Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

03.08.2015 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила провести розподіл спільного сумісного майна подружжя шляхом припинення права відповідача на 1/2 частку житлового будинку №13 по 3-му провул. Надсіб в с.Куна Гайсинського району та визнати за [PERSON] право власності на таке спільно набуте майно: 1/2 частку зазначеного житлового будинку, газову плиту «Норд», придбану в 2014 році, вартістю 1600 грн., пилосос, придбаний в 2014 році за 1600 грн., диван-софу сірого кольору, придбану в 2014 році за 3000 грн., свині породи петрени 2 голови по 2000 грн., придбані в 2015 році, ліжко односпальне, придбане в 2014 році за 500 грн., визнати за [PERSON] право власності на таке майно: 1/2 частку будинку №13 по 3-му провул. Надсіб в с.Куна Гайсинського району, холодильник «Днепр», придбаний в 2014 році за 4500 грн., праску «Сатурн» придбану в 2014 році за 500 грн., набір меблів для гостевої кімнати, придбаний в 2015 році за 1500 грн., люстру білу з пультом, придбану в 2015 році за 3000 грн., набір емальованого посуду «Малиновий дзвін» вартістю 1000 грн., металошукач, придбаний в 2014 році за 3000 грн., свині породи петрени 2 голови по 2000 грн., придбані в 2015 році, автомобіль «ВАЗ-21101»2007 року випуску, державний номер АІ 3160ВВ, придбаний в 2013 році, вартістю 50000 грн., також просила стягнути з відповідача за відступ від ідеальної частки грошову компенсацію в сумі 31150 грн., а також судові витрати. 11.02.2016 року позивачка вимоги позову зменшила, просила провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, припинити право власності відповідача на 1/2 частку житлового будинку №13 по 3-му провул. Надсіб в с.Куна Гайсинського району, визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку зазначеного житлового будинку, стягнути з відповідача грошову компенсацію в сумі 25 000,00 грн., як 1/2 частку коштів, затрачених на придбання автомобіля ВАЗ-21101, 2007 року випуску, державний номер АІ 3160ВВ та судові витрати, а також визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку будинку №13 по 3-му провул. Надсіб в с.Куна Гайсинського району та залишити відповідачу автомобіль «ВАЗ-21101»2007 року випуску, державний номер АІ 3160ВВ, вартістю 50000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник змінені позовні вимоги повністю підтримали, просили їх задовольнити, на обґрунтування позовних вимог вказали, що 21.10.2012 року позивачка та відповідач одружилися, за час шлюбу придбали в інтересах сім`ї майно на загальну суму 195700 грн., частину якого поділили добровільно, позивачка бажає провести розподіл лише транспортного засобу «ВАЗ-21101», 2007 року випуску, державний номер АІ 3160ВВ, вартістю 50 000 грн. та житлового будинку вартістю 11 000 доларів США (110000 грн.), оскільки вважає, що придбане майно є їх з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя, придбане на зароблені ними під час їх шлюбу (з 21.10.2012 р. по 3.07.2015 р.) кошти, оскільки вони з відповідачем працювали, жили з батьками позивачки, де займалися підсобним господарством, крім того, 13.08.2013 р. після народження сина [PERSON] отримали державну соціальну допомогу при народженні дитини, яку теж витратили на придбання житлового будинку, а також мали подаровані на весілля 24 000 грн. грошових коштів. крім того, вважав, що транспортний засіб також поділу не підлягає, оскільки власником його є [PERSON], зазначене майно перебуває у його користуванні, тому не є спільним сумісним майном подружжя. Відповідач та його представники проти заявлених вимог заперечили повністю, в письмових запереченнях та в судовому засіданні відповідач фактів укладення шлюбу з позивачкою, спільного проживання, народження сина не заперечував, визнав, що на придбання автомобіля «ВАЗ-21101»2007 року випуску в користування ними з позивачкою були витрачені 5600 доларів США, приблизно 50000 грн., заперечив проти того, що спірний житловий будинок та земельна ділянка для його обслуговування придбані на спільні кошти подружжя, оскільки перед придбанням будинку 7.07.2014 року йому батько [PERSON] подарував грошові кошти в сумі 100000 грн. відповідно до договору дарування грошей від 20.02.2014 р., які зберігалися у його батьків, за зазначені кошти, які є його особистою власністю, і був придбаний житловий будинок за 42 000 грн. та земельна ділянка для його обслуговування за 38000 грн.; крім того, вважав, що транспортний засіб також поділу не підлягає, оскільки власником його є [PERSON], зазначене майно перебуває у його користуванні, тому не є спільним сумісним майном подружжя. Треті особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, клопотань до суду не заявляли. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких міркувань. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 126293 21.10.2012 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.6), який було розірвано рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області 3.07.2015 р. (а.с.171), під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] 13.08.2013 р., в квітні 2013 року подружжя витратило 5600 доларів США (50000 грн.) за користування для потреб сім`ї транспортним засобом «ВАЗ-21101»2007 року випуску, на даний час зазначеним транспортним засобом користується [PERSON], що підтверджується наданим ним оригіналом свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу за власником [PERSON] та полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ 2435483 на ім`я [PERSON] (а.с.7, 87); відповідно до договору дарування грошей від 20.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу, [PERSON] подарував своєму сину [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 грн. (сто тисяч); 7.07.2016 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 13 по 3-му провулку Надсіб в с.Куна Гайсинського району за 42000 грн., того ж дня між тими самими особами укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 0520883600:04:006:0096 по 3-му провулку Надсіб-13 в с.Куна Гайсинського району, право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 41,46). Спірні правовідносини регулюються: - статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; - відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. - ч.1 ст. 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України, за якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю; - ч.1 ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; - п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте(джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Враховуючи те, що спірний житловий будинок, придбаний 7.07.2014 року хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти [PERSON], подаровані йому [PERSON] А.В.20.02.2014 року, то це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю [PERSON], за особисті кошти якого воно придбане, тому у задоволенні позовних вимог позивачки про поділ зазначеного будинку, припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку №13 по 3-му провул. Надсіб в с.Куна Гайсинського району, визнання за [PERSON] права приватної власності на 1/2 частку зазначеного житлового будинку, - необхідно відмовити через їх безпідставність. Твердження позивачки про те, що спірний житловий будинок є їх з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя, під час його придбання нею письмово надавалася згода як дружини, на вчинення договору купівлі-продажу, суд до уваги не бере, оскільки в судовому засіданні доведено, що джерелом набуття зазначеного нерухомого майна є особисті кошти [PERSON] Оскільки, на придбання під час шлюбу для потреб їх сім`ї автомобіля «ВАЗ-21101», 2007 р. випуску, державний номер [NUMBER], яким на даний час користується відповідач, подружжя витратило спільні кошти в сумі 50 000 грн., які є обєктом їх спільної сумісної власності, власником автомобіля є [PERSON], зазначений автомобіль не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, то за таких обставин необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки 1/2 частку коштів, затрачених подружжям в 2013 році на придбання автомобіля ВАЗ-21101, 2007 року випуску, державний номер АІ 3160ВВ в сумі 25 000,00 грн., в частині задоволення позовних вимог про залишення відповідачу транспортного засобу автомобіля «ВАЗ-21101», 2007 р. випуску, державний номер [NUMBER] слід відмовити, оскільки ні позивачка, ні відповідач не є власниками цього рухомого майна, право володіння ним та розпоряджання має його власник [PERSON], зазначене майно не є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та не підлягає поділу. Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у Постановах від 2 жовтня 2013 року у справі №6-79цс13 та від 16.12.2015 р. №6-2641цс15, 7 вересня 2016 року у справі 36-801цс16. На підставі ст.88 ЦПК України з [PERSON]. підлягають стягненню документально підтверджені квитанціями про сплату судового збору судові витрати [PERSON] в сумі 2593,60 грн. під час розгляду цієї справи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (31%) в сумі 804,01 грн. на користь [PERSON]

Outcome: partial