Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

02 травня 2018 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором безпроцентної поворотної позики грошових коштів у розмірі 72000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 січня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір безпроцентної поворотної позики грошових коштів, згідно з яким позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 72000 грн, які відповідач зобов`язувався сплачувати рівними частками відповідно встановленого в договорі графіку. Однак, відповідач від виконання прийнятих на себе зобов`язань з повернення позики ухиляється та до цього часу борг не повернув. В зв`язку з тим, що відповідачем не було сплачено жодної частини позики зазначеної в договорі, 05 квітня 2018 року на адресу відповідача була направлена вимога щодо дострокового погашення усієї суми заборгованості, яку відповідач отримав, проте на вищевказану вимогу не відреагував. У своєму відзиві на позову заяву відповідач зазначила, що вона не погоджується з позовними вимогами, посилаючись на наступне. З 17 серпня 2017 року вона перебувала в трудових відносинах з позивачем. Наприкінці грудня 2017 року у неї почались негаразди на роботі і її звинуватили у привласненні майна товариства, на якому вона працювала в сумі 8605,5 грн. В зв`язку з цим, їй було запропоновано підписати договір безпроцентної поворотної позики грошових коштів від 21 січня 2018 року. Оскільки відповідачка боялась втратити робоче місце, то погодилась підписати вищевказаний договір, про те грошові кошти в сумі 72000 грн їй ніхто не передавав, а розписку вона написала під диктовку працівника служби безпеки підприємства. 12 лютого 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він вказав, що під час укладання договору були дотримані вимоги визначені в п.12 вищевказаного договору. Відповідач отримала в борг грошові кошти 21 січня 2018 року, про що нею власноручно написана розписка. У судове засідання позивач не з`явився. До суду надав заяву, в якій вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Також прохав розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, шляхом телефонограми повідомила суд про неможливість прибути в судове засідання, вказала, що позов не визнає, просить розглянути справу в її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2018 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір безпроцентної поворотної позики грошових коштів, про що свідчить сам договір та розписка, відповідно до яких відповідач отримав у позику 72000 грн від позивача. Строк повернення позики в сумі 72000 грн прописаний в п.7 вищевказаного договору, відповідно до якого, відповідач зобов`язується повертати грошові кошти частинами, першу частину в сумі 24000 грн до 21 лютого 2018 року, другу до 21 березня 2018 року і третю до 21 квітня 2018 року. 05 квітня 2018 року в зв`язку з несплатою чергових платежів позивачем на адресу відповідача направлена вимога про дострокове погашення позики, яку позивач отримала особисто 11 квітня 2018 року, проте жодним чином не відреагувала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але в порушення приведених умов договору позики, укладеного між сторонами по справі, вимог ст.ст. 525, 526, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, одержана відповідачем позика по спливу встановленого договором строку її повернення Позичальником не повернута. Неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань змусило позивача звернутися за захистом своїх майнових прав до суду. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики у розмірі 72000 грн витікає з умов, укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Зокрема, не було підтверджено відповідачем будь-якими доказами посилання на те, що фактично в борг грошей вона не отримувала, а підписала договір під впливом обману, насильства та тяжкої обстановки. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором безпроцентної поворотної позики грошових коштів від 21 січня 2018 року задовольнити в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved