overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про: 1) розірвання шлюбу; 2) стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; 3) стягнення аліментів на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем, його ухилення від надання матеріальної допомоги на утримання дочки та її особисте утримання. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Від надання судом строку на примирення з відповідачем категорично відмовилася. Крім того, позивач повідомила про своє бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З 25.02.2012 року сторони перебувають в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З жовтня 2013 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, шлюб підлягає розірванню. Згідно статті 180 Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 Кодексу). В силу положень частини другої статті 84 Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання дочки і позивача, яка здійснює за нею догляд, зазначене є достатньою підставою для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернулася до суду та вимоги мотивує тим, що з 06.09.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя з відповідачем не склалося, втрачені взаємні почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з вересня 2013 року. Тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Сторони про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, втім до суду не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вимоги підтримує, відповідач - визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.09.2008 року сторони вступили в шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Штепівської сільської ради Лебединського району Сумської області, актовий запис № 01./а.с.7/ Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні./а.с.6/ Спільне життя сторін не склалося, втрачені взаємні почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з вересня 2013 року. Втім сторони не досягли згоди щодо утримання дитини. Вказані факти визнані сторонами. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними та врегульовані ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 СК України. Відповідно до положень ст.ст. 110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, інтересам дитини, збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до положень ст.ст. 180-183, 191СК України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу з дня подачі позову до суду. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в заявленому позивачем розмірі з дня подачі позову до суду. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Відтак відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат з заяви про розірвання шлюбу у розмірі 243 грн. 60 коп. та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір з заяви про стягнення аліментів у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

03.11.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування та володіння квартирою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі починаючи з 2004р. Вони разом є власниками квартири [ADDRESS], з яких: ? частки на підставі договору міни належать їй та ? частки на підставі свідоцтва про право власності належить відповідачу, тобто останній є співвласником іншої частини цієї квартири. Виходячи із розміру її частки в квартирі на неї приходиться 28,05кв.м. житлової площі, а на відповідача - 09,35кв.м. житлової площі. З кінця 2013р. між нею та відповідачем припинені сімейні відносини. Відповідач чинить їй перешкоди в користуванні її власністю. В зв'язку із чим виникла необхідність визначити порядок користування квартирою. Просить встановити порядок користування квартирою, визначивши за нею право користування ізольованою кімнатою площею 8,10кв.м., та ізольованою кімнатою площею 17,20кв.м., а за відповідачем право користування ізольованою кімнатою площею 12,10кв.м. Підсобні приміщення: коридор, туалет, ванну кімнату, кухню залишити в спільному користуванні. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та попросила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засідання позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що, позивачці на праві власності належать ? частки квартири [ADDRESS], згідно договору міни від 29.05.2004р., виданого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в БТІ м. Краматорська 07.07.2004р. Відповідачу [PERSON] на прав власності належить ? частки квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності, виданого 19.01.2004 року відділом по обліку та розподілу житлової площі Виконкому Краматорської міської ради. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. З огляду на викладене, суд вважає доведеними доводи позивачки й позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

03.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що згідно рішення Зіньківського районного суду від 08.07.2014 року їх шлюб з відповідачем розірвано. Спільні діти сторін - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає. У зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з зазначеним позовом і просила стягнути на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, мотивуючи його доводами, викладеними у позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини його доходів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Утримання з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу позбавить відповідача можливості забезпечувати свої потреби. За таких обставин суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей 1/3 частиною свіх видів доходу відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.84, 180, 183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

03.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем [PERSON] уклала шлюб 13 липня 2002 року виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району, Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 41. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Сімейні стосунки з відповідачем припинили у серпні 2014 року. Відповідач добровільно не допомагає утримувати дітей. Позивачка вимушена щомісяця нагадувати йому, що він повинен сплачувати аліменти. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З свідоцтва про одруження № [NUMBER] від 13.07.2002 року, встановлено, що 13.07.2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у результаті чого остання змінила своє прізвище на «[PERSON]». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.01.2002 року, встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.2004 року, встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

03.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем [PERSON] я перебуваю у шлюбі, який зареєстрований 22.09.2007 року Зеленодольською міською радою, Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 90. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], уродженця м. Запоріжжя, Шевченківського району, Запорізької області, який проживає разом з позивачкою. Сімейні стосунки припинили, проживають за різними адресами, але допомоги на утримання дитини відповідач не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Інших дітей у відповідача немає, аліментів він нікому не платить. Зі свого боку, позивачка прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та на інші життєві потреби дитини. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свого неповнолітнього сина. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З свідоцтва про шлюб № [NUMBER] від 22.09.2007 року, встановлено, що 22.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у результаті чого остання змінила своє прізвище на «[PERSON]». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.2014 року, встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

03.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона спільно проживала з [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] станом на 03.11.2014 року навчається у Дніпродзержинському вищому професійному училищі на першому курсі денного відділення, що підтверджується довідкою № 631 від 30.10.2014 року. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 31.10.2014 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутності. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.05.2004 року, встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 03.11.2014 року навчається у Дніпродзержинському вищому професійному училищі на першому курсі денного відділення, що підтверджується довідкою № 631 від 30.10.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, та вважає, що позов слід задовольнити. Тому вимога позивачки про стягнення аліментів на час навчання з відповідача підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.. На підставі ст.ст. 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

03.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначає, що 17.10.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис за № 162. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області Спільне життя з відповідачем не склалося, в період спільного проживання в сім'ї постійно відбувалися конфлікти та суперечки. Все це призвело до того, що на даний час їхні фактичні шлюбні відносини припинилися. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, фактично ніяких стосунків вони не підтримують. Позивачка зазначає, що їхня донька потребує постійної уваги, догляду та майнових затрат, самостійно їй важко забезпечувати дитину. Місце роботи відповідача позивачці не відомо, як і про його джерела доходів. Вважає, що відповідач відповідно до діючого законодавства зобов'язаний утримувати свою дитину Враховуючи той факт, що вирішити мирним шляхом питання участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини не представляється можливим, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав сина. Просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину До судового засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судові засідання відповідач не з'являвся, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, доказів, що підтверджують поважність причин неявки до суду не надав (а.с. 15). Суд вважає справу необхідно розглядати у заочному порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Ц ПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

03.11.2014 року померла мати заявника - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку пай для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Для прийняття спадщини заявнику необхідно підтвердити факт родинних відносин зі спадкодавцем. В свідоцтві про народження заявника в графі «мати» прізвище ім'я по батькові вказано - [PERSON]. В свідоцтві про шлюб батьків заявника вказано - [PERSON]. Таким чином ім'я матері [PERSON] зазначено неправильно, що позбавляє його можливості оформити право власності на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що померла 03.11.2014 року [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON]. [PERSON], в судове засідання надав заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав: 03.11.2014 року померла мати заявника - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-АМ № 305410. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку пай для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ВН № 051034. Для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, відповідно до чинного законодавства, заявнику необхідно підтвердити факт родинних відносин з спадкодавцем. При вивченні свідоцтва про народження заявника з'ясувалось, що в графі «мати» прізвище ім'я по батькові вказано - [PERSON]. В свідоцтві про шлюб батьків від 14 січня 1963 року серія І-УР № 949039 вказано - [PERSON]. Таким чином ім'я матері заявника зазначено неправильно, що позбавляє його можливості оформити право власності на спадкове майно. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлено факт від якого залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту родинних відносин необхідно [PERSON] для отримання спадщини, що відкрилася після смерті матері, [PERSON], яка померла 03.11.2014 року.

Outcome: approved