Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

04.12.2014 року позивач [PERSON] Спілка «Буковинський Альянс» звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у вигляді непогашених відсотків та пені, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість на загальну суму 70 402,10 гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27 червня 2008 року між [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 260-л, згідно якого спілка відкрила відповідачці кредитну лінію, встановила ліміт кредитування у розмірі 10000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45% річних за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості. Отже КС «Буковинський Альянс» зобовязання за вказаним договором виконала належним чином надала відповідачу кредит. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 260-л від 27.06.2008 р. між [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] 27.06.2008 року був укладений договір застави № 260-л від 27.06.2008 року., предметом застави являються меблі та побутова техніка. У зв'язку з постійним невиконанням [PERSON] умов кредитного договору [PERSON] спілка «Буковинський Альянс» 29 квітня 2010 року звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області, який 07 травня 2010 року виніс судовий наказ по справі № 2н-36/10 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості згідно розрахунку станом на 28 квітня 2010 року в сумі 17 264,40 грн., 86,32 грн. судового збору, та витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00 грн. Оскільки винесення судового наказу не розриває кредитний договір № 260-л від 27.06.2008 року та дію цього договору не зупиняє, а [PERSON] не погасила перед КС «Буковинський Альянс» в повному обсязі фактичну заборгованість, тож і договір являється діючим. Станом з 28 квітня 2010 року по 24 листопада 2014 року [PERSON] згідно умов кредитного договору № 260-л від 27 червня 2008 року [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» була нарахована наступна заборгованість в сумі 70402,10 грн., а саме: 34315,07 грн. непогашені відсотки за користування кредитом; 36087,03 грн. - пеня. Представники позивача КС «Буковинський Альянс» - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі. Заперечували проти заперечення представника відповідачки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на застосування строків давності та застосування до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 551ЦК України про зменшення розміру нарахованої неустойки. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася по невідомій суду причині, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Свідок - представник ВДВС Хотинського РУЮ - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у відділі ВДВС Хотинського РУЮ дійсно було відкрито виконавче провадження по виконанню судового наказу від 07 травня 2010 року по справі № 2 н-36/10 року про стягнення з [PERSON] заборгованості станом на 28 квітня 2010 року згідно кредитного договору № 260-л від 27 червня 2008 року укладеного між [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» та відповідачем [PERSON] в сумі 17 264,40 грн., 86,32 грн. - судового збору, та витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00 грн. Пояснив, що на момент закриття виконавчого провадження, а саме станом на 26.02.2015 року з відповідача [PERSON] було стягнуто борг в сумі 5634,65 гривень. Залишок боргу на момент закриття виконавчого провадження, тобто на 26.02.2015 року становить 11 716,07 гривень. Також пояснив що 02.04.2015 року виконавче провадження знову відкрито, однак кошти в погашення заборгованості з [PERSON] більше не стягувалися. Вислухавши представників позивача та представника відповідача, свідка, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 260-л, згідно якого [PERSON] спілка «Буковинський Альянс» відкрила відповідачу [PERSON] кредитну лінію, тобто встановила ліміт кредитування у розмірі 10000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45% річних за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості. Також судом встановлено, що для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 260-л від 27.06.2008 року між [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» та відповідачем [PERSON] 27.06.2008 року був укладений договір застави № 260-л від 27.06.2008 року, предметом якого являються меблі та побутова техніка. Як встановлено судом позивач [PERSON] спілка «Буковинський Альянс» 29 квітня 2010 року вже зверталася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], який 07 травня 2010 року виніс судовий наказ по справі № 2н-36/10 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості згідно розрахунку станом на 28 квітня 2010 року в сумі 17 264,40 грн., 86,32 грн. - судового збору, та витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі - 30,00 грн. Однак як було встановлено судом та підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON], заборгованість згідно розрахунку по судовому наказу станом на 28 квітня 2010 року в сумі 17 264,40 грн., 86,32 грн. - судового збору, та витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі - 30,00 грн. не погашена. Крім того як встановлено судом відповідач [PERSON] не погасила перед КС «Буковинський Альянс» в повному обсязі фактичну заборгованість тож і договір являється діючим. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача нараховані підвищені відсотки та пеню, які нараховані вже після винесення судового наказу по справі № 2н-36/10р., підставою нарахування яких є саме неналежне виконання відповідача [PERSON] умов договору, а в подальшому і судового наказу. Оскільки, винесення судом судового наказу про стягнення заборгованості з боржника не розриває кредитний договір, а тому дію цього договору не зупиняє та правовідносин не припиняє. Отже як встановлено судом, договором передбачено підвищені відсотки, у зв'язку із невчасною сплатою, тому суд вважає, що ці відсотки є саме іншими відсотками на застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, які і просить разом із нестягнутою пенею стягнути позивач на застосування ст. 625 ЦК України та ст. 549 ЦК України в межах строку позовної давності. Також судом встановлено, що звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань, так як при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язальні правовідносини між сторонами не припинилися. Відповідно до ст. 599 ЦК визначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, що надає позивачу право на отримання суми відсотків, в тому числі на підставі ч.2 ст. 625ЦК України. Крім того судом встановлено, що в договорі не зазначено розміру процентів, а отже цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання відповідача [PERSON] настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Щодо заявленого клопотання представника позивача [PERSON] про застосування строків позовної давності судом встановлено слідуюче. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦКУ позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості, з якого вбачається що відповідачем [PERSON] за прострочення виконання умов кредитного договору від 27.06.2008 року № 260-л 27.05.2014 року було здійснено останній платіж по вищевказаному кредитному договору. Крім того із матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] було також здійснено проплати по кредитному договору № 260-л від 27.06.2008 року, а саме: 30.09.2010 року в сумі - 500 грн.; 30.11.2011 року в сумі - 500 грн.; 29.02.2012 року в сумі - 1000 грн., що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів. Отже, як встановлено судом вчинення відповідачем [PERSON] дій по погашенню заборгованості по кредитному договору № 260-л від 27.06.2008 року свідчить про визнання нею свого боргу та обов'язку перед позивачем [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс», чим і було перервано строк позовної давності. При цьому ч. 3. ст. 264 ЦК України визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Крім того відповідно до п. 7.1. Кредитного договору № 260-л від 27.06.2008 року цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до 27.06.2011 року, але цей строк не може бути меншим, ніж строк виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитним договором. Отже, як встановлено судом станом з 28 квітня 2010 року по 24 листопада 2014 року відповідачу [PERSON] згідно умов кредитного договору № 260-л від 27 червня 2008 року [PERSON] спілкою «Буковинський Альянс» була нарахована наступна заборгованість в сумі 70 402,10 грн., а саме: 34 315,07 грн. - непогашені відсотки за користування кредитом; 36 087,03 грн. - пеня, про що свідчить розрахунок заборгованості за наданим кредитом. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] про застосування до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру нарахованої неустойки судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] пеню лише в частині стягнення пені за останній рік в розмірі 36 087,03, що менше від суми фактично завданих збитків, що і спростовує заяву представника відповідача [PERSON] про зменшення розміру нарахованої неустойки. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] не надала суду доказів, які б заперечували проти вказаних фактів, а тому позов підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 08.05.2012 року [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 474 зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши своє прізвище на [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 704 грн. 02 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved