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, ознайомився з останніми формулярами і був згоден з умовами договору, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 23.11.2010 року. Останній укладено в письмовій формі відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах (в тому числі електронних) у листах, телеграмах, якими сторони обмінялися. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені в відзиві на позов, щодо того, що позивачем не надана копія пам`ятки клієнта та відсутні докази того, що підписуючи анкету-заяву вона мала на увазі саме Умови і Правила надання банківський послуг у Приватбанку, затверджені Наказом №СП-2010-256 від 05.03.2010 року, та тарифи, на які посилається позивач, так як останні спростовуються тією обставиною, що дата підписання анкети-заяви і дата затвердження Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку свідчить про те, що саме Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанку, затверджені Наказом №СП-2010-256 від 05.03.2010 року, діяли на час укладення договору, дата і підпис відповідача на довідці про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду спростовує твердження відповідача і свідчить про те, що відповідач таким чином вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені в відзиві на позов, щодо того, що позивач не надав суду доказів підтвердження укладення договору, а саме доказу оформлення та відкриття кредитної картки, відкриття карткового рахунку та номер карткового рахунку, доказів отримання кредитної картки, повноважень спеціаліста укладати від імені банку договори, що договір підписаний уповноваженою особою банку, про ознайомлення відповідача з Умовами і Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, затверджені Наказом №СП-2010-256 від 05.03.2010 року, з огляду на те, що дані обставини, на які посилається відповідач як на підставу заперечення проти позову не відповідають обставинам, встановленими судом, під час перевірки наданих суду доказів, які суд вважає належними та допустимими. Так відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з відзиву на позов, відповідач не заперечує проти такої обставини, що вона зверталася до позивача 23.11.2010 року з анкетою-заявою. Як вбачається з анкети-заяви відповідача від 23.11.2010 року працівник банку [PERSON] прийняла анкету-заяву відповідача від 23.11.2010 року та перевірила правильність і достовірність відомостей, ідентифікувала особу згідно Порядку ідентифікації клієнтів при відкритті рахунку та випуску платіжної картки. Фотографія відповідача у паспорті громадянина України і надана суду фотографія відповідача з кредитною карткою дають підстави суду ідентифікувати особу як [PERSON]. Як свідчить зображення відповідач тримає в руках кредитну картку (а.с.114). Як вбачається з виписки по рахунку відповідач активно користувалася кредитною карткою в період з 25.11.2010 року і зняла через банкомат 1340 грн. (а.с.115), що спростовує її твердження щодо відсутності доказу оформлення та відкриття кредитної картки, відкриття карткового рахунку та номер карткового рахунку, доказів отримання кредитної картки. Суд не бере до уваги заперечення відповідача викладені ним у запереченнях на відповідь на відзив щодо незаконності збільшення процентної ставки за кредитним договором та застосування строку позовної давності, так як останні не були вказані відповідачем у відзиві на позов і по суті є завуальованими додатковими запереченнями на позов. Суд, задовольняючи позов частково, керується наступним. Правовідносини, які склалися між сторонами, є правовідносинами по договору надання банківських послуг, який містить ознаки кредитного договору, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору № б/н від 23.11.2010 року, укладеного між сторонами, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 23.11.2010 року, Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, затверджених Наказом №СП-2010-256 від 05.03.2010 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду. Відповідно ч.5 п.4 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом. Суд,

Outcome: partial