Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

04 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 05 березня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», було укладено кредитний договір № 500258832, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 19999 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з кінцевим строком погашення до 06.03.2015 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором. У зв'язку з укладенням договору факторингу № 2013-1 від 23 грудня 2013 року, що був укладений між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», останньому відійшло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту № 500258832 від 05.03.2012 року. Взяті на себе зобов'язання позичальник істотно порушує, що стало причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом, в якому він, просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Кредитним договором у розмірі 19861,13 грн. станом на 23.12.2013 року, що складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту - 12263,95 грн.; прострочених відсотків за користування кредитом - 1637,18 грн.; простроченої комісії - 2310 грн.; та пені - 3650 грн., а також сплачені ним судові витрати по справі (а.с. 2-3). Позивач в судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Суд встановив, що 05 березня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», було укладено кредитний договір № 500258832, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 19999,00 гривень, шляхом безготівкового перерахування на рахунок [NUMBER], в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 13). 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» був укладений договір факторингу № 2013-1, згідно з яким останньому надійшло права вимоги до Боржників, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» набуло право кредитора відносно [PERSON] за Договором кредиту № 500258832 від 05 березня 2012 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 5-9). Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов'язаннях на ТОВ «Росвен Інвест Україна». Дотепер відповідач [PERSON] неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту, сплаті відсотків та комісії за ним, в результаті утворилася заборгованість в сумі 19861,13 гривень з урахуванням відсотків, пені та комісії, сплата яких передбачена умовами кредитного договору, відповідно до доданого позивачем витягу (а.с. 9), а саме: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 12263,95 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом - 1637,18 грн.; прострочена комісія - 2310 грн.; та пеня - 3650 грн. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та договором про надання кредиту № 500258832 від 05 березня 2012 року. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором ПАТ «Альфа Банк» передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, суд вважає правильним звернення до суду з вищезазначеним позовом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved