Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

03 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, в якому, з урахуванням поданих уточнень зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем по справі. 26 листопада 2014 року вона звільнена з посади заступника головного бухгалтера зазначеного підприємства за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Заробітна плата позивачці своєчасно не виплачувалась, у зв*язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 37987 гривень 79 копійок. В порушення ст.116 КЗпП України відповідач в день звільнення не здійснив повного розрахунку з нею. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь заробітну плату (в тому числі компенсацію за невикористану відпустку, компенсацію втрати частини доходів з урахуванням індексу інфляції) в розмірі 37987 гривень 53 копійки; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за весь час затримки до фактичного розрахунку та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, оскільки вона зазнала душевних страждань у зв*язку з невиплатою заробітної плати та була позбавлена можливості оперативно вирішувати побутові потреби через брак грошових коштів. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» Ляховський О.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - не заперечував проти стягнення на користь позивача заборгованості із заробітної плати в розмірі 37987 гривень 53 копійки; позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди не визнав, посилаючись на відсутність вини підприємства та наявність форс-мажорних обставин у вигляді тяжкого фінансового стану підприємства внаслідок державної заборони експорту продукції КДНВП «Кварсит» на територію Російської Федерації. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Ляховського О.П., дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» і 26 листопада 2014 року була звільнена з посади заступника головного бухгалтера цього підприємства згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копію трудової книжки (а.с.5-6) та копією наказу № 308 від 26 листопада 2014 року (а.с.4). Згідно довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 27 січня 2015 року № 1-53 (а.с.50) загальна сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу та індексації перед [PERSON] становить 37987 гривень 53 копійки. Відповідно до довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 20 січня 2015 року № 1-35 (а.с.27) розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 459 гривень 60 копійок. З довідки відповідача по справі від 14 січня 2015 року № 1-16 (а.с.29) вбачається, що графіком роботи заступника головного бухгалтера КДНВП «Кварсит» з 26 листопада 2014 року по теперішній час є трьохденний робочий тиждень на підставі наказу від 01 серпня 2014 року № 176. Наказом КДНВП «Кварсит» від 03 вересня 2014 року № 191 (а.с.41-42) продовжено дію режиму неповного робочого тижня, визначеного у наказі від 01 серпня 2014 року № 176, робочими днями вважати понеділок, вівторок, середу. Наказом КДНВП «Кварсит» від 10 грудня 2014 року № 269 (а.с.51) на підприємстві оголошено неробочими днями 31 грудня 2014 року, 2 січня 2015 року, 5-6 січня 2015 року, 8-9 січня 2015 року. Згідно частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середньої заробітної за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в розмірі 37987 гривень 53 копійки та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 27 листопада 2014 року по 28 січня 2015 року (саме по день ухвалення рішення судом ) включно у розмірі 10570 гривень 80 копійок із розрахунку : 459 гривень 60 копійок х 23 робочих дні за триденним графіком роботи з урахуванням встановлених на підприємстві наказом від 10 грудня 2014 року № 269 неробочих днів. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення з боку відповідача трудових прав [PERSON] в частині невиплати в строки, передбачені ст.ст.115, 116 КЗпП України належних їй сум заробітної плати, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи тривалість порушення трудових прав, суд вважає, що виходячи із засад розумності виваженості і справедливості з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. Аналіз ст.ст.116-117 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Листом Донецької торгово-промислової палати від 27 травня 2014 року № 100-28/1-1/03 констатовано, що невиконання відповідачем по справі своїх зобов*язань по контракту № 147/13 від 10 жовтня 2013 року мало місце під час проведення антитерористичної операції на території Донецької області, за наявності фактів збройних зіткнень, блокування органів влади і за своїм характером не залежало від волевиявлення сторін та третіх осіб, тому ці обставини являються форс-мажорними для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», перебувають поза контролем та перешкоджають своєчасному виконанню договірних та податкових зобов*язань. Суд не приймає зазначений лист до уваги, оскільки він підтверджує наявність форс-мажорних обставин, які перешкоджають своєчасному виконанню Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» договірних та податкових зобов*язань, а не своєчасної виплати заробітної плати та розрахунку при звільненні. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст.115, 116, 117, ст.237-1 КЗпП України, ст.32 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial