Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

03 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначила, що [INFO] в м. Калуга Калужзької області Російської Федерації померла її мати [PERSON], смерть якої було зареєстровано Управлінням запису актів цивільного стану м. Калуги за актовим записом № 2912 від 17 липня 2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно до складу якої зокрема, входить право власності на земельну ділянку площею 6, 99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право спадкодавця на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія МК № 040073, виданим 1 вересня 2004 року Веселинівською районною державною адміністрацією та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401001322. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому її спадкоємцями є діти [PERSON] та позивачка за законом. У встановлений законом строк [PERSON] та позивачка звернулися до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявами: [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини, а позивачка про прийняття спадщини, на підставі чого було відкрито спадкову справу, однак при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, які мають підчистки або дописки, чи інші незастережні виправлення (на заздалегідь витертій строчці надруковано жирним шрифтом ПІП) та спадкодавець була громадянкою Російської Федерації, що є грубим порушенням чинного земельного законодавства. Позивачці рекомендовано звернутися до суду. Зазначене спонукало позивачку звернутися до суду із позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, представник надав заяву якою просить справу слухати в їх відстність, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові. Представник відповідача Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Харламова Л.М. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою просить справу слухати в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи відділу Держземагества у Веселинівському районі Миколаївської області Дмитренко Л.А. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву якою просить слухати справу у її відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надійшла телеграма якою просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує. Суд, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] в м. Калуга Калужзької області Російської Федерації померла мати позивачки [PERSON], смерть якої було зареєстровано Управлінням запису актів цивільного стану м. Калуги за актовим записом № 2912 від 17 липня 2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно до складу якої зокрема, входить право власності на земельну ділянку площею 6, 99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право спадкодавця на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія МК № 040073, виданим 1 вересня 2004 року Веселинівською районною державною адміністрацією та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401001322. За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому її спадкоємцями є її діти [PERSON] та позивачка за законом. У встановлений законом строк [PERSON] та позивачка звернулися до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявами: [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, а позивачка з заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було відкрито спадкову справу, однак при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, які мають підчистки або дописки, чи інші незастережні виправлення (на заздалегідь витертій строчці надруковано жирним шрифтом ПІП) та спадкодавець була громадянкою Російської Федерації, що є грубим порушенням чинного земельного законодавства. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому суд вважає, що оскільки [PERSON] набула право на земельну ділянку, та це право не припинилося внаслідок її смерті, то позивач [PERSON] має право його успадкувати і набути права на успадковане майнове право. Спадкодавець [PERSON] була власником земельної ділянки загальною площею 6,99 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої в межах території Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області на підставі державного акту серії МК № 040073, виданого Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 07.09.2004 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010401001322 від 01.03.2004 року. Станом на день звернення позивачки до суду зазначений державний акт не скасовано, а розпорядження Веселинівської РДА Миколаївської області від 17.06.2004 року № 360-р про виготовлення та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку не визнано незаконним. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі вищезазначеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved