Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

03 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , права користування житловим будинком, який належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в даному будинку також зареєстровані її сини: [PERSON] та [PERSON] , які понад п`яти років тому покинули місце реєстрації: [PERSON] проживає у м. Запоріжжі, а [PERSON] проживає в м. Вороніж (Росія). Відповідачі в даному будинку не проживають та не з`являються вже понад п`ять років, жодної участі в утриманні будинку не приймають, спільне господарство не ведуть. Відповідачі при телефонній розмові з позивачем повідомили, що не заперечували проти зняття їх з реєстрації, проте самостійно прибути для добровільного зняття з реєстрації вони відмовляються. Реєстрація відповідачів в будинку позивача не дозволяє останній розпоряджатися ним на власний розсуд та звужує її права, створює незручності, які також обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, зокрема, позбавляють її можливості оформити субсидію. З огляду на вказане, [PERSON] просила позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , права користування житловим будинком, який належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 26.11.2020 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11 год. 00 хв. 15.12.2020 року, яке в подальшому було відкладено на 09 год. 30 хв. 13.01.2021 року (а.с. 19,30). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про час та місце його проведення повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові, проти винесення заочного рішення, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, не заперечує (а.с. 21, 28, 31). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, судові повістки, які були направлені останнім за зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду без вручення адресату із поміткою поштового відділення на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 23, 26, 46, 62). Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на вказані норми закону, [PERSON] та [PERSON] , вважаються такими, що були сповіщені про час, дату і місце розгляду справи. Відзив не подали. Вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.1995 року, належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до довідки № 1648 від 28.08.2020 року, виданої виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Виходячи з довідки, виданої виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області за № 1663 від 01.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , 30 одна. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації: [ADDRESS] фактично не проживають понад п`ять років. (а.с. 9). Згідно до вимог, викладених в статтях 16, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Виходячи зі статті 41 Конституції України, статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Виходячи з норм, викладених в ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , тривалий час, протягом п`яти років не проживають у спірному будинку, не ведуть з позивачем [PERSON] спільного господарства, то їх реєстрація в даному будинку порушує право останньої на вільне розпорядження своїм майно. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , а тому задовольняє позов останньої. В силу ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Питання про розподіл судових витрат позивачкою не порушувалось.

Outcome: approved