Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

03.02.2016 р. Служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських (материнських) прав. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] є матір'ю малолітніх та неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], та дочки [PERSON] - [INFO]. Діти знаходяться на обліку у службі у справах дітей Надвірнянської РДА як такі, що позбавлені батьківського піклування. Рішенням Надвірнянського районного суду від 18.12.2014 р. у [PERSON] було відібрано даних дітей без позбавлення її батьківських прав. [PERSON] тривалий час перебував у Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей Івано-Франківської області, після чого, 19.02.2015 р. був влаштований в Івано-Франківську обласну загальноосвітню школу-інтернат, де і перебуває по даний час. Протягом перебування дитини в закладах мати [PERSON] жодного разу не відвідала сина та не цікавилась його навчанням. [PERSON] влаштований в прийомну сім'ю. [PERSON] та [PERSON] влаштовані в Надвірнянський будинок дитини на повне державне забезпечення. Мати [PERSON] жодного разу не відвідала дітей ні в будинку дитини, ні в інтернатних закладах, ні в прийомній сім'ї. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, постійно перебуває в сумнівних компаніях, не має постійного місця проживання. На протязі року вона жодного разу не зверталась у службу у справах дітей та суд із заявою про повернення своїх дітей собі на виховання. Крім того, рішенням Надвірнянського районного суду від 17.11.2014 р. [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо дочки [PERSON] - [INFO], яка перебуває під опікою тітки біологічного батька. Мати [PERSON] дочку не відвідує, хоча їй відомо, де дочка на даний час проживає. 16.01.2016 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] Органом опіки та піклування було прийнято висновок про доцільність позбавленні батьківських (материнських) прав [PERSON] щодо малолітніх та неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], та дочки [PERSON] - [INFO] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об'ємі з підстав, зазначених в позовній заяві, суду пояснила, що відповідач неналежним чином виконує батьківські обов'язки, дітьми не цікавиться, не провідує їх, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не має постійного місця проживання. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх та неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], та [PERSON] - [INFO] Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, висновок прокурора, який вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти. Це визначено ст. 150 СК України. Згідно положень вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.06 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітніх та неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], та дочки [PERSON] - [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 3-6). Діти знаходяться на обліку у службі у справах дітей Надвірнянської РДА як такі, що позбавлені батьківського піклування (а.с. 9). Рішенням Надвірнянського районного суду від 18.12.2014 р. у [PERSON] було відібрано даних дітей без позбавлення її батьківських прав. (а.с. 15-17). [PERSON] тривалий час перебував у Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей Івано-Франківської області, після чого розпорядженням Надвірнянської РДА від 19.02.2015 р. № 43 був влаштований в Івано-Франківську обласну загальноосвітню школу-інтернат, де і перебуває по даний час (а.с. 10). Протягом перебування дитини в закладах мати [PERSON] жодного разу не відвідала сина та не цікавилась його навчанням (а.с. 14). Розпорядженням Галицької РДА від 20.07.2015 р. № 335 [PERSON] влаштований в прийомну сім'ю (а.с. 18-19). [PERSON] та [PERSON] розпорядженням Надвірнянської РДА від 02.12.2014 р. № 242 влаштовані в Надвірнянський будинок дитини на повне державне забезпечення (а.с. 11). Мати [PERSON] жодного разу не відвідала дітей ні в будинку дитини, ні в інтернатних закладах, ні в прийомній сім'ї (а.с.12-13). [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, постійно перебуває в сумнівних компаніях, не має постійного місця проживання. На протязі року вона жодного разу не зверталась у службу у справах дітей та суд із заявою про повернення своїх дітей собі на виховання. Крім того, рішенням Надвірнянського районного суду від 17.11.2014 р. [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо дочки [PERSON] - [INFO], яка перебуває під опікою тітки біологічного батька (а.с .24). Мати [PERSON] дочку не відвідує, хоча їй відомо, де дочка на даний час проживає. 16.01.2016 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] Органом опіки та піклування 22.01.2016 р. було прийнято висновок про доцільність позбавленні батьківських (материнських) прав [PERSON] щодо малолітніх та неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], та дочки [PERSON] - [INFO] (а.с. 20-21). Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…». Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вказані обставини в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання дітей та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, суд вважає, що з боку [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні нею від виконання своїх батьківських обов'язків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх та неповнолітніх дітей підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 180, 181, 182, 193 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved