Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

04.12.2013 року позивач звернувся в суд з указаними вимогами до відповідачів, які вмотивовано так. Позивач є власником земельних ділянок в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку - площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,29 га згідно державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, виданих 30.11.2011 р. Через земельну ділянку позивача протікає струмок. Однак відповідач [PERSON] збудував паркан, захопивши частину його земельної ділянки від 3 до 6 м., а фундамент паркану розмістив у струмку, що загрожує підтопленню земельної ділянки та пошкодження господарських споруд позивача. У липні 2013 р. позивач звернувся в Лозянську сільську раду для вирішення спору, однак його питання не вирішено . Представник позивача вимоги підтримав. Представник відповідача - Лозянської сільської ради позов заперечив повністю і пояснив таке. Позивач тривалий час пише безпідставні скарги на дії сільського голови с. Лозянське з різних приводів . Переоформлення права власності позивача на земельні ділянки, якими він користувався відбулося на підставі рішення Лозянської сільської ради № 54 від 24.11.2009 р. Цим рішенням затверджено геодезичні виміри меж земельних ділянок, на підставі чого позивачу видано 30.06.2011 р. державні акти. Позивач і відповідачі [PERSON] і [PERSON] спорудили паркани на межах своїх земельних ділянок. При цьому позивач раніше в часі. Між огорожами протікає струмок. Сільська рада за зверненням позивача створила комісії і за наслідками перевірки складено акти, з якими позивач не погодився. Натомість сесія сільської ради земельний спір між позивачем і відповідачами [PERSON] і [PERSON] не розглядала, оскільки, на думку сільського голови, в цьому не має необхідності. Представник співвідповідачів [PERSON] і [PERSON] позов заперечив повністю, а позицію обґрунтував так. Відповідачі заперечують захоплення земельної ділянки позивача та будівництво огорожі в струмку. Вважають, що звернення позивача в сільську раду розглянуті з участю спеціалістів і наданням відповіді. Вимоги позивача заявлені з порушенням строку позовної давності. Оцінивши подані в справу докази, доводи представників сторін, суд дійшов такого висновку. Судом установлено такі обставини, які не оспорюються. Позивач є власником земельних ділянок в [ADDRESS] площами 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за [NUMBER] і 0, 29 га - для ведення особистого селянського господарства, згідно державних актів, виданих Лозянською сільською радою 30.06.2011 р. Відповідачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 019 га в с. Лозянське біля будинку [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства згідно з свідоцтвом про право власності, виданим реєстраційною службою Міжгірського РУЮ від 22.02.2013 р. [PERSON] і [PERSON] є забудовниками житлового будинку згідно з рішенням Лозянської сільської ради № 27 від 12.12.2007 р. і виданим будівельним паспортом . Земельні ділянки [PERSON] і [PERSON] межують , що зазначено в планах і описах меж у державних актах та кадастрових планах. Окрім цього, межі земельних ділянок проходять вздовж гірського струмка, що впадає в струмок , який протікає вздовж дороги загального користування. Земельні ділянки позивача і відповідачів [PERSON] і [PERSON] огорожені металевим парканом ( [PERSON] спорудив огорожу раніше, [PERSON] і [PERSON] - значно пізніше в часі). Предметом спору, по суті, є вимоги позивача до Лозянської сільської ради розглянути земельною комісією і винести рішення щодо дотримання меж суміжними землевласниками та правил добросусідства у зв'язку з спорудження бетонно-металевої огорожі сусідами-відповідачами [PERSON] і [PERSON] із загрозою підтоплення земельної ділянки паводковими водами та вимоги позивача до цих співвідповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а саме знесення огорожі. З обставин справи видно, що Лозянська сільська рада заяву позивача про вказаний спір прийняла на розгляд. Зокрема, комісія сільської ради із залученням спеціаліста на місці провели обміри земельних ділянок і підтвердила спорудження бетонної стінки [PERSON] на земельній ділянці [PERSON] від струмка, яка розділяє земельну ділянку [PERSON] згідно актів від 07.10.2010 р. і від 23.03.2011 р. Обміром також зафіксовано відступленням фактичних довжин земельних ділянок суміжних землевласників від довжин, зазначених у державних актах старого взірця. Згідно з ст. 158 ч. 3 , 4 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок , що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства. У разі не згоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом. З обставин справи видно, що Лозянська сільська рада, по суті, розпочала розгляд земельного спору між вказаними землевласниками на виконання вимог ст. 159 ЗК України , однак рішення по суті спору не винесла. Це вбачається з такого. З актів комісій та рекомендацій не зрозуміло чи порушено земельне законодавство і в чому це проявляється суміжними землевласниками та які дії їм слід вжити. Натомість Лозянська сільська рада після складання актів видала землевласникам нові державні акти взамін актів старого взірця, а саме позивачу в 2011 р., а відповідачці [PERSON] - в 2013 р. Отже, вимоги позивача до Лозянської сільської ради щодо прийняття відповідного рішення в спорі суміжного землекористування і дотримання правил добросусідства є правомірними. Суд відхиляє усну заяву представника відповідачів [PERSON] і [PERSON], що по цим вимогам сплили строки давності передбачені ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, бо право власності землевласників переоформлене відповідно у 2011 і 2013 р. р. Окрім цього, Лозянська сільська рада, до якої заявлено ці вимоги, не заявила про застосування строку давності. Суд вважає, що вимоги позивача щодо знесення огорожі підлягають відхиленню як передчасні, оскільки в справу не подано жодного доказу щодо загрози затоплення земельної ділянки позивача внаслідок спорудження огорожі, захоплення земельної ділянки позивача відповідачами притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за такі дії тощо. Отже, суд задовольняє частково вимоги позивача до Лозянської сільської ради, застосувати ст. 152 ч. 3 п. «д» ЗК України і обирає спосіб захисту права позивача у виді зобов'язання органу місцевого самоврядування винести остаточне рішення в спорі землевласників на виконання вимог ст. ст. 158 ч. 32, 159-161 ЗК України. Судових витрат до стягнення не має, до повернення не заявлено.

Outcome: partial