Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON], як наймач квартири [ADDRESS], звернувся до суду з позовом до відповідачів, які є членами його сімї та зареєстровані в указаній квартирі, але не проживають в ній з березня 2014 року без поважних причин, про позбавлення їх права користування цим жилим приміщенням, що йому необхідно для зняття їх з реєстраційного обліку в цій квартирі. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності за участю його представника, адвоката [PERSON], просив задовольнити його позов і не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], діючий на підставі Договору про представлення інтересів у суді від 21.09.2015 року, підтримав позов [PERSON] та на його обґрунтування пояснив, що відповідачі [PERSON], яка є дочкою позивача та [PERSON], який є його онуком, зареєстровані та проживали у [INFO]. Ця квартира не приватизована, перебуває у комунальній власності територіальної громади. В березні 2014 року відповідачі поїхали на заробітки у місто Київ і з того часу у спірній квартирі не проживають без поважних причин, квартирну плату та комунальні послуги вони не сплачують. Для позивача, у якого скрутне матеріальне становище, сплачувати комунальні послуги з урахуванням реєстрації у квартирі відповідачів, є проблематичним. Також він не може оформити субсидію. Де перебувають на теперішній час відповідачі невідомо, а тому, щоб зняти їх з реєстраційного обліку в указаній квартирі, позивач просить прийняти рішення про позбавлення відповідачів права користування цим житловим приміщенням, що відповідає вимогам ст..7 Закону України від 1.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідачі [PERSON] та [PERSON], місце перебування яких невідоме, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, через житлово-експлуатаційну організацію - ТОВ «ЛараЛТД», якою складено акт про неможливість вручення їм судової повістки внаслідок відсутності за адресою: [ADDRESS]. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Третя особа - представник виконавчого комітету Словянської міської ради, в судове засідання не зявився. Згідно листа міського голови, просили справу розглядати у їх відсутності, вирішивши спір на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків та дослідивши інші письмові докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно довідки квартира [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду та перебуває у віддані Словянської міської ради, обслуговується житлово-експлуатаційною організацією -ТОВ «Ліра ЛТД». Як вбачається з довідки № 2898 від 01.10.2015 року, виданої ТОВ «Ліра ЛТД», наймачем вищезазначеної квартири є позивач [PERSON], [INFO], відповідачі [PERSON]В, [INFO] , та [PERSON], [INFO], зареєстровані в указаній квартирі як члени сімї наймача. Статтею 47 Конституції України гарантовано кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідачі, як члени сімї наймача, позивача по справі, згідно зі статтею 64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі з березня 2014 року не проживають разом із позивачем у квартирі [ADDRESS] і не несуть обовязки по договору найму цього жилого приміщення. Згідно акту, складеного 15.09.2015 року комісією житлово-експлуатаційної організації -ТОВ «Ліра ЛТД», зі слів сусідів було встановлено, що [PERSON] та її син [PERSON], зареєстровані у [INFO], але більше одного року у цій квартирі не проживають. Відповідно до приписів статей 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі відсутності вказаних осіб в жилому приміщенні понад встановлені строки без поважних причин, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що мешкає по сусідству з позивачем у квартирі № 42 та добре знає його дочку [PERSON] та онука [PERSON]. В серпні 2014 року вони дізналися, що відповідачі поїхали із квартири батька, забравши всі свої речі і намагалися жити та працювати в місті Києві, але де вони знаходяться невідомо. З того часу вона ніколи не бачила відповідачів в квартирі позивача, який є людиною похилого віку і вона йому іноді допомагає, то хліб купить, то ліки. Позивач живе у квартирі № 4 один, сам сплачує квартирну плату та комунальні послуги, відповідачів він з квартири не виганяв, вони самі поїхали в інше місто і більше року в квартирі не проживають. Свідок [PERSON] показав, що добре знайомий із сусідами Бельськими, які проживали в сусідньому підїзді їхнього будинку. Всі жильці їх будинку дружні, один одному допомагають. [PERSON] і її син [PERSON] з позивачем проживали разом у квартирі № 4 їхнього будинку до березня-квітня 2014 року. Потім вони залишили діда самого, та поїхали на заробітки в місто Київ, після чого поїхали до Росії, де знаходяться на теперішній час невідомо. Зняти з реєстраційного обліку їх позивач не може, а їхня реєстрація у квартирі не дозволяє йому оформити субсидію. Він підтверджує, що відповідачі не користуються квартирою № 4 у будинку № 62 по вулиці Жовтневої Революції м. Словянська більше одного року, а саме з березня 2014 року і по теперішній час, без поважних причин. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні більше 6 місяців, а саме з березня 2014 року і по теперішній час без поважних причин, а тому вони втратили право користування зазначеною квартирою, наймачем якої є позивач. Позивачем заявлені вимоги про позбавлення відповідачів права користування жилим приміщенням - квартирою № 4 у будинку № 62 по вулиці Жовтневої Революції м. Словянська, з посиланням на ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється державною міграційною службою в день звернення на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Між тим, позбавлення права користування жилим приміщенням в будинках державного житлового фонду можливо лише з підстав, передбачених законом, зокрема, статтями 71,72 ЖК України, на які власне позивач і посилався у своєму позові, а тому, визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, як то передбачено статтею 72 ЖК України, не суперечить вимогам позивача - про позбавлення їх права користування жилим приміщенням з підстав втрати такого права із-за відсутності у жилому приміщенні понад встановлені строки без поважних на то причин. Аналізуючи всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а відповідачів [PERSON] та Бельтран [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9,64, 71,72 ЖК України,

Outcome: approved