Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

03.07.2015 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначив, що 08 квітня 2010 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 190. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області було складено відповідний актовий запис № 772. 15 червня 2015 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано за позовом [PERSON] Зазначеним рішенням, на прохання батька, також було залишено малолітню доньку на виховання з матір'ю. Відповідач не допомагає матеріально утримувати свою доньку з червня 2014 року, а також не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з донькою, не надає доньці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до іі внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Тобто відповідач поводить себе так, начебто в нього взагалі немає дитини. Жодного разу він не виявив бажання побачити свою доньку. Відповідач не виявляв особливого інтересу до виховання доньки навіть, коли мати та батько проживали разом, а після фактичного припинення шлюбних стосунків він взагалі покинув позивачку та свою доньку. Вибір міста Тирасполь у якості місця проживання доньки було здійснено за спільною згодою батьків, оскільки у Тирасполі позивачка має гідні житлові умови, що позитивно відобразиться на розвитку дитини. Ніяких перешкод для спілкування з дитиною позивачка не створює та не створювала. Оскільки відповідач ніяк не допомагає матеріально утримувати свою доньку, позивачка мусить звернутися до суду з приводу стягнення аліментів. Відповідач має вищу освіту, працює та має стабільний заробіток, тому вважають, що він спроможній надавати матеріальну допомогу своїй дитині та колишній дружині. З огляду на викладене він просить суд позбавити [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], актовий запис № 772, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], аліменти на утримання дружини, яка має дитину віком до трьох років, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, визнав позовні вимоги в частині стягання аліментів на доньку, в частині позбавлення його батьківським прав та стягнення аліментів на утримання дружини позовні вимоги не визнав та просить суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. За клопотанням сторони позивача та за згодою відповідача, відповідач [PERSON] був допитаний в якості свідка та показав, що не згоден з позбавленням його батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO], так як любить свою доньку та бажає приймати участь у її вихованні, допомагати їй фінансово. Дочку він не бачив цілий рік, так як колишня дружина позбавляє його такої можливості. Вважає, що його колишня дружина переслідує на меті позбавити його батьківських прав, що дасть їй можливість без перешкод перетинати кордон, так як вони проживають в Придністровській Молдавській Республіці, хоча з його боку перешкоди до виїзду дитини ні коли не вчинялись. Він до цього часу матеріальної допомоги на утримання доньки не надав, так як чекає рішення суду про стягнення з нього аліментів, що б все було офіційно. До цього часу з його сторони були дві спроби побачитись та поспілкуватись з донькою на що [PERSON], зазначила, що вона проти. Також мав бажання привітати доньку з днем народження у 2014 році, з цієї нагоди купив їй золоті сережки, але мати малолітньої подарунок не прийняла, повернула сережки батькові. Крім того зазначив, що 20.07.2012 року він продав за 144000 грн. належну йому земельну ділянку, отримані гроші передав дружині на придбання квартири, в які вона зараз і проживає у м.Тираспіль Придністровській Молдавській Республіці. Представник третьої особи в судовому засіданні вважає позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав таким, що задоволенню не підлягає, просить суд враховуючи висновок № Л-1587 від 21.09.2015 року у її задоволенні відмовити, проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини не заперечує. Представник прокуратури в судовому засіданні вважає позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав таким, що задоволенню не підлягає, просить суд враховуючи висновок № Л-1587 від 21.09.2015 року у її задоволенні відмовити, проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами по справі 08 квітня 2010 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 190. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області було складено відповідний актовий запис № 772. 15 червня 2015 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, малолітню доньку на виховання матері [PERSON] Що стосується позовної вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], суд вважає, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей і т.п. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що вона вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов'язок. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вже зазначалось вище, застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Превентивні заходи впливу до [PERSON] (бесіди, спілкування з психологом, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, здійснення соціального супроводу родини, накладення адміністративної відповідальності) не вживались, ніякі заходи реагування, ані [PERSON], ані іншими особами або органами з метою поліпшення відносин батька з донькою не застосовувались. Відповідно до акту обстеження житлових умов гр. [PERSON] складено виконавчим комітетом Дальницької сільської ради від 02.09.2015 року встановлено, що будинок за адресою; [ADDRESS], належить на праві власності матері [PERSON], гр. [PERSON]. Будинок газифіковано, є водопровід, каналізація та газове опалення. Умови проживання задовільні. Згідно з характеристикою Дальницької сільської ради від 02.09.2015 року [PERSON] проживає в с. Дальник з квітня 2014 року у будинку своїх батьків. За час проживання батько зарекомендував себе з позивної сторони, як працелюбний громадянин. З сусідами підтримує хороші відношення. Постійно надає допомогу батькам у веденні домашнього господарства і прилеглої території. Приймає участь у загально-громадських заходах, які проводяться на вулиці Горностаєва. На сьогоднішній день, громадянин [PERSON] навчається (денна форма) на II курсі державного навчального закладу «Одеське професійне училище залізничного транспорту та будівництва». Малолітня донька відповідача, [PERSON], проживає разом з матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією акту обстеження житлових умов заявника від 23.06.2015 року та копією довідки про склад сім'ї від 09.06.2015 року. Проживання позивача з донькою за межами України, на думку суду вже є перешкодою у належному виконанні відповідачем батьківських обов'язків, оскільки потребує виїзду за межі України з проходженням митного контролю, який у зв'язку з подіями які відбуваються в Україні, є ускладненим, що є загальновідомим фактом. Крім того, суд враховує те, що згідно з договором купівлі-продажу від 20.07.2012 року, відповідач отримав за продаж належної йому земельної ділянки 144000 грн., на які була придбана вищезазначена квартира, що в судовому засіданні, в якому вона була присутня, підтвердила позивач, заперечуючи тільки розмір суми, що на думку суду є достатньо великою сумою матеріальної допомоги. Також, згідно з висновком № Л-1587 від 21.09.2015 року орган опіки та піклування Овідіопольської районної держаної адміністрації Одеської області дійшов до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Таким чином, з рахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання та утримання малолітньої доньки, суд вважає, що зазначені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.5 ст.84 СК право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст.84 СК право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З урахуванням віку, стану здоров'я, освіти, майнового стану, відсутності інших утриманців, суд вважає, що відповідач спроможній надавати матеріальну допомогу своїй дитині та колишній дружині.

Outcome: partial