Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

02 лютого 2017 року позивач звернулась в суд з позовом до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що після смерті - [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилася спадщина в тому числі на земельні ділянки, згідно державних актів серій [NUMBER]. Вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті останнього. Вказує, що в передбачений законом строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини оскільки вважала, що потрібно звертатись по спливу шести місяців, що фактично і зробила, враховуючи, що шестимісячний строк сплив 19.01.2018 року, а до нотаріуса вона звернулась 25.01.2018 року. Враховуючи вищевказане, вважає, що строк був пропущений нею з поважних причин, а тому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішення суду законної сили. В судове засідання позивач не з'явилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що вони не заперечують проти задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року в селі Гороховище Любомльського району Волинської області. Довідкою виданою Рівненською сільською радою Любомльського району Волинської області №3-73 від 30.01.2018 року та копіями державних актів на право власності на земельні ділянки серій [NUMBER], доводиться та обставина, що [PERSON] належали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту складеного 07 жовтня 2016 року, [PERSON], на випадок своєї смерті, заповідав належні йому державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] - [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Даний факт стверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З відповіді приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Як роз'яснено у вищевказаній постанові, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. З урахуванням наведених норм та проаналізованих доказів, мети забезпечення виконання волі спадкодавця, а також обставин справи, того, що позивачем був пропущений незначний строк, який сплинув після встановленого Законом строку на прийняття спадщини у зв'язку з необізнаністю цивільного законодавства України, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки спадкове майно знаходиться та території Волинської області, на думку суду, достатній строк для подання заяви про прийняття спадщини становитиме два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно положень ч.1ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн., а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, в зв'язку з чим його позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при подані позову судового збору в сумі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved