Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

03 листопада 2016 року позивач ПАТ «Страхова компанія АХА страхування»звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позову посилається на те, що 04.06.2014 року між позивачем та [PERSON] (потерпілий) було укладено договір добровільного страхування № 14614Га/14к, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Ніссан» д.р.н. АЕ 5954 СА. 09 лютого 2015 року о 8:50 у м. Дніпро по пр.. Газети ім.. Правда, сталося ДТП за участю автомобіля Мерседес д.р.н. АЕ 7180НК, яким керував водій [PERSON] та автомобіля потерпілого. Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. 09 лютого 2015 року потерпілий звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту внаслідок ДТП склала 102042,34 грн. Позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому. Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення під час ДТП. Позивач отримав інформацію, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «Провідна» згідно полісу № АІ2258190. Позивач звернувся до ПрАТ СК «Провідна» щодо виплати страхового відшкодування, та йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 49500,00 грн., враховуючи франшизу. Отже, сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач, складає 52542,34 грн. Відповідачу було направлено заяву про регресні вимоги, але він вказану суму не сплатив. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 52542,34 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. [PERSON] 09 лютого 2015 року о 8 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц-112» д.р.н. АЕ7180НК, під час руху в районі будинку № 2 по пр. ім. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську, відволікся від керування транспортним засобом, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який зупинився попереду, після чого останній продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 1.3, 1.5, 2.3б Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортним засобам. ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2015 року по справі № 201/2415/15-п. 29 травня 2014 року між позивачем та [PERSON] (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 146141Га/14к, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Ніссан Кашкай» д.р.н. АЕ 5954 СА. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.003.15.01757/VESKO6008 від 13.03.2015 року та умов Договору страхування № 146141Га/14к, розмір страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Ніссан Кашкай» д.р.н. АЕ 5954 СА становить 102042,34 грн. Вказана сума була сплачена позивачем страхувальнику [PERSON], що підтверджується копією платіжного доручення № 163 076 від 16.03.2015 року. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес Бенц-112» д.р.н. АЕ7180НК була застрахована у ПрАТ СК «Провідна» згідно полісу № АІ 2258190. З листа ПрАТ СК «Провідна» від 24.11.2015 року вбачається, що страхова компанія виплатила позивачу страхову виплату по події від 09.02.2015 року, в якій пошкоджено автомобіль «Ніссан Кашкай» д.р.н. АЕ 5954 СА, у сумі 49500,00 грн., з вирахуванням франшизи згідно умов договору у сумі 500 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач 13.02.2016 року направив на адресу відповідача претензію на суму 52542,34 грн., в якій зазначив, що сума страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику [PERSON] внаслідок ДТП, становить 102042,34 грн., відповідно до лімітів відповідальності по полісу АІ 2258190 ПрАТ «СК Провідна» надало своєму страхувальникові страховий захист та сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 49500,00 грн., та просив компенсувати в порядку регресу витрати АТ «Страхова компанія АХА Страхування» у розмірі 52542,34 грн. Позивач стверджує, що відповідач не сплатив йому вказану суму, відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею\~\~22 Закону України\~\~«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що\~\~ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, відповідач має сплатити позивачу 52542,34 грн. суму страхового відшкодування, яка не відшкодована позивачу компанією-страховиком відповідача. Відповідач не надав суду доказів щодо спростування розміру збитків, а також доказів, що вказана сума була ним сплачена позивачу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved