Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

03.08.2016р. позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.02.1994 року помер її батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в с. Веряця по вул. Карпатської Січі, 202, Виноградівського району Закарпатської області та недобудований будинок в с. Веряця по вул. Вайди, 14, Виноградівського району Закарпатської області. Після смерті спадкодавця, спадщину фактично прийняв його син [PERSON], оскільки він на день смерті проживав з ним в одному будинку в с. Веряця по вул. Червоноармійська, 202, Виноградівського району Закарпатської області, від спадщини в установленому порядку не відмовився та користувався спадковим майном. За оформленням спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], позивач звернувсь до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки в нього відсутні правовстановчі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на будинки. По справі інших спадкоємців не існує. У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини вказані в позовній заяві підтвердили. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не зявилася, проте надала заяву в якій позов визнала, просила розгляд справи провести у відсутності її представника та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 19.02.1994 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 19.08.2008 року відділом РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №7 (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями в с. Веряця по вул. Карпатської Січі, 202, Виноградівського району Закарпатської області, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 28.07.2016 року №02-17/1530 (а.с.20). До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, навіс, 2 сараї, корівник, вбиральня, тротуар, огорожа, ворота (а.с.16-18), які оцінені Виноградівським районним БТІ на загальну суму 47 454 грн. (а.с.15). Крім цього до складу спадщини входить незавершений будівництвом житловий будинок в с. Веряця по вул. Вайди, 14, Виноградівського району Закарпатської області. Згідно технічного паспорту, готовність житлового будинку становить 31% (а.с.12-14), який оцінений Виноградівським районним БТІ на загальну суму 67 530 грн. (а.с.11). В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на будинки на імя спадкодавця, [PERSON] (а.с.21), у звязку з чим він не може успадкувати його, й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копії свідоцтва про смерть, копій довідок [PERSON] сільської ради, технічних паспортів, довідок Виноградівського БТІ, інших документів. Зазначені вище будинки, знаходиться на не приватизованих земельних ділянках, які були надані [PERSON] для будівництва житлового будинку, згідно акту від 16.03.2016 року (долучено до матеріалів справи). Питання щодо земельних ділянок даним позовом не вирішувалось. Судом також враховано, що технічні паспорти на спадкове нерухоме майно складено Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації 26.07.2016 року тобто після смерті [PERSON] З цього приводу позивач зазначив, що за допомогою оформленого технічного паспорту він намагалася отримати правовстановлюючі документи на будинок, однак, як йому повідомили, це не є підставою для оформлення спадщини та визнання за ним права власності, оскільки цього не достатньо. Згідно листа від державної нотаріальної контори від 25.08.2016 року №318/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 19.02.1994 року, не заводилась (долучено до матеріалів справи). На підставі довідки наданої виконкомом [PERSON] сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 04.02.2014 року №02-30/171 (а.с.19) встановлено, що позивач на день смерті батька - [PERSON] проживав в [INFO], разом з ним. Оскільки на день смерті, інших спадкоємців по заповіту та першої черги по закону у спадкодавця не було, а [PERSON] в установленій формі від спадщини не відмовився він вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Своє право на звернення до суду позивач обґрунтовував ст. 1218 ЦК України, оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Наведені вище обставини свідчать про фактичне прийняття спадщини до набрання чинності новим ЦК України (2003 року), у звязку з чим до виниклих правовідносин суд зобовязаний застосувати норми та положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), а застосовувати норми ст.ст. 1225, 1268, 1270 ЦК України (2003 року) немає підстав. Враховуючи наведені позивачем обставини, вимоги прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року), суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ЦК України (в редакції року 1963 року), оскільки спадщина прийнята до вступу в законну силу ЦК в новій редакції, а посилання суду на положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) є обґрунтованим й таким, що узгоджується з позицією учасників процесу. Згідно ст.ст. 529 ЦК України (в редакції року 1963 року) [PERSON] має право на спадкування майна померлого [PERSON], оскільки останній є його батьком. Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, - є рішення суду про визнання права власності. У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Враховуючи наведене, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування на домоволодіння, до складу якого входить житловий будинок, навіс, 2 сараї, корівник, вбиральня, тротуар, огорожа, ворота, які оцінені на загальну суму 47 454 грн. У відповідності до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України» за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши за спадкоємицем права забудовника в порядку спадкування. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved