Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просив розірвати договір купівлі-продажу № 12/06-03 від 12.06.2015 року про купівлю міжкімнатних дверей, укладений між мною ним та відповідачем, стягнути з відповідача на його користь сплачений аванс у сумі 5000 грн., стягнути з відповідача на його користь неустойку у розмірі 250 грн., стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 2000 грн., стягнути з відповідача на його користь витрати на складання позовної заяви у розмірі 400грн. Позов мотивовано тим, що 12.06.2015 року позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу міжкімнатних дверей № 12/06-03. При укладанні договору позивачем було сплачено аванс на суму 5000 грн. Як у визначені строки так і тривалий час після закінчення строків відповідач не виконав умов договору. 15.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією, та просив повернути йому сплачені ним кошти. На свою претензію позивач відповіді не отримав. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору позивач просить розірвати договір купівлі-продажу № 12/06/03 від 12.06.2015 року про купівлю міжкімнатних дверей та стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на свою користь сплачений аванс у сумі 5000 грн., неустойку у розмірі 250грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., витрати на складання позовної заяви у розмірі 400 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу міжкімнатних дверей №12/06-03. Відповідно до п.2.1 Договору купівлі-продажу під час підписання договору замовник сплачує завдаток у розмірі 5000 грн., але не менше 70 % вартості товару згідно договору. Відповідно до п.4.2. договору купівлі-продажу за затримку поставки продукції, за виключенням випадків, повязаних з виникненням форм-мажорних обставин (обставини непереборної сили, які не могли передбачити жодна зі сторін), виконавець сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,1 % в день від суми договору. При цьому загальна сума не може перевищувати 5 % від суми договору. Зобовязання передбачені договором купівлі-продажу відповідач не виконав в повному обсязі. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач станом на час розгляду справи свої зобов'язання за договором не виконав, а саме не поставив та не передала позивачу у його власність товар, що є істотним порушенням умов договору, і є підставою для розірвання договору. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем аванс в розмірі 5000 грн., неустойка в розмірі 250 грн. Що стосується відшкодування моральної шкоди суд виходив з наступного. Згідно ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Згідно роз'яснень, наданих Верховним Судом України в п. 9 постанови Пленуму від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Відповідач не реагував на претензії позивача, тривалий час не виконував умови договору, що змусило позивача звернутись з позовом до суду. Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи тривалість неправомірних дій відповідача, характер заподіяної позивачу шкоди та обсяг перенесених позивачами страждань, суд вважає, що розумний, співрозмірний, достатній та справедливий розмір моральної шкоди становить 2000 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно частин 1, 3 ст. 87 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав 03.03.2016 року договір про надання юридичних послуг з адвокатом, згідно квитанції від 03.03.2016 року оплатив адвокату 400 грн. за складання позовної заяви. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved