Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

02 червня 2015 року до суду надійшов позов КС «Азовська кредитна компанія» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] з 18 серпня 2011 року є членом Кредитної союзу «Азовська кредитна компанія». 19 березня 2014 року [PERSON] подав заяву про надання йому кредиту, на підставі якої 19 березня 2014 року між КС «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1452/14-Ф2. За умовами договору останній отримав кредит у сумі 3 000 гривень строком користування 12 місяців зі сплатою за користування коштами 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування грішми. За весь час користування кредитом, відповідач здійснив виплати: 05 квітня 2014 року 320 гривень, 10 червня 2014 року 160 гривень, 21 липня 2014 року 160 гривень, 06 лютого 2014 року 1 000 гривень. Більше платежів відповідач не вносив. Заборгованість [PERSON] станом на 09 квітня 2015 року складає 2 725,65 гривень. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 725, 65 гривень, а також судові витрати у розмірі 243,60 гривень, а всього 2 969,25 гривень. У відкрите судове засідання представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, не прибула, від неї надійшла заява, в якій просить розглядати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримує у повнім обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, однак надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутність, проти задоволення позовних вимог та задоволення позову не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 19 березня 2014 року між кредитним союзом «Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець) в особі директора філії №2 [PERSON] з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 1452/14-Ф2, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 3 000 (три тисячі) гривень, строком на 12 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі щомісяця Позичальник зобовязався вносити щомісяця не пізніше 15 числа поточного місяця. При цьому Позичальник [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується його особистим підписом. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору № 1452/14-Ф2 від 19 березня 2014 року) були здійснені платежі у рахунок погашення заборгованості: 05 квітня 2014 року 320 гривень, 10 червня 2014 року 160 гривень, 21 липня 2014 року 160 гривень, 06 лютого 2014 року 1 000 гривень. Більше платежів відповідач не вносив, у звязку з чим заборгованість останнього за договором станом на 09 квітня 2015 року складається із залишку за кредитом у розмірі 2 522,35 гривень, нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 07 лютого 2015 року по 09 квітня 2014 у розмірі 203,30 гривень. Згідно договору споживчого кредиту № 1452/14-Ф2 від 19 березня 2014 року, підписаного сторонами, кредитодавець має право вимоги дострокового розірвання договору та дострокового повернення кредиту у випадку неповернення позичальником кредиту повністю або частково протягом більше одного місяця для споживчого кредиту. Таким чином, судом встановлений факт, що відповідач [PERSON] останній раз сплатив суму кредиту 06 лютого 2015 року, вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складають 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved