Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

02.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] , указуючи, що вона на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.09.2014 року, індексний [NUMBER], виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована вона та відповідач, котрий є її колишнім чоловіком. Останній, після сімейних відносин між ними, з січня 2019 року у вказаній квартирі не проживає, його речей у ній немає. Відповідач не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає їй повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. У зв`язку з викладеним позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: : [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Зазначив, що дійсно після припинення сімейних відносин між ним та позивачем у січні 2019 року він у спірній квартирі, котра належить позивачу, не проживає та його речей у ній немає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.09.2014 року, індексний [NUMBER], виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: : [ADDRESS] (а.с. 4,5). Відповідно до наданої позивачем довідки № 31 від 20.03.2019 року, виданої головю Житлово-будівельного кооперативу № 74 «Будівельник-2», відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Зазначене підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 23). Судом встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком позивача та був зареєстрований та вселився до квартири за адресою: [ADDRESS] під час перебування у шлюбі з позивачем. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15). Судом встановлено, що відповідач у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з часу припинення сімейних відносин між сторонами, тобто з січня 2019 року, його речей у ній немає, що не заперечував й сам відповідач в судовому засіданні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі, котра належить позивачеві та розташована за адресою: [ADDRESS] , а реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за вказаною адресою. Указаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-709цс16), де визначено, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, котрий власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved