Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

03.09.2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просив зобов'язати [PERSON] відновити систему центрального опалення в квартирі [ADDRESS]. Відповідачка до початку слухання по справі надала до суду зустрічну позовну заяву, якою просила покласти на Комунальне підприємство «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» обов'язок відновити систему опалення в квартирі, знищеного з вини відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову заперечував та суду пояснив, що відключення споживачів від мереж центрального опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж центрального опалення та постачання гарячої води забороняється. Факт самовільного відключення [PERSON] від системи центрального опалення 16.08.2010 року повністю підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим просив зобов'язати [PERSON] відновити систему центрального опалення в квартирі [ADDRESS]. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити з мотивів його необгрунтованості. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову, наполягала на задоволенні зустрічного позову та суду пояснила, що позивачем за первісним позовом порушується законодавство з надання послуг, а саме: не проводився ремонт системи опалення, система була постійно завоздушина, в підвалі сирість, під'їзд знаходитися аварійному стані, було перекрита подача теплоносія в кутових квартирах, що призвело до знищення системи опалення її квартирі, радіатори поржавіли і потекли, у зв'язку з чим і серпні 2010 року вона була змушена відрізати систему опалення та перейти на електоропалення. У зв'язку з не правомірними діями Комунального підприємства «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» просила зустрічний позов задовольнити, покласти обов'язок відновити систему опалення в квартирі, знищену з вини відповідача. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька». Відповідно до рішення Донецької міської ради №2/18 від 26.05.2006 р. «Про створення комунального підприємства Донецької міської ради «Керуюча компанія Калінінського району м.Донецька», затвердженого розпорядженням Донецького міського голови № 1249 від 15.11.2006р. - житлова організація створена з метою забезпечення потреб населення по наданню всього комплексу послуг в повному обсязі; організації безперебійної роботи систем тепло-, водо-, газопостачання і водовідведення житлових будинків. Згідно з положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно п. 1.2. статуту КП «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька», майно підприємства є власністю територіальної громади м. Донецька в особі Донецької міської ради. Керування підприємством від імені міського ради здійснює Управління житлового господарства Донецької міської ради. В п. 1.3 статуту встановлено, що підприємство є юридична особа, має в господарському віданні, оперативному управлінні відособлене майно, від свого імені здобуває і здійснює майнові права, несе обов'язки, може бути позивачем і відповідачем у суді, має самостійний баланс. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном. Власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо утримання на балансі та/або управління майном приймається відповідно до закону. Відповідно до п.п.24-25 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалений, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України №4 від 22.11.2005р. із змінами згідно Наказу №169 вік 06.11.2007р. У попередній редакції Порядку дозволялось відключення окремих квартир від мереж центрального опалення, але з 06.11.2007р. дозволено відключення лише окремих житлових будинків при відмові споживачів від послуг центрального опалення та водопостачання. Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (створюється рішенням органу місцевого самоврядування) з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житла,будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Згідно актів позивача від 16.08.2010 р. та 05.04.2013 року внаслідок обстеження квартири [ADDRESS], яка належить відповідачці на праві власності, встановлено, що відповідачка самовільно без необхідного дозволу виконала відключення від системи центрального опалення, стояки центрального опалення заізольовані, радіатори опалення зняті, опалення здійснюється електронагрівачами. Згідно листа виконавчого комітету №К- 31301/1-274 від 06.04.2010р. відповідачці відмовлено у відключенні окремої квартири від системи центрального опалення 11.04.2013 р. та 18.04.2013 р. відповідачці надавались приписи про усунення зазначених порушень та вимога що до відновлення та підключення до системи центрального опалення будинку. Оскільки зазначені приписи добровільно не виконані 08.07.2013р. відносно відповідачки було складено адміністративний протокол та 02.08.2013р. відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.150 КупАП у встановленому законом порядку Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992р. №572 - власники приміщень житлових будинків зобов'язані не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнаннябудинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджений Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76 передбачено, що переобаладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів); влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Згідно пунктом 1.4.6 зазначених Правил -власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивний елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести ие приміщення до попереднього стану. Згідно ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право: 1) здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; 2) визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; 3) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; 4) приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; 5) здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; 6) звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Відповідно до ст. 319 частин 1, 2 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 152 ЖК України визначено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Згідно з пунктами 1.4.1, 1.4.3 Правил утримання будинків та прибудинкових території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. N 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства; до елементів перепланування жилих приміщень належать, зокрема, перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів; Частина 2 статті 383 Цивільного кодексу України встановлює, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно вимог ст. 100 Житлового кодексу України - наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Згідно з пунктом 8 частини 3 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні посліуги» споживач зобов'язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин. Згідно з пунктом 1 статті 177 Житлового кодексу України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержуватись правил утримання жилого будинку і прибудункової території, правил пожежної безпеки, додержуватись чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Судом враховується, що при проектуванні будинку закладається і засіб теплопостачання згідно з вимогами відповідних будівельних норм. Система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, власник квартири не має право самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж. Відключення окремих квартир по стояку призводить до розбалансування гідравлічного режиму- роботи внутрішньо будинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подачі теплоносія на інші стояки. На кожну квартиру йде певна кількість теплоти. У разі відключення однієї квартири від цілісної взаємодіючої системи, інші мешканці будинку будуть отримувати меншу кількість тепла. З урахування наведених вимог закону та обставин справи, приводить суд до висновку, що [PERSON] самовільно без необхідного дозволу виконала відключення від системи центрального опалення. Разом з тим, згідно ст. 1 ч. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ч. 1 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 251 ч. 1 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно до ст. 256 ч. 1 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналіз наведених вимог закону та обставин, дозволяє суду зробити висновок, щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду за первісним позовом, оскільки у судовому засіданні встановлено, що факт самовільного демонтажу системи опалення в своїй квартирі відповідачкою був встановлений згідно акту 16.08.2010 року, тобто строк звернення до суду з позовом сплив 17.08.2013 року. З урахування позиції позивача за первісним позовом, який не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку позовної давності, не навів обставин поважності пропуску строку, позиції відповідачки [PERSON], яка у судовому засіданні просила застосувати строки позовної давності, суд приходить до висновку, щодо відмови у задоволенні первісного позову саме з мотивів пропуску строку позовної давнини. Розглядаючи зустрічний позов суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10 ч. 2, 3 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності. Відповідно до ч. 3 ст.100 ЖК України наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування житлового приміщення, зобов'язаний за власний рахунок привести приміщення в первинний стан. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] самовільно без необхідного дозволу виконала відключення від системи центрального опалення, при цьому доказів відповідно до ст. 60 ЦПК України, щодо не правомірних дій Комунального підприємства «Керуюча компанія Калінінського району м. Донецька» позивачка за зустрічним позовом у свудовому засіданні не надала. У зв'язку з наведеними обставинами та вимогами закону, суд приходить до висновку, щодо не обґрунтованості позовних вимог за зустрічним позовом, та необхідності відмови у їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed