Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

03.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання, за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] з 23.05.2007 року по дату ухвалення судового рішення по справі. В обґрунтування вимог посилаються на те, що з 23.05.2007 року він постійно зареєстрований та проживає разом із родиною в [ADDRESS]. З жовтня 2012 року він уклав трудовий договір із ТОВ «Побужський феронікелевий Комбінат», головний офіс якого знаходиться в м. Києві, філіал в Кіровоградській області, а одна з ділянок роботи в м. Харкові. Вказаний трудовий договір є строковим. Він обіймає посаду заступника директора комбінату і його діяльність пов'язана із забезпеченням безпеки підприємства по всій території України. Але на теперішній час, і після спливу строку дії трудового договору, він проживав і має намір залишитись мешкати у м. Харкові. На теперішній час необхідно встановити факт його постійного проживання в м. Харкові для того, щоб він мав можливість звернутись до ОВС із заявою про видачу дозволу на носіння та зберігання пристрою вітчизняного виробництва на території України, оскільки саме це є підставою для звернення та подачі інших документів для отримання дозволу. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримала, пояснила, але змінила мету та обґрунтування вимог, пояснила що відповідно до висновку службової перевірки, дозвільна служба вбачає, що [PERSON] не має права на зберігання зброї, у зв'язку з тим, що він не мешкає за місцем реєстрації. Цей висновок ґрунтується на припущеннях. Дозвільна служба скасувала дозвіл на носіння та зберігання зброї. Саме з цих підстав заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання за вказаною адресою. Представник зацікавленої особи проти факту реєстрації заявника за вказаною адресою не заперечувала, зазначила, що Відділ міграційної служби Київського району Харківської області не може підтвердити чи спростувати фактичне проживання за адресою реєстрації. Суд, вислухавши учасників, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з відбитку штампу в паспорті та довідки з місця проживання від 26.09.2013 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,9) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] проживає [ADDRESS] зі своєю сестрою. Він часто знаходиться в м. Харкові, оскільки у нього є тут особисті справи, проводить тренування з людьми. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року (в редакції чинної на час реєстрації заявника), реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, громадянин України зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Однак, будь-яких доказів щодо проживання (перебування) заявника за якоюсь певною адресою, іншою ніж, за якою він зареєстрований ([ADDRESS]), - матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У разі проживання заявника за іншим місцем проживання, то він зобов'язаний був відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Доказів щодо зміни місця проживання заявника (наприклад, притягнення до адміністративної відповідальності громадян згідно зі ст. 199 КУпАП щодо допущення проживання у займаних ними жилих приміщеннях осіб без реєстрації місця проживання чи перебування, тощо) - матеріали справи не містять. Так, заявник просить встановити факт його постійного проживання в [ADDRESS], що дало б йому можливість звернутися до ОВС із заявою про видачу дозволу на носіння та зберігання пристрою вітчизняного виробництва на території України. Згідно з п. 12.2 Інструкція про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 21 серпня 1998 р. N 622, для одержання громадянами в органах внутрішніх справ дозволу на придбання мисливської вогнепальної нарізної, гладкоствольної зброї, пневматичної зброї, холодної та охолощеної зброї громадянами подаються такі документи, зокрема, заяву щодо видачі дозволу на придбання зброї на ім'я керівника органу внутрішніх справ за місцем проживання заявника. Якщо фактичне проживання громадянина інше, ніж зазначене в паспорті, необхідно надати документ, що підтверджує фактичне місце проживання громадянина (договір оренди житлового приміщення, свідоцтво про право власності на житлове приміщення тощо). Тобто законодавством передбачено вирішення цього питання. У судовому засіданні представник заявника зазначила, що метою встановлення факту постійного проживання є запобігання анулювання дозволу на зберігання зброї. Однак, дії державних органів щодо анулювання дозволу на зберігання зброї можуть бути оскаржені заявником до суду. Враховуючи, що заявник просить підтвердити його факт проживання за адресою, за якою він і зареєстрований у встановленому законом порядку, то будь-яких підстав для встановлення рішенням суду факту його постійного проживання за вказаною адресою - немає. Штамп в паспорті заявника про реєстрацію його за певною адресою, підтверджує реєстрацію місця проживання заявника. Суд, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів, вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки юридичний факт, який заявник просить встановити, підтверджений у встановленому законом порядку. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: dismissed