Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

04 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 09 вересня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач матеріально дітей не забезпечує, не працює. Спільне життя із відповідачем не склалося через неналежне матеріальне забезпечення ним сім'ї, вживання останнім наркотичних засобів, чоловік вчиняв сварки, конфлікти, що призвело до втрати нею почуття любові та поваги до чоловіка. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця. Ухвалою суду від 05 вересня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для надання позовної заяви у редакції, відповідній ст. 175 ЦПК України (а.с. 22-23). Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 30-31) Ухвалою суду від 15 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, звернулася до суду з заявою, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, її прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін, одночасно, уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей, а саме просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 43). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що 09 вересня 2016 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис за № 239, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 20). Встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя тривалий час не підтримує шлюбні відносини, не веде спільне господарство, не проживає спільно, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, після розірвання шлюбу [PERSON] має право надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у зв'язку з реєстрацією шлюбу Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Згідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приписами ст. 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, ним не надано доказів наявності в нього на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання двох дітей повинен становити 1/3 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved