Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 17 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Піщівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 5. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя не склалось. Перебування в шлюбі суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Тому просить розірвати шлюб, сина залишити на своєму вихованні та стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно, та судовий збір. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо його задоволення. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому виконавчим комітетом Піщівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області шлюбі з 17 жовтня 2011 року, актовий запис № 5. (а.с.13). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога стосовно розірвання шлюбу є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Окрім цього, підлягає позовна вимога щодо залишення дитини на вихованні з матір'ю. Відповідно до довідки виконкому Дідовицької сільської ради № 480 від 22.10.2014 року дитина проживає разом з [PERSON]. (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку, що сина [PERSON], [INFO], слід залишити на вихованні з матір'ю. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2015 до 30.11.2015 рок становить 1286,00 грн. Оскільки, позивачем не було надано доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх доходів, суд вирішив стягнути із відповідача аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 520,00 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати.

Outcome: partial