Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

03.10.2014 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь: інфляційні втрати в розмірі 5 261,40грн., 3% річних в розмірі 2 187,14 грн. та судовий збір в розмірі 365,40грн.. В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що 07 вересня 2010 року Московським районним судом міста Харкова (суддя Скотарь А.Ю.) ухвалено заочне рішення у справі №2-9606/10, яким його позов про стягнення боргу з [PERSON] задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] суму боргу за договором позики від 22.11.2008 з урахуванням індексу інфляції та відсотків в розмірі 21660,60грн., з них: борг складає 18 000,00грн. На виконання рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 2-9606/10 від 07 вересня 2010 року, постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ковтун А.А. 07.11.2012 року відкрито виконавче провадження №35886787. З присудженої до стягнення на його користь суми у розмірі 21 960,60грн. з боржника [PERSON] примусово до сіх пір нічого не стягнуто, а тому нараховані інфляційні втрати та 3% річних на суму боргу в розмірі 18000,00грн. за період: з 07.09.2010 (дата ухвалення рішення) по 25.09.2014 включно, у розмірі: - 5 261,40грн. інфляційних втрат; - 2 187,14грн. 3% річних. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заперечень на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2010 року позов [PERSON] про стягнення боргу з [PERSON] задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] суму боргу за договором позики від 22.11.2008 з урахуванням індексу інфляції та відсотків в розмірі 21660,60грн., з них: борг складає 18 000,00грн. (а.с. 6) Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ковтун А.А. 07.11.2012 року відкрито виконавче провадження №35886787. (а.с. 8) В порушення статті 1046 Цивільного кодексу України відповідач - [PERSON] не виконав належним чином свої зобов'язання перед [PERSON]. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Враховуючи положення частину 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, в разі прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора боржник зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. В частині 1 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення договору позичальником. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналогічні цим вимогам роз'яснення містяться і в пункті 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», та зазначено, що «за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання». Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми нарахованих інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу підлягають задоволенню. Розрахунок інфляційних втрат 2010 рік - 109,1 %*2011 рік - 104,6%*2012 рік - 99,8%* 2013 рік - 100,5%* 01-09.2014 рік - 112,9%= 129,23 % 18000 * 129,23 % = 23261,40*18000= 5261,40 грн. Розрахунок 3% річних на суму боргу: період нараху4вання з 07.09.2010 по 25.09.2014 роки = 1480 днів. 18000*(3%:365)* 1480= 2187,14 грн. А всього 5261,40 грн. + 2187,14 грн. = 7448,54 грн. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню з відповідача суми нарахованих інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу у розмірі 7448,54 грн. та судовий збір у розмірі 365,40 грн., а всього підлягає стягненню 7813,94 грн.

Outcome: approved