Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

03.09.2019року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 102 772,40 грн., яка складається з: 2400,00грн. основний борг, 48 254,40 грн. заборгованість по відсоткам, 52 118,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, та судові витрати у розмірі 1921,00грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 01.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №60166 від 01.08.2016 року в електронній формі, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» надав [PERSON] грошові кошти у сумі 2400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів. Датою погашення боргу є 31.08.2016 року. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Представник позивача вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» в порядку, встановленому п.1.4. договору позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 2400,00грн.. Таким чином, представник позивача стверджує, що позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору позики №60166 від 01.08.2016 року щодо своєчасного повернення позики зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді від 05.09.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. У судове засідання 01.10.2019 року представник позивача не з`явився, в матеалах спарви є заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 01.10.2019 року [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до канцелярії суду надійшла заява в якій [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «ВЕЛЛФІН» у повному обсязі та в заявив про застосування строків позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності за договором позики №60166 від 01.08.2016 року закінчився 31.08.2019 року, а ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулось з позовною заявою до суду 01.09.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 01.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №60166 від 01.08.2016 року в електронній формі, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» надав [PERSON] грошові кошти у сумі 2400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, за користування позикою зазначені у п.1.5. цього договору. П.п. 1.2.-1.4. договору позики №60166 від 01.08.2016 року передбачено, що строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем. Відповідно до п.1.5. та п.1.6. договору позики №60166 від 01.08.2016 року, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2 цього договору; 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. У разі повернення суми позики та сплаті процентів за користування позикою протягом 3 днів після закінчення строку визначеного п. 1.2 цього договору позики, нарахування процентів у розмірі 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно не проводиться, в іншому випадку, проценти нараховуються відповідно до умов п. 1.5 цього договору. П. 3.1. договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків. В розділі 8 договору позики «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі. Згідно довідки щодо заборгованості за договором №60166 від 01.08.2016 року, станом на 31.08.2019 року загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем за вищевказаним договором позики та всіма нарахованими відмотками згідно нього становить 102 772,40 грн., яка складається з: 2400,00грн. основний борг, 48 254,40 грн. заборгованість по відсоткам, 52 118,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 44). Невиконання [PERSON] своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення позики, зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 256 ЦК Українивизначено поняття позовної давності, де позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України) Умови договору укладеного між сторонами не містять зміни тривалості позовної давності. Як вбачається зі змісту договору позики, позика надається строком на 30 днів, дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем, тобто позику було надано 01.08 2016 року, кінцевий термін повернення позики є 31.08 2016 року. Позов представник позивача подав 28.08.2019 року, що підтверджується відповідною печаткою на конверті, а відтак строк позовної давності позивачем не пропущено. Клопотання відповідача про застосування наслідків строку позовної давності, задоволенню не підлягає. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №60166 від 01.08.2016 року сукупна вартість позики складає 2 400 грн. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 2 400 грн. та відсотки в межах строку дії позики у сумі 1296 грн. (43.20 грн. за перший день та 1 252,80 гривень за 29 днів ), а вього 3696 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12. З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial