Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

02.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; третя особа - виконавчий комітет Буківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування заявлених вимог, позивачка зазначає, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в будинку не проживають більше 15 років. Їх реєстрація порушує право позивача на повноцінне користування власністю, впливає на оплату комунальних послуг, тощо, у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади, про причини неявки не повідомили, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, обставини вказані у позові підтвердив, просив слухати справу у його відсутність. Третя особа до суду не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи. Клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До такого висновку суд дійшов з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2020 року (а.с.7). Зі слів [PERSON] , відповідачі у належному їй будинку не проживають без поважних причин більше року, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Буківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №02-25/330 від 02.07.2020 року (а.с.8). У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідачів у житловому будинку належному позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі втратили право на користування будинком, що належить позивачу у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад один рік, а тому позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. покласти на відповідачів, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved