Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

02.07.2015 року позивач ПАТ КБ «Приват банк» звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом в якому просить суд визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Харківського міського нотаріальна округу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2012 р. у цивільній справі № 2012/4354/2012 р.; зобовязати відповідача видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу від 28.02.2007р., посвідчений за реєстровим № 1320 приватним нотаріусом Харківське міського нотаріального округу [PERSON] Крім того позивач просить зобовязати відповідача видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу від 28.02.2007р.. посвідчений за реєстровим № 1314 приватним нотаріусом Харківська міського нотаріального округу [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2012 р. задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. За цим судовим рішенням позивачу надано право продажу нежитлової будівлі літ З-1, загальною площею 936,5 кв.м. та нежитлової будівлі літ. И- 1 , загальною площею 57,2 кв.м., що розташованна адресою: м. Харків, вул. Жовтневої Революції, буд. 167 для задоволення вимог за кредитним договором № 58/А-07 від 28.12.2007 р. Вони є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки. Для продажу нежитлових будівель їм необхідні правовстановлюючі документи. Такими документами є договора купівлі-продажу від 28.02.2007р., посвідчені за реєстровими номерами 1320 та 1314 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]. Враховуючи, що вони не були стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ у них відсутній, а без наявності цього документу вони не можуть укласти договір купівлі-продажу, так як відповідно до положень ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріт» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подаю/ документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Також позивач зазначає, що вони звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договорів купівлі продажу від 28.02.2007р., посвідчених за реєстровими номерами 1320 та 1314 , але відповідач відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії, аргументувавши посиланням на те, що дублікати нотаріально посвідчень документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Але вони не погоджуються із відмовою відповідача у видачі дублікату правовстановлюючого документу, оскільки по-перше, на сьогодні існує акт застосування законодавства, яким є судове рішення від 18.09.2012 р., згідно цього рішення банку надані усі права, що необхідні для продажу квартири, яка перебуває в іпотеці. Якщо у банка немає правовстановлюючого документ на це майно з причини його втрати іпотекодавцем, то логічно що в банку виникає право на отримання дублікату такого документу. По-друге, слід зазначити на Існуючу колізію між статтею 53 Закону України Про нотаріат і статтею 38 Закон України Про іпотеку. Стаття 53 Закону України Про нотаріат передбачає, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише юридичним і фізичним особам, за дорученням яких або в відношенні яких здійснювалися нотаріальні дії. Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж Предмету іпотеки. Наявність у іпотекодержателя для продажу предмету іпотеки за логікою речей дозволяє йому отримувати усі документи. На думку позивача, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дії з підстав неоднозначного розуміння рішень суду в цивільних справах не передбачена Законом України Про нотаріат, отже відмова у видачі дублікату правовстановлюючого документу з підстави неоднозначного розуміння рішення суду від 18.09.2012 р. у цивільній справі № 2012/4354/2012 р. є незаконною. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приват банк» не зявилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заперечення на позов та заяву, в якій позов не визнав та проси розглядати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Як встановлено судом, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2012 р. задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. За цим судовим рішенням позивачу надано право продажу нежитлової будівлі літ З-1, загальною площею 936,5 кв.м. та нежитлової будівлі літ. И- 1 , загальною площею 57,2 кв.м., що розташованна адресою: м. Харків, вул. Жовтневої Революції, буд. 167 для задоволення вимог за кредитним договором № 58/А-07 від 28.12.2007 р. Вони є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки. (а.с. 4-6) ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договорів купівлі продажу від 28.02.2007р., посвідчених за реєстровими номерами 1320 та 1314 , але відповідач відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії, посилаючись на те, що банк не стороною договорів купівлі-продажу, а тому видати дублікати договорів буде суперечити вимогам ст.. 53 Закону України «Про нотаріат». (а.с. 8) Згідно ч.1 ст.53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч.5 ст.8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Як вбачається зі справи, банк звернувся з заявою про отримання дублікату договору купівлі-продажу квартири не у зв'язку з втратою або зіпсуванням цього документа, а з метою продажу майна, яке є предметом іпотеки на підставі рішення суду, а такі підстави надання дубліката документа Законом не передбачені. За змістом ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат» дублікат втраченого документа видається нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Як вбачається зі справи, банк не є особою, за дорученням якої або щодо якої вчинено нотаріальну дію, а саме: не є стороною посвідчених нотаріусом договорів купівлі-продажу. Доводи позивача про те, що наведені нотаріусом підстави для відмову у задоволенні заяви банку про видачу дубліката не передбачені ст.49 Закону України «Про нотаріат», судом не приймаються з наступного. Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. Наведений в ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» перелік підстав для відмови у видачі дубліката документа стосується осіб, які мають право на отримання дубліката документа, тобто перелічених у першому реченні ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат», та підстав для його отримання, тобто лише у разі втрати або зіпсування документа, як це передбачено ч.1 ст.53 Закону України «Про нотаріат». Що ж стосується осіб, які у першому реченні ч.5 ст.8 Закону України «Про нотаріат» не передбачені, то для них підставою для відмови у видачі дубліката документа слід вважати обмеження, передбачені ч.5 ст.8 та ч.1 ст.53 Закону України «Про нотаріат», про що зазначено в п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», яким встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії в інших випадках, передбачених цим Законом України «Про нотаріат». Отже слід визнати, що нотаріус, відмовляючи банку у видачі дублікату договору, правильно керувався положеннями ч.5 ст.8 та ч.1 ст.53 Закону України «Про нотаріат», якими не передбачено видачу дубліката банку, який не є особою у нотаріальній дії, та з підстав, які не передбачені законом. Посилання позивача на рішення суду, яким банку надані повноваження на здійснення продажу майна, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки нотаріус у тій справі участі не приймав, повноваження банку щодо отримання дублікату документа не були предметом спору і про надання банку таких повноважень судове рішення не було ухвалене. Крім того посилання позивача на те, що щодо наявності колізії між нормами Законів України «Про іпотеку» та «Про нотаріат» є безпідставними, оскільки колізія між законами має місце у разі, коли різними законами по різному врегульовано ті самі правовідносини. Натомість Законом України «Про іпотеку» питання яким саме чином банк має реалізувати своє право на продаж предмета іпотеки передбачене ст.38 цього Закону не врегульоване. Зокрема Законом України «Про іпотеку» не регульоване питання щодо видачі нотаріусом за заявою іпотекодержателя дубліката правовстановлюючого документа, необхідного для реалізації права на продаж іпотечного майна. Отже колізії між Законами України «Про іпотеку» та «Про нотаріат» щодо спірного питання немає, тому такі доводи є необґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У даному випадку нотаріусом при відмові у задоволенні заяви банку про видачу дубліката документа з підстав, передбачених законом, ніяким чином права, свободи чи інтереси банку не були порушені. Відсутність правового врегулювання спірного питання не є підставою для визнання незаконними дій нотаріуса щодо відмови у видачі дубліката документа та для задоволення позову банку про зобов'язання нотаріуса вчинити нотаріальні дії всупереч нормам діючого законодавства. З огляду на це, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed