Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

03.10.2019 позивач [PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд усунути перешкоди у праві власності шляхом виселення [PERSON] , [INFO] , з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.12.2001 завідуючою Другою артемівською державною нотаріальною конторою Літвіновою В.А . [PERSON] є її співмешканецем, з яким вона проживає з 2002 року, шлюб не зареєстровано. Вказує, що відповідач проживає за її адресою без реєстрації, він має своє власне житло за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстрований. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що виникають скандали. Він неодноразово застосовував до неї фізичне насилля, у зв`язку з чим вона прохала його виїхати з її житла та дати її спокій, але відповідач на її прохання та вимоги не реагує адекватно. Позивач вважає, що мешкати з відповідачем під одним дахом стає небезпечно, оскільки 20.08.2019 відповідач вилив на неї кип`яток, чим спричинив їй термічний опік обох грудей, живота, стегон 1-2 ступеню площею приблизно 36%, у зв`язку з чим вона була госпіталізована в лікарню м.Бахмута. Добровільно виїхати з її житла відповідач не бажає. На теперішній час [PERSON] проживає в належному їй житлі без правових підстав, всупереч її бажанню мешкати разом з ним, тому вона вимушена звернутися до суду з вимогою про виселення відповідача. Відповідач, мешкаючи в належній їй квартирі, порушує її права як власника житла. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.11.2019 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, однак у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву (вх. № 6015 від 18.02.2020), в якій вказала, що вона підтримує позовні вимоги та просила їх задовольнити, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 18.02.2020 від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги щодо його виселення з житла позивача не визнає, просив рішення ухвалити на розсуд суду. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, позивач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири (АЕЕ № 856661), посвідченого 10.12.2001 завідуючою Другою артемівською державною нотаріальною конторою Літвіновою В.А., зареєстровано в реєстрі № 5428 (а.с.6). Як вбачається з довідки № 7765/16-12, виданої 11.09.2019 відділом з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] ; склад її сім`ї: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є співмешканцем [PERSON] та має власне житло за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою позивача без реєстрації. Відповідно до інформації, наданої начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради на запит суду (№ 8934/16-12 від 25.10.2019), [PERSON] , [INFO] , дісно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до витягу з ЄРДР за № 12019050150001701 від 21.08.2019, 20 серпня 2019 року о 18.00 годин невстановлена особа, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] спричинила тілесні ушкодження [PERSON] , [INFO] . Діагноз: термічний опік обох грудей, живота, обох стегон 1-2 ступеня площею приблизно 36% (а.с.9). Вказане також підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-190101/9364, згідно з якою [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 20.08.2019 по 27.08.2019 (а.с.7). Позивач вказує, що саме відповідач [PERSON] причетний до цього, він вилив на неї кип`яток, чим спричинив їй термічний опік. На теперішній час за вказаним фактом відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12019050150001701 від 21.08.2019 за ст..125 ч.1 КК України, яке перебуває в провадженні слідчого Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції Заболотної К.І. Наразі досудове слідство триває, приймаються заходи на встановлення всіх обставин скоєння кримінального правопорушення з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення (а.с.10). Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з приписами ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є, зокрема, квартира, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з правовою позицією ВС України, що викладена у постанові від 16.11.2016 р. у справі № 688/63/15 - ц, положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності квартиру від будь - яких осіб. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Держава гарантує можливість стабільного користування житлом, недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Частиною четвертою статті 3 СК України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з частиною другою статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з частиною першою статті 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] чинить позивачу, як власнику домоволодіння, перешкоди у користуванні ним, він не є членом сім`ї [PERSON] та відмовляється добровільно звільнити квартири, тоді як він зареєстрований за іншою адресою. Також, перебування відповідача у житловому приміщенні позивача становить загрозу для здоров`я та життя [PERSON] . З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, суд вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [INFO] , із житлового приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] , яке належить позивачу на праві власності, без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved