Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

02 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 82079,73 грн. та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначав, що 26 листопада 2013 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержав від позивача кредит в сумі 15000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені договором. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував кредитні платежі належним чином, через що станом на 30 вересня 2016 року він має заборгованість в сумі 82079,73 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 51). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 56), у звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 26 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 17). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту при укладенні договору 15000,00 грн. (а.с. 14). Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2.5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щорічна комісія за обслуговування основної карти - 100,00 грн. (а.с. 18). Згідно заяви позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 17). За даними витягу з Тарифів по картам «Універсальна» та «Універсальна Голд», змінено умови кредитування, з вересня 2014 року процентна ставка становила 2.9 %, а з квітня 2015 року 3,6 % на місяць. Також встановлений розмір пені, а саме: 50,00 грн. при прострочці по кредиту або відсоткам на суму від 100,00 грн; та 100,00 грн. - при кожному виникненні прострочки по кредиту або процентам на суму від 100,00 грн. у разі двох місяців поспіль чи більше (а.с. 15). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 30.09.2016 року за ним рахується заборгованість за кредитом 14992,91 грн. та заборгованість з процентів 60052,88 грн. (а.с. 10). З витягу особового рахунку відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач, користуючись кредитними коштами з листопада 2013 року, жодного разу не здійснив сплату за вказаними борговими зобовязаннями (а.с. 11-13). Враховуючи наведене, умови кредитного договору, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом та процентами підлягає стягненню в повному обсязі. Окрім цих сум, Банком нараховані пеня 2649,19 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина) та штраф 3884,75 грн. (процентна складова). Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника за порушення клієнтом строків платежів за будь з яких грошових зобовязань, передбачених умовами Договору, у виді штрафу, що також дублюється довідкою про умови кредитування (Тарифами). Штраф визначено у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. В той же час, зі змісту довідки про умови кредитування вбачається, що умовами Договору також передбачена відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості у виді пені (а.с. 15). Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (ст. 61). Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 77694,98 грн., з яких: заборгованість по кредиту 14992,91 грн., проценти 60052,88 грн. та пеня 2649,19 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням розяснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1304,39 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial