Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

04.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «СК «Здорово», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03.11.2017 року о 20 год. 20 хв. [PERSON] ,керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , по вул.С.Петлюри біля будинку № 13 в м.Києві, порушив п.12.1 ПДР України, а саме не обрав безпечної швидкості рух, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з належним позивачці транспортним засобом марки «Honda HR-V», номерний знак [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 11.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. На час заподіяння шкоди цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , застрахована не була. Вартість матеріального збитку, завданого позивачці, внаслідок пошкодження його транспортного засобу, згідно звіту про оцінку № 04/04/18 від 03.04.2018 року, виконаного [PERSON] складеного на замовлення позивачки, становить 40468,86 грн. Позивачка, намагаючись врегулювати спір у досудовому порядку, 11.04.2018 року направила до відповідача претензію з обґрунтуванням вимог, однак вона залишилась поза його увагою.Таким чином, позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП в сумі 40468,86 грн., витрати, пов`язані зі складанням звіту про оцінку вартості матеріального збитку в сумі 1500,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3400,00 грн., а тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 12.06.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 09.10.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі. 30.10.2017 року судом залучення до участі у справі ПрАТ «СК «Здорово» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою від 18.12.2018 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні, проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 03.11.2017 року о 20 год. 20 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , по вул.С.Петлюри біля будинку № 13 в м.Києві, порушив п.12.1 ПДР України, не обрав безпечної швидкості рух, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення зналежним позивачці транспортним засобом марки «Honda HR-V», номерний знак [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 11.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно з положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та його обставини, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП транспортний засіб марки «Honda HR-V», номерний знак [NUMBER] , що належить позивачці на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 30.04.2011 року Центром 8005, отримав механічні пошкодження. Відповідно до Звіту № 04/04/18, складеного 30.04.2018 року ФОП [PERSON] на замовлення позивачки,вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Honda HR-V», номерний знак [NUMBER] , складає 40468,86 грн. Відповідачу направлялась пропозиція досудового врегулювання,відповідно до якої йому було запропоновано в добровільному порядку відшкодувати збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою, винуватцем якої він є, та сплатити суму в розмірі 40468,86 грн., згідно з вказаним Звітом, що підтверджується копією відповідної пропозиції від 10.04.2018 року, копіями фіскальних чеків. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Заперечуючи щодо задоволення даного позову, відповідач в обґрунтування відсутності підстав для стягнення з нього суми матеріального збитку, вказав, що на момент ДТП його цивільна-правова відповідальність, як власника транспортного засобу «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , була застрахована на підтвердження чого надав суду копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів уПрАТ «СК «Здорово» № АМ/0009546,відповідно до якого сума страхового ліміту за шкоду завдану майну встановлена 100000,00 грн., при цьому розмір франшизи складає 1000,00 грн. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п.72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц). Натомість, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (п.73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц). Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивач не звернувся до ПрАТ «СК «Здорово» із заявою про настання страхового випадку, що відбувався 03.11.2017 року, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на момент вчинення ДТП. Відповідно до п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно з копією страхового полісу, який наданий відповідачем, розмір франшизи становить1000,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована, позивачка до страховика відповідача у встановленому законом порядку не зверталась, а тому суд вважає, що відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума франшизи, яка передбачена договором страхування, а саме 1000,00 грн. Разом з тим,суд не знаходить правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат, пов`язаних зі складанням звіту про оцінку вартості матеріального збитку в сумі 1500,00 грн., оскільки в даному випадку вказаний звіт не був використаний судом як доказ при визначенні розміру відшкодування шкоди позивачці з відповідача. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн., а також документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 80,92 грн .

Outcome: partial