Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

02 вересня 2021 року Акціонерне товариство «Кредобанк» засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 461222 грн. 38 коп. Обґрунтовано позов тим, що 29 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-209462, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти (кредит) в сумі 345800 грн. на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Також, 29 липня 2019 року між сторонами було підписано анкету-заяву на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] і\~ [PERSON] та про те, що остання не заперечує проти отримання [PERSON] кредиту. А тому, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за вказаним кредитним договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав [PERSON] кредит, однак останній взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка у добровільному порядку не погашена, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідачі відзив на позов не подали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Згідно із частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 29 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № CL-209462, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) в загальній сумі 345800 грн. на поточні потреби та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «Приватбанк» зі сплатою 36,99% річних за користування ним на строк до 26 липня 2024 року (а.с. 13-15). Відповідно до пункту 3.1. вказаного кредитного договору кредит видано в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів), за ставкою, визначеною пунктом 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі (пункт 4.2 кредитного договору). Згідно з пунктом 4.5. кредитного договору реальна річна процентна ставка складає 43,94%. У пункті 6.1 кредитного договору зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Пунктом 6.2. кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 12851 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору. Щомісячні платежі з 29 липня 2019 року до 26 липня 2024 року погашаються в однаковому порядку. Відповідно до пункту 6.9. кредитного договору банк у випадках, пердбачених пунктом 3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Крім того, пунктом 6.10. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого пунктом 6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частини перша, друга статті 10561 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 345800 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 43672097 та № 43572094 від 29 липня 2019 року (а.с. 11, 12). Однак, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними належним чином не виконував, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, станом на 27 травня 2021 року утворилася заборгованість у сумі 461222 грн. 38 коп., до якої входить: 330732 грн. 54 коп. заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 130489 грн. 84 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 7). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується рухом коштів по рахунку [PERSON] (а.с. 8-10). Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідач суду не надав. А тому, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернув отримані та використані надані позивачем грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості із [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із\~частиною четвертою\~статті 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При цьому, частиною другою статті 65 Сімейного кодексу України визначено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Правовий аналіз частини четвертої статті 65 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. За таких обставин, суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2019 року (справа № 638/20603/16), від 08 квітня 2020 року (справа № 361/7130/15-ц) та інших. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами частин\~першої,\~другої статті\~76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. З матеріалів справи вбачається, що договір поруки з [PERSON] не укладався, письмову згоду на укладення кредитного договору вона не надавала, а метою отримання кредиту є поточні потреби позичальника та погашення (рефінансування) кредитної заборгованості. Належних і допустимих доказів того, що кредитний договір укладено в інтересах сім`ї та отримані позичальником грошові кошти були витрачені саме в інтересах сім`ї, позивач суду не надав. Доводи позивача про те, що [PERSON] в анкеті-заяві засвідчила те, що вона згодна на отримання її чоловіком [PERSON] кредиту, не свідчить про те, що вона також укладала договір в інтересах сім`ї та витратила їх в її інтересах. Посилання позивача на судову практику, висловлену у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 205/5882/18 суд не бере до уваги, оскільки у кредитному договорі зазначено ціль кредиту - на поточні потреби та погашення кредитної заборгованості позичальника, тобто [PERSON] , що не підтверджує того, що вказаний кредитний договір було укладено в інтересах сім`ї відповідачів. Таким чином, у задоволенні вимог позивача до [PERSON] слід відмовити. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial