Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

03 грудня 2013 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Макіївської міської ради про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності у порядку спадкування, мотивуючи вимоги тим, мотивуючи позовні вимоги неможливістю в установленому законом порядку прийняти спадщину після смерті матері. Ухвалою місцевого суду від 18 лютого 2013 року позовна заява [PERSON] до Макіївської міської ради в частині вимог про визнання права власності у порядку спадкування залишена без розгляду за заявою позивача. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, вказані в позовній заяві, та зазначив, що 24 січня 2001 року квартира [ADDRESS] була приватизована ним, його батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] у спільну сумісну власність. Однак [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на належну йому частку квартири. Він зареєстрований у спірній квартирі та проживав в ній разом з матір'ю на час її смерті, тому із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування звернувся до нотаріальної контори тільки травні 2013 року. Однак державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування за законом було відмовлено на підставі того, що в праві спільної сумісної власності не визначені частки кожного власника. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить суд визначити розмір часток його померлої матері [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житлове приміщення, визнавши їх рівними. Відповідач - Макіївська міська рада, яка належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні, просить розглянути справу за відсутності їх представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду За заведених обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належите особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно свідоцтву про право власності на житло, виданого управлінням виконавчого комітету по обліку, розподілу і приватизації житла Макіївської міської ради народних депутатів Донецької області від 24 січня 2001 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Назване свідоцтво зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївка» за № 49981 26 лютого 2001 року. [PERSON] померла [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей міського відділу реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 2291, що підтверджено даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482 - ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Зазначеним законом не визначено умов, за яких один із членів сім»ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі. Співвласник спільної сумісної власності, як встановлено в статті 370 Цивільного кодексу України, має право на виділ у натурі частки із спільного майна, що може бути після визначення ідеальних часток співвласників у праві спільної власності. При визначені розміру часток співвласників вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З матеріалів справи убачається, що домовленості між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зміну розміру їх ідеальних часток у праві власності на квартиру не було, питання про визначення часток у спільній сумісній власності у встановленому законом судовому порядку між співвласниками не вирішувалось. За таких підстав частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі суд визнає рівними, тому кожному співвласнику належить право на одну третю частину вищезазначеної приватизованої квартири. Згідно з приписом частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому заявлений [PERSON] позов є обґрунтованим і визнається таким, що підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. Враховуючи викладене,

Outcome: approved