Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

04.09.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального двору та знесення самочинно збудованих споруд. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15 вересня 2014 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено її до розгляду на 29.09.2014 року.(а.с.33). Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 29.09.2014 року залучено за клопотанням представника відповідача [PERSON]- адвоката [PERSON] в якості третьої особи КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро».(а.с. 51а). Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 13.10.2014 року за клопотанням представника позивачки [PERSON]- адвоката [PERSON] зупинено провадження у справі до вирішення іншої справи, а ухвалою суду від 26 лютого 2015 року відновлено провадження у справі за заявою [PERSON] від 25.02.2015 року про відновлення провадження у справі.(а.с.78). Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 26.02.2015 року за заявою позивачки [PERSON] від 25.02.2015 року було відновлено провадження у справі.(а.с.86). Ухвалою Білопільського районного суду від 20.03.2015 року була призначена по справі судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експерту ФОП експерту [PERSON]П.(а.с. 120). Ухвалою Білопільського районного суду від 07.05.2015 року після повернення справи з висновком судової будівельно-технічної експертизи відновлено провадження у справі (а.с.147). Ухвалою Білопільського районного суду від 14.07.2015 року залучено за клопотанням відповідача [PERSON] в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON]. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка [PERSON] вказала, що вона є власницею 34% квартири №2 житлового будинку №8 по вулиці Олександра Олеся в м. Білопілля Сумської області на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1993 року. Що на земельній ділянці, що перебуває у загальному користуванні, розміщена одноповерхова будівля житлового будинку, який поділений на квартири з окремими виходами у двір. Її квартира знаходиться посередині будівлі і, звичайно, має вихід до спільного двору. Останній використовується в якості проходу (проїзду) і виходу на вулицю. Власник сусідньої квартири за № 3 ( відповідач [PERSON]І.), всупереч вимогам припинити незаконне будівництво, розпочав будувати до її частини будинку в недопустимій близькості до вхідних дверей стіну протяжністю близько 4м., загороджуючи їй вихід на вулицю. Розмір прибудови 3,8 х5,0м., продовженням якої інша прибудова розміром 4,43х2,5м. Ці прибудови незавершеного будівництва, мають стіни і дах. Прибудови розміщені по периметру будівлі зі сторони відповідача. Вони знаходяться на земельній ділянці, що не була відведена відповідачеві для будівництва, тому відсутні дозвільні документи і не дотримано порядку такої забудови в цілому: немає дозволу на початок робіт, проектної документації, яка б відповідала будівельним нормам і правилам, відсутній висновок архітектури і містобудування та інші необхідні документи. Забудовник [PERSON] не має встановленого дозволу на забудову і належно затвердженого проекту. Згоди на будівництво вона відповідачеві не надавала. Начальник БТІ відмовився оновлювати їй технічний паспорт на квартиру і внести самовільні будівлі відповідача, у звязку із чим було складено акт огляду будинку від 23 серпня 2014 року за участю свідків, при цьому накреслено схему із зазначенням розмірів прибудов, зроблено фото. Позивачка вказує, що самочинним будівництвом обєктів прибудови завдано перешкоди, а саме: недостатньо відстані для того, щоб відчинити вхідні двері у квартиру, немає можливості потрапити на горище у разі необхідності, відсутня можливість проїзду машини для викачування нечистот або пожежної, неможливо обслуговувати стіну будинку, яка складає частину її квартири у звязку із забудовою, будівництвом стіни; опади, які стікають із даху прибудови руйнують ганок, затікатиме частина стіни, розмиває прохід на вулицю, а також підмостку до будинку. В зимовий період нависатимуть бурульки над територією проходу, що є небезпечним для життя. Зазначаючи, що вона неодноразово зверталася до Білопільської міської ради Сумської області з приводу незаконного будівництва і що відповідача було попереджено про адміністративну відповідальність за незаконне будівництво, про що відділ містобудування та архітектури Білопільської районної державної адміністрації листом від 31.07.2014 року надав відповідь про зобовязання відповідача призупинити будівництво та оформити документи у відповідності із законом, що самовільне будівництво здійснювалося без його узгодження з іншими власниками та органами державного архітектурно-будівельного контролю і відповідач добровільно не бажає розібрати прибудови і демонтувати фундамент, його неможливо зупинити, ніж шляхом звернення до суду, - у звязку з чим позивачка просить суд визнати дії відповідача [PERSON] неправомірними, зобовязати його усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою двору шляхом знесення самочинних прибудов до житлового будинку № 8 по вулиці Олександра Олеся в м.Білопіллі Сумської області та демонтажу фундаменту, звільнивши прохід (проїзд) на вулицю та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 3000грн., яка виразилася в душевних переживаннях, безсонні, порушенні життєвих звязків, для відновлення яких необхідний тривалий час, врахувавши, що вона є пенсіонеркою, людиною вразливою, та що на її утриманні знаходиться інвалід 11 групи з дитинства. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] і його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні зазначені позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю. Представники третіх осіб : -Білопільської міської ради Сумської області, - заперечував проти знесення прибудови. -Відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області, в заяві, адресованій суду,- не заперечував проти позову, просив розглянути справу без участі представника. -Відділу містобудування та архітектури Білопільської районної державної адміністрації, КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро»,- у вирішенні даного спору поклалися на розсуд суду. -[PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, були повідомлені про день, час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі є співвласниками трьох окремих житлових квартир за адресою : м.Білопілля, вул.О.Олеся, (колишня Петровського), № 8. Квартира позивачка [PERSON] № 2 розташована посередині між квартирами [PERSON]№1 та [PERSON] №3. Позивачка [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (перейменована на вул. [PERSON]) в м.Білопіллі Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1993 року, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: вулиця Петровського, будинок №8, кв.№2 м.Білопілля, дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності гр. [PERSON] Василівні-34%, та членам її сімї [PERSON] Григоровичу-33%, [PERSON] 33%. Загальна площа квартири 46кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 21 липня 1993 року. Квартира зареєстрована Сумським ООБТІ на праві власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 4791.(а.с.11). Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Білопільської міської ради від 29 грудня 1993 року № 219, оригінал якого знаходиться в інвентарній справі, задоволено прохання мешканців будинку № 8 по вул.Петровськог( на даний час вул.О.Олеся) у м.Білопілля про перерозподіл землі та закріплено за цим будинком і надано в постійне користування земельну ділянку згідно з площами займаних квартир у житловому будинку з виділенням дворової території загального користування. Згідно довідки виконкому Білопільської міської ради від 22.08.2014 року вбачається, що на час звернення з вищевказаною позовною заявою до суду позивачка дійсно проживала за адресою : [INFO], та мала наступний склад сімї : син, [PERSON], [INFO]. (а.с.27). Чоловік позивачки, [PERSON], помер двадцять років тому. [PERSON] є рідним сином позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 11-БП, № 260803.(а.с.22). Про реєстрацію позивачки за вищевказаною адресою в її паспорті на сторінці «Місце проживання» проставлено штамп. (а.с.21). Син позивачки, [PERSON], згідно посвідченню ААБ № 032833 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] 10 ААВ № 600770 має другу групу інвалідності з дитинства, інвалідність встановлена на строк до 01 серпня 2016 року.(а.с.18,19). Згідно копії технічного паспорту на квартиру №2 по вул. Петровського, ([PERSON]), буд.№ 8, що знаходиться у власності [PERSON], вбачається, що зазначена квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 27,10 кв.м., а загальною площею 46,0 кв.м. Квартира розташована на території двору загального користування .(а.с.23-26). З довідки виконкому Білопільської міської ради від 22.08.2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в [INFO] ( колишня вул. Петровського), склад сімї: син [PERSON], [INFO] ( а.с.27). Відповідач по справі [PERSON], згідно реєстраційних обліків Білопільського РС УДМС України в Сумській області значиться зареєстрованим за адресою : [INFO]. кв.№ 3. (а.с.32). Згідно довідки Білопільської міської ради № 327/02-16 від 09.04.2014 року вбачається, що рішенням виконкому №138 від 10.09.2013 року «Про містобудування» надано дозвіл перепланування в квартирі [ADDRESS], з розширенням за рахунок прибудови гр. [PERSON]. З боку міської ради заперечень не має. За даними БТІ земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], площею 0,0650 га під житловим будівництвом та дворовою територією є у загальному користуванні мешканців трьох квартир і є комунальною власністю міської ради. ( а.с. 42,72). Згідно рішенню виконавчого комітету Білопільської міської ради № 138 від 18.09.2013 року надано дозвіл на перепланування в квартирі [ADDRESS], з розширенням за рахунок прибудови [PERSON], згідно письмової згоди співвласників [PERSON] та [PERSON] та зобовязано вищевказаних громадян після завершення перепланування звернутися до бюро технічної інвентаризації для внесення змін до технічних паспортів на квартиру. Письмова згода [PERSON] та [PERSON] на добудову [PERSON] до своєї квартири додаткового жилого приміщення надавалася 15 серпня 2010 року ( а.с.65, 69). На підставі рішення пятдесят першої сесії пятого скликання Білопільської міської ради Сумської області від 26.05.2010 року [PERSON], що мешкає за адресою : м.Білопілля, вул. О.Олеся, 8/3, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою та встановлення меж в натурі ( на місцевості) для ведення особистого селянського господарства умовною площею 0,025га ( а.с.71). Листом від 31.07.2014 року №01-12/48 в.о. начальника відділу містобудування та архітектури Білопільської районної державної адміністрації повідомила в.о. начальника інспекції державно-архітектурного контролю у Сумській області, про те, що до відділу 28 липня 2014 року надійшло звернення від мешканки [INFO] [PERSON] про те, що громадянином [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на території подвіря загального користування здійснюється добудова до житлового будинку без оформлення відповідних документів. 31.07.2014 року дане звернення розглянуто з виїздом на місце спільно з заступником Білопільського міського голови [PERSON] [PERSON] попереджено про призупинення самовільного будівництва та оформлення документів у відповідності до чинного законодавства.( а.с.74). Згідно відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області Білопільській РДА на лист від 31.07.2014 року № 01-12/48 стосовно будівництва добудови до житлового будинку на території подвіря загального користування [ADDRESS]: за результатами перевірки, в межах наданих повноважень, працівниками Інспекції складено акт перевірки від 11.09.2014 року № 1149, протокол «Про адміністративне правопорушення» від 11.09.2014 року № 1149 і відкрито провадження у адміністративній справі, винесено приписи від 11.09.2014 року № 1149/1 «Про усунення порушення містобудівного законодавства» та від 11.09.2014 року № 1149 «Про зупинення виконання будівельних робіт»(а.с.73). Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року за позовом [PERSON],[PERSON] до Білопільської міської ради, третіх осіб: [PERSON], [PERSON], Відділу державного земельного агенства у Білопільському районі, Відділу містобудування та архітектури Білопільської районної державної адміністрації, Комунального підприємства «Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро»,- про визнання незаконним та скасування рішення,- у задоволенні позовних вимог [PERSON] Василівни- відмовлено за безпідставністю, так як [PERSON] надала згоду на добудову до квартири [PERSON], а позов [PERSON] задоволено частково: визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Білопільської міської ради від 18 вересня 2013 року № 138 у частині надання дозволу на перепланування в квартирі [ADDRESS] з розширенням за рахунок прибудови [PERSON], так як до [PERSON] [PERSON] не звертався з приводу надання дозволу на добудову до його квартири за рахунок двору загального користування ( а.с.83-85). Матеріалами справи встановлено, що згідно акту, складеного комісією Білопільської міської ради від 31 жовтня 2014 року вбачається, що дана комісія 31.10. 2014 року проводила обстеження коридору та кухні [PERSON], яка мешкає по вул. О.Олеся, 8/2, та виявила: «Підтікання в коридорі від основної стіни між сусідом [PERSON] та в кухні в ближньому кутку стелі від коридору. Підтікання спричинено зі зміною конструкції даху при будівництві [PERSON] Комісія вказала сусідам [PERSON], [PERSON] про проведення додаткового ремонту даху по ліквідації протікань будівлі [PERSON].»(а.с.95). Додані до матеріалів справи [PERSON] фотографії не підписані та на них не виставлена дата фотозйомки. ( а.с. 98,99). Згідно висновку № 17/15 судової будівельно-технічної експертизи від 17.04.2015 року експерт, дослідивши представлені документи проекту прибудови до квартири № 3 по вул. О.Олеся в м.Білопілля та фактично побудовану будівлю прибудови квартири №3, зробив висновок, що побудована прибудова власником квартири №3 [PERSON] виконана в менших розмірах, і не порушує будівельні норми і правила. Але ескперт зазначив, що власнику квартири № 3 [PERSON] необхідно виконати водовідведення з покрівлі побудованої прибудови, щоб води з даху не потрапляли під крильце власника квартири № 2 [PERSON]. Також необхідно власнику квартири № 3 [PERSON] перенести будівлю літнього душу та демонтувати організовану зливну яму і перенести в інше місце двору, відповідно вищенаведених норм ДБН 360-92 ** в дослідницькій частині висновку експертизи. При виконанні цих вимог буде існувати проїзд по двору спільної власності для всіх власників квартир даного будинку, ширина двору складатиме 4,0 м., що відповідатиме вимогам ДБН 360-92** п.3.25 п.2* …Ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м… При виконанні всіх перелічених вимог побудовану прибудову власником квартири № 3 [PERSON] можливо залишити на місці без знесення. ( а.с.124-133,145). Відповідно до акту перевірки виконання пропозицій по висновках судово-будівельної експертизи від 11 серпня 2015 року, комісійно встановлено з виходом на місце розташування прибудови до кв.№3 за адресою: вул.О.Олеся, буд.№8 в м.Білопілля, що представлені документи проекту прибудови до квартири №3 по вул.О.Олеся та фактично побудована будівля прибудови до квартири №3 [PERSON] виконана в менших розмірах, і не порушує будівельні норми і правила. При огляді добудови до кв.№3 комісією встановлено, що водовідведення з покрівлі побудованої прибудови виконано, що підтверджується фото № 4; перенесено будівлю літнього душу та демонтовано наявну на час початку добудови зливну яму і перенесено в інше місце двору, що підтверджується фото № 2.Вказані вище пропозиції судового експерта [PERSON] виконані відповідно норм ДБН 360-92**, як зазначено у висновку судового експерта. Окрім того, поза висновками проведені інші роботи, а саме: а) забетонована площадка між входом в квартиру №2 та стіною прибудови квартири № 3 з водовідведенням до загального двору з влаштуванням стічної канави на вулицю, що підтверджується фото № 2,3,6,7.(а.с.200-211). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України. Відповідно до вимог частин 1,4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Законодавство не визнає самочинне будівництво обєктом правового захисту, а тому правовими наслідками самочинногобудівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва, або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду закон надає, зокрема, й відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Стаття 376 ЦК України передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення, та відповідно до вимог чинного законодавства знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, абе без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.5 постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва), відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органі місцевого самоврядування. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова обєкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. При цьому знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Пунктом 24 вказаної постанови розяснено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил ( у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК України зобовязати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого обєкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотними порушеннями основних будівельних норм іправил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порущує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови обєкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобовязання здійснити перебудову. Таким чином, правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови. Згідно з ч.17 ст.29 Закону України « Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на обєктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Частиною 7 ст.376 ЦК України встановлено, що суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил. У разі, якщо буде встановлено, що проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Розглядаючи позов про знесення самочинного будівництва або перебудову на підставі ч.7 ст. 376 ЦК України, суд має встановити, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Якщо технічна можливість перебудови обєкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення самочинного будівництва. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобовязання здійснити перебудову. Крім того, стаття 376 ЦК України передбачає можливість знесення самочинного будівництва у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення, та відповідно до вимог чинного законодавства знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лище тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Судом встановлено, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи побудована прибудова власником квартири №3 [PERSON] виконана в менших розмірах, і не порушує будівельні норми і правила. До того ж відповідно до акту перевірки виконання пропозицій по висновках судово-будівельної експертизи від 11 серпня 2015 року, комісійно встановлено з виходом на місце розташування прибудови до кв.№3 за адресою: вул.О.Олеся, буд.№8 в м.Білопілля, що представлені документи проекту прибудови до квартири №3 по вул.О.Олеся та фактично побудована будівля прибудови до квартири №3 [PERSON] виконана в менших розмірах, і не порушує будівельні норми і правила. При огляді добудови до кв.№3 комісією встановлено, що водовідведення з покрівлі побудованої прибудови виконано, що підтверджується фото № 4 ; перенесено будівлю літнього душу та демонтовано наявну на час початку добудови зливну яму і перенесено в інше місце двору, що підтверджується фото № 2. Вказані вище пропозиції судового експерта [PERSON] виконані відповідно норм ДБН 360-92**, як зазначено у висновку судового експерта. Окрім того, поза висновками проведені інші роботи, а саме: а) забетонована площадка між входом в квартиру №2 та стіною прибудови квартири № 3 з водовідведенням до загального двору з влаштуванням стічної канави на вулицю, що підтверджується фото № 2,3,6,7. Таким чином, вимоги норм ДБН 360-92** «Містобудування, планування і забудови міських і сільських поселень» виконано в повному обсязі, а саме: - ширина проїзду до двору загального користування з урахуванням добудови становить 4 м. ( норма більше 3,5 м). Каналізація (зливн яма) перенесена в глибину двору на більше ніж 20 м. від вікон житлової споруди (а.с.200-211). Частиною 7 ст.376 ЦК України передбачено, що позов про знесення субєкта самочинного будівництва, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил має право предявляти відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Розглядаючи позов про знесення самочинного будівництва або перебудову на підставі ч.7 ст. 376 ЦК України, суд має встановити, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво від такої перебудови. Якщо технічна можливість перебудови обєкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови за позовом зазначених органів або особи, інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення самочинного будівництва. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування покладений на сторони. Пунктом 2.3.6 Правил утримання житлових будинків і прибудинкових територій., що затверджені наказом Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Додатком № 4 до Правил затверджено форму акту. Зокрема, як вбачається з форми акту, з даним актом повинні бути ознайомлені власники приміщень. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Комісією складено акт від 31.10.2014 року, в якому зазначено що комісія обстежила коридор та кухню [PERSON], яка мешкає по вул.О.Олеся 8/2 та виявила підтікання в коридорі від основної стіни між сусідом [PERSON] та в кухні в ближньому кутку стелі від коридору. Підтікання спричинено з зміною конструкції даху при будівництві [PERSON]І.(а.с.95). Але акт не підписаний власниками квартир № 2 та № 3- [PERSON] та [PERSON], шо суперечить вимогам Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207. Отже, під час складання акту про залиття від 31.10.2014 року не оглядалась квартира відповідача, чим не виконані вищевказані Правила… в частині ознайомлення власників приміщень з актом про встановлення причин залиття. Суд не може взяти до уваги висновок № 17/15 від 17.04.2015 року судової будівельно-техеічної експертизи щодо причин і наслідків залиття квартири [ADDRESS], на тій підставі, що обидва документи складені зі значним відривом у часі, у висновку експертизи враховані пошкодження, які не були зазначені в акті про залиття від 31.10.2014 року, який не підписаний співвласниками квартир № №2, 3. До того ж в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що було ще одне залиття квартири, але акт не складався. В судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача [PERSON] у спричиненні шкоди позивачу, не встановлено вини відповідача у залитті приміщення позивача, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування вартості відновлювального ремонту у сумі 3340 грн. Так само суд не вбачає законом передбачених підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів за проведення експертизи і витрат на правову допомогу. Як убачається зі змісту позову та пояснення позивачки та її представника, ними не зясовувалося питання щодо можливості здійснення відповідачем перебудови зведеної ним споруди. Враховуючи наведене, а також те, що права співвласника будинку власника квартири №2 [PERSON]- ніяким чином не порушуються, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження цього, суд приходить до висновку про відсутність необхідності застосування такої крайньої міри, як знесення (демонтаж) прибудови. Виходячи із припципу диспозитивності, встановленого ст.11 ЦПК України, за відсутності належних доказів на підтвердження дійсних існуючих перешкод у користуванні власністю та виконання відповідачем самостійно усіх пропозицій судової будівельно-технічної експертизи, що відображено у акті від 11 серпня 2015 року,- у задоволенні позовних вимог в цій частині слід також відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed