Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

02 березня 2017 року орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна, мотивуючи свої вимоги тим, що на обліку в служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Остання померла 16 січня 2016 року. Рішенням Білопільського районного суду від 26 жовтня 2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина. Розпорядженнями голови Білопільської районної державної адміністрації від 10 листопада 2016 року та 19 січня 2017 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено його опікуном [PERSON] Під час постановлення вищевказаного рішення суду від 26 жовтня 2016 року позивачем та органом опіки та піклування не порушувалося питання про накладення заборони на відчуження житла, право на користування яким має дитина, оскільки на той час була відсутня документально підтверджена інформація щодо наявності такого житла у [PERSON] На даний час відомо, що на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Посилаючись на викладені обставини, позивач звернувся з позовом до суду та просить накласти заборону на відчуження зазначеної вище квартири до досягнення [PERSON] повноліття. Представник позивача - органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Миколаївської селищної ради Білопільського району в судове засідання не зявився, селищний голова [PERSON] направив листа про розгляд справи без участі їх представника, при вирішення справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши представника позивача [PERSON], повно, об'єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги орану опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 червня 2006 року народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 4). 16 січня 2016 року мати хлопчика - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 9). Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 грудня 2008 року відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №1, що розташована за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Тімірязівка, вул. Молодіжна, буд. 3 (а. с. 11). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2016 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнуто з нього аліменти на користь дитячого закладу або опікуна, де буде виховуватися дитина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] (а. с. 7-8). Розпорядженням голови Білопільської районної державної адміністрації від 10 листопада 2016 року №412-ОД [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 5). Розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 січня 2017 року опікуном над [PERSON] призначено його тітку [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у разі влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. У відповідності до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи викладене, а також те, що вище вказаним рішенням суду від 26 жовтня 2016 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] питання про заборону на відчуження житла не вирішувалася, суд вважає за необхідне позов органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації задовольнити та накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved