Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

03.03.2021р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Врадіївської селищної ради Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 4,71 га, яка розташована на території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК №039799, виданого 25.10.2001р. Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, який зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 491. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право померлої на земельну ділянку, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 039799, виданого 25.10.2001р. Сирівською сільською радою, який вона не має можливості надати через його втрату, через що вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Представниця позивачки адвокат Миронець Л.А. в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Водночас 02.04.2021р. представниця позивачки адвокат Миронець Л.А. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, та у разі визнання відповідачем позову прийняти рішення за результатами проведення підготовчого судового засідання. Крім того просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 01.04.2021р. представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через зайнятість на роботі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 04.06.2020р. встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] доводилася матір`ю [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.09.2017р. З довідки № 68, наданої 16.01.2018р. Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області слідує, що [PERSON] , [INFO] проживала на день смерті в [ADDRESS] та знята з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю [INFO] . На день смерті разом з померлою, за даною адресою зареєстровані і проживали: донька - [PERSON] та зять - [PERSON] . Відповідно до довідки Відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області № 7/111-21 від 11.02.2021р. слідує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,71 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області та посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 039799 зареєстрований від 25.10.2001р. за №491. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 039799, виданого 25.10.2001р., [PERSON] , була власником земельної ділянки площею 4,71 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Відповідно до звітів про експертну грошову оцінку станом на 26.02.2021р. ринкова вартість земельної ділянки площею 4,71 га, становить 97 476 грн. 00 коп. Постановою від 11.08.2020р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Поплужна К.А. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, які б посвідчували право померлої на земельну ділянку. З примірника газети Вісник Врадіївщини № 13 (10168) від 17.02.2021р. вбачається, що позивачкою розміщено оголошення, згідно якого державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 039799, виданий Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області 25.10.2001р., площею 4,71 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, виданий на ім`я [PERSON] , вважати втраченими. Згідно інформаційної довідки в.о. завідувача Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області завідувача Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Л. Мороз № 77/01-16 від 10.03.2021р. слідує, що після померлої [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа № 14/2018. Заяву про прийняття спадщини подала донька спадкодавиці [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 33 від 18.01.2018р.). Свідоцтво про право на спадщину не видавалось, відомостей про інших спадкоємців немає. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивачка є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , та в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв`язку із смертю матері [PERSON] , з врахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку представниці позивачки, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачкою.

Outcome: approved