Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

02 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, 21 жовтня 2005 року шлюб розірвано. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Суду пояснила, що [PERSON] ніде не працює та є інвалідом першої групи, а тому потребує стороннього догляду. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За правилами ст. 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. З роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, шлюб розірвано 21 жовтня 2005 року. У сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача, потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Відповідач на даний час є інвалідом першої групи. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження, довідкою про склад сім'ї від 26 лютого 2015 року № 144, довідкою від 16 березня 2015 року № 166, виданими Мислятинською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, довідкою МСЕК серії ХМ № 232727 від 02 квітня 2012 року. Представник відповідача проти позову не заперечила, а тому суд прийшов до висновку, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі в межах заявлених позивачем вимог. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved