Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

02.10.2017 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 03.01.2018 року уточила та просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON], в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS], свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її чоловіку [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить квартира [ADDRESS]. Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують факт місця відкриття спадщини і факт сумісного проживання разом із спадкодавцем. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, розгляд справи залишив на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В., в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши думку представника позивача, заслухавши покази свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 15.07.1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3459, згідно якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, але нотаріально посвідчений не був. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд відповідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), визнає вищевказаний договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення договору не вимагається. Право власності таким чином за [PERSON]встановлюється відповідно ст. 328 ЦК України. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.07.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського району міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48141531 від 20.06.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В., згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO], відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.03.2000 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ч.1 ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України - місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При цьому у п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON], проживали, на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS], що підтверджено показаннями, допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] постійно проживав за адресою: [INFO], та зазначили, що позивачка мешкала разом із чоловіком за адресою: [ADDRESS] з 2004 року по день смерті [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання [PERSON], тобто кв. [ADDRESS] Крім того, з показань свідків вбачається, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем за однією адресою, а саме за адресою: [ADDRESS], тобто, вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №305/02-14 від 27.07.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують факт місця відкриття спадщини і факт сумісного проживання разом із спадкодавцем. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, заслухавши пояснення свідків, та приймаючи до уваги, що в зв'язку оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved