Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

02.08.2017 року заявник [PERSON] в особі свого представника - адвоката [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт належності їй - [PERSON] посвідчення водія серії [NUMBER], виданого 03.09.1999 року Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України в місті Севастополі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 03.09.1999 отримала посвідчення водія серії [NUMBER] у Державній автомобільній інспекції Міністерства внутрішніх справ України в місті Севастополі, що підтверджується цим посвідченням, талоном попереджень серії [NUMBER], медичним посвідченням водія серії [NUMBER], а також документами, що передують видачі посвідчення водія, а саме: екзаменаційною картою водія, свідоцтвом про закінчення навчання в автошколі серії [NUMBER]. На даний час [PERSON] постійно проживає на території Республіки Польщі, відповіднодо законодавства якої посвідчення водія за своїм характером є строковим та діє 6 місяців і зі спливом шестимісячного терміну підлягає заміні на відповідні документи державного зразка Республіки Польщі. Необхідною передумовою видачі посвідчення водія державного зразка Польської Республіки підтвердження видачі посвідчення водія відповідною державою. Оскільки, автоматизовані системи при МВС України почали діяти з 07.12.2009, то інформація про наявність/відсутність факту видачі посвідчень водія до 07.12.2009 в автоматизованих системах МВС України відсутня, тобто підтвердити видачу посвідчення [PERSON] через автоматизовані системи МВС України є неможливим і отримати інформацію про видачу відповідного посвідчення водія, отриманого до 2009 року в регіоні його видачі на підставі облікових регістрів МВС. Однак, отримати таку інформацію в регіоні не можливо т.я. посвідчення водія видане у м. Севастополь, яке на даний час є тимчасово окупованою територією України, і всі документи, видані органами влади на тимчасово окупованій території України не мають юридичного значення. А тому, посилається на те, що встановити факт видачі посвідчення водія серії [NUMBER] від 03.09.1999 ДАІ МВС України в м. Севастополі можливо лише в судовому порядку. В судовому засіданні 29.01.2018 представник заявника підтримав заяву та просив суд її задовольнити, в подальшому представник заявника просив, відповідно до його заяви, розглядати справу у його відсутності. Представник зацікавленої особи в судове засідання 18.06.2018 не з'явивсь, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був сповіщений судом про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з мотивувальної частини заяви, заявник по всьому тексту заяви обґрунтовує необхідність встановлення факту видачі їй посвідчення водія серії [NUMBER]. Разом з тим, з прохальної частини заяви вбачається, що заявник звернулася до суду з вимогою згідно якої просить суд встановити факт належності їй даного посвідчення водія. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках За таких обставин, суд розглядає та вирішує дану справу в межах заявлених завником вимог. З матеріалів справи вбачається, що 03.09.1999 року ДАІ МВС-УВС м. Севастополь було видано посвідчення водія серії [NUMBER]. Дане посвідчення водія видано на бланку державного зразка, в якому назви полів для заповнення зазначені українською мовою, а відомості про особу, якій видано посвідчення - російською. Так, з копії вказаного посвідчення водія вбачається, що воно видано «[PERSON]», [INFO], при цьому, як зазначалося вище, прізвище, ім'я та по батькові власника посвідчення викладено російською мовою. З копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER], а саме з інформації, яка міститься на другій сторінці паспорту, де дані про його власника зазначаються російською мовою, вбачається, що прізвище, ім'я та по батькові заявника [PERSON], [INFO], російською мовою зазначається як «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, судом встановлено, що посвідчення водія серії [NUMBER] належить [PERSON], т.я. прізвище, ім'я, по батькові, час її народження, що зазначені в даному посвідченні, повністю збігається з такими даними в її паспорті, викладеними російською мовою, а тому факт належності вищезазначеного посвідчення водія саме заявнику є очевидним та не потребує додаткового встановлення судовим рішенням. Більш того, ні заявником, ні її представником не зазначено, які юридичні наслідки для заявника породжуватиме встановлення факту належності їй посвідчення водія серії [NUMBER] від 03.09.1999. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності [PERSON] посвідчення водія серії [NUMBER], виданого 03.09.1999 року, а тому заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed