Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

02 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Колодій Людмила Миколаївна, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Кейтельгіссер Олександра Михайлівна про визнання договору дарування квартири недійсним. В обґрунтування позову, з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначив, що [INFO] , померла його мати [PERSON] , якій на праві власності належала квартира за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 30.07.1993, записане у реєстрову книгу №5п-139, 4), технічним паспортом на квартиру від 07.09.1993 року, розпорядженням органу приватизації Л-382 від 30.07.1993 року. 18 грудня 2017 року позивач зі своєю дружиною - [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Рички Юлії Олександрівни, яка зареєструвала спадкову справу (№ у Спадковому реєстрі 61759558, дата та час реєстрації 18.12.2017 15:17). Через деякий час позивач змінив вхідні двері до квартири. З 10.01.2018 року по 11.03.2018 року позивач з дружиною перебував за межами України. Сусіди повідомили, що в цей час незнайомі люди заходили до квартири, при чому відкрили і закрили двері своїм ключем і винесли деякі речі. Коли 11.03.2018 року дружина позивача потрапила до квартири, то помітила, що у ній не було холодильника, кришталю, праски, бінокля та деяких інших речей, а новий паркет був упакований у мішки. У квартирі був безлад, що дає підстави припускати, що у ній щось шукали. Документи на квартиру вона знайшла за шафою, оскільки раніше [PERSON] повідомляла позивача, що покладе їх туди, на випадок, якщо з нею щось станеться. З інформаційної довідки від 19.03.2018 позивач дізнався про те, що квартира за адресою [ADDRESS] нібито належить [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 464, виданого 02.04.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (далі - ДМНО) Колодій Л.М., № запису про право власності [NUMBER], внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: [NUMBER] від 05.02.2018 року. 10.01.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 42018040000000013, згідно якого: 1) невстановлені особи достовірно знаючи про відсутність правових підстав, шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном, розташованим на території м. Дніпра. Правова кваліфікація злочину за ч. 1, ст. 190 КК України; 2) невстановлені особи достовірно знаючи про відсутність правових підстав на розпорядження земельною ділянкою площею 0,0632 га, що знаходиться на [ADDRESS] , надали до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська завідомо підроблений. державний акт на право власності не землю серії ДП № 009371 від 05.09.1995 року. Правова кваліфікація злочину за ч. 4 ст. 358 КК України. 14.03.2018 року дружиною позивача подано заяву на ім`я слідчого СУ ГУНП України у Дніпропетровській області Марушкіна С.І. про залучення її до провадження у якості потерпілої за фактом заволодіння квартирою [ADDRESS] . В межах досудового розслідування за № 42018040000000013 19.04.2018 року під час допиту свідок [PERSON] повідомив, що 02 квітня 2008 року на підставі договору дарування [PERSON] , подарував своїй дочці [PERSON] частку квартири [ADDRESS] , договір (серія та номер ВЕХ № 231625, зареєстрований в реєстрі за № 1419) посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Колодій Л.М., один примірник договору залишився у нотаріуса, а інший вони забрали з собою. На даний момент вказаний договір перебуває у [PERSON] , нікому його він не передавав та не давав на ознайомлення та зняття копій, а також добровільно надав оригінал договору слідчому для ознайомлення та зняття копії з метою долучення до протоколу допиту. Серія та номер бланку даного договору збігаються з серією та номером бланку оспорюваного договору. 25 квітня 2018 року слідчим СУ ГУНП України в Дніпропетровській області було оголошено повідомлення про підозру [PERSON] . Окрім того, позивач зазначає, що до смерті [PERSON] була прописана за адресою [ADDRESS] та сплачувала платежі за користування комунальними послугами, що свідчить про те, що жодного договору дарування квартири [PERSON] не укладала та не підписувала, адже не продовжувала б такий тривалий час проживати у ній та сплачувати свої кошти за комунальні послуги. На підставі викладеного просить, визнати недійсним договір дарування квартири, серія та номер: 464, виданий 02.04.2008, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Л.М., за яким [PERSON] набув у власність квартиру за адресою [ADDRESS] , та скасувати державну реєстрацію права власності на ім`я [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] , № запису про право власності [NUMBER], внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: [NUMBER], від 05.02.2018 12:29:29, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М.. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року, 27 березня 2019 року, 11 листопада 2020 року витребувано докази. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року клопотання представника позивача про допит свідка [PERSON] задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від15 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Від відповідача відзив на позов не надійшов. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Лабовкіна О.О. надійшла заява, в якій просив розгляд справи закінчити без його участи та участі позивача, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , знаходячись в Державній установі «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4», від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, призначеної ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року, відмовився. Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи у судове засідання не з 'явився. Від третьої особи приватного нотаріуса ДМНО Кейтельгіссер О.М. надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Третя особа приватний нотаріус ДМНО Колодій Л.М. у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. За таких умов, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [NUMBER] від 15 грудня 2017 року (а.с.6). [PERSON] на праві власності належала квартира за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 30.07.1993 року, записане у реєстрову книгу №5п-139, 4), технічним паспортом на квартиру від 07.09.1993 року, розпорядженням органу приватизації Л-382 від 30.07.1993 року (а.с. 9-13). Згідно з відповіддю комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 739 від 23 січня 2018 року вищезазначена квартира станом на 31 грудня 2012 року належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.40). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським районним ЗАГС 03 січня 1958 року, позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.15). 18 грудня 2017 року приватним нотаріусом м ДМНО Ричкою Ю.О. зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.16). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Таким чином, позивач звертається до суду з позовом як спадкоємець першої черги за законом, оскільки є сином спадкодавця. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майнаквартира, розташована за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 464, виданий 02.04.2008 року, видавник: приватний нотаріус ДМНО Колодій Л.М. Запис про реєстрацію права власності № [NUMBER] внесено 30 січня 2018 року приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М. (а.с.23). Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року [PERSON] відповідно до договору дарування Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , подарував [PERSON] Ѕ частку зазначеної квартири. Даний договір дарування посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Колодій Л.М. на спеціальному нотаріальному бланку серії BEX № 231625, зареєстровано в реєстрі за № 1419 (а.с.76), що також підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , та листами Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 28 грудня 2018 року та 29 грудня 2020 року (а.с. 81, 173). Як вбачається з матеріалів справи, договір дарування [PERSON] [PERSON] квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , від 02 квітня 2008 року, викладений на бланку з такими самими серією та номером BEX № 231625, як і вищезазначений договір дарування Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено на оспорюваному договорі дарування, він посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Колодій Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №464 (а.с.122). Згідно з відповіддю Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 29 грудня 2020 року № 3034/01-21 договір дарування квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Колодій Л.М. 02 квітня 2008 року по реєстру за № 464, укладений між [PERSON] та [PERSON] не значиться. Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області перевірені Реєстр про реєстрацію нотаріальних дій та наряд Договорів про відчуження нерухомого майна, в фонді приватного нотаріуса ДМНО Колодій Л.М. реєстровий номер 464 був використаний 07 лютого 2008 року під іншу нотаріальну дію від іншої особи, де є відмітка про використання іншого номеру спеціального нотаріального бланку. 02 квітня 2008 року по реєстру за № 1719 був посвідчений договір дарування Ѕ частки квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , викладений на спеціальному нотаріальному бланку серії BEX № 231625 (а.с.173). Також, з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з викладеними вище обставинами внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040000000435 від 24 квітня 2018 року, [PERSON] повідомлено про підозру (а.с.43-46). Згідно з ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини першої, третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України. У статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі), п`ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши свідка, суд доходить висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню, договір дарування квартири, серія та номер: 464, виданий 02 квітня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Л.М., за яким [PERSON] набув у власність квартиру за адресою [ADDRESS] , є недійсним, державна реєстрація права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , за [PERSON] , № запису про право власності [NUMBER], від 05.02.2018, внесеного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М., підлягає скасуванню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при подані позову у розмірі 1 409,60 грн. слід стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved