Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

04.06.2018року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, а саме, що він постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - 19.05.2017року. В обґрунтування своїх вимог зазначив те, що [INFO] у віці 84 років, померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно: 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0452 га, переданої для ведення садівництва на території Бортатівської сільської ради Городоцького району Львівської області та розташований на цій земельній ділянці садовий будиночок. Інша 1/2 частина вказаної земельної ділянки належить йому. Він є сином померлої та її спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців та будь якого спору про право на спадщину - немає. На день смерті його матері [PERSON] він постійно проживав разом з нею, без реєстрації, в [ADDRESS]. Отже, оскільки на час відкриття спадщини він фактично проживав з матір'ю, він фактично в силу ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після її смерті. Від спадщини він не відмовлявся, тому успадкував 1/2 частину земельної ділянки та садовий будинок, які належали його матері. Коли він звернувся до приватного нотаріуса Щебивовк О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом 23.05.2018р. було заведено спадкову справу № 31/2018, а 25.05.2018р. надано йому лист-відмову вих. №155/02-14, яким йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність необхідних для видачі документів, які підтверджують факт прийняття ним спадщини у встановлений законом спосіб, та те, що він може звернутись до суду та відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Через що змушений звертатись в суд для встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, давши аналогічні пояснення тим, які зазначені в заяві. Просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у віці 84 років, помела [PERSON] - матір [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №519 та видане свідоцтво про смерть [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно: 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0452 га, переданої для ведення садівництва на території Бортатівської сільської ради Городоцького району Львівської області та розташований на цій земельній ділянці садовий будиночок. Інша 1/2 частина вказаної земельної ділянки належить йому. [PERSON] є сином померлої та її спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців та будь якого спору про право на спадщину - немає. На день смерті [PERSON], [PERSON] постійно проживав разом з нею, без реєстрації, в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №1727 від 21.05.2018року та актом про фактичне місце проживання від 24.04.2018р. Львівського комунального підприємства «Сигнівка». Отже, оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] фактично проживав з матір'ю, він фактично в силу ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після її смерті. Від спадщини він не відмовлявся, тому успадкував 1/2 частину земельної ділянки та садовий будинок, які належали його матері. Згідно ч.1 ст.1258 та ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він в установлений строк не відмовився від спадщини. Коли [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Щебивовк О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом 23.05.2018р. було заведено спадкову справу № 31/2018, а 25.05.2018р. надано йому лист-відмову вих. №155/02-14, яким йому було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність необхідних для видачі документів, які підтверджують факт прийняття ним спадщини у встановлений законом спосіб, та те, що він може звернутись до суду та відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дані обставини стверджуються поясненнями заявника даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved