Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

04.09.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 95535,74 гривні за кредитним договором б/н від 19.11.2008 року, що складається з 9450,53 грн - заборгованість за кредитом, 78022,67 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3275,12 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250 грн штраф (фіксована частина), 4537,42 грн штраф (процентна складова), 1600 грн судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.11.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказують, що підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банкіських послуг. Зазначають, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Посилаються, що при укладенні кредитного договору керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Вказують, що банк свої зобов»язання за договором виконав. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Посилаються, що згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але відповідач взяті на себе зобов»язання належним чином не виконав, своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками і іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 31.07.2017 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк») становить 95535,74 гривень. 29.09.2017 року [PERSON] подала заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог банку: загального три роки і до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) один рік (а.с.28). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.09.2017 року (журнал судового засідання а.с.29-30) допущено до участі в справі представника відповідача [PERSON], посвідчено довіреність (а.с.27). 17.10.2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» подав пояснення (а.с.35-38,75-76) суть яких зводиться до того, що відповідач приєднався до нових Умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви від 14.10.2011 року, згідно п.1.7.31 яких строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Посилаються на позиції Верховного Суду України у справах № 6-14цс14 від 19.03.2014 року і № 6-61цс14 від 18.06.2014 року «…перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсягу зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору». Вказують, що строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2015 року, а позивач звернувся до суду до спливу строку позовної давності, а отже дотримано строк звернення до суду. До пояснень позивачем додано інформацію про отримання [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 19.11.2008 року карток №5457082920394595, №5577212711641418 і №5577212716336469, остання з яких мала термін дії до останнього дня 07.2015 року (а.с.39). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08.02.2018 року (а.с.114-115) прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників і проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 15.03.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на наданий банком розрахунок заборгованості (а.с.128-131) суть якого зводиться до того, що підпис відповідача під Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування карткою, тарифами банку відсутній, а отже відсутні докази згоди відповідача на збільшення процентної ставки, пені і на потрійну відповідальність; п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг містить інші, ніж заявлено до стягнення суми штрафу фіксованої частини, що свідчить про надання банком не тих Умов та правил надання банківських послуг; на боржника покладено подвійну відповідальність (штраф, пеня), що протирічить правовим прозиціям Верховного Суду України у справах № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, № 3-132гс11 від 12.12.2011 року; банком не дотримано порядку черговості погашення грошових зобов»язань і невірно нараховано проценти та пеню за прострочення сплати процентів; відповідач не визнає отримання кредитних карт № 5457082920394595 і № 5577212711641418; розрахунок заборгованості здійснено невірно. До відзиву представника відповідача додано довідку про стан грошових взаємовідносин між [PERSON] та ПАТ «ПриватБанк» за договором від 19.11.2008 року, станом на 31.07.2017 року (а.с.132): видано ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], сплачено [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» - нуль гривень. До відзиву представника відповідача додано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.133) загальної позовної давності 3 роки і позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). До відзиву представником відповідача додано повідомлення, що ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору від 19.11.2008 року не видавав [PERSON] картки №№ 5457082920394595, 5577212711641418, 5577212716336469, термін дії вказаних карток до останнього дня жовтня 2013 року (а.с.134). До відзиву представником відповідача додано заяву про зменшення розміру неустойки у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України (а.с.135), яка значно перевищує розмір збитків. Позивачем відповідь на відзив не надано. Сторони про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) до суду не звернулись, а отже суд дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне: В даних правовідносинах підлягають застосуванню норми ст.ст.253, 256-259, 509, 525-527, 530, 610, 629, 634, 1048-1050, 1054, ч.4 ст.267 ЦК України: 19.11.2008 року [PERSON] звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно п.1.6 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» - а.с.18) із заявою, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 250.00 на кредитну картку «Універсальну» з базовою процентною ставкою за кредитом 25 % на місяць на залишок заборгованості. Порядок погашення заборгованості і строк дії картки не встановлено, що підтверджується заявою [PERSON] (а.с.6). 14.10.2011 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку згідно з якою ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку виявила бажання оформити на своє ім»я платіжну картку кредитку «Універсальну» з кредитним лімітом 15000 гривень, що підтверджується відповідною анкетою-заявою і Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.42-67). Суд вважає, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була повідомлена про зміст цих умов та правил і про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено в самій анкеті. При цьому відповідачем не доведено, що [PERSON] з Умов та правил надання банківських послуг, приєднаний до позовної заяви, відрязняється від змісту відповідних Умов та правил, що розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання анкети-заяви (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 751/5977/17 провадження № 61560св17). За повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 19.11.2008 року отримала картки №№ 5457082920394595, 5577212711641418, 5577212716336469, остання з яких мала термін дії до останнього дня 07.2015 року (а.с.39) і доказів на спростування цього відповідачем не надано. Таким чином, між сторонами в силу статей 634, 1046, 1047, 1048, 1054 ЦК України мав місце кредитний договір з обумовленими процентами, одностороння відмова від якого не допускається в силу ст.525 ЦК України і який згідно ст.629 ЦК України є обов»язковим для виконання сторонами. Повідомлення представника відповідача, що ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору від 19.11.2008 року не видавав [PERSON] картки №№ 5457082920394595, 5577212711641418, 5577212716336469, термін дії вказаних карток до останнього дня жовтня 2013 року (а.с.134), що відповідач не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг - відхиляються судом, оскільки вони спростовуються заявою від 19.11.2008 року, яка містить підпис [PERSON] в графі «кредитку отримав» (а.с.6) і анкетою-заявою від 14.10.2011 року, яка містить підпис [PERSON] в графі про ознайомлення і згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.41-42), повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» про отримання відповідачем (а.с.39) згідно кредитного договору б/н від 19.11.2008 року карток №5457082920394595, №5577212711641418 і №5577212716336469, остання з яких мала термін дії до останнього дня 07.2015 року (а.с.39). Станом на 31.07.2017 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 95535,74 гривні за кредитним договором б/н від 19.11.2008 року, що складається з 9450,53 грн - заборгованість за кредитом, 78022,67 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3275,12 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250 грн штраф (фіксована частина), 4537,42 грн штраф (процентна складова), що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.4-5), а заперечення відповідача щодо невірного розрахунку заборгованості і відсутності видачи коштів, сплати коштів, відсутності заборгованості «нуль гривень», невірності черговості зарахування коштів - повністю спростовуються поданим позивачем розрахунком (а.с.4-5), який відповідачем не спростований у належний та допустимий спосіб. В силу статті 610 ЦК України з боку [PERSON] має місце порушення зобов»язання по поверненню кредитних коштів і відповідно до статей 509, 527, 530, 1049, 1050 ЦК України у відповідача виникло зобов»язання повернути позику. Стосовно пропуску позивачем строку позовної давності, про застосування наслідків пропуску якого заявлено відповідачем (а.с.28,133), то оскільки кредитна картка діє в межах визначеного нею строку (до останнього дня 07.2015 року а.с.39), а за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), то вимоги про стягнення заборгованості за кредитом і процентами підлягають задоволенню: в частині стягнення заборгованості за кредитом 9450,53 гривень і процентами за користування ним в межах трирічного строку позовної давності 76287,17 гривень = 78022,67 гривень (сума заборгованості по процентах за період з 29.12.2008 року по 31.07.2017 року) 1735,50 гривень (сума заборгованості по процентах за період з 29.12.2008 року по 01.09.2014 року); загальна сума 85737,70 гривень. Аналогіна позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року. Оскільки відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.28,133), то з огляду на зміст ст.ст.253, 256-258, ч.4 ст.267 ЦК України та враховуючи час звернення до суду 04.09.2017 року (а.с.2-3) та дату останнього платежа [PERSON] 24.12.2014 року (а.с.4-5), строк дії картки (останнього дня 07.2015 року а.с.39), суд вважає, що пояснення позивача до позову щодо незастосування річного строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу і пені підлягають відхиленню (а.с.35-38,75-76), а позовні вимоги про стягнення 3275,12 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг:, 250 грн штраф (фіксована частина), 4537,42 грн штраф (процентна складова), задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем пропущено річний строк спеціальної позовної давності, передбачений ст.258 ЦК України. Визначений в Умовах та правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності, на що посилався представник позивача в своїх поясненнях (а.с.35-38, 75-76) не може бути застосований до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності, відповідно до положення ч.1 ст.259 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року. Понесені позивачем судові витрати (а.с.1) відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial