Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

04.10.2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука вирішено спір у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Проте суд, частково задовольнивши позовні вимоги, не вирішив питання про розподіл судових витрат. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. У письмовій заяві від 31.10.2019 року просив суд додатковим рішенням стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 6 300,00 грн. Представник ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» Мудра С.В. вважала, що підстав для стягнення на користь позивача таких витрат немає. Представник, зокрема, зазначала, що позивач сам є юристом за фахом, має тривалий досвід професійної діяльності і добре обізнаний як з трудовим, так і з цивільно-процесуальним законодавством. Отже, він мав змогу самостійно повноцінно представляти свої інтереси у справі. Представник вважала, що витрати не підтверджені належними документами і висловила сумнів у тому, що такі витрати [PERSON] були дійсно понесені. Суд, вирішуючи питання про винесення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ст.4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакцій, чинній на момент звернення позивача із позовом) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 1 787, 15 грн. - за вимогу майнового характеру про стягненні середнього заробітку, та 704,80 грн. - за вимогу немайнового характеру про поновлення на роботі, а всього 2491,95 грн. Суд відмовив позивачу у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн. Ця вимога не була оплачена судовим збором, тому з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. Вирішуючи питання про стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, суд виходить з положень ст.ст. 137 та 141 ЦПК України та частково погоджується з представником відповідача у тому, що з урахуванням фаху та професійного рівня самого позивача не всі надані юридичні послуги були йому дійсно необхідні - зокрема, «надання правової інформації та консультацій щодо участі у судовому засіданні в якості позивача» та роз`яснення «необхідності подання позовної заяви». Водночас, сам по собі той факт, що [PERSON] є юристом, не обмежує його у праві на представництво його інтересів в суді адвокатом. З урахуванням складності справи, часу, який витратив адвокат в судовому засіданні, обсягом наданих ним послуг, а також вимог розумності та співмірності, суд зменшує суму витрат на правничу допомогу, яка підлягає компенсації за рахунок відповідача, до 3 000,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 246, 270 ЦПК України, суд

Outcome: approved