Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

03.03.2020 року позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2011 року зобов`язано [PERSON] з 14.06.2011 року сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 400,00 грн. Відповідач відмовляється збільшувати розмір сплачуваних аліментів, у нього сімейний стан не змінився, на його утриманні крім сина [PERSON] інших дітей немає. Позивач зазначає, що середня заробітна плата в Дніпропетровській області на січень 2020 року становить 12497,00 грн., отже ј частини заробітку (доходу) боржника від цієї суму будуть відповідати вимогам розрахунку розміру аліментів. Оскільки на даний час ціни на продукти, комунальні платежі, їжу та інше піднялися, аліменти в розмірі 3100,00 грн. є мінімальним розміром для утримання та виховання неповнолітньої дитини. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2011 року із [PERSON] на її користь та на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх розмір до 3100,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 03.03.2020 року зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON], який ухвалою від 10.04.2020 року відкрив провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 10.08.2020 року за № 265 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 року справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 21.08.2020 року справу прийнято суддею до свого провадження, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 06.10.2020 року. 06.10.2020 року судове засідання у справі було відкладено за клопотанням відповідача [PERSON] та перепризначено на 03.11.2020 року. 03.11.2020 року до суду надійшов письмовий відзив відповідача на позов, в якому він погоджується, що повинен утримувати свою дитину, що й постійно робить, проте не погоджується із збільшенням розміру аліментів, яке вимагає позивач [PERSON] , він працює водієм у приватного підприємця [PERSON] , його матеріальний стан не покращився, він отримує мінімальну заробітну плату. Посилаючись на зазначене, відповідач у відзиві просить залишити позов без задоволення. 04.12.2020 року до суду [PERSON] подана заява, в якій вона повністю підтримала свої позовні вимоги та просила провести судове засідання у її відсутність. 04.12.2020 року до суду [PERSON] подав письмову заяву, в якій зазначив, що його матеріальний стан не покращився, просив залишити позов без задоволення та провести судове засідання у його відсутності. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4). Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2011 року зобов`язано [PERSON] з 14.06.2011 року сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 400,00 грн. на користь [PERSON] , до повноліття дитини, а саме до [INFO] . Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. При вирішенні даної справи суд виходить з того, що підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом стало збільшення розміру прожиткового мінімуму та погіршення матеріального стану, в зв`язку з чим визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З часу ухвалення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 01.08.2011 року про стягнення аліментів на дитину змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.12.2020 року - 2395,00 гривень. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи виповнилось 9 повних років. Таким чином мінімальний розмір для дитини зазначеного віку відповідно до вказаних вимог законодавства складає 1197,50 грн. Встановлено, що відповідач працевлаштований у приватного підприємця [PERSON] на посаду водія і відповідно до довідки його середньомісячна заробітна плата складає 5100,00 грн.ґ. інших осіб на утриманні не має, перешкоди по сплаті аліментів за станом здоров`я відсутні. Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що розмір аліментів у сумі 1300,00 грн. щомісячно є об`єктивним розміром стягнення аліментів. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2011 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх розмір з 400,00 грн. до 1300,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у більш значному розмірі суду не надано. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка за законом звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial