Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

03 вересня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 43 600,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.11.2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №003272/4002/0000040, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тойота» державний номер [NUMBER]. Як зазначає позивач, 11.03.2015 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Мерседес» державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним в даній дорожньо-транспортній пригоді. На підставі договору страхування позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 43 600,00 грн. На підставі ст.1191 ЦК України позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №003272/4002/0000040, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тойота» державний номер [NUMBER]. Строк дії договору з 22.11.2014 року по 21.11.2015 року. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.05.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 та ч.3 ст.130 КУпАП. Зокрема в постанові зазначено, що 11.03.2015 року о 18 год. 40 хв. в м. Києві по проспекту Перемоги, 74, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп'яніння та в залежності від дорожньої обстановки не вибрав безпечну дистанцію, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота» державний номерний знак [NUMBER], що призвело до пошкодження обох автомобілів та завдало матеріальних збитків, чим порушив п. 13.1 ПДР України. 13.03.2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою №00164572 про подію, що має ознаки страхового випадку. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу №02/03/15ВН від 01.04.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу «Тойота», державний номер [NUMBER] складає 54 698,53 грн. (без врахування ПДВ) та 45 582,11 грн. - без врахування ВТВ та ПДВ. Згідно страхового акту №00164572 від 22.04.2015 року подію, яка сталася 11.03.2015 року визнано страховою та визначена сума страхового відшкодування в розмірі 43 600,00 грн. Платіжними дорученнями №014473 від 23.04.2015 року та №012663 від 23.04.2015 року перераховано страхове відшкодування в сумі 21 420,74 грн. та 22 179,26 грн. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно з ст. 4 Закону України «Про страхування» страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно положень ст.ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача в порядку регресу суми страхового відшкодування в розмірі 43 600,00 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved