Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

03 березня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] \~ про визнання права власності за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся [PERSON] , померлого [INFO] . В обгрунтування позову позивач зазначила, що її діду [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 26 жовтня 1965 року за реєстровим номером 2-796, зареєстрованим в Маріупольському БТІ 08 жовтня 1975 року за № 27866 належали житловий будинок за [ADDRESS] . Також її діду належав житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.1995 року за реєстровим № 1-4017, зареєстрованим Маріупольським БТІ 13.10.1995 року № 10196, та земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного\~ акту про право власності на землю. На випадок своєї смерті [PERSON] два залишив заповіти. Заповітом від 11 березня 2016 року [PERSON] заповів позивачу усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом мав право, у тому числі належні йому житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Заповітом від 29 квітня 2016 року померлий [PERSON] заповів відповідачу належний йому на праві особистої власності житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] . На даний час позивач позбавлена можливості зареєструвати право власності житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] - через відсутність оригіналів\~ документів, що посвідчують право власності на таке майно, які відповідач переховує у себе. З огляду на викладене, просила визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений, про що свідчать його особисті підписи в повідомленнях про вручення поштових відправлень. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.1995 року за реєстровим № 1-4017, зареєстрованим Маріупольським БТІ 13.10.1995 року № 10196, [PERSON] належить на праві власності\~ житловий будинок [ADDRESS] ( а.с. 13). На підставі Державного\~ акту про право власності на землю [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0416 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2018 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Відповідно до заповіту від 11 березня 2016 року, зареєстрованому у реєстрі за № 3-167, [PERSON] заповів позивачці [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі належні йому житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Судом також встановлено, що 22.02.2021 року відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , на житловий будинок за [ADDRESS] (а.с. 86).\~ Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 87/02/31 від 22.02.2021 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] через відсутність у спадкоємця документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с. 12). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, позивачка є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , але позбавлена можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, а тому суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею у судовому порядку право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved