Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

02.08.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності. У належній йому на праві приватної власності квартирі зареєстрований його син [PERSON], який в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере та особистих його речей у квартирі не має. Відповідач понад 10 років не проживає в спірній квартирі, оскільки з 2008 року проживає в Лондоні. Оскільки відповідач, залишивши житлове приміщення не знявся з реєстраційного обліку в добровільному порядку, та не проживає в ньому більше року, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною йому на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні позивач відсутній, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з»явився повторно, про дату та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду відділом зв»язку з зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання. З огляду на викладене, суд ухвалив провести судовий розгляд справи за відсутності відповідача на підставі даних матеріалів справи, ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280,281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.8). У квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який є громадянином Великої Британії (а.с.10). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Позивач, звертаючись до суду з позовом, стверрджував, що відповідач [PERSON] не проживає в належній йому на праві приватної власності квартирі з 2008 року без поважних причин, витрати по утримання житлового приміщення не несе. Зазначені позивачем обставини, як підстави позову підтверджені актом про непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] від 31 липня 2018 року, а також даними його ж паспорту про перетин [PERSON] державного кордону (а.с.9,11-12). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За відсутності у судовому засіданні відповідача, суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову. Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні судом не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved