Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

03.02.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області про визнання права власності в порядку спадкування на суму недоотриманої пенсії та банківські заощадження та просить суд: визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на грошові кошти недоотриманої пенсії в розмірі 30 941,74 грн. та 64 012,46 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області виплатити [PERSON] суму недоотриманої пенсії [PERSON] в розмірі 30 941,74 грн. та 64 012,46 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 30 941,74 грн. та 64 012,46 грн. Батько позивачки [PERSON] - син померлої [PERSON] помер [INFO] , а тому позивач є спадкоємцем майна померлої баби за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України. Позивачка вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак 27.01.2021 року отримала відповідь державного нотаріуса, що при перевірці Білгород-Дністровською міською нотаріальною конторою Спадкового реєстру була отримана інформація про чинний заповіт, складений [PERSON] та посвідчений Торезькою міською радою Донецької області. На даний час на вказаній території проводяться антитерористичні заходи, через що неможливо отримати чи перевірити зміст заповіту та вирішити питання про оформлення спадкових прав позивача в нотаріальному порядку. Для захисту своїх спадкових прав позивачці було рекомендовано звернутися до суду. Представник відповідача Білгород-Дністровської міської ради Одеської області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував. У відзиві представник відповідача вказував, що наявність правових підстав для спадкування за законом сум недоотриманої пенсії спадкодавця, при наявності заповіту, зміст якого не відомий, має встановлюватись судом шляхом дослідження належних доказів наданих позивачем. Крім того, відповідно до листа Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області від 10.12.2020 року №1500-0404-8/100425 недоотримана пенсія [PERSON] складає 30 941,74 грн. за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 рік. Проте, в позовних вимогах, крім зазначеної суми, позивач зазначає суму пенсії - 64 012,46 грн., яку ніяким чином не обґрунтовує. Представник відповідача Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області не скористався своїм правом на подання відзиву до суду. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розгляд справи по суті провести без його участі та участі позивача, позовну заяву підтримує. У разі неявки представника відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Представник Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою представників відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представників відповідачів, що не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву частково з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від 08 грудня 2020 року, серія [NUMBER] , актовий запис №1432 (а.с.12). Відповідно до довідки від 29.05.2019 р. № 5111-5000133721 [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи та мешкала на території м. Білгород-Дністровського Одеської області (а.с.17). Той факт, що померла [PERSON] була бабою позивачки підтверджується копіями наступних документів: - свідоцтвом про народження позивачки, де в графі батько вказаний [PERSON] (а.с. 16); - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України від 22.10.2020 року, відповідно до якого матір`ю [PERSON] була [PERSON] (а.с.11); - свідоцтвом про шлюб від 05.06.2010 року, відповідно до якого [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 15). За життя [PERSON] отримувала пенсію, яка сплачувалась ГУ ПФУ в Одеській області, що підтверджено відповідним листом ГУ ПФУ в Одеській області №1500-0404-8/100425 від 10.12.2020 року, в якому зазначено, що недоотримана пенсія [PERSON] складає 30 941,74 грн. за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 рік (а.с. 9). Нарахована, але не отримана пенсія за змістом закону є майном, на яке мала право спадкодавиця [PERSON] , тому відповідно до ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України здійснюється перехід цього права (спадкування) від спадкодавця до спадкоємців (позивача). Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним законодавством визначено наслідки, які виникають для спадкоємця у випадку пропущення ним строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Це стосується того спадкоємця, який не перелічений серед осіб, що за законом (ст. 1268 ЦК) вважаються такими, що прийняли спадщину. Якщо спадщину не прийняв спадкоємець за заповітом, застосовується норма ч. 1 ст. 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», далі - постанова № 7). У випадку неприйняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК до спадкування закликаються спадкоємці за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України: внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , а тому позивачка [PERSON] є суб`єктом спадкування майна померлої [PERSON] за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України. Позивачка вчасно звернулась до нотаріуса з метою оформити спадщину, але 27.01.2021 р. отримала відповідь, що при перевірці Білгород-Дністровською міською нотаріальною конторою Спадкового реєстру, була отримана інформація про чинний заповіт складений [PERSON] , посвідчений Торезькою міською радою Донецької області 09.10.2001 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. за № 1085-р ця територія є тимчасово непідконтрольною владі. На даний час на вказаній території проводяться антитерористичні заходи через що неможливо отримати чи перевірити зміст заповіту. Вказані обставини унеможливлюють оформлення [PERSON] своїх спадкових прав за правом представлення щодо майна, що залишилося після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для спадкування пенсії стаття 1227 Цивільного кодексу визначає особливий порядок, відповідно до якого не отримана пенсія передається членам спадкодавця, а в разі їх відсутності входить до складу спадщини. Зазначена норма кореспондується з частиною 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. А у разі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою в зазначений строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася неотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 травня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень Закону України «Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей» на строк до 31 грудня 2019 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі окремі райони Донецької та Луганської областей). Згідно постанови Верховної Ради України від 17 травня 2015 року №252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» її дія поширюється на Торез , який таким чином визнається тимчасово окупованою територією України. При цьому згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (з наступними змінами та доповненнями) місто Торез належить до переліку населених пунктів, в яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За цих обставин існують об`єктивні обставини, які не надають можливості нотаріусу отримати відомості та ознайомитися із змістом заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого Торезькою міською радою Донецької області 09.10.2001 року. Однак, зважаючи на те, що у строк встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України ніхто зі спадкоємців за заповітом не виразив своєї волі на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вони вважаються такими, що не прийняли спадщину, спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України не встановлено, а отже у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК до спадкування закликаються спадкоємці за законом. Як вже було встановлено судом, позивачка [PERSON] є суб`єктом спадкування майна померлої [PERSON] за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, у зв`язку із чим її спадкові права підлягають захисту в судовому порядку, шляхом задоволення позовних вимог в частині визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на грошові кошти недоотриманої пенсії. Позовні вимоги позивача в частині визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на грошові кошти недоотриманої пенсії в розмірі 64 012, 46 грн. не підлягають задоволенню, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Враховуючи розбіжності в розмірі пенсії в заявленому позові та в довідці ГУ ПФУ в Одеській області, суд вважає за доцільним визнати за позивачкою право власності на грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії [PERSON] без зазначення їх точної суми, оскільки визнання судом саме за позивачкою права власності на дану спадкову масу [PERSON] свідчить про її повне та абсолютне право вимагати від ГУ ПФУ в Одеській області виконання своїх обов`язків щодо виплати всіх коштів, які належать померлій [PERSON] . Крім того, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] , згідно якої остання просить суд зобов`язати відповідача ГУ ПФУ в Одеській області виплатити їй грошові кошти, на які позивач набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та які є предметом спору - є передчасною, оскільки позивачем не надано доказів звернення до відповідача ГУ ПФУ в Одеській області із вимогою про виплату вказаних коштів та отримання відмови у їх виплаті. Вказані обставини свідчать про передчасність та необґрунтованість позовних вимог позивача в цій частині, а отже вони є такими, що не підлягають задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на обов`язковість виконання судового рішення. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. На підстав і викладеного,

Outcome: partial