Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] та зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У подальшому позивач позовні вимоги уточнила та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, враховуючи уточнення, зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. Відповідач [PERSON] - колишній чоловік її доньки, який зареєстрований у квартирі та проживав у ній до розірвання шлюбу з донькою. У квітні 2015 року відповідач забрав свої речі та виїхав з квартири і з зазначеного часу точне місце його перебування їй не відоме. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким. Позивач до зали суду не прибула, у заяві про уточнення позовних вимог просила розглядати справу у її відсутність, остаточні позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, однак конверти були повернуті поштовим відділенням за закінченням строку зберігання. Представник третьої особи до суду не прибув, від директора підприємства надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. За наведених обставин, зважаючи на наявність згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 09 серпня 2008 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Демко М.Л., квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] Право власності [PERSON] зареєстроване Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується відповідним витягом. Згідно із довідкою від 18 травня 2016 року, виданою комунальним комерційним підприємством «Керуюча компанія «Східна» на ім'я [PERSON], у квартирі [ADDRESS] зареєстрований її зять - [PERSON], 1987 року народження. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. З акту, складеного 18 травня 2016 року комунальним комерційним підприємством «Керуюча компанія «Східна», вбачається, що [PERSON], будучи зареєстрованими у квартирі [ADDRESS], не проживає за вказаною адресою з квітня 2015 року. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів пред'явленого позову, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач, будучи колишнім зятем позивача, понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред'явлений позов. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 551,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved