Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

03.10.2018 року лікар - психіатр Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить суд надати дозвіл на примусовий психіатричний огляд [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], без її згоди. В обґрунтування наданої заяви лікар психіатр КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] посилається на те, що за відомостями, які одержані стосовно [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресом: [ADDRESS], є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Заявник вказує, що припущення про наявність психічного розладу у [PERSON] ґрунтується на інформації про її поведінку, отриманої від її сусідів, висновку лікаря-психіатра та інших доказах. На підставі звернення поліції із проханням про огляд [PERSON], як вказує заявник, 25.09.2018 р. він намагався оглянути пацієнтку вдома за адресою: [ADDRESS], але вона не відчинила двері. Ухвалою суду від 04.10.2018 року провадження у справі відкрито. У судовому засіданні заявник лікар - психіатр Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» [PERSON], який одночасно є представником Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер», надану заяву про надання дозволу на психіатричний огляд громадянина без його згоди чи згоди його законного представника підтримав у повному обсязі та просить суд її задовольнити. У судовому засіданні прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 Захарова Н.А. не підтримала заяву про надання дозволу на психіатричний огляд громадянина без його згоди чи згоди його законного представника. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, [PERSON] до судового засідання не зявилась, 18.10.2018 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить закрити провадження у справі та здійснити розгляд справи за відсутності сторони заінтересованої особи. При цьому представник [PERSON] посилається на те, що висновок лікаря-психіатра від 02.10.2018 року було виконано без урахування особливих норм ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», а саме поза межами 24 годин, а тому є таким, який не може встановлювати наявність підстав про надання дозволу на примусовий психіатричний огляд громадянки [PERSON] за час її перебування з 24.08.2018 року по 27.08.2018 рік на стаціонарному обстеженні в КНП «ООМЦПЗ», до якого була госпіталізована за відсутності рішення лікар-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та прокурора Одеської місцевої прокуратури №1, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. З рапорту поліцейського Мельниковича В.В. начальнику Таїровського ВП Київськкого ВП в м. Одесі від 24.08.2018 року вбачається, що за адресою проживання [PERSON] за зверненням сусідів був здійснений виїзд, де зясувалось, що [PERSON] ходила з молотком в руках та погрожувала сусідці фізичною розправою. В подальшому приїхала карета швидкої медичної допомоги і в їх присутності [PERSON] виявляла вербальну агресію в сторону сусідів та погрожувала їм фізичною розправою, висловлювала думки маячного характеру /а.с.5/. Судом досліджено коротку виписку з історії хвороби №3067 КУ «ООМЦПЗ», з якої вбачається, що 24.08.2018 року [PERSON] була доставлена каретою швидкої допомоги по рапорту поліції з діагнозом: психоорганічний синдром з дисфоричними станами та агресивною поведінкою по анамнезу. З відділення хвора самостійна пішла, в звязку з чим була виписана 27.08.2018 року /а.с.6/. Листом від 24.09.2018 року начальник Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області просить провести обстеження громадянки [PERSON], 1939 року народження, та надати в найкоротший термін всі маючі матеріали з висновками обстежень, так як остання несе загрозу суспільству. Як на підставу вказаного прохання начальник Таїровського ВП посилається на розгляд ряду матеріалів за фактом звернення громадян [PERSON], [PERSON] та інших, в яких вони просять вжити заходів до громадянки [PERSON], так як остання неодноразово поводить себе неадекватно, агресивно налаштована на їх родину та сусідів, а також погрожувала фізичною розправою молотком та поведінкою, що загрожує оточуючим. Також було встановлено, що 21.04.2017 року до Таїровського ВП надходило колективне звернення голови та мешканців ЖСК «Центральний сборний 20», до якого входить будинок [ADDRESS], щодо прийняття невідкладних заходів до громадянки [PERSON], так як остання зачинила двері квартири та здійснила витік газу, що могло призвести до суспільного резонансу /а.с.4/. Згідно висновку дільничного лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] від 02.10.2018року, громадянка [PERSON] на обліку у КУ «Міський психіатричний диспансер» не перебуває, одноразово оглядалася лікарем-психіатром [PERSON] 04.08.2017 року. Наявності тяжкого психічного розладу встановлено не було. 25.09.2018 року за письмовою заявою начальника Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі Негрі В.В. від 24.09.2018 року №2838, в якій містилася інформація про неадекватну та агресивну поведінку гр-ки [PERSON], він намагався оглянути її на дому. На стук у двері квартири №6 ніхто не відкрив. Здійснити огляд не вдалося. Враховуючи, що громадянка [PERSON], [INFO], знаходилась на стаціонарному обстеженні в КНП «ООМЦЗ» з 24.08.2018 року по 27.08.2018 року з діагнозом: психоорганічний синдром з дисфоричними станами та агресивною поведінкою по анамнезу, самовільно покинула лікувальний заклад, не завершивши повного обстеження та лікування. У звязку з тим, що громадянка [PERSON] відмовляється від огляду лікарем-психіатром, та згідно заяви начальника Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі Негрі В.В. поводиться агресивно та неадекватно, вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, дільничний лікар-психіатр КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] вважає необхідним проведення психіатричного огляду без усвідомленої згоди громадянки [PERSON], [INFO] /а.с.2/. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обовязковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, повязані з наданням психіатричної допомоги. Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно до ч.ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника психіатричний огляд неповнолітнього здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В ході судового розгляду справи встановлено, що 30.05.2017 року лікар - психіатр Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] вже звертався до Київського районного суду м. Одеси з заявою щодо надання дозволу на примусовий психіатричний огляд [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], без її згоди (цивільна справа №520/6229/17). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2017 року в задоволенні вказаної заяви було відмовлено в звязку з безпідставністю вимог, оскільки наданими документами та поясненнями не було підтверджена наявність підстав для проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, в зв'язку з чим набрало законної сили. Серед іншого у вказаному рішенні суду зазначено, що у звязку із діями [PERSON] неодноразово викликались співробітники поліції та співробітники газової служби. Однак дані обставини лікарем не перевірялись. Також не було оглянуто і медична документація у поліклініки за місцем мешкання. З матеріалів даної справи вбачається, що обставини, на які посилався Київський районний суд м. Одеси в рішенні від 02.06.2017 року при зверненні до суду 03.10.2018 року заявником не враховані та на підтвердження викладених в заяві вимог суду надано лише висновок лікаря-психіатра, виписку щодо самовільного залишення лікарні [PERSON], рапорту та листа поліції. При цьому суд зауважує, що дії [PERSON] щодо здійснення витіку газу 21.04.2017 року були підставою для звернення до суду з заявою, по якій було судом ухвалене рішення 02.06.2017 року. Суд вважає, що обставини, викладені в рапорті поліцейського щодо здійснення одноразового виїзду за адресою [PERSON] за викликом сусідів 24.08.2018 року та виписці з історії хвороби щодо самовільного залишення лікарні [PERSON] 27.08.2018 року, не є достатніми для висновку суду про наявність підстав для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу та необхідності примусового психіатричного огляду. В статті 8 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб». В даному випадку питання щодо надання згоди на психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, є безумовним фактом втручання у приватне життя особи, а тому може бути здійснене лише у випадку доведеності необхідності такого втручання, та наявності законних підстав. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані по справі докази та їх оцінка не доводять наявність підстав для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу та необхідності примусового психіатричного огляду, в звязку з чим заява не підлягає задоволенню, так як не обґрунтована та не доведена. Щодо клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про закриття провадження у справі суд зазначає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки представником не зазначено підстав для закриття провадження у справі з посиланням на норми діючого цивільного процесуального законодавства, а викладені в заяві обставини стосуються суті заявлених вимог, в звязку з чим розцінюються судом як письмові пояснення. Повний текст рішення суду відповідно до ст.259 ЦПК України має бути складено протягом десяти днів. Однак, з урахуванням відпустки головуючого по справі з 22.10.2018 року по 31.10.2018 року, повний текст рішення суду складено в перший робочий день після повернення з відпустки.

Outcome: dismissed