Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

03 грудня 2014 року рішенням Козівського районного суду у цій справі [PERSON] поновлено на посаді лікаря-інфекціоніста Козівської ЦРКЛ з 14 жовтня 2014 року, зобов'язано Козівську ЦРКЛ виплати йому грошові кошти за час невиконання покладених на нього обов'язків лікаря - інфекціоніста Козівської центральної районної комунальної лікарні та стягнуто з Козівської ЦРКЛ судовий збір в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп. При ухваленні рішення в результативній частині суд не допустив рішення суду до обов'язкового негайного виконання, а також не ухвалено рішення стосовно вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, не зазначено точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню за час невиконання покладених на нього обов'язків лікаря-інфекціоніста Козівської ЦРКЛ. У судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечує щодо проведення розрахунку його середньомісячної зарплати за відпрацьовані дні в травні, червні 2014 року, оскільки в липні, серпні 2014 року перебував у відпустці. Щодо стягнення моральної шкоди позивач в судовому засіданні позовні вимоги не підтримує. Представник відповідача Терлюк І.Я. в судовому засіданні щодо перерахунку середньої зарплати за травень, червень 2014 року не заперечує. Відповідно до п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 367 ЦПК України передбачає випадки обов'язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Так, згідно з пп. 2 і 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць (п. 2), про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника (п. 4). Зазначені випадки зобов'язують суд в обов'язковому порядку допустити рішення до негайного виконання. Відповідно до пп.1, 2, 3 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) суд, не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу. Судом встановлено, що при винесенні рішення 03 грудня 2014 року судом не вирішено питання частині допуску рішення суду до обов'язкового негайного виконання, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, не зазначено точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню за час невиконання покладених на нього обов'язків лікаря-інфекціоніста Козівської ЦРКЛ. Згідно довідки № 268 від 10 листопада 2014 року (а.с. 33) Козівської ЦРКЛ нарахована заробітна плата [PERSON]. за травень 2014 року - 3372 грн., за червень 2014 року - 3622 грн. 76 коп. Відповідно до п. 8 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами від 30.07.99 р. ПКМУ №1398) Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати, середньоденна (заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. В травні, червні 2014 року ним відпрацьовано 41 робочий день та отримано 6994 грн. 76 коп. Середньоденний заробіток становить 170 грн. 60 коп. [PERSON]. звільнено 14 жовтня 2014 року, рішення про поновлення його на роботі винесено 3 грудня 2014 року. Час вимушеного прогулу становить: в жовтні - 14 робочих днів, в листопаді - 20 робочих днів, в грудні 2014 року - 3 робочі дні. Середня зарплата позивача: за жовтень - 2388 грн. 20 коп., листопад - 3412 грн., за грудень - 511 грн. 80 коп., всього - 6312 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved