Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

03 липня 2019 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами, в яких просила стягнути з ТОВ «Білдінг Групп» грошові кошти в сумі 1 706 418,53 грн. В обґрунтування зазначено, що 10 грудня 2005 року між ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» і [PERSON] укладений договір № 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництві житлового будинку. За умовами указаного договору ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» зобов`язалось передати [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] . ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» зобов`язалось виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва указаного будинку в четвертому кварталі 2008 року і передати [PERSON] у власність вищевказану квартиру протягом 60 календарних днів після прийняття будинку до експлуатації. Згідно додатку № 1 до договору № 61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року загальна сума інвестицій була визначена гривнях на суму, еквівалентну 83 550 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», яка була 100% вартістю указаної в договорі 3 61/Щ-11-21 квартири. [PERSON] оплатила 160 245 гривень, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати складало 31 586, 42 доларів США. Після здійснення указаних оплат [PERSON] зупинила інвестування в пайову участь будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки будівництво не здійснювалось та було очевидним, що воно не буде закінчено у встановлений строк договором. 22 січня 2015 року [PERSON] отримала від ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» лист про те, що станом на 2015 рік між ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» та ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» укладено угоду про відступлення права вимоги грошових коштів за договорами про інвестування дольової участі у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 24 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань була внесена заява [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, посадовими особами ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» та ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП». Ознайомившись з документами, отриманими слідством від ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» позивач дізналась, що договір 61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року розірваний в односторонньому порядку, а 14.08.2015 року ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» на підставі договору № 324/Щ-11-2 продало майнові права на квартиру [ADDRESS] [PERSON] . У зв`язку з чим, [PERSON] вважає що ТОВ «Білдінг Групп» не виконав умов договору №61/Щ-11-21 про інвестування у пайову участь у будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою від 05 липня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів направлено за територіальною підсудністю до Київського районного суду міста Одеси. Постановою Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Шаркової Н.Р. задоволено. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Також ухвалою суду від 10 березня 2020 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику. Протокольною ухвалою суду від 18 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Розгляд справи по суті відкладався неодноразово у зв`язку з неявкою відповідача, який про слухання справи сповіщався належним чином. Відзив не надавався. 24 листопада 2021 року учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за ії відсуністю, в якій вона також вказала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, позов просила задовольнити. Судом справа розглянута за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. Матеріалами справи встановлено, що 10.12.2005 року між [PERSON] та ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» укладений договір №61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку. За умовами указаного договору ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» зобов`язалося передати у власність позивачки квартиру [ADDRESS] . ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» зобов`язалося виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва указаного будинку в четвертому кварталі 2008 року і передати [PERSON] у власність вищевказану квартиру протягом 60 календарних днів після прийняття житлового будинку до експлуатації. Згідно з додатком №1 до договору №61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року загальна сума інвестицій [PERSON] була визначена в гривнях на суму, еквівалентну 83 550 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», яка була 100% вартістю указаної в договорі №61/Щ-11-21 квартири. Указаним додатком був встановлений графік оплати вартості квартири дев`ятьма платежами, перший з яких мав бути здійснений [PERSON] не пізніше 20.12.2006 року в сумі, еквівалентній 14 550 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на момент здійснення платежу, другий платіж не пізніше 15.03.2007 року в сумі, еквівалентній 8625 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», третій платіж не пізніше 15.06.2007 року в сумі, еквівалентній 8625 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», четвертий платіж не пізніше 15.09.2007 року в сумі, еквівалентній 8625 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», п`ятий платіж не пізніше 15.12.2007 року в сумі, еквівалентній 8625 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», шостий платіж не пізніше 15.03.2008 року в сумі, еквівалентній 8625 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», сьомий платіж не пізніше 15.06.2008 року в сумі, еквівалентній 8625 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», восьмий платіж не пізніше 15.09.2008 року в сумі, еквівалентній 8625 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», дев`ятий платіж не пізніше 15.12.2008 року в сумі, еквівалентній 8625 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний». На виконання умов договору [PERSON] 28.12.2006 року перерахувала на рахунок ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» 73 477,5 грн., що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати (5,08 грн. за 1 долар), складало 14 464,07 доларів США; 16 березня 2007 року [PERSON] перерахувала на рахунок ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» 43 383,75 грн., що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати (5,07 грн. за 1 долар), складало 8 556,95 доларів США; 02 листопада 2007 року [PERSON] перерахувала на рахунок ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» 43 383,75 грн., що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати (5,065 грн. за 1 долар), складало 8 565,40 доларів США. Таким чином, всього в рахунок вартості квартири [PERSON] оплатила 160 245 грн., що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати складало 31586,42 доларів США. Сплата пайових внесків згідно договору №61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року підтверджується платіжними дорученнями, наданими позивачем. Як вбачається з позовної заяви, після здійснення указаних оплат [PERSON] зупинила інвестування в пайову участь будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки будівництво не здійснювалось та було очевидним, що воно не буде закінчено у встановлений договором строк. В жовтні 2009 року [PERSON] отримала від ТОВ «Білдінг Групп» повідомлення про укладення 10.09.2009 року між ним та ТОВ «БК Одесжитлобуд» договору про переведення боргу та про те, що останнє приймає на себе зобов`язання виконати перед кредиторами, до числа яких підпадала і [PERSON] , всіх умов основного договору. Указане повідомлення містило нові банківські реквізити, за якими кредитори мали сплачувати грошові кошти. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] і ТОВ «Білдінг Групп» була підписана додаткова угода від 29.04.2010 року до договору №61 від 10.12.2005 року, згідно з якою [PERSON] зобов`язалась сплатити заборгованість за інвестуванням будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] протягом 9 місяців, згідно графіку з місячним платежем 5 293 доларів США до 15 числа кожного місяця, а ТОВ «Білдінг Групп» зобов`язалося закінчити будівництво передбаченого договором про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку не пізніше 01.02.2011 року. Згідно зі ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Договір, яким передбачається заміна боржника у зобов`язанні, є договором переведення боргу. На підставі даного договору старий боржник передає свої обов`язки у зобов`язанні новому боржнику, який вступає у зобов`язання та має виконати обов`язок перед кредитором. Чинним законодавством встановлено лише форму правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні - цей правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання. Заміна боржника у зобов`язанні здійснюється, зазвичай, шляхом укладення між первісним боржником та іншою особою (новим боржником) договору про переведення боргу. Згода або незгода кредитора на переведення боргу є одностороннім волевиявленням кредитора, зверненим до первісного, нового чи обох боржників. Так, надаючи свою згоду на заміну боржника у зобов`язанні, кредитор звільняє від виконання певного обов`язку первісного боржника, одночасно забезпечуючи собі можливість вимагати відповідного виконання зобов`язання від нового боржника. Незгода ж кредитора на переведення боргу матиме своїм наслідком залишення у зобов`язанні первісного боржника й відсутність будь-яких правових відносин між новим боржником та кредитором. Суд вважає, що підписання між [PERSON] і ТОВ «Білдінг Групп» додаткової угоди від 29.04.2010 року до договору №61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року свідчить про наявність у позивачки волі (згоди) на заміну боржника у зобов`язанні, яке виникло з договору №61/Щ-11-21, що відповідає приписам статті 520 ЦК. Внаслідок такої заміни стороною (боржником) у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору №61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року, стало саме ТОВ «Білдінг Групп». Указані обставини встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.10.2020 року у справі №522/1519/19, що набрало законної сили, та згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи, у якій беруть участь особи щодо яких встановлено ці обставини. Як зазначено в позовній заяві, будівництво житлового будинку про [ADDRESS] було відновлено лише наприкінці 2017 року. 24 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань була внесена заява [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, посадовими особами ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» та ТОВ «Білдінг Групп» (номер кримінального провадження 12018160500008296). За цим кримінальним провадженням позивачка була визнана потерпілою. Ознайомившись з документами, отриманими слідством від ТОВ «Білдінг Групп» в порядку тимчасового доступу, [PERSON] дізналася, що договір №61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року розірваний в односторонньому порядку, а 14.08.2015 року ТОВ «Білдінг Групп» на підставі договору №324/Щ-11-21, копія якого є в матеріалах справи, продало майнові права на квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Згідно з пунктами 3.4., 5.1. договору №61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року ТОВ «Білдінг Групп» має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку невнесення [PERSON] повної суми вартості квартири у встановлені договором строки. В цьому випадку ТОВ «Білдінг Групп» має право реалізувати передбачену договором квартиру на свій розсуд. При цьому гроші, внесені інвестором, мають бути повернені інвестору після реалізації квартири. Суд враховує позицію позивачки про те, що відповідно до п. 3.4 договору №61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року сам факт продажу ТОВ «Білдінг Групп» майнових прав на квартиру є підтвердженням розірвання цим товариством указаного договору та виникнення у відповідача зобов`язання з повернення позивачці сплачених нею коштів після продажу майнових прав на квартиру. Суд також враховує, що позивачка як первинний інвестор, права якого підлягають захисту згідно положень Закону України «Про інвестиційну діяльність», не оспорює факт розірвання з нею Договору №61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року з боку ТОВ «Білдінг Групп» та виходячи з предмету спору застосовує наслідки такого розірвання. З цього приводу суд враховує позицію Верховного суду від 21.11.2018 року по справі № 522/7233/16-ц. Відповідно до п. 5.4. договору №61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року у випадку дострокового розірвання договору ТОВ «Білдінг Групп» має виплатити Інвестору [PERSON] штраф в розмірі 40% від суми цього договору. При цьому згідно з даним пунктом Договору не має значення, яка з його сторін стала ініціатором дострокового розірвання договору та з яких підстав він був розірваний. Тобто виплата штрафу [PERSON] після розірвання договору є безумовною. Дослідивши матеріали справи, та з огляду на обставини, які зазначені вище, суд дійшов висновку, що сума договору, з врахуванням сплати [PERSON] за інвестуванням будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] склала 31 586, 42 доларів США, що станом на 02.07.2019 року (дата складання позовної заяви) становив 26, 25 грн. за 1 долар США тобто 829 143,53 гривень. Суд критично ставиться до твердження позивача, що сума договору склала 83 550 доларів США, оскільки [PERSON] сплатила тільки частину від зазначеної суми, чим також не виконала в повному обсязі свої договірні зобов`язання, які виникли на підставі Договору № 61/Щ-11-21 від 10.12.2005 року. Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги [PERSON] про повернення їй сплачених нею за квартиру грошових коштів та виплату штрафу в розмірі 40% від суми договору, правомірними та такими, що підлягають задоволенню, з врахування проведення розрахунку 40% від суми сплаченої за договором. Як було встановлено судом, [PERSON] сплатила за квартиру 160 245 грн., що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати складало 31 586,42 доларів США. Статтею 533 ЦК України встановлене, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Указана норма закону є імперативною в частині обов`язку сторони зобов`язання, визначеного в іноземній валюті, виконати його в гривнях за курсом на день оплати, і диспозитивною в частині визначення такого курсу. Оскільки законом визначений порядок здійснення оплати якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то не визначення такого порядку в договорі не означає, що сторони вправі відступити від положень закону. У зобов`язанні, яке виникло на підставі договору №61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року, визначено грошовий еквівалент в доларах США, а саме вартість квартири (вартість зобов`язання) визначена в сумі, еквівалентній до долару США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний». На підставі договору №61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року у [PERSON] виник обов`язок сплатити вартість квартири, яка була визначена в грошовому еквіваленті в іноземній валюті. При виконанні свого обов`язку у позивачки виникає право отримати відповідну квартиру у власність. У разі невиконання обов`язків позивачкою, відповідач отримав право у встановлених договором випадках розірвати його в односторонньому порядку, з обов`язком повернути сплачені [PERSON] грошові кошти за квартиру, вартість якої (вартість зобов`язання) була визначена в грошовому еквіваленті в іноземній валюті, після продажу цієї квартири, та виплатити встановлений договором штраф. Враховуючи викладене, повернення [PERSON] сплачених нею грошей у сумі, еквівалентній 31 586,42 доларів США, має відбуватися за курсом НБУ на день звернення [PERSON] з відповідною вимогою, оскільки сторони договору не встановили інший порядок визначення такої суми. Так, сторони договору встановили інший порядок визначення суми, яка підлягає сплаті у гривні, тільки під час здійснення інвестицій, та не встановили такий інший порядок визначення сум повернення [PERSON] у випадку розірвання договору і продажу майнових прав на квартиру, вартість якої визначена в доларах США, таке повернення має здійснюватися за курсом НБУ, який станом на 02.07.2019 року (дата складання позовної заяви) становив 26, 25 грн. за 1 долар США. Суд враховує загальновизнаний принцип правової визначеності, який передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень. Суд вважає, що слід керуватися одною з аксіом цивільного судочинства: «У всіх юридичних справах правосуддя і справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», яка була застосована Великою Палатою Верховного суду під час розгляду справи № 310/11534/13-ц. Зазначене дає підстави для висновку суду, що саме такий спосіб захисту порушеного відповідачем права позивачки є належним захистом та правомірним очікуванням по справедливому вирішенню спору. Враховуючи викладене, суд визнає що вимоги позивачки по стягненню на її користь з ТОВ «Білдінг Групп» суми в розмірі 829 143,53 грн. (31586,42 доларів США х 26,25 грн.), сплаченої [PERSON] в якості оплати вартості квартири (пайові внески) підлягають задоволенню, а вимоги щодо стягнення суми штрафу згідно з пунктом 5.4. договору № 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року підлягають частковому задоволенню у сумі 331 660, 90 виходячи з суми сплаченої за договором (31586,42 доларів США х 40% х 26,25 грн.) гривень. Крім іншого, вимоги які зазначені в позовній заяві про стягнення з ТОВ «БІЛДІНГ ГРУП» пені у розмірі 3% від загальної вартості замовлення за кожний день прострочення в межах строків скороченої позовної давності у сумі 24 015 403,1 гривень на підставі ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд не приймає до розгляду, оскільки такі вимоги по суті не були заявлені в позовних вимогах та не заявлялись стороною по справі. При цьому, суд приймає до уваги, що між сторонами виникли договірні правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частковому у розмірі 1160804,43 гривні, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial