overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

03 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому зазначила, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить будинок [ADDRESS]. 15 січня 2013 року вона на прохання [PERSON] зареєструвала останню у зазначеному будинку. Фактично [PERSON] в будинку ніколи не мешкала і не мешкає в теперішній час. Формальна реєстрація відповідача в будинку перешкоджає позивачеві оформити субсидію на оплату комунальних послуг, тобто порушує її права як власника будинку. Позивач просить усунути перешкоди у володінні належним їй на праві власності будинком, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] у зв*язку з не проживанням в будинку понад встановлені законодавством строки. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що реєстрація була потрібна відповідачці для оформлення документів. Фактично [PERSON] ніколи не мешкала в належному їй будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мешкає по-сусідству із [PERSON] і їй відомо про те, що [PERSON] ніколи не мешкала в будинку [ADDRESS]. Зі слів відповідачки по справі їй відомо про те, що в січні 2013 року [PERSON] зареєструвала її в зазначеному будинку з метою оформлення документів. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 2012 року (а.с.8). Як вбачається із будинкової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] (а.с.8-9), [PERSON] 15 січня 2013 року зареєстрована за зазначеною адресою. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі не проживає в будинку [ADDRESS] більше одного року та враховуючи, що реєстрація відповідача в належному позивачці будинку порушує її права як власника, оскільки остання позбавлена можливості вільно володіти та розпоряджатися ним, суд вважає за необхідне задовольнити позов, визнавши відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у зазначеному будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

03 липня 2014 року [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач просить винести рішення, яким стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає і добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки фізично здоровий, інших утриманців немає, в зв'язку з чим вона звернулась з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, згідно якої позов підтримує, просить його задоволити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення та просить розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає,що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оглянувши заяви учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задоволити в повному об'ємі, оскільки вони ніким не спростовані і підтверджуються матеріалами справи. Також, суд дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.09.2006 року (а.с.4), де батьком зазначений [PERSON]. Позивачка потребує аліментів на утримання дитини, а відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. З довідки МКП Житлово-експлуатаційної контори № 12 паспортного відділу № 4594 від 10.06.2014 року вбачається, що дитина [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.3). Відповідно до ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати за судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

03 липня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до Мелехівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В заяві вказує, що [INFO] року померла її батько - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок площею 2,23га і 2,25 га, які розташовані на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Оскільки вона не змогла вчасно оформити документи щодо прийняття спадщини та оформити спадщину у нотаріальній конторі, через проживання в іншому регіоні, то змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Отримати земельні ділянки у власність без рішення суду не можливо. В позовній заяві просить визнати за нею право власності на земельні ділянки розміром 2,23 га і 2,25 га, розташовані на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, які належали померлому [PERSON] на підставі державних актів на право на земельну частку (пай). Позивачка в судове засідання не з'явилася. На адресу суду направила заяву про розгляд справи, за її позовом до Мелехівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Мелехівської сільської ради, в судове засідання не з'явився. Суду надав довідку про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті залишалася спадщина у вигляді двох земельних ділянок розміром 2,23 га і 2,25 га, які розташовані на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Сестра позивачки, [PERSON], від спадкового майна, що залишилося після смерті батька, відмовилася на користь [PERSON], що підтверджується відповідною нотаріально завіреною заявою. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки. Позивачка є спадкоємцем першої черги і має всі правові підстави для визнання права власності на земельні ділянки розміром 2,23га і 2,25га, які розташовані на території Мелехівської сільської ради і належали померлому [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

03 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.07.2014р. о 10 год. 32 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.07.2014р. о 10 год. 32 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Беляєва Д.А.. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий підозрілий, напружений, насторожений. Вважає, що його обрали «Президентом України», що йому потрібно терміново їхати до Києва. Висловлює маячні ідеї відношення, переслідування до дружини. Мислення паралогічне, торпідне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

03 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 травня 2013 року між [PERSON] (після шлюбу прізвище «[PERSON]») та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у шлюбі було народжено [PERSON]. 20 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2013 року. Позивач в судове засідання з`явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 26, 29). Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви не заперечував, надавши суду висновок про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача. Представник прокуратури Шевченківського району м.Києва в судовому засіданні проти задоволення позову в повному обсязі не заперечував. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

03 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 вересня 1993 року, про що було зроблено актовий запис № 2018. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Під час перебування у шлюбі між сторонами почали виникати сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Шлюбні відносини припинили своє існування з лютого 2010 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що при таких обставинах сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 18 вересня 1993 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов визнає в повному обсязі, проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 вересня 1993 року, актовий запис № 2018 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

03 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 лютого 1999 року, про що було зроблено актовий запис № 235. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Під час перебування у шлюбі між сторонами почали виникати сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Шлюбні відносини припинили своє існування з лютого 2010 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що при таких обставинах сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 20 лютого 1999 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов визнає в повному обсязі, проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 лютого 1999 року, актовий запис № 235 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

03 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб з відповідачем 01 липня 2008 року було розірвано. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач участі в матеріальному утриманні та вихованні дитини не приймає, мешкає окремо. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, з часу подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про місце та час розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку. Про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність відповідача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 3), довідку вуличного комітету № 35 Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 01 липня 2014 року про стан сім'ї (а.с. 7), копію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 8), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище, відсутність у відповідача інших зобов'язань та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

03 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 06 вересня 2008 р. вони перебувають у зареєстрованому Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 06, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явився, проте в самій позовній заяві просив суд розгляд справи здійснювати за її відсутності за наявними у справі матеріалами, оскільки він проживає в іншому населеному пункті, та його діяльність пов`язана з тривалими службовими відрядженнями. Відповідач у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 06 вересня 2008 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 06. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. 17 жовтня 2008 року від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11 листопада 2008 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved