Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

02 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи вимоги тим, що Органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради було розглянуте клопотання Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку до суду щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що [PERSON] є одинокою матір'ю малолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON], батько малолітніх дітей записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України. 28.04.2017 року до Фастівської служби у справах дітей та сім'ї надійшла доповідна від завідуючої пологовим будинком про те, що 25.04.2017 року гр. [PERSON] була доставлена каретою швидкої допомоги до пологового відділення ЦРЛ з новонародженою дитиною, яку вона народила вдома у будинку, який вона тимчасово наймала разом із співмешканцем [PERSON] На диспансерному обліку перебувала лише з тридцятого тижня вагітності, в пологове відділення [PERSON] прибула без необхідних для дитини речей, поводила себе агресивно, мала старі порізи на руках. 28.04.2017 року представниками служби та поліцією було здійснено обстеження житлово-побутових умов помешкання, де планувала проживати [PERSON] та з'ясовано, що помешкання потребує ремонту, меблів недостатньо, лише одне дитяче ліжко, відсутні речі для новонародженої. Малолітній син - [PERSON], [INFO] під час перебування матері у пологовому будинку, знаходився під наглядом співмешканця гр. [PERSON] Службою було з'ясовано, що у [PERSON] відсутнє власне житло та постійне місце проживання. Під час повторного обстеження родини також з'ясовано, що протягом тижня [PERSON] декілька раз змінювала своє місце проживання, у зв'язку з відсутністю у матері постійного місця проживання, власного житла, відсутністю доходу, змоги оплачувати оренду житла та утримувати дітей, спеціалісти ФМЦСССДМ та ССДС наполягли на влаштуванні дітей в будинок дитини, але мати реагувала агресивно, кричала, ображала працівників та поводила себе неадекватно. Після проведеної роботи 19.05.2017 року [PERSON] написала заяву про влаштування своїх малолітніх дітей до КЗ КОР «Спеціалізований БД м. Боярка», за час, поки діти будуть перебувати у закладі, обіцяла знайти житло, влаштуватися на роботу і забрати дітей. Однак 03.10.2017 року [PERSON] звернулася до служби з заявою про продовження терміну перебування дітей в закладі у зв'язку з відсутністю житла. За повідомленням адміністрації закладу [PERSON] з 24.07.2017 року жодного разу не відвідувала дітей, не телефонувала, участі в утриманні дітей не приймала. На підставі зазначеного просили позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошення на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про її виклик до суду. Представник третьої особи Фастівський міський центр соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Представник третьої особи КЗ КОР «Спеціалізований БД м. Боярка» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію судунадав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Суд, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним записом в свідоцтві про народження, виданим 12.05.2017 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним записом в свідоцтві про народження, виданим 22.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області /а.с.9-10/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батько малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.11-14/. Судом також встановлено, що 28.04.2017 року до Фастівської служби у справах дітей та сім'ї надійшла доповідна від завідуючої пологовим будинком [PERSON] про те, що 25.04.2017 року [PERSON] була доставлена каретою «швидкої допомоги» до пологового відділення ЦРЛ з новонародженою дитиною, яку вона народила вдома у будинку, який вона тимчасово наймала разом із співмешканцем [PERSON] /а.с.25/. Відповідно до листа №29-142 від 11.05.2017 року Фастівського міського центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді, 05.05.2017 року фахівцями закладу та поліцією було здійснено вихід в родину для перевірки умов приживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що в будинку брудно, відсутні продукти харчування, іграшки для всебічного розвитку дитини /а.с.24/. 19.05.2017 року [PERSON] написала заяву про влаштування малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до КЗ КОР «Спеціалізований БД м. Боярка», за час, поки діти будуть перебувати у закладі, обіцяла знайти житло, влаштуватися на роботу і забрати дітей /а.с.15/. Відповідно до актів про факт передачі дитини від 29.05.2017 року малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] були влаштовані у КЗ КОР «Спеціалізований БД м. Боярка» /а.с.17-18/. Згідно повідомлення адміністрації закладу КЗ КОР «Спеціалізований БД м. Боярка» №01-10-558 від 13.11.2017 року мати [PERSON] відвідувала дітей 18.06.2017 року, 19.06.2017 року, 21.06.2017 року, 24.07.2017 року /а.с.20/. 03.10.2017 року гр. [PERSON] написала заяву про продовження терміну перебування дітей в КЗ КОР «Спеціалізований БД м. Боярка» у зв'язку з відсутністю житла /а.с.16/. Згідно повідомлення закладу КЗ КОР «Спеціалізований БД м. Боярка» №01-10-21 від 11.01.2018 року мати [PERSON] з 24.07.2017 року дітей не відвідувала, не телефонувала, долею не цікавиться та участі в утриманні дітей не приймає /а.с.19/. Відповідно до висновку №06-23/702 від 19.02.2018 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6-8/. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 06-23/702 від 19.02.2018 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дітей позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідачка в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча повинна та має таку можливість, бо є людиною працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дітей та із заявленим розміром аліментів суд погоджується. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved