Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

03.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про виселення та зняття з реєстрації [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що вона є власником особового рахунку на квартиру [ADDRESS]. Крім неї у зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання її ж дітей - [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON] Більше трьох років відповідач [PERSON] чинить насильство над нею та її дітьми - дочкою [PERSON] і молодшим сином [PERSON], постійно змінює замки на вхідних дверях, які ведуть до квартири, виганяє їх із квартири, при цьому завдає тілесних ушкоджень. З підстав нанесення їй тілесних ушкоджень вироком Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України. Станом на 27.10.2015 року відповідач [PERSON] здає квартиру [ADDRESS] в оренду та постійно заливає її водою, щоб навмисно залити сусідів з квартири [ADDRESS], які скаржаться на нього правоохоронним органам та голові ОСББ «Горького-156» з приводу того, що він після 24:00 год. вмикає гучно музику. Здаючи зазначену квартиру в оренду, відповідач не сплачує квартирну плату та отримані житлово-комунальні послуги. Також стверджувала, що з приводу неправомірної поведінки відповідача [PERSON] щодо неї та інших її дітей - дочки [PERSON] та молодшого сина [PERSON], використання спірного житлового приміщення не за призначенням, систематичного порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі, вона зверталася до правоохоронних органів у 2014 році - 06 та 08.10., 02.09., 27.02., 11.04., 29.03.; у 2005 році зверталася - 08.06., 15.05., 25.06., 22.07. Крім того, позивач посилалася, що з приводу неправомірної поведінки відповідача [PERSON] до правоохоронних органів звертався її молодший син [PERSON] - 03.01., 10.01. 2014 року, сусідка [PERSON] 07. та 08.05.2014 року. Зазначені звернення були предметом перевірки за результатами яких [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП та надавалися рекомендації звернутися до суду, оскільки відносини, що склалися між ними мають цивільно-правовий характер. Всі вжиті правоохоронними органами заходи впливу щодо [PERSON] не призвели до позитивного результату, останній продовжує чинити їй та її ж дітям перешкоди у проживанні в квартирі, оскільки не дотримується тиші, змінює замки на вхідних дверях до квартири, використовує квартиру не за призначенням, не сплачує квартирну плату та отримані житлово-комунальні послуги, ображає їх, завдає тілесних ушкоджень. Стверджувала, що зазначені обставини є підставою для виселення [PERSON] із спірної квартири за правилами ст. 116 ЖК України без надання іншого житлового приміщення. Також [PERSON] послалася на те, що Голосіївський районний суд м. Києва попереджав [PERSON] про недопущення порушень правил співжиття та антигромадської поведінки щодо мешканців квартири [ADDRESS], що також є безрезультатним у зв»язку з чим просила задовольнити заявлені нею позовні вимоги. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги про виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації за адресою - [ADDRESS] з зазначених у позовній заяві підстав підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, надала суду відповіді правоохоронних органів, що її заяви щодо протиправної поведінки [PERSON] розглянуті, з них вбачається, що між ними склалися відносини, які мають цивільно-правовий характер для вирішення яких їй необхідно звернутися до суду. Позивач також підтвердила, що наданий нею на підтвердження обставин, які є підставами для позову вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2014 року, яким було засуджено [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України не набрав законної сили, кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду. Третя особа [PERSON] підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги про виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення з тих підстав, що останній створює умови неможливі для спільного з ним проживання у квартирі, що перебуває у їх спільному користуванні, оскільки постійно ініціює сварки, виганяє їх із квартири, застосовуючи фізичну силу. З позовом про її вселення до квартири [ADDRESS] не зверталася. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився повторно, судові виклики надіслані за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення строку зберігання. Третя особа [PERSON], про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено у судовому засіданні позивачем [PERSON], однак у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене, врахувавши думку позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], суд визнав за можливе завершувати судовий розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до правил статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги, а правилами ст. 10 цього ж Кодексу визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Печерської районної Ради народних депутатів м. Києва 03.07.1989 року ордер на житлове приміщення № 47987 серії Б було видано [PERSON] на сім»ю з п»яти чоловік на право зайняття житлового приміщення площею 49, 17 кв.м., яке складалося з чотирьох кімнат за адресою - [ADDRESS]. Склад сім»ї: [PERSON], його дружина [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] (а.с.70). За даними довідки по формі № 3, виданої 22.04.2014 року ОСББ «МЖК Горького 165» [PERSON], він дійсно зареєстрований та проживає у [ADDRESS]. Власником особового рахунку цієї житлової площі є [PERSON]. На цій житловій площі проживають та зареєстровані - наймач [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] (а.