Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

02 лютого 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 25 жовтня 2012 року, актовий запис № 272 від 25 жовтня 2012 року, складений Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області. Від попереднього шлюбу позивачка має двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Із відповідачем по справі спільних дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинили з 2013 року через втрату взаємоповаги й взаємної любові, відсутність спільних інтересів, несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні цінності і добробут, небажання відповідача жити інтересами позивача та її дітей. Спільного господарства не ведуть та спору про поділ майна між ними не має. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати та після розірвання шлюбу просила залишити за нею дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 30.05.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 25 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб у Калінінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 272 від 25 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-НО № 294899, дошлюбне прізвище дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим ч. ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум ВСУ в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам позивачки [PERSON], що має істотне значення. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою дошлюбне прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2017 року сплату судового збору за подання позовної заяви позивачу [PERSON] було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved