Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

03.05.2017 року [PERSON] звернулась до Полонського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором поруки, у якому просить стягнути з останнього на її користь заборгованість у розмірі виконаних нею як поручителем за договором про надання споживчого кредиту №11238695000 від 22.10.2007 року зобов'язань в сумі 475 482 грн. 37 коп. та судові витрати пов'язані з розглядом та вирішенням справи. В обґрунтування позову посилається на те, що 22.10.2007 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11238695000, згідно з яким кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 530 000,00 грн.. В забезпечення виконання цього договору був укладений договір іпотеки від 22.10.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори [PERSON] та договір поруки №151722 від 22.10.2007 року, поручителем за яким є позивач [PERSON].На підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року статус кредитора за договором про надання споживчого кредиту №11238695000 від 22.10.2007 року набуло ТОВ «Кей-Колект». Договором №11238695000/733535 від 12.04.2017 року про припинення зобов'язання переданням відступного, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11238695000 від 22.10.2007 року перед ТОВ «Кей-Колект» були припинені, а права кредитора відповідно до ч.2 ст.556 ЦК України та договору поруки №151722 від 22.10.2007 року перейшли до позивача, що підтверджується платіжним дорученням №7 від 12.04.2017 року про передання відступного у розмірі 457 482,37 грн., довідкою ТОВ Кей-Колект» №11-7075-733535 від 12.04.2017 року. Тому, зважаючи на невиконання [PERSON] вимог [PERSON] щодо повернення коштів, позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області [PERSON]. від 13.05.2017 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду на 28.09.2017 року. Ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області [PERSON]. від 14.07.2017 року накладено арешт на грошові кошти сумі 110597 грн. 70 коп., що надійшли згідно платіжного доручення №19 від 14 липня 2017 року та знаходяться на рахунку [NUMBER] Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (код 34826120, МФО 820172, УДСУ у м.Києві), котрі мають бути передані для [PERSON] [INFO], (ідентифікаційний номер [NUMBER]), та заборонено Полонському районному відділу державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії щодо вказаних коштів. Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 13.11.2017 року задоволено відвід судді [PERSON]. Справу передано на розгляд іншому судді. Ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А. від 13.11.2017 року задоволено заявлений нею самовідвід та справу передано на розгляд до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. 11.12.2017 року вказана справа надійшла до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області та в порядку автоматичного розподілу передана для подальшого розгляду судді Козачук С.В. Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.12.2017 року справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду. 01.03.2018 року в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] подано підписаний відповідачемЖуравльовим І.М. відзив з доданими документами, в якому останній позов не визнав, зазначивши, що позивач не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а зміст позовної заяви є надуманим, обставини, які відображені в позовній заяві, носять ознаки фіктивності. 03.04.2015 року ТОВ Кей-Колект» звернулось до Полонського районного суду Хмельницької області про стягнення заборгованості за кредитним договором, як з нього так і з поручителя [PERSON] Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року в позові було відмовлено у звязку з пропуском строку позовної давності звернення до суду з позовом. Крім того, для нього як одержувача кредиту взагалі не було відомо про укладення будь-якого договору між [PERSON] та ТОВ Кей-Колект» після отримання кредиту, а тим більше після рішення суду від 02.02.2016 року. Більше того він не заперечував проти позову, заява про застосування строку позовної давності була написана саме [PERSON] А тому, у задоволені позову просив відмовити. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2018 року по даній справі встановлено позивачу [PERSON] та її представнику [PERSON] строк для подачі відповіді на відзив до 07 березня 2018 року включно. Крім того встановлено відповідачу [PERSON] та його представнику [PERSON] строк для подачі заперечень до 16 березня 2018 року включно. 12.03.2018 року судом отримано направлену представником позивача [PERSON] відповідь на відзиввід 07.03.2018 року, у якійостанній посилається на те, що в силу невиконання [PERSON] зобов'язань по сплаті коштів за вище вказаним договором, що підтверджується рішенням суду від 02.02.2016 року (останній платіж на погашення заборгованості відповідачем здійснено 28.05.2010 року), до [PERSON] звернулось ТОВ «Кей Колект» як до поручителя, тому вона змушена була виплатити суму боргу, що і було зроблено відповідно до договору №11238695000/733535 від 12.04.2017 року про припинення зобов'язання переданням відступного, зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту № 11238695000 від 22.10.2007 року перед ТОВ «Кей Колект» були припиненні, а права кредитора перейшли відповідно до п. 2 ст. 556 ЦК України за Кредитним договором та договором поруки до неї. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 20.03.2018 року представником відповідача [PERSON] подано відзив від 19.03.2018 року відповідача [PERSON], у якому посилається на те, що погашення кредиту було визначено щомісячними платежами, а тому відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України відбулось припинення поруки, а тому позивачка виконала неіснуючий обов'язок. А тому [PERSON] може вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Просив залишити позовні вимоги без задоволення. 04.04.2018 року судом отримано відповідь на відзив представника позивача [PERSON] від 02.04.2018 року, у якій останній посилається на те, що шестимісячний строк, встановлений ч.4 ст. 559 ЦК України для припинення поруки ТОВ Кей-Колект» не пропущено, оскільки 03.04.2015 року було подано позов до Полонського районного суду, а тому порука не припинена та є чинною до повного виконання основного зобов'язання. Крім того, 23.06.2016 року позивач отримала вимогу про усунення порушень основного зобов'язання, що свідчить про наявність зобовязань за основним боргом та відповідних зобов'язань її як поручителя. Оскільки аргументи наведені у відзиві є необґрунтованими, просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву про проведення розгляду справи у її відсутність, позов підтримала. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому та відповідях на відзиви, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзивах, просив у його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши думки позивача та відповідача, викладені у письмових заявах та заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в суді та вбачається із матеріалів справи, 22 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11238695000 (надалі - Кредитний договір), згідно з яким Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 530 000,00 грн. Строк кредитування (п.1.2. Кредитного договору) з 22.10.2007 року по 22.10.2008 року за умови виконання п.п.2.1.1, п.п.2.1.3, п.2.1. договору, з 23.10.2008 року по 20.10.2014 року за умови виконання п.2.1. договору. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 21 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін (п.1.2.2 Договору). Договором також встановлено строк сплати процентів - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти (п.1.3.4 Договору). Для забезпечення виконання Кредитного договору. 22.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] були укладені договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 3169 та договір поруки №151722 від 22.10.2007 року, поручителем згідно умов якого є позивач [PERSON] (надалі - Договір поруки). Відповідно до умов Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, які виникли з Кредитного договору в повному обсязі. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного зобов'язання. Пунктом 2.2. Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо Поручителя, які є обов'язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). До Поручителя, який виконав зобов'язання боржника за основним договором переходять усі права кредитора за цим зобов'язанням (п.2.4. Договору поруки). Договір поруки діє до повного виконання всіх зобов'язань боржника за основним договором (п.3.1. Договору поруки). 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, яким передано, в тому числі, право вимоги за Кредитним договором, що підтверджується випискою з додатку 1 до Договору факторингу №1. 26.06.2016 року ТОВ «Кей-Колект» за вих. №733535/F238 звернулось до [PERSON] з вимогою про усунення порушень основного зобов'язання. 12.04.2017 року між ТОВ «Кей-Колект» та позивачем [PERSON] укладено договір №11238695000/733535 про припинення зобов'язання переданням відступного (надалі - Договір про припинення зобов'язання), відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про припинення первісних зобов'язань [PERSON], які виникли на підставі укладеного договору про надання споживчого кредиту №11238695000 від 22.10.2007 року шляхом передачі [PERSON] кредитору ТОВ «Кей-Колект» суми відступного. Відступним за цим договором визначено грошові кошти в сумі 475 482,37 грн.. На підтвердження передання суми відступного у розмірі 457 482,37 грн. надано копію платіжного доручення №7 від 12.04.2017 року на суму 457 482,37 грн., довідку ТОВ Кей-Колект» № 11-7075-733535 від 12.04.2017 року. В поданому позові [PERSON] просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості як розмір виконаного нею як поручителем зобов'язань за кредитним договором. У відзиві відповідач наголошує, що 03 квітня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до Полонського районного суду із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором до нього та до [PERSON] Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року у справі № 2/681/344/2015 681/503/15-ц в позові ТОВ «Кей-Колект» було відмолено у зв'язку із пропущенням строку позовної давності. Рішення набрало законної сили 29.03.2016 року, оскільки апеляційну скаргу повернуто апелянту. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). У відповідності до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. (ст. 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Формулювання ст. 556 ЦК України узгоджується із п.3 ч.1 ст. 512 ЦК України, та прямо вказує на приналежність права вимоги до боржника при виконанні його обов'язку поручителем до права, що не виникає знову (як у регресному зобов'язанні), а переходить до іншої особи (поручителя). Поручитель стає кредитором не у новому (регресному) зобов'язанні, а до нього переходять права кредитора у існуючому зобов'язанні. Тобто, йдеться про суброгацію як різновид заміни кредитора у зобов'язанні, реалізація поруки приводить не про припинення зобов'язання в результаті виконання поручителем свого обов'язку перед кредитором і виникненні на стороні поручителя нового, регресного права вимоги до боржника, а про те, що реалізація поруки приводить до суброгації прав кредитора до поручителя, що виконав свій обов'язок. Статтею 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. В даному випадку представник позивача не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення поручителем [PERSON] боржника [PERSON] про одержання позивачем вимоги кредитора (ТОВ «Кей-Колект») про виконання зобов'язання за кредитним договором, як і не надано доказів щодо повідомлення боржника про самостійне виконання нею основного зобов'язання шляхом передання відступного. З пояснень представника позивача [PERSON], наданих в судовому засіданні, слідує, що така інформація надавалась усно (в телефонному режимі), жодних листів відповідачеві не направлялось. Відповідач, натомість, у поданому відзиві стверджує, що йому як боржнику було невідомо про укладення будь-яких договорів між позивачем та ТОВ «Кей-Колект». В судовому засіданні представник відповідача стверджував, що відповідач не знав про пред'явлення вимог кредитором до поручителя. Будь-яких, в тому числі письмових повідомлень чи вимог, відповідач не отримував, оскільки кореспонденція, що надсилається [PERSON] отримується ним особисто згідно наданої відповідачем довіреності., про що обізнані у поштовому відділенні за місцем проживання відповідача. Тобто, з огляду на те, що позивач не повідомила відповідача про вимогу кредитора та сама виконала зобов'язання, то боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Свої заперечення проти вимоги поручителя відповідач обґрунтовує наступним. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року у справі № 2/681/344/2015 681/503/15-ц у задоволенні вимог ТОВ «Кей-Колект» про звернення стягнення на предмети іпотеки для погашення боргу, в тому числі, за кредитним договором №11238695000 від 22.10.2007 року залишено без задоволення у зв'язку із пропуском строку позовної давності звернення до суду з позовом. Пояснює, що строк основного зобов'язання згідно умов договору закінчився 20.10.2014 року. Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Строк, встановлений цією частиною, є преклюзивними (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. Тому, з врахуванням припинення виконання кредиту відповідачем з 2010 року, саме з цього часу слід відраховувати шестимісячний строк для припинення поруки, а відтак уклавши договір про передання відступного, позивач виконала уже неіснуючий обов'язок. З такими висновками суд погоджується частково з огляду на наступне. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Згідно з частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). В даному випадку договором поруки встановлено, що цей договір діє до повного припинення зобов'язань боржника за основним договором. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу в редакції, яка діяла на час укладення договору, про припинення поруки - якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не вправі. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов'язків. За умовами кредитного договору позичальник (а відтак і поручитель) узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту в повному обсязі у будь-якому випадку не пізніше 21 жовтня 2014 року (п.1.2.2 Договору). Договором також встановлено, що строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Отже, договором встановлено, крім строку виконання основного зобов'язання з повернення кредиту, також і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу в редакції, яка діяла на час укладення договору) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу в редакції, яка діяла на час укладення договору, шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Якщо кредитор пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, яка діяла на час укладення договору, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. В іншій частині щодо основного зобов'язання із повернення кредиту шестимісячний строк згідно положень частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, яка діяла на час укладення договору, слід відраховувати від 21.10.2014 року (кінцева дата повернення кредиту). При цьому на час укладення договору, порука припинялася після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не було встановлено, то порука припинялася, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору (пункт 3.1) встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інших умов виконання основного зобов'язання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Такі ж висновки застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року в справі № 6-69цс11, від 5 лютого 2014 року в справі № 6-152цс13, від 14 червня 2017 року в справі № 6-1009цс17, 21 січня 2018 року у справі № 61-209св18. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості як розмір виконаного поручителем зобов'язання за кредитним договором в силу пропуску і ТОВ «Кей-Колект», і самою позивачкою, встановленого ч.4 ст.599 ЦК України строку, є безпідставними та у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. З огляду на те, що суд дійшов висновку щодо повної відмови у задоволенні позову у такому разі заходи забезпечення позову слід скасувати заходи забезпечення позову. На підставі ст.ст. 509, 526, 512-514, 517, 518, 554-556, 559 ЦК України,

Outcome: dismissed