Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

04 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 27346,66 грн. та судові витрати по справі 1600,00 грн. В позовній заяві зазначав, що 07 червня 2016 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержав від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на суму 10461,20 грн. на платіжну картку зі сплатою 13 % на рік. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував кредитні платежі належним чином, через що станом на 20 вересня 2017 року має заборгованість в розмірі 27346,66 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений за зареєстрованим місцем реєстрації (а.с. 46), що підтверджується зворотнім повідомленням, у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 29 січня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови . Позичальник погодився з тим, що складовими Договору є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Пам'ятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи Банку (довідка про умови кредитування) (а.с. 6). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору, 07 червня 2016 року між ним та Банком укладено договір реструктуризації заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 7). За умовами вказаного договору, сторони визначили, що на дату підписання Договору реструктуризації заборгованість відповідача становить 10492,42 грн. з датою кінцевого погашення 30 червня 2017 року. Згідно п. 2.1 даного Договору Банк надає позичальнику кредит в розмірі 10461,21 грн., на строк з 07 червня 2016 року по 30 червня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі потреби, а позичальник зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі 1,083 % в місяць на суму заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця позичальником в сумі 934,37 грн. Відповідно до п.2.2 Договору, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш як на 31 день, він зобов'язався сплатити штраф в сумі 15643,52 грн. (а.с. 7). За умовами п. 2.8 даного Договору, позичальник зобов'язався сплатити пеню в розмірі, що зазначена в Умовах та правилах, при порушенні зобов'язань по сплаті кредиту, за кожен день прострочки. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору (Генеральної угоди від 07.06.2016 року) в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 20 вересня 2017 року Банк нарахував заборгованість за кредитним договором в загальній сумі, як вказує позивач, 27346,66 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7003,43 грн., заборгованість з відсотків - 829,75 грн., з пені та комісії - 2521,17 грн., штраф - 16992,31грн. (а.с. 5). З урахуванням вищевказаних норм цивільного закону та умов договору, сума заборгованості за кредитом (7003,43 грн.) та відсотками (829,75 грн.) підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо суми боргу з пені та комісії в розмірі 2521,17 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума. Грошовими зобов'язаннями за умовами вищевказаного Договору є повернення наданого кредиту частинами щомісячними платежами та сплата відсотків за користування кредитними коштами. Згідно п. 2.2 та п. 2.8 Генеральної угоди, сторони визначили відповідальність позичальника. Так, відповідно до п. 2.2 Угоди - при порушенні умов договору щодо строків погашення заборгованості позичальник сплачує штраф в сумі 15643,52 грн. (а.с. 7), однак, як вбачається зі змісту позовної заяви та наданого Банком розрахунку, позивач просить стягнути штраф в сумі 16992,31 грн. Враховуючи, що судом розглядається позов в межах заявлених вимог, суд вважає що з відповідача підлягає стягненню штраф на суму 15643,52 грн., що узгоджений сторонами при укладенні Генеральної угоди від 07.06.2016 року. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 23476,70 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 7003,43 грн., заборгованість по відсоткам - 829,75 грн. та штраф - 15643,52 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1360,00 грн. (23476,70 грн. Х100/27346,66 грн=85%; 1600 грн. х 85% =1360,00грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial