Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

04 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до ПП «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. Свої вимоги обґрунтував тим, що 06 травня 2008 року між [PERSON] та ПП «Агроекологія» укладено договір оренди належної останній земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,7967га. Після смерті [INFO] року [PERSON] він як спадкоємець померлої набув права власності на вказану земельну ділянку. Враховуючи намір самостійно обробляти земельну ділянку вирішив розірвати договір оренди з відповідачем, оскільки така можливість передбачена умовами договору (п. 40) та письмово повідомив про свій намір відповідача, написавши відповідну заяву від 28 серпня 2015 року. Проте відповідач відмовив позивачу в розірванні договору оренди не навівши жодних обґрунтованих підстав. Крім того відповідач тривалий час не виконує свої зобов'язання перед позивачем по сплаті орендної плати за землю, яка за 2015 рік відповідно умов договору повинна бути виплачена не пізніше 31 грудня 2015 року. Враховуючи те, що умовами договору передбачено обчислення орендної плати із застосуванням індексу інфляції, а також сплата орендарем пені у розмірі 120% облікової ставки НБУ за кожен день прострочки терміну сплати орендної плати позивач просить стягнути з відповідача орендну плату за землю за 2015 рік з застосуванням відповідних індексів інфляції, пені та 3-х відсотків річних, всього на суму 4923,03 грн., а також орендну плату за землю за 2016 рік по день звернення до суду із застосуванням індексів інфляції, всього на суму 829,24 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Додатково повідомили, що станом на день розгляду справи договір оренди земельної ділянки не розірвано, земельну ділянку відповідачем не повернуто, заборгованість по орендній платі не виплачено. Представник відповідача ПП «Агроекологія», будучі належним чином повідомленим судом в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час та місце розгляду справи, тричі не з'явився до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст. 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши позивача [PERSON] у якості свідка відповідно до вимог ст. ст. 62, 184 ЦПК України, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. 06 травня 2008 року в с. Михайлики Шишацького району Полтавської області між [PERSON] (орендодавець) та ПП «Агроекологія» (орендар) укладено договір оренди землі (а.с. 14-16). 27.10.2009 року Шишацьким районним відділом Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» вищевказаний договір зареєстрований за № [NUMBER] в державному реєстрі земель, що слідує із відмітки на копії самого договору та листа відділу Держгеокадастру у Шишацькому районі Полтавської області від 13 квітня 2016 року № 29-1628-0.4-1767/2-15 (а.с.15 зворотній бік, а.с. 41). За умовами даного договору орендодавець передає в строкове платне користування належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,80га. Договір укладено на 25 років. Передача земельної ділянки підтверджується актом прийому-передачі б/н б/д підписаним сторонами договору (а.с.17). [INFO] року [PERSON] померла, а позивач [PERSON], як спадкоємець померлої за заповітом, набув право власності на вищевказану земельну ділянку площею 2,7967га, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Макаренко Н.О. 30 вересня 2015 року за реєстровим номером 711 (бланк [NUMBER]) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 44810619 від 30.09.2015 (а.с.23-24). Листом від 28 серпня 2015 року [PERSON] повідомив орендаря земельної ділянки в особі генерального директора ПП «Агроекологія» [PERSON] про те, що являється спадкоємцем померлої [PERSON] та в кінці року буде обробляти земельну ділянку самостійно (а.с.22). Листом від 25.09.2015 року № 685 ПП «Агроекологія» відмовило [PERSON] у розірванні договору оренди, пославшись на те, що на земельній ділянці проведено великий обсяг польових робіт щодо підготовки ґрунту до посіву, вказані роботи потребували істотних затрат, а тому розірвання договору саме зараз спричинить істотні збитки підприємству (а.с. 18-19). 23 березня 2016 року позивачем [PERSON] до ПП «Агроекологія» направлено письмову вимогу про намір обробляти земельну ділянку самостійно та розірвання договору її оренди на підставі п. 40 вказаного договору. Крім того позивач просив відповідача виконати свої договірні зобов'язання щодо виплати орендної плати за 2015 рік (а.с.21). З показань допитаного судом в якості свідка позивача [PERSON] вбачається, що до теперішнього часу договір оренди земельної ділянки не розірвано, земельна ділянка в натурі йому не повернута, заборгованість по орендній платі за 2015 рік та орендна плата за 2016 рік не виплачена. При цьому останню вимогу від 23 березня 2016 року про розірвання договору та виплаті орендної плати відповідач взагалі залишив без розгляду, не надавши до теперішнього часу жодної відповіді. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином позивач правомірно набув права власності на спірну земельну ділянку, а також до нього перейшли всі права спадкодавця, що належали їй у зв'язку з перебуванням у її власності вказаної земельної ділянки. Згідно ч.1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Згідно ч.4 вказаної статті за згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (ч.9 ст. 93 ЗК). Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Пунктом 40 Договору оренди земельної ділянки визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, але з дотриманням умов п. 26 цього договору (встановлені обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб) є підставою для зміни умов або розірвання договору. Незважаючи на обов'язковість договору та вимоги ст. 148-1 ЗК України відповідач умови п. 40 Договору оренди про внесення до нього змін або його розірвання не виконує навіть попри неодноразові зверненнями позивача до нього з цього приводу. Крім того в супереч вимогам п. 11 Договору про те, що орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня відповідач (орендар) на протязі більше 4-х місяців орендну плату позивачу (орендодавцю) не виплачує. З пояснень позивача вбачається, що вказана обставина порушує його права на своєчасне отримання орендної плати та розпорядження нею і в кінцевому наслідку впливає на його матеріальний стан. Згідно приписів ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч.1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відмовляючи позивачу у розірванні договору оренди або у внесенні до нього змін відповідно до положень п. 40 договору, а також тривалий час не виконуючи вимоги п. 11 щодо вчасної виплати орендної плати за користування землею відповідач істотно порушує умови договору, а отже договір підлягає розірванню судом на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України (істотні порушення умов договору) та ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині повернення земельної ділянки та вважає необхідним їх задовольнити. Розглядаючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за орендною платою суд виходив з наступного. Пунктом 9 договору оренди спірної земельної ділянки передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки. За згодою сторін у будь якій формі (грошовій, натуральній або відробітковій) частка та строки виплати якої зазначаються в окремій угоді, яка щорічно до початку чергового року оренди укладається між Орендодавцем та орендарем і є додатком до даного договору (а.с.14). Згідно п.п. 10-11 Договору обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня. Відповідно до п. 14 Договору у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120% від облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочки. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч.1 ст. 550 ЦК). Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Враховуючи те, що кінцевим (преклюзивним) строком виплати орендної плати за 2015 рік відповідно до умов договору є 31 грудня 2015 року, станом на день звернення позивача до суду відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання на 94 дні та зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням річного індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми, оскільки умовами договору іншого розміру відсотків не передбаченого. Враховуючи те, що стягнення з боржника інфляційних втрат та трьох відсотків річних має компенсаційний характер та направлено на захист інтересів кредитора від знецінення національної грошової одиниці, відповідач не звільняється від обов'язку сплати, передбаченої п. 14 договору неустойки у вигляді пені, яка в разі невиконання зобов'язання має штрафний характер. Враховуючи те, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки в 2015 році становила 105966,06 грн., про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом (а.с.23), при належному виконані зобов'язання відповідач повинен сплатити позивачу орендну плату за 2015 рік в сумі 4555,48 грн. (105966,06 грн. нормативної грошової оцінки /100 х3 х143,3% річного індексу інфляції). За прострочення зобов'язання на 94 дні (3 місяці) інфляційні втрати становлять 68,39 грн. (4555,48 грн. х100,9% індексу інфляції за січень 2016 року х 99,6% індексу інфляції за лютий 2016 року х 101,0% індексу інфляції за березень 2016 року ) - 4555,48 грн.) Пеня за прострочення зобов'язання складає 309,72 грн. ((4555,48 грн. х 94 дні прострочки х 22% - облікової ставки НБУ х 120% відповідно до п. 14 договору)/356 днів). Три відсотки річних складає 35,20 грн. (4555,48 грн. / 100 х 3 х 94 дні прострочки/365 днів). Таким чином за розрахунком суду загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем по орендній платі за 2015 рік складає 4968,79 грн. (4555,48 грн. +68.39 грн. + 309.72 грн. +35,20 грн.) За розрахунком суду розмір заборгованості відповідача перед позивачем по орендній платі за 2016 рік складає 968,01 грн. (105966,06 грн. нормативної грошової оцінки в 2015 році х 1,2 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь відповідно до пункту 6 підрозділу 6 Перехідних положень ПК України / 100 х 3 / 12 місяців х 3 місяці х 100,9% індексу інфляції за січень 2016 року х 99,6% індексу інфляції за лютий 2016 року х 101,0% індексу інфляції за березень 2016 року). Розрахований судом розмір заборгованості відповідача по орендній платі перед позивачем навіть перевищує розмір такої заборгованості за підрахунками позивача, проте, враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині у розмірі визначеному позивачем. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Документально підтверджені витрати позивача становлять 1254,20 грн. сплаченого ним судового збору (а.с.2, 28). Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, всі судові витрати у справі понесенні позивачем суд відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved