Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

04.04.14 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон. Позивачка у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, просила суд винести рішення, яким надати дозвіл на виїзд за межі України до Ізраїлю малолітній доньці [PERSON], [INFO], у супроводі її матері без згоди батька протягом одного календарного року з дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача визнав, про що написав власноруч заяву. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Автозаводської районної ради у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, проти тимчасового виїзду [PERSON] за кордон не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано, рішення суду набрало законної сили. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розлучення донька залишилася проживати з позивачкою. Відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, тому [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. Дитина не досягла шістнадцяти років, вона має право на виїзд за межі України за згодою батьків в супроводі осіб, які відповідним чином уповноважені на це. Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідач ухиляється від надання нотаріально посвідченої угоди на виїзд малолітньої доньки за кордон. При цьому права та інтереси батька не порушуються. П. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну» та ч. 3 п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 року за № 57 передбачено, що виїзд неповнолітнього громадянина може бути дозволений на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого батька. У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода про обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Ч. 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Судом роз'яснено відповідачу наслідки визнання позовних вимог. Відповідно до статей 61, 174, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: approved