Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

03.12.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою та із заявою про доповнення і зміни до позову від 18.12.2019 року (а.с. 16-19) на обґрунтування якої зазначив, що він є мешканцем квартири [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в яку здійснюється ДКП «Луцьктепло». Оплата вказаних послуг він здійснює в розмірі обов`язкового платежу з урахуванням житлової субсидії. В період з травня 2017 року по квітень 2018 року внаслідок позбавлення його житлової субсидії, він не мав можливості сплачувати кошти за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки нарахована до сплати сума перевищувала розмір його пенсії. Разом з тим, у період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої та завищеної ціни на природний газ, на підставі Постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року, яка рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття. Таким чином, йому, як побутовому індивідуальному споживачу житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води, вказані послуги в період із 01.05.2016 року по 01.03.2019 року надавалися за вартістю, до складу яких входили витрати на придбання природного газу, за ціною, визнаною судовим рішенням незаконною та економічно необґрунтованою. Крім того, на його звернення відповідачем, в межах своєї компетенції, було повідомлено, що ДКП «Луцьктепло» не є ліцензіатом НКРЕКП у сфері теплопостачання і ліцензування його діяльності здійснюється Волинською обласною державною адміністрацією, а тарифи встановлюються Луцькою міською радою. При цьому, органом місцевого самоврядування було встановлено тарифи на комунальні послуги в збільшеному розмірі на 12,6 %. Враховуючи викладене, просить суд зобов`язати ДКП «Луцьктепло» здійснити наступні дії: перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, нарахованої йому в період з 01.05.2016 року по 01.03.2019 року; перерахунок вартості тарифу на послугу з централізованого опалення, нарахованої в період з жовтня 2017 року по квітень 2019 року, зі знижкою на 12,6% за 1 кв.м. за місяць; перерахунок вартості послуги з постачання гарячої води, нарахованої йому в період з 01.05.2016 року по 01.03.2019 року. 08.01.2020 року від відповідача ДКП «Луцьктепло» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого ДКП «Луцьктепло» заперечує щодо задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного. Так, діючі тарифи на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання затверджені рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 30.11.2018 року № 777-1, та залишаються чинними до встановлення нових. В свою чергу, перерахунок та затвердження нового тарифу можливе лише після укладання відповідного договору постачання природного газу з ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна», з урахуванням зниження ціни на природний газ. Суб`єктами правовідносин, відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання» виступають КМУ, НКРЕКП, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та органи місцевого самоврядування, що унеможливлює прийняття відповідних рішень про перерахунок коштів кінцевим постачальником послуг, зокрема, ДКП «Луцьктепло». Разом з тим, на даний час рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року перебуває на перегляді в суді касаційної інстанції. На підставі викладеного та враховуючи ту обставину, що у ДКП «Луцьктепло» відсутні правові підстави для здійснення перерахунку вартості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до величини, якою вона була до моменту прийняття постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 24.01.2020 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву у якій останній зазначає, що вказані у відзиві доводи жодним чином не спростовують обставини, викладені в обгрунтування заявлених ним позовних вимог. Вказує, що згідно рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року, в тому числі ДКП «Луцьктепло», має поновити право особи до того стану, який існував до прийняття постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року. Звертає увагу на ту обставину, що ним заявлено вимогу на перерахунок тарифів за врегульованою ціною (розрахування тарифів на послугу з транспортування та розподілу природного газу, а також податків і зборів), а не на повернення коштів. Вважає заперечення ДКП «Луцьктепло» проти позову безпідставними (а.с. 33-35). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, заяві про доповнення і зміни до позову та у відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог із зазначених у відзиві на позовну заяву підстав, просила в їх задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються ДКП «Луцьктепло», в квартиру [ADDRESS] . Вказана обставина сторонами не оспорюється. Судом також встановлено, що [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про перерахунок оплати за надані послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, однак своїм листом № 4359/14 від 24.10.2019 року ДКП «Луцьктепло» було відмовлено в задоволенні вимог позивача та роз`яснення його право на оскарження відповіді у встановленим чинним законодавством порядку (а.с. 9-10). Так, свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що йому, як побутовому індивідуальному споживачу житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води, вказані послуги в період із 01.05.2016 року по 01.03.2019 року надавалися за вартістю, до складу яких входили витрати на придбання природного газу, за ціною, визнаною судовим рішенням незаконною та економічно необґрунтованою. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Положенням ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади; Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Судом враховується, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно із ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2 ст. 32 «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Частиною 4 ст. 5 «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у в сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є державним колегіальним органом, що здійснює регулювання діяльності у сфері теплопостачання (крім діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні або поновлювані джерела енергії), централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів для об`єктів, які обслуговують населені пункти з чисельністю населення понад 100 тисяч осіб, та об`єктів з потужністю перероблення чи захоронення понад 50 тисяч тонн або 200 тисяч метрів кубічних побутових відходів на рік. Постановою НКРЕКП № 377 від 24.03.2016 року було затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Порядок). Згідно з п. 1.2 Порядку, він застосовується під час установлення НКРЕКП тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у п. 1.1 цього розділу, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів. Тарифом на надання послуг з централізованого опалення є вартість надання одиниці послуги з централізованого опалення відповідної якості, розрахована на основі економічно обґрунтованих планових витрат з урахуванням витрат на покриття витрат, планового прибутку, врахованого у тарифі на теплову енергію, які встановлюються НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість. Таким чином, ціна на паливно-енергетичні ресурси є складовою прямих матеріальних витрат, які включаються до складу планової виробничої собівартості, що входить до структури тарифу на послуги з централізованого опалення. Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року було затверджене Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). Пунктом 5 цієї постанови визначено, що ця постанова діє з 01.10.2015 року по 01.04.2017 року. Згідно п. 3.4 цього Положення (у редакції станом на 31.03.2016 року), ним покладається, зокрема, обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та в порядку, що визначені п.п. 15-17 цього Положення. Так, п. 16, зокрема, визначено, що НАК Нафтогаз України постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка у період з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року включно визначається для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення населенню для виробників теплової енергії, які безпосередньо приєднані до магістральних газопроводів, - в розмірі 1843,28 грн. за 1000 куб.м.; для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення для всіх інших виробників теплової енергії - 1770,74 грн. за 1000 куб.м. Постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 758 внесено зміни. Так, п. 16 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) викладено у новій редакції, за змістом якої, зокрема, ПАТ «НАК «Нафтогаз України у період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною з метою надання послуг з опалення населенню в розмірі 4942 грн. за 1000 куб.м. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року у справі № 826/9665/16, постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року № 758 визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 року. Зазначене рішення Окружного адміністративного суду м. Києва набуло законної сили 08.07.2019 року після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 08.07.2019 року про залишення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва без змін. Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017 року затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Ця постанова чинна у період з 01.04.2017 року по 01.11.2018 року (п. 3 постанови). Пунктом 3.4 зазначеного Положення визначено, зокрема, обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору). За змістом п. 12 Положення постачання природного газу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється за цінами, визначеними відповідно до пункту 13 цього Положення. Згідно п. 13 Положення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з 01.04.2017 року здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 10-12 цього Положення для виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення населенню за ціною, що становить 4942 грн. за 1000 куб. метрів (без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, які підлягають обов`язковій оплаті відповідно до умов договорів розподілу природного газу та величини торговельної надбавки (націнки) постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, максимальний рівень якої визначений п. 14 цього Положення). Слід зазначити, що ця постанова Кабінету Міністрів не оскаржувалась, відомостей про її скасування немає, і вона була чинна у період з 01.04.2017 року по 01.11.2018 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду № 757/31606/15-ц викладено висновок, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок, однак, станом на теперішній час постанови НКРЕКП, якими встановлені тарифи за період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року судом не скасовані. В той же час судом скасовано Постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року, на виконання якої були підвищені тарифи на послугу з централізованого опалення шляхом внесення змін до постанови НКРЕКП, якою встановлені тарифи. Згідно із ст. 15 ЗУ «Про теплопостачання» державне регулювання у сфері теплопостачання здійснюється Кабінетом Міністрів України та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень Кабінету Міністрів України належить затвердження порядку формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування. Так, розрахунки тарифів на теплову енергію та послуги виконані з дотриманням вимог Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 21 вищевказаного порядку витрати на придбання палива формуються відповідно до діючих цін на паливно-енергетичні ресурси. Підтвердженням діючої ціни і підставою її застосування у розрахунку витрат на паливо є укладений договір з постачальником природного газу. Тому, перерахунок та затвердження нового тарифу на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води можливе лише після укладення відповідного договору постачання природного газу з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», який має враховувати зниження ціни на природний газ. Разом з тим, на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року № 750 «Про затвердження порядків зарахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення» кошти, які надходять від споживачів як оплата за послуги з водопостачання, зараховуються на рахунки із спеціальним режимом використання, що відкриті в банківських установах для ДКП «Луцьктепло». При цьому, більша частина таких коштів, в частині паливної складової, спрямовується на рахунки ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як постачальника природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки, а решта на рахунки відповідача. Враховуючи вищевикладене, суб`єктами відносин відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні-послуги» та ЗУ «Про теплопостачання» виступають Кабінет Міністрів України, НКРЕКП, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та органи місцевого самоврядування, що унеможливлює прийняття відповідних рішень про перерахунок коштів кінцевим їх постачальником - ДКП «Луцьктепло», оскільки такий надає послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виключно в межах затверджених тарифів. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] до ДКП «Луцьктепло» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», з урахуванням того, що в задоволенні позову останнього відмовлено, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави. На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання»,

Outcome: dismissed