Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

04 квітня 2016 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] яка належить їй на підставі договору купівлі - продажу від 17.02.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу за № 699 та зареєстрованої у БТІ м. Краматорська, 24.04.2000 р. за № 10321-П. В її квартирі був зареєстрований її син [PERSON]. З липня 2010 р. відповідач не мешкає у зазначеній квартирі, втім, станом на теперішній час він досі в ній зареєстрований. Особистих речей відповідача в квартирі немає. Відповідач не сплачує комунальні послуги, добровільно знятися з реєстрації із зазначеної квартири відмовляється. На теперішній час відповідач мешкає у квартирі [ADDRESS] Крім того, реєстрація відповідача у зазначеній квартирі позбавляє її у повній мірі розпоряджатися свої майном та можливості оформити субсидію. Просить позов задовольнити та визнати відповідача, таким, що втратив право користування вищезазначеним майном. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до договору купівлі -продажу від 17.02.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Мельниковою В.О., зареєстрованого в реєстрі № 699 та зареєстрованого у БТІ м. Краматорська, 24.04.2000 р. за № 10321-П, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки КП «Служба єдиного замовника» від 25.08.2015 р., позивач [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Як вбачається із акту про не проживання від 26.08.2015 р., складеного КП «Служба єдиного замовника» в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] зареєстрований, але не мешкає у квартирі [ADDRESS] з липня 2010 року по день складання акту, що свідчить про відсутність відповідача понад встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України строки та підтверджує безперервність відсутності відповідача (а.с.6). Згідно інформації наданої Краматорським ВП ГУМП України в Донецькій області за № 8001/301/04-2016 від 10.05.2016 р., за обліками Краматорського ВП ГУМП України в Донецькій області відомостей щодо звернення відповідача [PERSON], [INFO], з питання вселення чи усунення перешкод в проживанні у квартирі [ADDRESS] не має (а.с.22). Відповідно до вимоги про судимість за № 28-070520161/14040 від 07.05.2016 р., відповідач [PERSON] у місцях позбавлення волі не знаходиться (а.с.28). На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не проживає з липня 2010 р. у зазначеній квартирі, поважні причини відсутності відповідача у квартирі понад один рік судом не встановлені, перешкод у користуванні цією квартирою позивач відповідачу не чинить, відповідач не надає коштів на її утримання та не сплачує комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved