Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, зазначивши на відсутність відповідача понад строки збереження займаного житлового приміщення у квартирі, власником якої вона являється і право користування яким він отримав у якості наймача. Посилаючись на обмеження прав власника, просила про задоволення заявлених вимог. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що квартира [ADDRESS] належить їй з 1999 року. У травні 2013 року вона дала згоду на реєстрацію за вказаною адресою місця проживання відповідача, зваживши на його прохання з метою наступного працевлаштування. До помешкання [PERSON] не вселявся. Натепер місце перебування його невідоме, а вона не може реалізувати право власника на продаж помешкання. Відповідач, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи публікацією газетного оголошення (а.с.22), до суду не з'явився, про причини неявки не сповістив і заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. За згоди позивачки, судом ухвалено про заочний розгляд справи у порядку глави 8 ЦПК України. Заслухавши позивачку, допитавши свідків та дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачці на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. На підтвердження суду надано копію свідоцтва про право власності на житло від 23 лютого 1999 року (а.с.5) та копія реєстраційного посвідчення Снігурівської філії ММБТІ про право власності на квартиру, записаного в реєстрову книгу №24 за реєстровим №20 від 12 грудня 2000 року (а.с.6). З 31 травня 2013 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], що вбачається з запису в домовій книжці (а.с.8-9) та повідомлення Снігурівського РС УДМС України в Миколаївській області (а.с.11). Позивачка ствердила, що відповідач до квартири не вселявся і після посвідчення реєстрації не проживав, виїхавши у невідомому напрямку. Наведене підтвердила свідок [PERSON], пояснивши, що позивачка на її прохання дала згоду на реєстрацію місця проживання за власною адресою її племіннику [PERSON], який у травні 2013 року звільнився з місць позбавлення волі та не мав власної оселі. Наступні неодноразові звернення про зняття з реєстраційного обліку він залишив без відповіді. Про місце перебування [PERSON] натепер невідомо. За свідченнями [PERSON], у квартирі позивачки більше півроку ніхто не проживає. [PERSON] вона не знає. Між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових прав. В силу ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу, тобто при тимчасовій відсутності наймача протягом шести місяців. Суд визнає, що у ході судового розгляду знайшов підтвердження факт відсутності відповідача у житловому приміщенні з травня 2013 року, тобто понад шість місяців. Підтвердження поважності причин відсутності понад зазначений термін суду не надано. На усунення обмежень у здійсненні права позивачки користуватися та розпоряджатися належним майном, суд ухвалює про задоволення позовних вимог. У порядку ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про відшкодування відповідачем позивачці судових витрат по сплаті судового збору (а.с.1). та на оплату оголошення у періодичному виданні (а.с.19).

Outcome: approved