Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

04.03.2014 року ПАТ звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №346 у розмірі 216251 грн. 51 коп., з тих підстав, що ПАТ та відповідач 21 травня 2008 року у письмовій формі уклали договір про іпотечний кредит. Відповідно до умов договору ПАТ зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 124 138 грн. на строк до 20 травня 2028 року на споживчі цілі на придбання двокімнатної квартири в [ADDRESS], під 17 % річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього. Відповідач у встановлені договором строки обов'язки по сплаті заборгованості по даному договору не виконав, у зв'язку з чим ПАТ звернувся з вказаним позовом до суду. Зіславшись на систематичне порушення позичальником основного зобов»язання та утворення у зв»язку з цим заборгованості по кредиту на загальну суму 216 251 грн. 51 коп, з яких 91 326 грн. 38 коп. - заборгованість основного боргу, 25 483 грн. 62 коп. - прострочена заборгованість по основному боргу, 58 075 грн. 40 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 38 393 грн. 33 коп. - сума пені та 2972 грн. 78 коп. - сума несплачених комісійних, ПАТ просив суму заборгованості стягнути у повному обсязі достроково та покласти на відповідача судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Підстав для застосування судом строків позовної давності не вбачає. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд застосувати окремо по кожному платежу кредитної заборгованості строк позовної давності, який сплинув у лютому 2012 року, хоча позов пред»явлено у березні 2014 року. До розрахунку по пені просить застосувати строк позовної давності в один рік, який теж сплинув. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухав пояснення представників сторін, дослідив письмові докази, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 21 травня 2008 року ПАТ та [PERSON] у простій письмовій формі уклали договір про іпотечний кредит № 346 та додатки до договору з графіком погашення кредиту та відсотків за ним, що є невід»ємною частиною договору, які сторони підписали. Відповідно до умов договору ПАТ зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 124 138 грн. на 20 років, з терміном остаточного погашення не пізніше 20 травня 2028 року, на споживчі цілі на придбання двокімнатної квартири в [ADDRESS], під 17 % річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього . [PERSON] суму кредиту у розмірі 124138 грн. отримав в установі банку, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3161 від 21 травня 2008 року, та у встановлені кредитним договором до 9 числа місяця, наступного за звітним, платежі у сумі 517 грн. 24 коп. та проценти, відповідно до графіку погашення ( п.1.5), не вносив, обов'язки по сплаті заборгованості по кредитному договору належним чином не виконав. У подальшому, 27 лютого 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 346, в якій сторони погодили строк сплати по кредиту до 9 числа місяця, наступного за звітним, по всім видам платежів. Але незважаючи на взятті на себе обов»язки по кредитному договору, позичальник порушив умови його виконання та з січня 2009 року чергові платежі сплачував нерегулярно, а з лютого 2010 року припинив сплачувати платежі по тілу кредиту та комісійні, з 27.12.2013 року платежі по відсотках, які до цього сплачував теж в порушення графіку, що вбачається з розрахунку та графіку погашення заборгованості. Судом встановлено, що 04.02.2010 року банком було зараховано у розмірі 2128 грн. по тілу кредиту, 5269 грн. - на погашення відсотків та 500 грн. на оплату комісійних. Що стосується відсотків після вказаної дати, то в подальшому всі платежі, які оплачував позичальник по кредиту не в повному обсязі, банком зараховувались на погашення прострочених процентів за користування кредитом, так як таке прострочення мало місце, що передбачено п.1.7 Договору щодо черговості грошових зобов»язань (29.11.2010 року - 500 грн. , 27.01.2011 року -1000 грн., 22.03.2011 року - 1000 грн., 07.06.2011 року -500 грн., 02.09.2011 року - 500 грн., 04.10.2011 року - 500 грн., 07.11.2011 р.-1500 грн., 14.11.2011 р. -1000 грн., 26.12.2011 р. - 500 грн., 01.02.2012 р. - 500 грн., 20.07.2012 р. - 500 грн., 14.09.2012 р.- 500 грн., 18.10.2012 р. -1000 грн., 17.12.2012 р. - 1000 грн., 30.09.2013 р. -3000 грн., 01.11.2013 р. - 3000 грн., 29.11.2013 р. - 3000 грн., 27.12.2013 р.- 2000 грн.) Станом на 04.03.2014 року, згідно розрахунку ПАТ, який відповідач належними та допустимими доказами не спростував, заборгованість за договором становить 216 251 грн. 51 коп, з яких 91 326 грн. 38 коп. - заборгованість основного боргу, 25 483 грн. 62 коп. - прострочена заборгованість по основному боргу, 58 075 грн. 40 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 38 393 грн. 33 коп. - сума пені та 2972 грн. 78 коп. - сума несплачених комісійних. Останній платіж, якій провів позичальник по вказаному договору, був 27 грудня 2013 року та був зарахований банком на погашення прострочених процентів, що підтверджується самим розрахунком та меморіальним ордером №34041654 від 27.12.2013 року. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов'язань, відповідач суду не надав. Встановив вказану заборгованість по кредиту, відповідно до розгорнутого розрахунку заборгованості за кредитом та нарахованої пені на прострочену заборгованість по основному боргу та по відсотках, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності до основного боргу, простроченої заборгованості, відсотків та наявність підстав для зменшення розміру пені у межах строку позовної давності до 35 572 грн. 65 коп. через ту обставину, що сума пені у розмірі 2820 грн. 68 коп. пред»явлена позивачем поза трьохрічним строком позовної давності, який судом рахується відповідно до п.7.8 кредитного договору, в якому сторони позовну давність щодо пені збільшили до трьох років, що відповідає положенням ст. 259 ЦК України. Суд приходить до висновку, що всі оплати які були здійснені по кредиту позичальником після 04.02.2010 року та зараховані банком на погашення прострочених процентів, свідчать про ту обставину, що позичальник внесенням чергового платежу по кредиту переривав строк позовної давності. Також було встановлено, що ПАТ до звернення з вказаним позовом до суду, направляв вимоги позичальнику про усунення порушень по кредитному договору, які позичальник особисто отримував ( вимога від 22.09.2011 року отримана 17.10.2011 року; вимога від 24.09.2013 р. отримана 01.10.2013 року), після чого останній сплачував деякі платежі по кредиту. Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги банком були пред»явлені в межах строку позовної давності, окрім пені у розмірі 2820 грн. 68 коп. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.3.ч.1. ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Враховуючи встановлення судом, що відповідачем взятті на себе зобов»язання не виконані, чим були порушені умови кредитного договору № 346 від 21 травня 2008 року, у позивача виникло право щодо стягнення суми заборгованості з позичальника у примусовому порядку достроково ( п. 3.4 Договору) у розмірі 213 430 грн. 83 коп., з яких 91 326 грн. 38 коп. - заборгованість основного боргу, 25 483 грн. 62 коп. - прострочена заборгованість по основному боргу, 58 075 грн. 40 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 35 572 грн. 65 коп. - сума пені та 2972 грн. 78 коп. - сума несплачених комісійних. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, що складаються з суми судового збору, сплачених позивачем під час пред»явлення позову на суму 2162 грн. 52 коп. підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2134 грн. 31 коп.

Outcome: partial