Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

03 липня 2017 року позивач, [PERSON], звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку та майновий пай в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за законом після смерті своєї матері, [PERSON], яка померла 14 січня 2007 року, позивач не може оформити перехід права власності на земельну ділянку, із-за відсутності її реєстрації в Державному земельному кадастрі та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства по причині видачі та його реєстрації після смерті власника. В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач, Бірківська сільська рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглянути за їх відсутності. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 14 січня 2007 року в селі Лютенька Гадяцького району Полтавської області у віці 78 років, померла мати позивача, [PERSON], [PERSON], про що 15 січня 2007 року в Книзі реєстрації смертей [PERSON] сільської ради зроблено відповідний актовий запис за №5 і видано свідоцтво про смерть серії I-КЕ №056373. За місцем останнього проживання [PERSON]: провулок Павловського іконописця, б.2, село Лютенька Гадяцький район Полтавська область, відкрилася спадщини. На час відкриття спадщини за вказаною адресою ніхто крім спадкодавця не проживав, що підтверджується довідкою №02-46/1448 Виконкому [PERSON] сільської ради Гадяцького району від 29.06.2017 р. про останнє місце проживання [PERSON]. Позивач, [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, спадщину після смерті [PERSON], прийняв, подавши 07.06.2007 р. у Гадяцьку державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. На підставі його заяви заведено спадкову справу на майно померлої [PERSON] за №320-2007. Заповідального розпорядження на випадок своєї смерті [PERSON] не складала, спадкування здійснюється за законом. Крім [PERSON] до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, ніхто не звертався, йому, як спадкоємцю за законом, кредиторських вимог не предявлено. До складу майна, що належало [PERSON] і залишилося після її смерті входить право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства визначеного в розмірі 1002,00 грн., або 0,023 відсотки та право власності на земельну ділянку 3.95 га, що розташована на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на спадкове майно посвідчене Сертифікатом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ПО №080791, виданого 28 лютого 2007 року Бірківською сільською радою Зіньківського району Полтавської області та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №065362, зареєстрованого 30 жовтня 2003 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №750. З правового висновку зробленого Верховним Судом України у справі № 6-3095цс15 постанова від 6 липня 2016 року слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. 14 червня 2017 року[PERSON] - державний нотаріус Гадяцької ДНК відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій з видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав відсутності у Державному земельному кадастрі реєстрації земельної. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла та вручила постанову №198/02-31. Постанову нотаріуса [PERSON] не оскаржив, так як вона винесена відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» з підстав визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Відсутність реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та видача Свідоцтва про право на майновий пай членна КСП після смерті власника, перешкоджають позивачу в належному оформленні та реєстрації переходу прав власності на майно, яке входить до складу спадщини померлої [PERSON], тому невизнане право [PERSON] на земельну ділянку та майновий пай підлягає судовому захисту. Родинні відносини [PERSON] зі спадкодавцем, [PERSON], підтверджено свідоцтвом про народження серії I-КЕ №061290, видане повторно 23 січня 2008 року, згідно якого матірю народженого 22 лютого 1957 року [PERSON] зареєстровано [PERSON]. Згідно Довідки від 14.04.2017 р. №97/0/196-17 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 3.95 га її грошова оцінки становить 136600,28 грн., виходячи з її вартості та вартості майнового паю, що становить 1002,00 грн., визначено ціну позову та сплачено судовий збір в сумі 1376,92 грн. відповідно до п.1.1. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», який зараховано на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ст. 328 , п. 11, ч.1 ст. 346 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що передбачено ст.79 1 Земельного кодексу України. Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» запроваджено документальне посвідчення права власності на майнові паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати). Документом, що встановлює право власника на майновий пай є відповідне свідоцтво, зразок якого наведений в додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування права власності на земельну ділянку та майновий пай члена колективного сільскогосподарського підприємства перебуває у невизнаному стані по причині, що земельна ділянка, як обєкт цивільних прав не визначена у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України, а правовстановлювальний документ на майновий пай видано після смерті власника. Вказані обставини не дозволяють позивачу через органи нотаріату оформити спадкові права на майно та здійснити реєстрацію речового права на нерухоме майно та майнові права на частку в майні пайового фонду підприємства. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на земельну ділянку та на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Позовні вимоги покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене відповідно ст.ст. 197, 213- 216, 223 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved