Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

03.06.2021 року до Балтського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.04.2012 року між ним та [PERSON] , за ініціативою останнього, було укладено два договори: перший договір по основному спору сторін про захист земельних прав [PERSON] по двох земельним ділянкам з ціною/його гонорар/10000 грн. плюс гарантійна заохочена винагорода 1000 грн., згідно якого основний гонорар у вигляді безповоротного авансу в сумі 1000 грн., який при незадовільному для відповідача вирішенні справ є договірною платою за проведену правову роботу, а при задовільному безповоротний аванс є гарантованою заохочувальною винагородою, додатковою до основного гонорару, який складає 10000 грн.; другий договір по похідному спору також з метою захисту земельних прав [PERSON] шляхом змусити громадянина [PERSON] зректися від вимог по земельному спору з погрозою стягнення з нього боргу з % у сумі 106\~149,24 грн., з ціною/його гонорар/ - 15 % від стягнутої суми, без гарантійної заохочувальної винагороди за надання [PERSON] консультаційних, представницьких та інших правових послуг за конкретними судовими справами, що розглядались в Балтському районному суді Одеської області, згідно якого при задовільному для [PERSON] результаті вирішення спору гонорар повинен складає 15% від стягненної суми. Згідно договорів відповідач добровільно узяв на себе обов`язок в декадний термін з дня набрання чинності судового чи іншого рішення, мирової угоди, тощо, тобто при задовільному для [PERSON] результаті провести з ним повний розрахунок та виплатити йому по першому договору 10000 грн основного гонорару та договірну заохочувальну доплату в розмірі 1000 грн., що разом складає 11000 грн., та по другому договору - 15 % від 63 000 грн., тобто 9 450 грн. Всі взяті за вказаними договорами зобов`язання ним були виконані на всі 100 %, а відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав. Однак відповідач односторонньо, всупереч договору, посилаючись на суттєві фінансові проблеми 15.10.2013 року написав розписку з одностороннім зобов`язанням виплатити йому в декадний термін після продажу своєї земельної ділянки лише 5 000 грн. На численні усні нагадування відповідачу про необхідність виконання договірних зобов`язань, останній посилався на відсутність необхідних коштів, що нібито через кризу в Україні поки не може вигідно продати свою земельну ділянку, а тому не може отримати достатньої кількості грошей для розрахунків з ним. У вересні 2020 року під час випадкової зустрічі з відповідачем той повідомив, що до цих пір не вдається вигідно продати земельну ділянку, тому передчасно вести з ним будь-які переговори в цьому плані. Отже у відповідача відсутні підстави для розрахунку і до того ж відсутні вільні фінансові можливості. В зв`язку з невиконанням зобов`язань по договірній оплаті результатів його праці, позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою від 14.06.2021 року постановлено відкрити провадження у вказаній справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа не розглядалась тривалий час, в зв`язку з тим, що суддя з 02 серпня 2021 року до 28 вересня 2021 року знаходилась у відпустці, згідно наказу Балтського районного суду Одеської області № 6-в/с від 13.07.2021 року. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням до суду не надходило. 18.06.2021 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про застосування строку позовної давності зазначивши, що позивач просить стягнути кошти за договором від 21.04.2012 року, за надані ним юридичні послуги. Хоча послуги по суті не були надані. Згідно інформації щодо стадій розгляду судових справ, [PERSON] представником сторони по справі не являється. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Ніякого відношення позивач до мирової угоди не мав, до того ж класифікувати її як свою перемогу. Договір підроблено, [PERSON] дописав самовільно 10 років строк давності, замість крапки сам рукою поставив кому і дописав, що хотів на вільному місці. Крім того, відповідних та переконливих доказів про те, що він починаючи з 21.04.2012 р. по 14.06.2021 р. не знав і не міг знати про невиконання умов підробленого договору, ним суду не надано. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 21.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори про надання правових послуг, за умовами яких позивач зобов`язувався представляти законні права та інтереси [PERSON] , а [PERSON] в декадний строк з дня вступу в силу судового рішення провести всі розрахунки з [PERSON] у відповідності з п. 4 даних договорів, що підтверджується їх копіями. З копії довіреності посвідченої 06.04.2012 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області, реєстр № 654, вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] вести його справи. З копії розписки від 15.10.2013 року вбачається, що [PERSON] зобов`язався виплатити [PERSON] за надані послуги 5000 грн. після продажу ділянки по [ADDRESS] , протягом одного тижня. Згідно ст.\~901\~ЦК України,\~за договором\~про надання\~послуг одна\~сторона (виконавець)\~зобов`язується\~за завданням\~другої сторони\~(замовника)\~надати послугу,\~яка споживається\~в процесі\~вчинення певної\~дії або\~здійснення певної\~діяльності,\~а замовник\~зобов`язується\~оплатити виконавцеві\~зазначену послугу,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до\~ст.\~903\~ЦК України,\~якщо договором\~передбачено надання\~послуг за\~плату,\~замовник зобов`язаний\~оплатити надану\~йому послугу\~в розмірі,\~у строки\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Обов`язок доведення не співмірності гонорару покладається на відповідача, який відповідних доказів не надав, але звернувся до суду з клопотанням про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. У зв`язку з надходженням клопотання до суду, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За змістом ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня, після відповідної календарної дати, або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про переривання позовної давності. Судом не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що умови надання правових послуг позивачем не змінювались і після укладення договорів від 21.04.2012 року, а також те, що умови надання правових послуг містили вказані строки позовної давності на які зараз посилається позивач, а не були дописані пізніше. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом про стягнення коштів за договорами, від 21.04.2012 року, однак до суду позов подано лише 03.06.2021 року, а тому сплив позовної давності в силу приписів ч. 4 ст.\~267\~ЦК України є підставою для відмови у позові. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Outcome: dismissed