Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

03 вересня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Страхоліської сільської ради Іванківського району майнову шкоду, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 170 (сімдесят) гривень 00 копійок. Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що 10 липня 2013 року о 14 год. 00 хв. [PERSON] поблизу с. Страхолісся Іванківського району Київської області проводив вилов риби вудкою та впіймав 5 кг риби, чим перевищив добову норму вилову риби на 2 кг., а саме: карась 10 шт., чим наніс збитків рибному господарству України на суму 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. Своїми діями [PERSON] порушив п. 4.6. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19 (далі Правила рибальства) та вимоги ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Постановою Іванківського районного суду Київської області від 06.09.2013 року № 366/2490/13-п [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Згідно довідки-розрахунку сума шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів становить 170 грн. 00 коп. Позивач вважає, що оскільки [PERSON] внаслідок порушення Правил рибальства завдав шкоди рибному господарству України на суму 170 грн., то відповідач зобовязаний відшкодувати шкоду, заподіяну ним в повному обсязі. В судове засідання позивач не зявився; звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, також звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області в інтересах Страхоліської сільської ради Іванківського району до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 06.09.2013 року № 366/2490/13-п , 29.01.2015 о 16 год. 00 хв., громадянин [PERSON] 10 липня 2013 року о 14 год. 00 хв. поблизу с. Страхолісся Іванківського району Київської області проводив вилов риби вудкою та впіймав 5 кг риби, чим порушив вимоги ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п.п.4.6 Правил рибальства, в результаті чого [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу. Згідно ч.2 ст.63 Закону України «Про тваринний світ» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні, зокрема, в перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог користування обєктів тваринного світу. Пунктом 4.6 Правил любительського і спортивного рибальства, яке затверджено наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 р. № 19, встановлено, що добова норма вилову риби на одну особу на водоймах загального користування не повинна перевищувати 3 (трьох) кг. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, громадянин [PERSON] перевищив добову норму вилову риби на 2 кг., однак питання відшкодування [PERSON] майнової шкоди, яка була заподіяна ним внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів не вирішено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Отже, якщо питання про відшкодування винним майнової шкоди, завданої в результаті вчинення адміністративного правопорушення не вирішено, відповідно до частини 1 або частини 2 статті 40 КУпАП, то згідно частини 3 статті 40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Так, згідно ч.1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Як вбачається з довідки-розрахунку сума шкоди, заподіяної [PERSON] незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, що розрахована у відповідності до Постанови КМ України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», становить 170 грн. 00 коп. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статей 68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, статтею 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно статей 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування (в даному випадку Страхоліська сільська рада Іванківського району Київської області) в межах своєї території є самостійними субєктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Суд, з врахуванням встановлених обставин та досліджених доказів приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 170 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На основі вищевикладеного,

Outcome: approved