Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

04.07.2014 року відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], в якому зареєстровані, але з квітня 2013 року не проживають його колишня співмешканка [PERSON] та малолітня донька останньої - [PERSON] На його вимогу знятися з реєстрації відповідачка не реагує. Оскільки реєстрація відповідачки та її доньки перешкоджає у реалізації права на володіння та користування будинком, просить усунути перешкоди у володінні та користуванні житловим будинком шляхом визнання [PERSON] та малолітньої [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, застосувавши заходи по скасуванню паспортної реєстрації у зазначеному будинковолодінні; зазначити, що рішення суду про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є підставою для анулювання паспортної реєстрації відповідачів без їх участі, що має здійснюватись Охтирським міськрайонним сектором Управління державної міграційної служби України в Сумській області. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та прохав позов задовольнити, а також просив стягнути судові витрати. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні залишив вирішення позовних вимог на розсуд суду. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Представник Охтирського МС УДМС України в Сумській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень не має. За згодою представника позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Судом встановлено, що позивач являється власником житлого будинку з господарчими спорудами, розташованого на приватизованій земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 1646, витягом про державну реєстрацію прав № 36165504 від 08.11.2012 року. З інформації Охтирського МС УДМС України в Сумській області № 1741 від 01.07.2014 року та будинкової книги вбачається, що [PERSON], [INFO], та малолітня [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що відповідачкою не оспорено, що вона з квітня 2013 року не проживає в зазначеному житловому будинку без поважних причин, наявні підстави для задоволення вимог позивача та визнання відповідачки та її доньки такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, визнання [PERSON] та малолітньої [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, і є підставою для зняття їх з реєстрації місця проживання. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу, суд виходить з положень Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року «Про граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно яких граничний розмір компенсації витрат не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що стороні на користь якої ухвалено судове рішення, витрати, пов'язані з правовою допомогою не можуть перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи представника. З урахуванням того, що представник позивача був допущений як фахівець у галузі права в судовому засіданні 01.08.2014 року, в якому приймав участь протягом 13 хвилин, а також враховуючи складність справи, виходячи із принципів об'єктивності, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 105,56 гривень. Крім того, підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 243,60 гривень, а всього з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 349,16 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved