Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

03.08.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила щодо позовних вимог, про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрованого 22.09.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 437. Позивач у заяві про уточнення позовних вимог від 03.08.2018р. також ставить вимогу про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище [PERSON]. Позов обґрунтований тим, що подальше збереження шлюбу неможливе через різні характери, різні погляди на сімейні цінності, що ганебно вплинуло на їхні стосунки як подружжя. Шлюбні відносини перестали існувати та сторони не підтримують будь-яких стосунків з серпня 2015 року. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], 09.07.2012р.н. Позивач в судове засідання не з'явився, однак 20.09.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Витрати зі сплати судового збору стягнути з відповідача на її користь. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 12-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників судового розгляду, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду спору. Дослідив матеріали справи судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2011р. сторони уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області зроблено відповідний актовий запис № 437 та 22.09.2011р. видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД № 154578. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Тихевич було змінено на Галямова. Від шлюбу є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], 09.07.2012р.н. (свідоцтво про народження серії І-ЖД № 319075, видане 17.07.2012р.), яка проживає біля матері, що підтверджується довідкою Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області № 3134 від 26.06.2018р. Фактично сторони з серпня 2015р. припинили шлюбні відносини, не підтримують один одного до теперішнього часу, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Спору щодо місця проживання дитини та майнового спору у сторін не має. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини, передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Щодо вимоги позивача про залишення їй зміненого прізвища у зв'язку з реєстрацією шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, після розірвання шлюбу, позивач має право безперешкодно іменуватися прізвищем зміненим у зв'язку з реєстрацією шлюбу, а оскільки матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем перешкод позивачу в реалізації цього права, тобто існування спору, а відтак вимога в цій частині не підлягає задоволенню як безпідставна та необґрунтована. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial