Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

03 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином в розмірі 2866 грн. 14 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2018 року відповідача, [PERSON] , визнано виним у вчиненні злочину за ч.1 ст.185 КК України, яким їй заподіяна матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода полягала у відшкодуванні вартості викраденого майна, а моральна у грошовій компенсації заподіяних їй моральних страждань. Проте під час розгляду кримінального провадження не було враховано те, що внаслідок вчинення відповідачем злочину, від перенесеного нею стресу на нервовому ґрунті погіршився стан її здоров`я, загострилися наявні в неї хронічні захворювання. У зв`язку з чим, вона в період з 27 квітня 2018 року по 20 травня 2018 року та з 21 серпня 2018 року по 05 вересня 2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні і приймала призначені лікарем ліки, які купувала за власний рахунок, що заподіяло їй матеріальні збитки в розмірі 2866 грн. 14 коп. Необхідність такого лікування була викликана перенесеним нею сильним стресом після виявлення крадіжки з її квартири, участю у досудовому розслідуванні та під час судового розгляду справи. Суд під час розгляду кримінального провадження стягнув на її користь моральну шкоду у визначеному нею розмірі, але витрати на лікування не відшкодовувалися. Вирішити питання у позасудовому порядку відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. Позивач в судове засідання не з`явилася. 11 лютого 2020 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, за місцем реєстрації та через оголошення про виклик, опубліковане на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою, матеріали кримінального провадження №12018120270000607 від 01 квітня 2018 року, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2018 року [PERSON] визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, та звільнено від призначеного покарання з встановленням іспитового строку. Цим же вироком, цивільний позов потерпілої [PERSON] задоволено частково, та стягнуто з [PERSON] на її користь 4023 грн. 84 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. (а.с. 5,6) Згідно виписок із медичної карти [PERSON] від 29 травня 2019 року та 11 вересня 2019 року, остання перебувала на стаціонарному лікуванні у коммунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Світловодськ» в період з 27 квітня 2018 року по 20 травня 2018 року та з 21 серпня 2018 року по 05 вересня 2018 року. (а.с.7) Згідно довідки ТОВ фірма «Ескулап» №112 від 03 вересня 2018 року про ціни на лікарські засоби станом на 24.04.2018 - 29.05.2018, та копій квитанцій, позивачем розраховано вартість ліків, які вона купувала в період лікування з 27.04.2018 по 20.05.2018 року та з 21.08.2018 по 05.09.2018 року, та становить 2866 грн. 14 коп. (а.с. 8-9) Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 23 березня 2009 року, [PERSON] має третю группу інвалідності (загальне захворювання). (а.с.10) Спосіб та підстави відшкодування шкоди матеріальної та моральної шкоди визначений ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно положень ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.127 КПК, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно ч.1, 7 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. За змістом ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Виходячи зі змісту позовної заяви, вимога про відшкодування матеріальної шкоди, мотивована тим, що внаслідок вчинення відповідачем злочину, позивач перенесла сильний стрес, зокрема, після виявлення крадіжки з її квартири, участю у досудовому слідстві та в судовому розгляді справи. Кожне згадування про вигляд спустілої квартири та зустріч з відповідачем, його відмова добровільно відшкодовувати шкоду та необхідність доводити свої вимоги в суді викликали в неї хвилювання, що негативно позначилося на стані її здоров`я при наявних у неї хронічних захворювань, що в свою чергу стало причиною її лікування та витрачання власних коштів на ліки. Оцінюючи доводи позивача, суд вважає їх безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на втратах немайнового характеру позивача, а саме моральних та фізичних страждань, що викликали необхідність її лікування. Таким чином, оскільки при ухваленні вироку судом, відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, вирішувалось питання про відшкодування потерпілій [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, та стягнуто з відповідача на її користь 4023 грн. 84 коп. матеріальну шкоду, що складається із вартості викраденого майна та 5000 грн. моральну шкоду, вимоги пов`язані з відшкодуванням матеріальної або моральної шкоди, заподіяної злочином не можуть бути повторно заявлені у порядку цивільного судочинства. Крім того, законодавством передбачено лише відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка безпосередньо потерпіла від злочину, які компенсується їй за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. Також, суд звертає увагу на те, що обґрунтування позивачем вимог, що суд під час розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] не врахував понесені нею витрати на лікування, є безпідставними. Дослідженням матеріалів кримінального провадження, встановлено, що [PERSON] , як потерпіла у справі, взагалі не заявляла такої вимоги щодо компенсації понесених нею витрат на лікування. Крім того, жодних доказів на підтвердження причинного зв`язку між вчиненою крадіжкою у квартирі позивача і її лікуванням в квітні-травні та серпні-вересні 2018 року, суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed