Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

03.06.2021 позивачка звернулась до суду позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням остаточних позовних вимог, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 08.10.2016 Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №89, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON] . а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.12.2016. Мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Із травня 2021 вони із відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного. Спільного господарства не ведуть, примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою суду від 14.06.2021 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України. Ухвалою суду від 18.06.2021 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін, призначено проведення першого судового засідання У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання позивачка не з`явилася, належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. 21.07.2021 до суду подала заяву, у якій просила розгляд справ проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.31). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 21.07.2021 року від відповідача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності. Вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, про наслідки визнання позову повідомлений (а.с.32). Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08.10.2016 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2016 (а.с.4). Від даного шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.01.2018 Решетилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.5) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.12.2018 Решетилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.6). Подружні стосунки та спільне проживання сторони фактично припинили із травня 2021 року та поновлювати їх не збираються. Спільне господарство не ведеться. Спір майнового характеру на даний момент відсутній. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила вирішила відновити дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджується копією квитанції № 0.0.2148826656.1 від 03.06.2021 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України 03.06.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивачки підлягає поверненню 50% сплаченого нею судового збору, що становить 454 грн (908 х 50% = 454). Інші 50% сплаченого позивачкою судового збору, що становить 454 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved