overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

03.09.2014 року [PERSON] звернулась з заявою про встановлення факту, того що померлий [INFO] в с. Ганнівка Новоархангельського району Кіровоградської області [PERSON], є її батьком. Заявлені вимоги мотивовані тим, що після смерті батька залишилась спадщина яка складається з земельної ділянки, розташованої в с. Ганнівка Новоархангельського району Кіровоградської області. Коли вона після смерті батька звернулась в нотаріальну контору, то нотаріус не видав їй свідоцтво про право на спадщину до теперішнього часу, оскільки у неї немає копії акту про укладення шлюбу. Шлюб вона уклала з [PERSON] 21.09.1985 року у відділі РАЦС адміністрації м. Алатир Чувашської Республіки, після чого вона змінила прізвище з дівочого «[PERSON]» та «[PERSON]». 22.09.1992 року шлюб було розірвано, а прізвище її залишилось «[PERSON]». В 2009 році вона звернулась до відділу РАЦС адміністрації м. Алатир Чувашської Республіки і їй було надіслано довідку, якою підтверджено реєстрацію шлюбу, однак нотаріус не може прийняти цю довідку замість свідоцтва чи актового запису, а тому вона змушена встановлювати факт родинних відносин. В судове засідання заявниця не з'явилась, надала заяву в якій підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити, а справу розглядати в її відсутність. Лукашівська сільська рада Первомайського району Миколаївської області надала листа в якому проти задоволення заявлених вимог не заперечувала, а справу просила розглядати в відсутність представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії свідоцтва про народження заявника ( а.с.4) видно, що її дівоче прізвище [PERSON], а батьком є [PERSON], який помер [INFO] в с. Ганнівка Новоархангельського району Кіровоградської області, що видно із копії свідоцтва про смерть ( а.с.7). Довідкою відділу РАЦС адміністрації м. Алатир Чувашської Республіки №250 від 05.08.2009 року ( а.с.6) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.09.1985 року актовий запис № 257, і після реєстрації жінці присвоєно прізвище [PERSON], а із копії свідоцтва про розірвання шлюбу видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували розірвання шлюбу 22.09.1992 року і після розірвання шлюбу останній присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.5). Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, враховуючи те, що Лукашівська сільська рада Первомайського району Миколаївської області не заперечувала проти задоволення заявлених вимог та що довідкою відділу РАЦС адміністрації м. Алатир Чувашської Республіки №250 від 05.08.2009 року підтверджено зміна прізвища заявниці з «[PERSON]» та «[PERSON]», то суд знаходить заявлені вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню відповідно до вимог ст. 256 ч. 1 п.1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

03.09.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON]; дитину залишити на вихованні позивача до її повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.10.2003 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейні відносини. Відповідач не приділяє належної уваги сім'ї, проявляє грубість, у зв'язку з чим починаючи з травня 2014 року припинили сімейно - шлюбні стосунки. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 07.10.2014 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 07.10.2014 року, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 99, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 20.10.2003 року (а.с.5). Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовні вимоги, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

03.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, виданого рішенням виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів на ім'я [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що 13.05.1997 року на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів №398/1 від 14.08.1996 року, [PERSON] перейшла у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 гектарів в межах згідно із планом. Державний акт на право приватної власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1324 та видано 13.05.1997 року на ім'я [PERSON] У серпні 2014 року вона звернулась до відповідної організації для отримання кадастрового номеру на належну їй на праві приватної власності на земельну ділянку, перевіривши надані нею документи їй, відмовили так, як в правовстановлюючому документі маються розбіжності в написанні прізвища. На підставі викладеного, заявник просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме що, згідно Державного Акту на право приватної власності на землю від 13 травня 1997 року реєстровий №1324, виданого на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів №398/1 від 14.08.1996 року, [PERSON] - дійсно належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1000 гектарів в межах згідно із планом, розташована на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Тернівському районі за адресою: [ADDRESS]. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Виконкому Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заяви не заперечує. Оскільки суду надано всі належні докази то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.256 ч.2 ЦПК України, суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт належності правовстановлюючого документу [PERSON], підтверджується державним актом на право приватної власності на землю - а.с.5 та копією паспорту [PERSON], - а.с.6. Таким чином, на підставі ст.256 ч.2 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

03.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Спільне проживання між сторонами не припинено, але шлюбні відносини не підтримують. Добровільно відповідач матеріально не допомагає утримувати дітей, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка повідомила суд телефонограмою про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] одружились 02 жовтня 1999 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської, актовий запис №100. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18 липня 2000 року відділом РАГС Покровського РУЮ Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 травня 2005 року відділом РАЦС Покровського РУЮ Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

03.09.2014 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів стягнутих на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/2 частини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2009 року, з відповідача [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини на користь матері дитини – позивача [PERSON], починаючи з 01.09.2009 року. Оскільки їх син отримав тяжку травму хребта та потребує тривалого дорогого лікування, тому позивач [PERSON] просить збільшити розмір аліментів стягнутих на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/2 частини. Позивач в судове засідання не з’явилася, надала заяву, якою просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з’явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. На підставі ст.ст.180-183, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст.15, 30, 62, 88, 172, 202-203 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

03.09.2014 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 31.08.2012 року по липень 2014 року. Від даних відносин мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання доньки відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.2. Донька проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

03.09.2014 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. Посилається на те, що [INFO] року в с.Ільник померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки, розташовані на території Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON], проте він не прийняв спадщину у встановлений законом термін, так як не знав про існування заповіту. Просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки пропустив його з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача позов [PERSON] підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні представник Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області позов визнав і надав пояснення. В судове засідання представник відділу Держземагентства в Турківському районі Львівської області не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що позивач є родичем померлої [INFO] року в селі Ільник Турківського району Львівської області [PERSON] та є його спадкоємцем згідно із заповітом, складеним [PERSON] 03.05.1995 року та посвідченим в цей день Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області. . Причини пропуску встановленого законом терміну для звернення в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у позивача є поважними - він є громадянином Російської Федерації, де проживав, та не знав про існування заповіту. Наведені вище обставини підтверджуються: повторним свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 19.02.2011 року, заповітом [PERSON] від 03.05.1995 року; Державним актом про право приватної власності серї ЛВ - 360 від 17.12.2002 року, виданим Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області; паспортом [PERSON] № [NUMBER], виданим 02.07.2003 року ВВС Фрунзенського району м. Іваново Російської Федерації. Не довіряти даним доказам у суду немає підстав. В силу ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

03.09.2014 року до суду із даною заявою звернулася [PERSON]. Просить суд постановити додаткове рішення про внесення виправлень в актовий запис про народження [PERSON]. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві. В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області - проти задоволення заяви не заперечував. Вислухавши заявницю, представника заінтересованої особи, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, із таких підстав. [PERSON], [INFO], уродженець с.Завадівка Турківського району Львівської області, який помер у Львівській області [INFO] року, є батьком [PERSON], [INFO], яка народилася в с. Ільник Турківського району Львівської області. При житті [PERSON] [PERSON] перебувала на його утриманні, він визнавав дитину своєю донькою, піклувався про неї, проживав разом із дитиною і її матір'ю у сімейних стосунках. Рішенням суду від 28.07.2014 року даний факт встановлено, однак в рішенні суду не зазначено про внесення виправлень в актовому записі про народження [PERSON]. Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи № 458/762/14-ц/2-о/458/20/2014. Не довіряти цим доказам у суду немає підстав. В силу ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

03.09.2014 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, пояснивши, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини жодним чином, офіційно не працює, а тому просила суд позов задовольнити в повному обсязі, оскільки зазначена сума аліментів надасть можливість позивачу задовольнити мінімальні побутові потреби дитини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, повідомив суд про подання ним позову про оспорювання батьківства, а також пояснив, що не має взагалі заробітку, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу. Дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав. Копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] підтверджено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки син проживає із позивачем і сторони не домовились про участь відповідача в утримані дітей, то відповідно до ст. 181 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не має постійного заробітку, то на підставі ч. 1 ст. 184 СК України аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що сума в 1500 гривень аліментів, які щомісяця просить стягувати позивач, складає майже половину середньої заробітної плати в Харківській області за даними Держкомстату, оприлюдненими в загальнодоступній мережі Інтернету. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню в судовому засіданні як загальновідомі. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, які просить стягнути позивач до 800 гривень щомісячних платежів, задовольнивши позов в цій частині. Інша частина вимог позивача задоволенню не підлягає з наведених підстав. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави в сумі 243 гривні 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

03.09.2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11340,59 грн. та сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №АВН0RS59980114 про надання останньому кредиту у розмірі 9423,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 15.07.2014 року в сумі 11340,59 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 9027,89 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 4,77 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 942,35 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 349,36 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 516,22 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На день розгляду справи в суді заборгованість за кредитним договором в сумі 11340,59 грн. відповідачем не сплачена, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved