Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

02.09.2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13.06.1993 року, від шлюбу вони дітей не мають. Причиною подання даного позову є те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, майже відразу після реєстрації шлюбу вони розірвали стосунки та зрозуміли, що шлюб був помилкою. Він з відповідачем ніколи не проживав разом однією сім`єю, не мав спільного бюджету, не вів спільного господарства та з березня 2019 року шлюбних стосунків з відповідачем не підтримує, тому подальше спільне життя і збереження сім`ї вважає недоцільним. В добровільному порядку розірвати шлюб видається неможливим, оскільки відповідач не знаходить часу піти до відділу РАЦС та владнати усі паперові справи, тому просив шлюб розірвати в судовому порядку та залишити за ним судові витрати. 23.09.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 28.10.2019 року відповідач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов визнає та не заперечує проти розлучення. 19.11.2019 року позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.03.2019 року у Білоцерківському міськрайонному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 216, від шлюбу дітей не мають, сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові та довіри один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу між сторонами підлягає до задоволення, оскільки вони мають стійке волевиявлення щодо його розірвання, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.16) та заявив клопотання про залишення даних витрат за ним без відповідного відшкодування.

Outcome: approved