Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

03 червня 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 53/300 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Одинцова, 47 «б», в порядку спадкування за законом майна [PERSON], померлого 23.02.2001р. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначила, що після смерті батька [PERSON], померлого 23.02.2001р., відкрилася спадщина на 53/300 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Одинцова, 47 «б». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.04.1995р., реєстровий номер №3-6302, 53/100 частин вказаного будинку належало померлому, позивачці та її сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Право власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 28.06.1995р. під № 3122 стор. 158 кн. 134 пр. Позивачка вважає, що вона як донька померлого є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині немає. Її матір, [PERSON], не є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки на час смерті батька їх шлюб було розірвано. Однак, мати фактично проживала з позивачкою та батьком однією сім»єю більш як пять років до відкриття спадщини, тому є спадкоємцем четвертої черги за законом. На момент відкриття спадщини позивачка постійно проживала в спадковому будинку, тому прийняла спадщину в вигляді 53/300 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Одинцова, 47 «б». Нотаріус відмовив позивачці в видачі документів на спадщину, оскільки в Свідоцтві про право власності на житло від 19.04.1995р. не вказано частки, що належить співвласникам. Позивачка у попередньому судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги та просила суд встановити, що частки співвласників в домоволодінні за адресою: м. Одеса, вул. Одинцова, 47 «б», відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 19.04.1995р., реєстровий № 3-6302 були наступними: [PERSON] 53/300 частин, [PERSON] 53/300 частин, [PERSON] 53/300 частин, та визнати за нею право власності на 53/300 частин зазначеної житлового будинку в порядку спадкування за законом майна [PERSON], померлого 23.02.2001р., про що надала письмову заяву. Відповідачі не заперечували проти задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження органу приватизації від 19.04.1995р. за № 56461 будинок, що знаходиться за адресою м. Одеса, вулиця Одинцова, 47 «Б» передано в спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], уповноваженим власником квартири визначено [PERSON] (а.с.11). Згідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.04.1995р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, 53/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Одинцова, 47 «Б» дійсно належить на правах спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Відповідно до повідомлення КП «ОМБТІ та РОН» від 16.08.2010р., вбачається, що станом на 16.08.2010р. 53/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Одинцова, 47-Б зареєстровані за [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно до свідоцтва про шлюб, виданого 15.01.2010р. Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, вбачається, що [PERSON] після одруження взяла прізвище чоловіка [PERSON] Відповідно до ч.1,2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно до ч.1,2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками з домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 23.02.2001р. [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис за № 1829 та видане свідоцтво про смерть від 24.02.2001р. (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на 53/300 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Одинцова, 47 «б». Позивачка по справі [PERSON] після смерті батька [PERSON] фактично прийняла спадщину після його смерті, продовжувала проживати у зазначеному будинку та сплачувати комунальні платежі, згідно до довідки від 01.02.2007р. №4, що видана Дільницею №1 ДЄЗ «Південно-Західний» Виконавчого комітету Одеської міської ради та довідки виписки з домової книги про склад сім»ї та прописки від 06.05.2010р. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] свої права на спадщину не заявляли, із відповідною заявою про прийняття спадщини у Сьому одеську державну нотаріальну контору не зверталися, що вбачається з фотокопії спадкової справи № 137/07 до майна [PERSON], який помер 23.02.2001р. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Позивачка звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори м. Одеси з заявою про прийняття спадщини на частку майна, яке належало [PERSON], але їй було відмовлено у звязку з невизначеністю часток в правовстановлюючих документах, що підтверджується відповіддю Сьомої одеської державної нотаріальної контори від 02.02.2007р. (а.с.22), що змусило її звернутися до суду із зазначеним позовом. Відповідно до фотокопії спадкової справи № 137/07 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до майна [PERSON], який помер 23.02.2001р. звернулася його донька [PERSON], 05.01.1971р. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відомостей про інших спадкоємців немає. Після дослідження матеріалів справи, суд вважає, що пояснення заявниці відповідають і не суперечать зібраним по справі доказам. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасників спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Крім того, відповідно до ст.368 ЦК України спільною власністю вважається спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Відповідно до ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України, у разі виділу (поділу) майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними. Такі ж положення закріплені в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р., відповідно до якого у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві власності по 53/300 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Одинцова, 47-б, кожному, що не заперечувалося сторонами по справі. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті батька позивачка продовжує мешкати в житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Одинцова, 47 «б» і користуватися нею, як своєю власністю у повному обсязі. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка [PERSON] такої заяви не робила та звернулася до суду з цим позовом намагаючись оформити свої спадкові права. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, а також те, що відповідачі по справі повністю підтримали позовні вимоги [PERSON], суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved