Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

02 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] та Золочівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області, в якому просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зобов`язати Золочівський районний сектор ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги позивач мотивує тим, що будинок [ADDRESS] належить йому на праві власності. Крім неї у вказаному будинку зареєстровано також його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON], які фактично у даному будинку на теперішній час не проживають. Останній раз відповідач [PERSON] була у вказаному будинку у березні 2013 року. ЇЇ майна та речей у будинку немає. Крім того вона не приймає участі в утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ. Взагалі наразі відповідач разом з сином проживає з іншим чоловіком, з яким веде спільне господарство, однак добровільно знятися з реєстрації у спірному будинку вона відмовляється, що порушує права позивача в тому числі з оформлення субсидії, через що він був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання 11.12.2014 року позивач не з`явився, проте попередньо надав до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання 11.12.2014 року також не з'явилася. Надала до суду письмову заяву, відповідно до якої не заперечувала проти позовних вимог позивача, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник Золочівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області Богдан С.М. в судове засідання 11.12.2014 року також не з`явилася, надала до суду письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити за відсутності представника Золочівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області, вирішення справи поклала на розсуд суду на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 13.05.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишилося [PERSON] (а.с. 10). Згідно інформації Золочівського РС ГУДМС України в Харківській області вих. № 38/1201 [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] (а.с. 29). З наданих суду довідок та актів-обстежень Малорогозянської сільської ради від 19.03.2014 року, 11.08.2014 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] постійно проживає та зареєстрований [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] також значаться зареєстрованими за вказаною адресою, однак з березня 2013 року фактичної за нею не проживають (а.с. 11-14). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов ' язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 174 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON], як колишній член сім'ї власника будинку [ADDRESS], зареєстрована за вказаною адресою, проте понад рік є відсутньою за місцем реєстрації. Проживаючи разом з сином та новим чоловіком, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON], стосовно відсутності останньої у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що [PERSON] втратила право користування вказаним житлом. Крім того, враховуючи визнання позову відповідачем, що не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного, та

Outcome: approved