Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

03.04.2014 року прокурор Білогірського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь Білогірської центральної районної лікарні витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 2370,72 грн. В обгрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] вчинив злочин, від якого потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота зліва з ушкодженням лівої долі печінки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи від 11 жовтня 2013 року № 588 відноситься до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, яке небезпечне для життя в момент спричинення. В зв'язку із отриманням вказаного тілесного ушкодження [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Білогірської ЦРЛ і на лікування останньої за період з 27 вересня 2013 року по 08 жовтня 2013 року було витрачено 2370 гривень 72 копійок. В порядку кримінального судочинства цивільний позов до [PERSON] не заявлявся. Прокурор Кучерук Т.М. в інтересах держави в особі позивача Білогірської центральної районної лікарні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги прокурора про стягнення із нього на користь лікарні витрат на стаціонарне лікування [PERSON] не визнав. Вказав, що його дочка [PERSON] дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Білогірської ЦРЛ внаслідок того, що потерпіла від злочину. Вказав, що під час перебування на лікуванні дочка придбавала лікарські засоби за власний рахунок, в лікарні не харчувалася. Догляд під час перебування на лікуванні за нею здійснювала сестра. Просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2014 року, який набрав законної сили 14 лютого 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та засуджено до двох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців за умисне заподіяння потерпілій [PERSON] тілесного ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота зліва з ушкодженням лівої долі печінки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи від 11 жовтня 2013 року № 588 відноситься до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, яке небезпечне для життя в момент спричинення.. Згідно довідки Білогірської центральної районної лікарні від 25 лютого 2012 року № 147 [PERSON], [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 27.09.2013 року по 08.10.2013 року, всього 11 ліжко днів, вартість одного ліжко-дня становить 215,52 грн. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У порядку кримінального судочинства цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину до [PERSON] не заявлявся. Таким чином, враховуючи, що потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Білогірській центральній районній лікарні з травмами, заподіяними злочином, який вчинив [PERSON], то з останнього на користь лікарні підлягають стягненню витрати, пов'язані із стаціонарним лікуванням потерпілого від злочину. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 11 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved