Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

03.05.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, КП «Полтава-Сервіс» Полтавської міської ради, третя особа Приватне підприємство «Карсад 1», про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилавсь на те, що 1990 р. було збудовано автостоянку «Сади-2» за адресою: м. Полтава, [ADDRESS], яка складалася з двох окремих майданчиків, але мала одну юридичну адресу. Автостоянка перебувала на балансі ГЖЕД. В 1996р. Виконавчий комітет Полтавської міської ради передав орендному підприємству «Карсад» автостоянку «Сади-2» площею 0,41 га по [ADDRESS] на умовах оренди. В 1998р. було отримано Дозвіл на виконання будівельних робіт на влаштування автостоянки по [ADDRESS]. Будівельні роботи були проведеними за особисті кошти підприємства. Було добудовано та реконструйовано існуючі автостоянки; здійснено асфальтове замощення, укладено бордюрний камінь, встановлені залізні ворота, залізну огорожу, електроопори освітлення; добудовано бокс-сторожку для персоналу автостоянки. В 2006р. було створено ПП «Карсад», в 2009р. ПП «Карсад 1», з яким в подальшому і укладалися договори оренди для експлуатації та обслуговування автостоянок та договори про співробітництво. Позивач зазначав, що іншого способу визнати право власності на обєкти нерухомого майна, аніж судовий, він не має жодної юридичної можливості. Позивач просив визнати за ПП «Карсад 1» право власності на обєкти нерухомого майна, що знаходяться на автостоянках в м. Полтава по [ADDRESS] м. та [ADDRESS],2в. Ухвалою від 07 травня 2018 року відкрито провадження по справі. 23.08.2018р. позивач звернувся до суду з уточненими позовними вимогами та просив суд визнати за ПП «Карсад 1» право власності на обєкти нерухомого майна, що знаходяться на автостоянці за адресою: [ADDRESS] у складі: громадського будинку (вбиральня) літ. «Б-1» загальною площею 1,2 кв.м., огорожа № 1, площею 247,5 кв.м., огорожа № 2 площею 87,8 кв.м., ворота № 3 площею 9,2 кв.м., замощення № 4, бордюр № 5, електроопори освітлення № 6 залізобетон, кількість 4 шт., що розміщені на земельній ділянці загальною площею 2 731,0 кв.м. Визнати за ПП «Карсад 1» право власності на обєкти нерухомого майна, що знаходяться на автостоянці за адресою: [ADDRESS] в складі: громадського будинку (будівля охорони) літ. «А-1» загальною площею 7,2 кв.м., огорожа № 1 площею 303 кв.м., ворота № 2 площею 11,4 кв.м., ворота № 3 площею 6,5 кв.м., замощення № 4, асфальтобетон, бордюр № 5, електроопори освітлення № 6 (залізобетон, кількість 3 шт.) що розміщені на земельній ділянці загальною площею 2007 кв.м. 23.08.2018р. позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд визнати додатково за ПП «Карсад 1» право власності на обєкт нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] у складі: громадського будинку бокс-сторожка літ. «А, А-1» загальною площею 102,9 кв.м., в т.ч. 1 - коридор площею 8,3 кв.м., 2 - кімната площею 9,1 кв.м., 3 - кімната площею 9,4 кв.м., 4 - коридор площею 7,0 кв.м., 5 - кімната площею 4,0 кв.м., 6 - кімната площею 9,3 кв.м., 7 - приміщення площею 52,3 кв.м., 8 - кладова площею 1,8 кв.м., 9 - кладова площею 1,7 кв.м.; а - навіс площею 24,5 кв.м, що розміщений на земельній ділянці загальною площею 161 кв.м. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, представник відповідача покладався при прийнятті рішення на розсуд суду. Інші заяви та клопотання учасниками справи не подавалися. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 25.12.1996р. № 421 «Про передачу орендному підприємству «Карсад» земельної ділянки по [ADDRESS] для розміщення автостоянки», було дозволено госпрозрахунковій житлово-експлуатаційній дільниці № 10 списати з балансу автостоянку «Сади-2», яка розміщена по [ADDRESS]. Одночасно передано ОП «Карсад» автостоянку «Сади-2» загальною площею 0,41 га по [ADDRESS] на умовах оренди строком на пять років; зобовязано ОП «Карсад» провести оздоблення приміщення охорони, відповідно до розробленого проекту, скорегувати матеріали інвентаризації земельної ділянки автостоянки «Сади-2» і представити на розгляд міськвиконкому. Через міське управління по земельним ресурсам і земельній реформі оформити договір на право тимчасового користування земельною ділянкою. В інспекції ДАБК одержати дозвіл на будівництво (а.с. 9). Окрім того, 28.12.1995р. листом головного архітектора міста позивача було повідомлено, що відповідно до рішення засідання технічної Ради при міськвиконкомі від 29.11.1995р. необхідно представити проектні пропозиції по впорядкуванню орендованої території автостоянки, самовільної будівлі за її межами (а.с. 78). Протоколом засідання технічної Ради при міськвиконкомі від 29.11.1995р. на умовах оренди ЖБД № 10 передав платну автостоянку між «Садами-1» та «Садами-2» фірмі «Карсад», яка без відповідного дозволу і врахування підземних мереж розпочала будівництво двоповерхової будівлі та розмістила металеві гаражі. Було вирішено, що фірма «Карсад» в місячний термін повинна внести проектні пропозиції по впорядкуванню та використанню самовільної будівлі і представити їх на розгляд головному управлінню архітектури і містобудування. (а.с. 8). Судом встановлено і те, що за самовільне будівництво на позивача інспекцією ДАБК було накладено штраф. Окрім того, судом встановлено, що 28.05.1998р. ОП «Корсад» було отримано Дозвіл на виконання будівельних робіт № 35-98: влаштування автостоянки по [ADDRESS] Строк дії дозволу до 31.12.1998р. (а.с. 9). В 1997р. ОП «Карсад» було отримано Погодження ескізного проекту автостоянки по [ADDRESS], видане Головним управлінням архітектури і містобудування (а.с. 69). Матеріалами цивільної справи підтверджується і те, що будівельні роботи на автостоянках були проведеними за особисті кошти підприємства. В тому числі, було добудовано бокс-сторожку для персоналу автостоянки (а. с. 71-75). 13.03.2006р. ОП «Карсад», припинено та створено ПП «Карсад». З 2006 по 2009р.р. укладалися договори оренди землі між Виконавчим комітетом Полтавської міської ради як Орендодавцем та ПП «Карсад» як Орендарем земельних ділянок для експлуатації та обслуговування автостоянок (а.с. 51-54). В 2009р. було створено ПП «Карсад-1» (а.с. 63). До 2011 р. ПП «Карсад 1» укладало договори оренди землі безпосередньо з Полтавською міською радою на вказану автостоянку. З 2011р. було утворено КП «Полтава-сервіс», що стає фактичним розпорядником відповідних земельних ділянок, з яким в подальшому укладаються відповідні договори. Судом встановлено, що рішенням Полтавської міської ради від 07.09.2011р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для влаштування тимчасових комунальних автостоянок по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]» було надано дозвіл КП «Полтава-Сервіс» Полтавської МР дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, для влаштування тимчасових комунальних автостоянок по [ADDRESS]. З метою впорядкування адресного плану міста надано земельній ділянці для влаштування тимчасової комунальної автостоянки адресу по [ADDRESS] [ADDRESS] (а.с. 94). Рішеннями адміністративної колегії від 09.08.2016р. №02/76/1-рш та №02/77/1-рш Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про надання дозволу на узгоджені дії» було надано дозволи на узгоджені дії між КП «Полтава-Сервіс» Полтавської МР та ПП «Карсад 1» у вигляді виконання умов договорів про співробітництво на комунальній автостоянці по [ADDRESS], 2в та автостоянці по [ADDRESS] строком на три роки (а.с. 88-93). Судом встановлено, що договором № 6 про співробітництво від 09.08.2016р. КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради з метою ефективної роботи по створенню та облаштуванню додаткових місць для зберігання автотранспорту на комунальній автостоянці по [ADDRESS] у м. Полтаві передала ПП «Карсад 1» права по організації та створенню належних умов для зберігання автотранспорту по [ADDRESS] у м. Полтаві, а ПП зобовязалося в компенсацію за використанням цих прав сплатити КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради грошові кошти (а.с. 58-61). 09.08.2016р. було укладено Договір № 2 про співробітництво між КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради та ПП «Карсад 1», відповідно до якого КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради передало ПП «Карсад-1» права по організації та створенню належних умов для зберігання автотранспорту на комунальній автостоянці по [ADDRESS], а ПП зобовязалося в компенсацію за використання цих прав сплатити КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради грошові кошти (а.с. 58-61). В 2015р. права щодо управління майном ПП «Карсад» було передано ПП «Карсад 1» на підставі договору та акту приймання передачі. На автостоянці за адресою: [ADDRESS] за рахунок ОП «Карсад», ПП «Карсад», ПП «Карсад 1» було зведено громадський будинок (вбиральню) літ. «Б-1» загальною площею 1,2 кв.м., огорожу № 1 площею 247,5 кв.м., та огорожу №2 площею 87,8 кв.м., ворота № 3 площею 9,2 кв.м., замощення № 4, бордюр № 5, електроопори освітлення № 6 залізобетон, кількість 4 шт. На автостоянці за адресою: [ADDRESS] громадський будинок (будівлю охорони) літ. «А-1» загальною площею 7,2 кв.м., огорожу № 1 площею 303 кв.м., ворота № 2 площею 11,4 кв.м., та ворота №3 площею 6,5 кв.м., замощення № 4, бордюр № 5, електроопори освітлення № 6 (залізобетон, кількість 3 шт.) що розміщені на земельній ділянці загальною площею 2007 кв.м. та підтверджується матеріалами цивільної справи. Окрім того, на земельній ділянці за адресою: м. Полтава, [ADDRESS] також було збудовано обєкт нерухомого майна у складі: громадського будинку бокс-сторожка літ. «А, А-1» загальною площею 102,9 кв.м., в т.ч. 1 - коридор площею 8,3 кв.м., 2 - кімната площею 9,1 кв.м., 3 - кімната площею 9,4 кв.м., 4 - коридор площею 7,0 кв.м., 5 - кімната площею 4,0 кв.м., 6 - кімната площею 9,3 кв.м., 7 - приміщення площею 52,3 кв.м., 8 - кладова площею 1,8 кв.м., 9 - кладова площею 1,7 кв.м. та навісу а площею 24,5 кв.м. Вказане підтверджується, в тому числі, копією технічного паспорту з додатками на бокс-сторожку ПП «Карсад 1», виготовленого станом на 13.07.2018р. ФОП [PERSON], копією рахунку фактури № 18 від 12.05.1995р., листом директора ОП «Карсад» [PERSON] начальнику міської інспекції ДАБК щодо зобовязання до 01.10.1998р. виконати роботи по боксу-сторожці, актами приймання виконаних робіт за квітень 1995р. (а.с. 72-73). Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 22.01.2003р. № 09 «Про оформлення права користування земельними ділянками» було продовжено термін користування земельними ділянками на правах оренди [ADDRESS] для розміщення та експлуатації автостоянки загальною площею 0,2918 га. (а.с. 68). Суд погоджується з доводами позивача, викладеними в заяві про збільшення позовних вимог, щодо того, що решта вказаної земельної ділянки фактичною площею 161 кв.м., на який знаходиться бокс-сторожка не було враховано при присвоєнні кадастрових адрес та укладенні відповідних договорів оренди та про співробітництво. Відповідно до висновків експерта № 4-5 експертного оціночного-будівельного та будівельно-технічного дослідження групи інвентарних обєктів по [ADDRESS] та по [ADDRESS] від 20.03.2018р., виконаних судовим експертом [PERSON], технічний стан групи інвентарних обєктів по [ADDRESS] та по [ADDRESS] у м. Полтаві, що розміщені на території КП «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради задовільний. (а.с. 10-43). Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України проголошує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст. 13 ЦПК України). Згідно з положення ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79-80 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з імперативними вимогами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до положень ст. ст. 316-317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (ст. 320 ЦК України). Статтею 321 ЦК України проголошено непорушність права власності : право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved