Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

02.09.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 29.10.2012 року, від спільного подружнього життя у них народився син: [PERSON] [INFO]. Стверджує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося, з самого початку відповідач мав схильність до спиртного, що породжувало непорозуміння та сварки, які часто переростали в скандали, що створювало напружену атмосферу у сім»ї. Відповідач ніде не працює, сім»ї матеріально не забезпечує, участі у веденні домашнього господарства не приймає. Зазначає, що з відповідачем спільно не проживають близько 10 місяців, за цей час вони стали чужими людьми та переконалися що мають різні інтереси та погляди та життя. Наголошує на тому, що їх шлюб набув формального характеру а примирення неможливим, просить шлюб розірвати а після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, подав заяву про визнання позову, а справу просить слухати у його відсутності. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.10.2012 року, зареєстрованому у Містківській сільській раді Пустомитівського району Львівської області актовий запис № 09, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.10.2012 року. Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.08.2013 року серія [NUMBER]. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення сторін відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися дошлюбним прізвищем - «[PERSON]», є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved