Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

02 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання та не ведення спільного господарства. В обгрунтування позову, з урахуванням уточнень від 05.10.2017 року зокрема зазначила, що з 01.07.2016 року і по теперішній час, вона з [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. 04.09.2016 року у них народилася спільна донька [PERSON]. В серпні 2014 року вони з [PERSON] почали зустрічатися, у подальшому у них виникли близькі стосунки. Після того як вона завагітніла, відношення між ними погіршились. З 01.10.2016 року вона стала мешкати з батьками та перебувала на їхньому забезпеченні. Не дивлячись на те, що між ними був зареєстрований шлюб та вона намагалася створити та зберегти сімю, [PERSON] своїм відношенням, скандалами та сварками постійно віддаляв їх та руйнував сімю. З боку [PERSON] відсутня участь у житті та забезпеченні сімї з самого початку їх спільного життя. Крім того, він постійно проявляє жорстокість по відношенню до неї, у звязку з чим, вона неоднарозово зверталася в поліцію та відносно відповідача складалися протоколи. Вважає не можливим бути і жити однією сімєю з [PERSON], так як вони вже не проживають однією сімєю та не ведуть спільного господарства, у них постійне непорозуміння, та з її боку зникли почуття до нього. Так як, їх спільній дитині ще не має року з дня її народження, шлюб між нею і [PERSON], вона розірвати не може. [PERSON] ніяких грошових коштів їй з донькою не дає, спільне майно відсутнє, вона з донькою живе за рахунок її батьків. Батьки мають намір придбати особисто їй побутову техніку, меблі та інше, а це може стати у подальшому безпідставним предметом поділу. Крім того, їй не відомо за який рахунок живе [PERSON] та де, та на яких підставах він отримує гроші. У неї є підстави вважати, що він отримує кредити, без її згоди та не для потреб сімї. Для уникнення у подальшому з боку [PERSON] претензій до майна, яке є і буде її особистим, вважала за необхідне встановити факт їх окремого проживання з 01 листопада 2016 року, так як вона з цього часу не веде з ним спільного господарства. Крім того, вона вважала за необхідним зареєструватися з дитиною як внутрішньо переміщені особи окремо від [PERSON], за місцем теперішнього її проживання і отримувати соціальну виплату окремо від нього. Така необхідність виникла у звязку з тим, що будучі зареєстрованими спільно з [PERSON] за адресою, де він проживає, вона не маю можливості отримувати компенсацію (виплату), т.я. банківська карта оформлена на відповідача, який і отримує усі кошти особисто для себе. Посилаючись, зокрема на ст.ст.119, 120 СК України, просила суд встановити факт окремого проживання та не ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] з 01 листопада 2016 року. В судове засідання [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву по розгляд справи за її відсутності. Представник [PERSON] - адвокат [PERSON], що діє на підставі договору, в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву по розгляд справи за її відсутності. Проти заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ст.64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Обмеження повноважень [PERSON] щодо заочного розгляду справи, з наданих представником документів судом не встановлено. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи вимоги розумних строків розгляду цивільної справи в суді, а також інтереси не тільки відповідача, а й позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, 01 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Орджонікідзевським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис №227 від 01.07.2016 року та видане відповідне свідоцтво. 04 вересня 2016 року у [PERSON] та [PERSON] народилася дитини [PERSON] З матеріалів справи, зокрема заяви [PERSON] до служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Маріупольської міської ради від 28.11.2016 року вбачається, що станом на 21.11.2016 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO]/5, кв.2, а [PERSON] разом з донькою проживає за адресою: м.Маріуполь, бр.Морський[ADDRESS]. Частина 1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст.119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо один від одного та не ведуть спільне господарство. Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області [PERSON] від 13.12.2016 року по справі №265/7194/16-п, [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], було звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. При цьому, під час розгляду цієї справи було встановлено, що 18 листопада 2016 року [PERSON] за місцем свого проживання у [INFO], вчинив зі своєї дружиною [PERSON] сварку у ході якої виражався нецензурною лайкою, чим спричинив останній шкоду психологічному здоровю. Також судом встановлено, що постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.12.2016 року по справі №265/7200/16-п, [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], було звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і зроблено усне зауваження. При цьому, під час розгляду цієї справи було встановлено, що 18 листопада 2016 року [PERSON], знаходячись за місцем мешкання, вчинила сімейну сварку у відношенні свого чоловіка [PERSON] Таким чином, суд вважає безпідставним посилання [PERSON] на окреме проживання та не ведення спільного господарства з [PERSON] саме з 01 листопада 2016 року, оскільки це спростовується обставинами, які були встановлені рішенням суду по справам №265/7194/16-п та №265/7200/16-п, що набрали законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial