Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

03 квітня 2017 року року заявник звернулася до суду з відповідною заявою, у якій зазначила, що народилася [INFO] в с.Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області. Її мати - [PERSON] не перебувала в шлюбі з її батьком [PERSON], але проживала з ним однією сім'єю з 1949 року. При реєстрації її народження в свідоцтво про її народження не було внесено відомості про батька, в графі батько стоїть лише запис російською мовою «[PERSON]». Однак [PERSON] як до так і після народження визнавав себе її батьком, та батьком її братів і сестер що народилися від батьків, виховував та утримував їх. 17 травня 1953 року батьки зареєстрували шлюб та проживали спільно до 11 квітня 1961 року. [INFO] батько помер. За національністю він був поляк, посилаючись на те, що визнання батьківства їй необхідно для оформлення документів з метою отримання «Карти поляка», яка згідно законодавства Польщі встановлює ряд переваг та пільг при виїзді з України на проживання до Польщі, заявник просила суд встановити факт визнання батьківства [PERSON] щодо неї та внести запис про [PERSON] як про батька до актового запису про її народження. Заявник в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги викладені у заяві підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-20 цс15 від 25 лютого 2015 року, яка є обов'язковою для всіх судів України - за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. Положеннями пунктів 3,7,9 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надані роз'яснення, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. За положеннями ст. 53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про народження заявниці, виданого 31 березня 1950 року Білоусівським ЗАГС Миколаївської області убачається, що вона народилася [INFO] в селі Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області, її матір'ю записана [PERSON], а у графі «Батько» дані відсутні, записано лише «[PERSON]». Після реєстрації шлюбу 24 травня 1969 року їй було присвоєне прізвище «[PERSON]» (а.с.5,8). Згідно записів погосподарської книги Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області з 1950 по 1952 роки, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] проживали та вели спільне господарство, до складу їх сім'ї входили, заявниця, доньки [PERSON], [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 17 травня 1953 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, який в подальшому, в саме 11 квітня 1961 року було розірвано на підставі рішення суду (а.с.15). [INFO] [PERSON] помер (а.с.14). В заяві заявниця зазначила, що її батько [PERSON] був поляк, що також підтверджується архівною копією актового запису про подружжя № 21 від 10 вересня 1935 року, а встановлення факту визнання батьківства необхідне з метою оформлення документів для отримання «Карти поляка», для виїзду з України на проживання до Польщі. Однак не має можливості іншим шляхом, окрім судового, встановити цей факт через відсутність доказів спорідненості із батьком [PERSON] На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає доведеним факт визнання [PERSON] батьківства щодо [PERSON] враховуючи, що встановлення зазначеного факту породжує для неї юридичні наслідки, іншим шляхом встановити цей факт неможливо, тому суд доходить висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту визнання [PERSON] батьківства щодо заявниці.

Outcome: approved