с.23). Звертаючись в суд з позовом про виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення з підстав неможливості спільного проживання, позивач стверджувала, що вона та її діти [PERSON], [PERSON] позбавлені можливості проживати у квартирі [ADDRESS] з тих підстав, що відповідач [PERSON] чинить їм перешкоди у цьому, зокрема - влаштовує сварки, чинить щодо них фізичне насильство, не дотримується тиші в квартирі і в нічні години доби голосно вмикає музику, квартиру здає в оренду, змінює замки на вхідних дверях до квартири, ключі від яких їм не надає. З приводу недопущення в подальшому порушень правил співжиття та антигромадської поведінки щодо них [PERSON] був попереджений рішенням суду від 09.10.2015 року, яке набрало законної сили 03.11.2015 року. Як видно зі змісту позовної заяви [PERSON], підтриманої останньою у судовому засіданні до початку судового розгляду справи, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог послалася на обставини, що мали місце до 09.10.2015 року та безпосередньо 09.10.2015 року, що стосується попередження [PERSON] про недопущення правил співжиття та антигромадської поведінки щодо мешканців квартири [ADDRESS], що може призвести до його виселення. Відповідно до правил ст. 116 ЖК УРСР, якщо наймач, член його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися без результатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як видно зі змісту рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухваленого 09.10.2015 року за результатами розгляду позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа голова ОСББ «МЖК Горького-165» про виселення без надання іншого житлового приміщення, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалася надто конфліктна ситуація, часто між ними виникають чвари та скандали, з приводу чого неодноразово були здійснені виклики міліції та звернення до правоохоронних органів. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] має у власності двокімнатну квартиру по [ADDRESS] , однак проживати там не бажає. На думку допитаного у судовому засіданні голови ОСББ «МЖК Горького 165», причиною конфлікту між матір»ю та сином може бути недостатність уваги та теплоти почуттів матері до дитини, що породило таку ворожнечість з обох боків. При вирішенні 09.10.2015 року позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення суд на виконання рекомендацій Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, викладених у пункті 17 попередив [PERSON] про недопущення в подальшому порушень правил співжиття та антигромадської поведінки щодо мешканців квартири [ADDRESS], що може призвести до його виселення (а.с.169-172). Судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення відбувся за участі відповідача [PERSON] Ухвалене судом 09.10.2015 року рішення набрало законної сили 03.11.2015 року. Позивач [PERSON] стверджувала, що відповідач [PERSON] ознайомлений зі змістом рішення суду від 09.10.2015 року, яким його попереджено про недопущення порушення правил співжиття та антигромадської поведінки, однак належних доказів на підтвердження зазначеної обставини суду не надано. На підтвердження вчинення позивачу перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням відповідачем [PERSON] суду надано листи управління поліції за заявами [PERSON] від 19.11. та 26.11., 24.12.2015 року, 02.02., 03.03., 14.03.2016 рок відповідно до змісту яких за результатами їх перевірки зроблено висновок про наявність між [PERSON] та [PERSON] цивільно-правових відносин з приводу яких необхідно звернутися до суду (а.с.115, 117, 118, 119, 140). Як видно зі змісту листа № С-1193/125/47/01-2016 від 11.04.2016 року начальника Голосіївського управління поліції, останнім повідомлено [PERSON], що за її заявою про те, що [PERSON] вчинив відносно неї неправомірні дії була зареєстрована в Голосіївському УП ГУ НП в м. Києві № 3120 від 19.01.2015 року була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42015101010000009 (ч.1 ст. 125 КК України) по яких триває подальша перевірка (а.с.139). За даними наданої суду позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії КИ №008566 від 22.03.2016 року щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП не встановлено дані про посаду, найменування органу, звання, прізвище, ім»я та по батькові особи, яка її винесла, а також пояснень [PERSON] щодо правопорушення з приводу якого його притягнуто до відповідальності (а.с.162-163). Крім того, судом встановлено, що за заявою [PERSON] державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/11582/15-ц виданого 20.04.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва про вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Боржнику [PERSON] було надано строк для самостійного виконання рішення суду до 11.05.2016 року. За повідомленням стягувача [PERSON] на час вирішення справи, зазначений виконавчий лист не виконано (а.с.133-138). Наразі зазначені докази не можуть бути підставою для висновку суду, що [PERSON] з моменту набрання рішенням суду від 09.10.2015 року законної сили та на час звернення [PERSON] до суду з позовом про його виселення, а також на час, коли суд приступив до розгляду справи по суті, а саме 12.05.2016 року продовжував чинити позивачу перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням. Крім того, проаналізувавши пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснювали суду, що [PERSON] останнім часом поводить себе неадекватно, погрожує сусідам, слухає гучно музику. Як поводить себе [PERSON] дома свідкам не відомо, оскільки вони ніколи не були у спірній квартирі. Свідок [PERSON], який спілкувався з [PERSON] з дитинства повідомив суду, що в підлітковому віці останній поводив себе адекватно, його поведінка змінилася внаслідок сімейних проблем. Також свідок [PERSON] повідомив суду, що квартира [ADDRESS] де проживає позивач [PERSON] та її діти здавалася під гуртожиток самою [PERSON], а потім і [PERSON], а приблизно рік назад з квартири виносили біля 18-20 ліжок. На думку свідка [PERSON] потребує обстеження у лікаря психіатра, та вирішення проблеми його проживання. У зв»язку з отриманими судом поясненнями свідків, позивач [PERSON] повідомила суду, що поведінка її сина [PERSON] з дванадцятирічного віку була неадекватною. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення, які подані позивачем на вирішення судом 03.11.2015 року, одразу ж після набрання законної сили рішенням суду від 09.10.2015 року, яким відповідача попереджено, про недопущення в подальшому порушень правил співжиття та антигромадської поведінки щодо мешканців квартири [ADDRESS], що може призвести до його виселення, а також встановлені у судовому засіданні обставини неадекватної поведінки відповідача протягом тривалого періоду часу, суд приходить до висновку, що заявлений позов є передчасним, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed