Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

04.04.2019 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 02.08.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча фізично здоровий, може працювати, інших утриманців не має. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.04.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено розгляд справи по суті. 06.08.2019 позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. 06.08.2019 у судовому засіданні представники відповідача адвокати Вдовцова К.Л. та Самородова О.П. позов визнали частково, не заперечували проти стягнення аліментів, однак просили визначити спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісяця. Додатково суду пояснили, що середньомісячний дохід відповідача становить приблизно 4000-5000 грн. Діти сторін хворіють і відповідач несе додаткові витрати на їх лікування. Так, діти проходили лікування у м. Санкт-Петербурзі і всі витрати оплатив відповідач. Також дохід відповідача є мінливим, він не отримує пенсію, заробітну плату чи інші щомісячні доходи. За таких підстав представники вважають, що найбільш доцільним буде призначення аліментів у твердій грошовій сумі, а розмір аліментів по 1000 грн. на кожну дитину є найбільш справедливим та фінансово можливим для відповідача. Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З 02.08.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2019 (а.с. 7). В даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] 9а.с. 5) та серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до довідки відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області від 07.03.20219 за № 1039 діти сторін зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 8). Крім цього, як вбачається з довідки комунального некомерційного підприємства «Могилів-Подільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 20.05.2019 № 613//05-14 дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться на диспансерному обліку у лікарів окуліста та педіатра, є інвалідом дитинства по зору та потребує консультації та подальшого нагляду у тифлопедагога (а.с. 25). Вказане також підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 24). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, достатньому для забезпечення їх потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей і позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При визначенні способу стягнення та розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому за змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів. Так як заява про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі від позивача не надходила, суд не вправі самостійно визначити стягнення аліментів у такий спосіб. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 04.07.2018 у справі № 490/4522/16-ц. Крім цього, надана відповідачем копія трудової книжки та відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких [PERSON] не є офіційно працевлаштованим, не свідчить про мінливий дохід останнього, який би не дозволяв йому сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивач та не може бути підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. За таких підстав суд вважає, що аліменти на утримання малолітніх дітей сторін слід стягувати у спосіб, визначений позивачем, а саме у частці від усіх доходів (заробітку) відповідача. При цьому суд також бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, що підтвердили в судовому засіданні представники відповідача, а тому має можливість працювати та заробляти таку суму, щоб сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у розмірі достатньому для їх гармонійного розвитку. Також суд зауважує, що середня заробітна плата працівника для даної місцевості складає 7236,00 грн., а тому 1/3 частка від даної суми майже дорівнює тому розміру аліментів, які визнав відповідач. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд також враховує матеріальне становище та стан здоров`я малолітніх дітей сторін та відповідача, відсутність доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб та зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, а також з урахуванням часткового визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved