Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

03.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 27.06.2015 року відділом РАЦС Карасунського внутриміського округу м.Краснодара Управління РАЦС Краснодарського краю Російської Федерації, актовий запис № 861.При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу у сторін народилася дитина, однак, подружні стосунки припинені з липня 2017 року, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, збереження сім'ї неможливо, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивачка [PERSON]з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] до судового засідання з'явився, не заперечував проти розірвання шлюбу, пояснивши, що з липня 2017 року разом не проживають, аліменти на утримання дитини надає у добровільному порядку, майнового спору немає. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 27.06.2015 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Карасунського внутриміського округу м.Краснодара Управління РАЦС Краснодарського краю Російської Федерації, актовий запис № 861, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.6/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 28.09.2016 року серія [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.9/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з липня 2017 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не заявляють, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає в добровільному порядку. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved