Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

02 серпня 2019 року позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 29 квітня 2017 року з відповідачем зареєстрували шлюб у Новомосковському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 111, від якого сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Сторони проживають окремо, домовленості щодо утримання дружини не досягнуто. На даний час судом ухвалено рішення про розірвання шлюбу, яке не набрало законної сили. Відповідач добровільно не утримує матір своєї дитини, хоча зобов`язаний надавати таку допомогу, має постійну роботу та дохід. З 27 серпня 2019 року відповідача за судовим наказом зобов`язано утримувати дитину [PERSON] , про інші утримання з відповідача не відомо. Позивач не має змоги працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, та доглядає хвору матір [PERSON] , яка є інвалідом другої групи та потребує постійного догляду. Ухвалою судді від 22 серпня 2019 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 22 жовтня 2019 року позивач та її представник позов підтримали, в подальшому до суду не з`явилися, проте представник позивача звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу за позовом [PERSON] розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, долучив до матеріалів справи копію довідки МСЕК, копію судового наказу, довідку про доходи матері позивача [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні 22 жовтня 2019 року визнав позов частково в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від його заробітку, в подальшому в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позов не подавав, доказів не долучав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. З 29 квітня 2017 року по 28 липня 2019 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.9) За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем (а.с.4,7,8). Позивач не працює у зв`язку з доглядом за малолітньою дитиною, яка не досягла трирічного віку. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік, повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до вимог ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має не залежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено, що відповідач є працездатним, протипоказань до окремих видів праці не має, як і не має інших утримань із заробітку, крім утримань по аліментах. Доказів негативного стану здоров`я позивача суду не надано, як не надано відомостей про наявність у відповідача нерухомого майна у власності, інших видів доходу. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про оплату праці»: «при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам». При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят відсотків заробітку. Обмеження, встановлені частиками першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визначеного позивачем розміру аліментів та вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Інших даних про стан здоров`я, матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що мають істотне значення та враховуються судом при визначенні розміру аліментів не встановлено, відповідачем не повідомлено. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлений 02 серпня 2019 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved