overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

04.04.2017 року ухвалено рішення Хмельницького міськрайонного суду за вище вказаним позовом, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку відмовлено. При ухваленні рішення, суд не вирішив питання відносно скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Сторони в судове засідання, призначене судом для усунення недоліків, визначених ухвалою від 28.04.2017 року, не зявились. Від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення внаслідок наступного. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, позивачем [PERSON] також була заявлена вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 18934887 від 29.01.2015 р. 10:46:01, [PERSON], Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України, м. Київ). 04.04.2017 року ухвалено рішення Хмельницького міськрайонного суду за вище вказаним позовом, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку відмовлено. Оскільки судом в рішенні не вирішено питання відносно скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким відмовити в задоволенні вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки дана вимога є похідною від первісної. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

04.04.2018р. [PERSON] звернулась до суду із даним позовом відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на її користь борг зі сплати аліментів на утримання їхньої спільної доньки: [PERSON], [INFO] в розмірі 38 010, 34 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час спільного, належним чином зареєстрованого, шлюбу між [PERSON] та відповідачем, [PERSON], у них народилась донька [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області в Книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за номером 40 та видано свідоцтво про народження (копія додається). В 2002 році відносини між сторонами було припинено після чого вони стали проживати окремо один від одного та шлюб між ними було розірвано, дитина залишилась проживати разом з позивачем. Так як відповідач не бажав добровільно приймати участі в утриманні спільної неповнолітньої доньки, позивач була змушена звернутись до суду. 11.10.2000 року Шосткинським міським судом Сумської області було винесено рішення на користь позивача за позовом про стягнення аліментів та за таким рішенням в послідуючому було видано виконавчий лист. Згідно виконавчого листа з відповідача на користь позивача на утримання доньки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. 02.01.2003 року державним виконавцем Шосткинського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа. 09.02.2016р. державним виконавцем Шосткинського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 4764753 на підставі ст. 49 п. 6 ч. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (закінчення строку передбаченого для відповідного виду стягнення). Відповідач від сплати аліментів ухилявся результатом чого стало виникнення заборгованості за період з 02.01.2003 року по 02.12.2015р. у розмірі 38010,34 гривень , що підтверджується довідкою Шосткинського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області. До цього часу борг по сплаті аліментів позивачем не виплачено, добровільно виконувати свої зобов'язання відповідач не бажає, тому позивач змушена звернутись із цим позовом о суду. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву відповідно до якої просить суд про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог позивач наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

04.04.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 21.04.2012р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, через що між ними виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з березня 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище. Позивач в судове засідання не зявилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, позивач на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.294 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо надалі іменуватися прізвищем «Ткачук» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

04.04.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 26.09.2007р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з грудня 2010 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «Тищук». В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.280 ЦПК України та згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо і позивач на примирення категорично не згодна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.294 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо відновлення свого дошлюбного прізвища «Тищук», вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

04.04.2018 р. відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 13.08.2018 р. До початку проведення підготовчого судового засіданні від відповідача - [PERSON], надійшла заява про визнання позову. Одночасно з цим від позивача - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Встановлено, що позивач - [PERSON], звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем - [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони втратили почуття любові та поваги один до одного, разом не проживають. Позивач зазначає, що на примирення з відповідачем вона не згодна. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач подав заяву про визнання позову. На підставі ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 27.05.1994 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Подільської районної державної адміністрації м. Києва. Від спільного життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

\~\~ 04.04.2018 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка\~ просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов`язку надавати їх спільним неповнолітнім дітям щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, є військовослужбовцем та проходить службу в військовій частині [NUMBER] в м.Гайсині і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти.\~\~ \~\~ Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити без її участі (а.с. 21). \~\~ Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, письмово\~ позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с.22). \~\~ З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. \~\~ Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але добровільно не виконує свого законного обов`язку по наданню утримання неповнолітнім дітям, хоча отримує постійний і стабільний дохід, має можливість надавати кошти.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки\~ зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~ Оскільки відповідач має стабільний дохід і можливість надавати утримання своїм неповнолітнім дітям\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на їх утримання ухиляється, чим порушує їх права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі\~ 1/3 частини від усіх видів його заробітку на\~ утримання дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до їх повноліття, - в примусовому порядку. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

04.04.2018 року [PERSON] (далі заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON], яка померла 08.08.2000 року, - була її матірю. В обґрунтування своїх вимог заявник послалася на втрату нею свідоцтва та на відсутність актового запису про її народження, що унеможливлює отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину матері за законом. У судовому засіданні заявник подану заяву підтримала і наполягала на задоволенні; будучи допитаною судом в якості свідка підтвердила, що померла 08.08.2000 року [PERSON] була її матірю. Заінтересована особа [PERSON], який є сином заявника, повністю погодився із заявою, при цьому підтвердив, що померла 08.08.2000 року [PERSON] була матірю заявника. Представник Другої чернігівської державної нотаріальної контори не зявився, проте надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народилася 01.01.1937 року в селі Півци Ржищевського району Київської області. З 1974 року заявник постійно проживає за адресою: [INFO] (а.с. 3, 4). Наданими суду доказами беззаперечно доводиться той факт, що матірю заявника була [PERSON], яка померла 08.08.2000 року. Зазначене підтверджується письмовими доказами, зокрема: копією талону до ордеру на жиле приміщення, в якому [PERSON] записана матірю заявника; свідоцтвом про право власності на житло, в якому [PERSON] і заявник зазначені як співвласники квартири [ADDRESS]; довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про те, що [PERSON] до дня своєї смерті постійно проживала разом із заявником (а.с. 7, 14, 15), а також показаннями свідка [PERSON], які в сукупності повністю узгоджуються між собою. Через втрату заявником свідоцтва про народження та втрату актового запису про народження заявника, що підтверджується довідками архівних установ (а.с. 10-13), заявник позбавлена можливості підтвердити наявність родинних відносин із матірю і, як наслідок цього, реалізувати своє право на спадщину матері. У звязку з цим, права заявника підлягають захистові в судовому порядку шляхом встановлення факту родинних відносин, що має юридичне значення та породжує юридичні наслідки. За таких обставин, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

04.04.2018 року [PERSON] (далі заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON], яка померла 21.10.2009 року, була її двоюрідною тіткою по лінії батька. В обґрунтування своїх вимог заявник послалася на відсутність в неї документів, які беззаперечно підтверджують факт родинних відносин із двоюрідною тіткою, що унеможливлює отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину тітки за законом як спадкоємицею пятої черги за законом. У судовому засіданні заявник подану заяву підтримала і наполягала на задоволенні. Допитаний судом в якості свідка [PERSON] (батько заявника) показав, що його батько [PERSON] і матір [PERSON] [PERSON] були рідними братом і сестрою; свідок також підтвердив, що [PERSON] була його двоюрідною сестрою по лінії батька. Представник заінтересованої особи не зявився, при цьому надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народилася 24.10.1966 року в селі Виблі Куликівського району Чернігівської області; її батьком є [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] (а.с. 4, 8, 9, 12). Приєднаними до справи письмовими доказами і показаннями допитаного судом свідка в сукупності повністю підтверджується, що батько [PERSON] [PERSON] і мати [PERSON], яка померла 21.10.2009 року, [PERSON] були рідними братом і сестрою (а.с. 11-13). За зазначене дає підстави для висновку про те, що [PERSON] була двоюрідною тіткою заявника по лінії її батька. [PERSON] відсутність у заявника свідоцтва про одруження матері [PERSON] та зміну нею свого прізвища з «Поляниця» на «Чешня», натепер заявник позбавлена можливості підтвердити факт родинних відносин із двоюрідною тіткою і, як наслідок цього, реалізувати своє право на спадщину двоюрідної тітки. У звязку з цим, права заявника підлягають захистові в судовому порядку шляхом встановлення факту родинних відносин, що має юридичне значення та породжує юридичні наслідки. За таких обставин, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

04.04.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на задоволенні; позивач категорично відмовилася від надання судом строку на примирення з відповідачем. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 01.03.2008 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень позивача, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З жовтня 2017 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що шлюб носить формальний характер і позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

04.04.2018 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На обґрунтування вимог зазначив, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,0874 га, розташованої на території Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області. Коли він звернувся в нотаріальну контору для оформлення права на спадщину, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса, тому просив суд визнати його право власності на вказане спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,0874 га., розташованої на території Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області, яка належала її, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 11.09.2015 року № 398/А-2015. Все своє майно [PERSON] заповіла позивачу згідно заповіту, посвідченого 26.06.2012 року секретарем Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області. Відповідно листа приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Смірнової Н.С. від 07.02.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Як визначено у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, тому позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved