Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

04 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із дійсним позовом який мотивує тим, що після смерті її бабусі, по заповіту в 1994 році, їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 128 по вул. Калініна, в с. Лисогора, Вінницького району Вінницької області. В 2005 році вона познайомилась з [PERSON] та стали проживати спільно, як сім`я, без реєстрації шлюбу, в результаті чого вона прописала відповідача [PERSON] в належній їй на праві власності будинок за вищевказаною адресою. Сімейне життя в них не склалось, тому [PERSON] в 2006 році самостійно виписався з вищезазначеного будинку та на протязі певного часу проживав у м. Вінниця. В 2007 році позивач відновила стосунки з відповідачем, і на його прохання знову зареєструвала його в своєму будинку. В жовтні 2010 року відповідач [PERSON] повідомив, що покидає її. Однак, відповідач не бажає добровільно виселитись, в звязку з чим, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та надала пояснення аналогічні зазначеним у ньому. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не зявився, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справу у його відсутності до суду не надав, у звязку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не зявився, по невідомим причинам про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе провести розгляд справи також у відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити за безпідставністю виходячи з наступного. З копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в [INFO] вбачається, що з 02.12.2008 року в даному будинку зареєстрований [PERSON] (а.с. 3-5). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а ч.2 цієї статті законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. На дану правову норми позивач посилається як правову підставу обраного нею способу захисту права власності у виді зняття з реєстрації місця проживання відповідача в житловому приміщенні, але відповідно до положень Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання з житлових приміщень колишніх членів сімї або інших осіб, належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно до положень ст. 7 цього Закону цими органами зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: -заяви особи або законного представника; -судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою; -свідоцтва про смерть; -паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; -інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; -підстав на право користування житловим приміщенням. Це означає, що належним способом захисту цивільних прав у даному випадку є предявлення позивачем позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що буде підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у якій зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим одну з таких вимог:- про позбавлення права власності на житлове приміщення; -про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутньою; - про оголошення фізичної особи померлою. Тобто, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( ст.ст.71,72,116,1156 ЖК; ст. 405 ЦК України). Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги [PERSON] підлягають відмові у задоволені.

Outcome: dismissed