Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

03.03.2020 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеса з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 08.04.2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеса справу передано до Красноокнянського районного суду Одеської області за підсудністю. 15.05.2020 року справу передано судді Бурдинюк О.С. 19.05.2020 року відкрито провадження у даній справі. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що 04.03.2016 року, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 219. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, підчас спільного проживання відносини поступово погіршувалися, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги та любові, мають різні погляди на життя, виховання дитини, побут, ведення господарства, відпочинок, у зв`язку з чим між ними часто виникали непорозуміння і тому позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам.\~ Шлюбні відносини фактично припинені з початку 2018 року і по теперішній час не відновлені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач, повідомлена\~ належним чином у судове засідання не з`явилася, надавши заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову, а також зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] /а.с.30, 34/. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти його задоволення /а.с.26/. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд прийняв рішення про розгляд справи\~ без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 04.03.2016 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 219 (свідоцтво про шлюб серії\~ [NUMBER] ) /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сім`ї стало те, що між сторонами виникають часті непорозуміння та сварки, у зв`язку з втратою один до одного почуття поваги та любові, мають різні погляди на життя, виховання дитини, побут, відпочинок, ведення господарства. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України, встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У зв`язку з тим, що під час підготовки справи до розгляду були виявлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції\~ інтересів подружжя, суд не надавав строку на примирення і приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї\~ неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, вона має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем. Ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. (50% від 840,80 грн., сплаченого позивачем при поданні позову через термінал № [NUMBER] , ПАТ «Універсальний Банк», за квитанцією №1941550673 від 03.03.2020 року. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved