Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

02.08.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій просила зняти арешт, в тому числі з квартири [ADDRESS] , накладений за постановою про арешт майна (коштів) боржника № 52579397 від 10.10.2016 року державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, скасувавши обтяження, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 16818145 (спеціальний розділ) від 10.10.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31790375 від 10.10.2016 року); стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Однак після прийняття спадщини вона позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, в зв`язку з накладенням на майно спадкодавця арешту та оголошення заборони на його відчуження за постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва від 10.10.2016 року. На виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 52579397 з примусового виконання виконавчого листа № 487/8885/15-ц від 15.09.2016 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 13681,28 грн. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 01.08.2019 року виконавче провадження № 52579397 завершено. Проте, арешт з майна боржника не знято. Накладений арешт та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обмежує її законні права та обов`язки як спадкоємця, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.08.2019 року провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 11.09.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача [PERSON] . надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2010 року, яке набрало чинності 01.04.2011 року, [PERSON] належить Ѕ частка квартири [ADDRESS] . Позивачка - [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 15.09.2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.06.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1866. При зверненні до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Барскова А.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка - [PERSON] , позивачу стало відомо, що постановою Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 10.10.2016 року в рамках виконавчого провадження № 52579397 накладено арешт на майно боржника [PERSON] . Згідно данних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 01.08.2019 року виконавче провадження № 52579397 завершено. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, арешт майна обмежує законні права позивача на прийняття спадщини після смерті її чоловіка. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи наявність арешту на квартирі [ADDRESS] , неможливість скасування даного обтяження в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявності підстав для їх задоволення.

Outcome: approved