Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

04.06.2020 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком. В обґрунтування поданого позову вказує, що вона разом з старшою онукою [PERSON] проживає в частині будинку за [ADDRESS] . В цій частині будинку крім позивача та двох онуків: [PERSON] , [PERSON] , рахуються зареєстрованими син позивача - [PERSON] , донька - [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] [PERSON] вказує, що її син (відповідач по справі) [PERSON] та донька [PERSON] проживають в Португалії з 2000 та 2018 року відповідно. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду розірвано, а останній не проживає у вказаному вище житлі. Позивач вказує, що відповідачі, будучи зареєстрованими в її частині будинку, в ній не проживають, не беруть участі в її утриманні, в оплаті комунальних послуг, їх майна та речей в цій квартирі немає. У зв`язку з наведеним позивач звернулася до суду та просить усунути їй перешкоди в користуванні її власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим житлом. В судовому засіданні позивач позов підтримала з викладених у ньому підстав. Додатково повідомила, що [PERSON] добровільно знявся з реєстрації, а тому вимоги в цій частині не підтримує. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Заслухавши позивача, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить дог наступного висновку. Судом встановлено, що свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08 серпня 2019 року, [PERSON] успадкувала після смерті своє матері [PERSON] 42/100 (сорок дві сотих) частки у праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] (а. с . 4). Вказаний факт підтверджується і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5). Згідно даних довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, від 28.05.2020 №3474/26-19, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Славутської міської ради, за адресою: м. Славута, Хмельницька область, вул. Залізнична, буд. 11, зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (син), [PERSON] (онука), [PERSON] (онука), [PERSON] (донька), [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з акту квартального комітету № 1 від 01.06.2020 № 15, по [ADDRESS] зареєстровані, але не проживаються [PERSON] з 2000 року, [PERSON] з 2018 року, [PERSON] з 2018 року (а.с. 7). Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розрізано (а.с. 8). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки вказала, що відповідачі більше року не проживають з позивачкою, участі в утриманні будинку не приймають. Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з п.п.1,2,5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні акту квартального комітету та показань свідків, [PERSON] та [PERSON] не проживають у вказаному буднику з 2000 року та 2018 року відповідно. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі більше року відсутні за вказаною адресою, житлом не цікавляться, участі в утриманні будинку не приймають, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом із тим, в частині вимог до відповідача [PERSON] позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач добровільно знявся із реєстрації, про що зазначила позивач. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial