Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

04.07.2018 р. позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2007 року зареєструвала шлюб із відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 48. В шлюбі у сторін народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказала, що одруження з відповідачем виявилося невдалим через різні характери та погляди на життя, в тому числі і на сімейні відносини. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, не приймає участь у їх вихованні. Діти знаходяться на повному утриманні позивача. Через негативну поведінку відповідача сторони припинили спільне проживання, перестали спілкуватися, жодних стосунків не підтримують. Позивач працює бухгалтером в ТзОВ «Срібні роси» та в середньому отримує 4600 грн. заробітної плати на місяць, однак її доходів не вистачає для повноцінного утримання дітей. Відповідач є молодим, фізично здоровим, періодично виїжджає на заробітки за кордон. Інших осіб, крім дітей, на утриманні не має.А тому, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3000 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ними повнолітня, з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону. Ухвалою судді Яремчанського міського суду Іванова А.П. від 05.07.2018 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із закінченням повноважень судді Іванова А.П. (закінчення терміну його відрядження), вказана справа передана у провадження судді Польської М.В. 28.05.2019 року винесено заочне рішення по справі. 03.07.2019 року відповідач [PERSON] подав суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Яремчанського міського суду від 16.07.2019 року скасоване заочне рішення та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 24.07.2019 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву. 29.07.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач в судовому засіданні 30.07.2019 року зменшила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ними повнолітня, з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Він пояснив, що відповідач в добровільно порядку надіслав позивачу кошти в розмірі 10 тис. грн., в якості аліментів. Відповідач 1 раз на рік виїжджає за кордон на неофіційну роботу на 2-3 місяці, тому готовий сплачувати аліменти в розмірі по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.07.2007 року (а.с.7), сторони зареєстрували шлюб 24.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 48. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02.02.2011 року та серії [NUMBER] від 29.05.2008 року, сторони є батьками доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 9). Поясненнями позивача встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.Проживання дітей сторін з позивачем також стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.46). Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача (а.с.45), майновий стан відповідача, який не займається підприємницькою діяльністю (а.с.71), відсутнє нерухоме майно (а.с.72) та те, що відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи те, що відповідач не надав доказів щодо стану свого здоров`я, однак є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, що не спростовано матеріалами справи, належних доказів неспроможності сплачувати аліменти відповідач суду не надав, суд приходить до висновку про можливість та обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. А, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб позивача, спільних неповнолітніх дітей, можливостей відповідача, суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1200 (одній тисячі) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства. Вимога позивача щодо стягнення більшої суми аліментів на кожну дитину, перед судом не доведена. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Однак, протягом часу знаходження вказаної справи в суді, відповідач з липня 2018 року по липень 2019 року, добровільно сплатив позивачу кошти на утримання дітей в розмірі 10000 грн., надавши до суду копію квитанції, що і підтвердила позивач у судовому засіданні. А тому, з врахуванням добровільної сплати за час розгляду справи судом відповідачем коштів в сумі 10000 грн. (з липня 2018 року по липень 2019 року включно), до стягнення за даний період підлягає різниця між сплаченою відповідачем сумою добровільно та стягненою сумою за даним рішенням суду, а в подальшому з 01.08.2019 р. - стягнений розмір аліментів за даним рішенням суду. Згідно із ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 гривні судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст.ст.141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial