Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

02.07.2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2017 року. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] . У зв`язку з реєстрацією місця проживання відповідача у вказаному будинку позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на відчуження нерухомого майна. З часу придбання позивачем будинку 26.06.2017 року і до моменту звернення до суду із вказаним позовом відповідач у спірному будинку не проживав і не користувався вказаним житлом. Оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача і не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство, не користується будинком, як мінімум з 26.06.2017 року, а тому відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом. Позивач в судове засідання не прибула. Представник позивача подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 13.09.2021 року, 13.10.2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неприбуття не повідомив, відзив на позов, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не подавав. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, а представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником будинку [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.06.2017 року (а.с. 10, 12). Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірному будинку, що підтверджується довідкою ЦНАП Новоград-Волинської міської ради (а.с. 13). Позивач зазначає, що з часу придбання нею спірного будинку 26.06.2017 року і до моменту звернення до суду із вказаним позовом, відповідач у спірному будинку не проживав і не користувався вказаним житлом. Відповідно до акта депутата Новоград-Волинської міської ради від 01.07.2021 року відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку з 26.06.2017 року. Інформацію підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] (а.с. 15). Ухвалюючи рішення по суті спору, суд керується наступними нормами права. Стаття 317 ЦК України вказує, що право власності являє собою право користування, володіння та розпорядження майном. Згідно зі ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, розпоряджатися житлом на власний розсуд. Також відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 387 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а захист права власності забезпечується державою. Забезпечуючи гарант захисту права власності, законодавець надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення поєднані з позбавленням володіння. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач [PERSON] не проживає за зареєстрованим місцем проживання понад 4 роки, тобто з 26.06.2017 року до дня звернення до суду із вказаним позовом 02.07.2021 року, не повідомив про поважність причини своєї відсутності за зареєстрованим місцем проживання, чи про наявність будь-яких домовленостей про інше з власником житла. Реєстрацію в помешканні позивача іншої особи суд вважає порушенням права власника [PERSON] щодо вільного розпорядження своєю власністю. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням і задовольняє позов у повному обсязі. Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved