Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

02.09.2017 року позивач звернувся з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] № 3929 від 04.05.2017 року таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 07 листопада 2013 року позивач та Банк, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку уклали, з правом, в тому числі і автоматичної пролонгації, кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно його умов, Банк видав позичальнику платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, кошти з якого позивач міг використовувати на власний розсуд, зі зворотним зобовязанням кінцево повернути їх в термін, що відповідає строку дії картки. Крім того, позичальник, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг і Правил користування платіжною карткою, зобовязувався сплачувати щомісяця обовязковий мінімальний платіж, який складається із частки тіла кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки на місяць. Взяті на себе зобовязання Банк виконав у повному обсязі, надавши позивачу платіжну карту з обумовленим кредитним лімітом, і чекав відповідної добросовісної договірної поведінки від позичальника, про те останній, проводив виплати нерегулярно, систематично порушував свої договірні зобовязання, у звязку з чим станом на дату вчинення виконавчого напису, а саме на 04.05.2017 року, заборгованість становила 18320,52 копійок, з яких: - 350, 52 грн. заборгованість зі сплати тіла кредиту; - 13597,79 грн. заборгованість за відсотками; - 3500 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 872,42 грн. штрафу. 04.05.2017 року Банк звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованих грошових сум та в той же день зазначена заява була задоволена у повному обсязі і вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3929. Вказаний виконавчий напис нотаріуса, на думку позивача, є таким що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис виданий у відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Позивач також зазначає, що підставою виникнення кредитного зобовязання по даній справі є кредитний договір № б/н від 07 листопада 2013 року, однак нотаріус не звернув своєї уваги на те, що Анкета-заява не містить зазначення кредитного ліміту. Крім того, надана виписка з рахунку боржника відображає період з 07.11.2013 року і по 04.05.2017 року. По ньому не можна зробити певні беззаперечні висновки, щодо дійсних умов кредитного зобовязання, належності його виконання, наявність боргу та його розмір, що теж не давало нотаріусу права вчинити оскаржений виконавчий напис. Разом з тим, позивачем в обґрунтування своїх вимог зазначено, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у даному виконавчому написі зазначено заборгованість, яка виникла в період з 07.11.2013р. по 27.12.2017р., що значно перевищує трирічний термін визначений законодавством та підтверджує те, що розмір заборгованості є спірним. Також, позивач зазначає, що нотаріусу не надано підтверджень, що позивач отримав письмову вимогу Банку. За наведених обставин, позивач вважає, що у нотаріуса, який вчинив оспорюваних виконавчий напис не було законних підстав для зазначеної нотаріальної дії, оскільки бажана до стягнення Банком грошова сума не була безспірною. В судове засідання позивач не зявився, його представник [PERSON] позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача повторно у судове засідання не зявився, хоча відповідач був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та заперечень не надав. Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала письмові пояснення з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, а також просила в задоволенні позову відмовити. Від Первомайського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшов лист з проханням проводити розгляд справи у відсутність представника, а позов вирішити на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №б/н. 04.05.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3929, за кредитним договором № б/н від 07.11.2013р. та Розрахунком заборгованості за договором станом на 03.05.2017р. про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у сумі 18820,73 грн., за період з 07.11.2013р. по 27.02.2017р., з яких: заборгованість за кредитом 350,52 грн.; заборгованість за відсотками 13597,79 грн.; заборгованість з пені та комісії 3500 грн.; заборгованість по штрафам 872,42 грн. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п.1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. А, як вбачається з матеріалів справи, жодного з документів, який би підтверджував безспірність вимог, відповідачем не було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису та у оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що заборгованість виникла в період з 07.11.2013р. по 27.02.2017р., що значно перевищує трирічний термін визначений законодавством та підтверджує те, що розмір заборгованості є спірним. Більш того, в розрахунку наданому банком заборгованість вказана в сумі 18820,73 грн., а у виконавчому написі вказана заборгованість 18320,73 грн. Таким чином, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У даній справи, суд встановив, що спір про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.11.2013 року укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому порядку не вирішувався, а письмову вимогу відповідача, щодо стягнення заборгованості позивач не отримував. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved