Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

02.09.2013 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON] (а.с.1). Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2007, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. На даний час вона працює керівником гуртка Центру туристично-краєзнавчої творчості відділу освіти ЧРДА на 0,5 ставці і отримує заробітну плату у розмірі 851 грн. на місяць, також вона отримує пенсію за вислугу років та допомогу від держави на утримання доньки [PERSON] Однак коштів для утримання дитини відповідача не достатньо. У судовому засіданні, яке відбулося 19.09.2013, відповідач подав зустрічну позовну заяву (а.с.15), в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на своє утримання, у розмірі 20 % від сукупного місячного доходу [PERSON] до часу, коли відпадуть обставини щодо його потреби у матеріальній допомозі. Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву тим, що з 02.08.2007 перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що дитина проживає та зареєстрована з ним, він займається доглядом та вихованням доньки, а [PERSON] ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Він безробітній і останній час не отримує будь-якої допомоги від центру зайнятості, додаткового доходу він також не має, нерухомості або транспортних засобів у власності не має. Проте [PERSON] крім зазначеного у первісному позові доходу у розмірі 2 405,98 грн., має у власності нерухоме майно, яке вона здає в оренду та отримує дохід. У судовому засіданні позивач первісний позов підтримала за вимогами викладеними в ньому та просила задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заперечувала проти задоволення зустрічного позову посилаючись на те, що донька проживає з нею і її утриманням та доглядом займається виключно вона. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, просив відмовити у його задоволенні. Поданий зустрічний позов підтримав у повному обсязі, пояснив, що не даний час не має жодного джерела доходу, дитина проживає з ним і він піклується про неї. Вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на його утримання та утримання дитини. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується первісний та зустрічний позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що батьками дитини [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що він утримує дитину, а [PERSON] не приймає участі в цьому. Сама по собі реєстрація місця проживання дитини за місцем реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] (а.с.20), за відсутності відповідного рішення суду про визначення місця проживання дитини з останнім (а.с.48) та наявності в матеріалах справи інших доказів на підтвердження доводів позивачки (а.с.2,3,57,58), не може бути розцінена судом, як доказ фактичного проживання дитини з батьком і перебування на його утриманні. За таких обставин та беручи до уваги те, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON], у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, враховуючи спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дитини і відсутності між ними домовленості з цього приводу, беручи до уваги працездатний вік відповідача [PERSON] та його стан здоров'я, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд, відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про задоволення первісного позову, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2013 і до досягнення дитиною повноліття в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. У зв'язку з чим, зустрічний позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Таким чином, підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання чоловіка [PERSON] немає, а тому зустрічний позов в частині стягнення аліментів на утримання чоловіка не підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial