Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

04.04.2016 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначила, що вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.11.2015 р. у справі №509/1194/15-к. [PERSON] визнано винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного йому покарання з випробувальним строком в 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов'язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання. Оскільки в даному кримінальному провадженні вона вважає себе потерпілою стороною, нею подається цивільний позов про стягнення з засудженого витрат пов'язаних із завданням моральної шкоди, внаслідок порушення її прав на житло у розмірі 120000 грн. Так, рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.11.2012 р. у справі № 22ц-1590/7680/2012р. зобов'язано [PERSON] знести самовільно побудовану прибудову до багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область Овідіопольський район село Мізікевича вул. Лабораторна ж/м «Червоний хутір» будинок № 6, а також зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою за адресою: Одеська область Овідіопольський район село Мізікевича вул. Лабораторна ж/м «Червоний хутір» будинок № 6., яка відноситься до земель прибудинкової території. На підставі вказаного рішення, нею, як стягувачем, 13.12.2012р. отримано виконавчі листи видані Овідіопольським районним судом Одеської області, які 14.12.2012 р. надійшли до ВДВС Овідіопольського РУЮ. 27.08.2013 року ВДВС Овідіопольського РУЮ відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2012р. Боржнику [PERSON] був наданий строк для добровільного виконання рішення суду до 26.09.2013 року, однак, оскільки останній добровільно рішення суду не виконав, 08.10.2013р. постановою державною виконавця за повторне невиконання рішення суду накладено на боржника - [PERSON] штраф у розмірі 340 грн. В рамках відкритого виконавчого провадження за рішенням суду, 21.11.2013р. ВДВС Овідіопольського РУЮ надіслано листи до спеціалізованих організацій, які мають відповідні ліцензії на ведення господарської діяльності пов'язаної із створенням об'єктів архітектури про визначення можливості знесення зазначених у рішенні прибудов та визначення вартості проведення вказаних робіт. 28.01.2014р. до ВДВС Овідіопольського РУЮ надійшла відповідь із спеціалізованої організації про вартість вищевказаних робіт і в цей же день до Головного управління юстиції в Одеській області головним державним виконавцем було направлено лист щодо виділення коштів на проведення виконавчих дій у сумі 75000 грн. За наслідком постанови ухвали апеляційного суду Одеської області від 11.11.2014р., постановами ВП №39525819 та ВП №39526327 від 25.11.2014р. ВДВС Овідіопольського РУЮ відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів по справі №2-544/12 про зобов'язання [PERSON] знести самовільно побудовану прибудову до багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область Овідіопольський район село Мізікевича, ж/м «Червоний хутір» вул. Лабораторна, будинок № 6. та зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою за адресою: Одеська область Овідіопольський район село Мізікевича, ж/м «Червоний хутір» ,вул. Лабораторна, будинок №6. 21.07.2015р. постановами ВДВС Овідіопольського РУЮ з примусового виконання виконавчих листів, головним державним виконавцем ВДВС Овідіопольського РУЮ -[PERSON] прийнято дане виконавче провадження для виконання. Проте рішення апеляційного суду Одеської області від 28.11.2012р. у справі № 22ц-1590/7680/2012р. на теперішній час обвинуваченим не виконано. Внаслідок незаконної прибудови - балкона існуючого до теперішнього часу, відбулась зміна зовнішніх геометричних параметрів багатоквартирного будинку і як наслідок обмеження в доступі до земельної ділянки, яка є прибудинковою територією, що призвело до важких та незворотних наслідків, а саме просідання несучих стін будинку та з'явившихся в них тріщин. Тобто питання безпеки у проживанні в будинку, який став аварійним, в даному випадку стоїть дуже гостро - на першому місці, оскільки при даній незаконній прибудові не взято до уваги існуючої несучої конструкції, її вплив на багатоквартирний будинок, так як при стикуванні однієї будівлі до іншої порушилась цілісність фасадної оболонки. Таким чином, незаконна, тобто самовільно улаштована прибудова з реконструкцією приміщення перешкоджає виконувати функції контролю, спрямовані на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорону навколишнього природного оточення, раціонального природокористування, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів, та забезпечення екологічної безпеки територій, що забудовуються. З цих підстав погіршились її та її родини нормальні життєві зв'язки, вони позбавлені можливості здорового міцного сну, внаслідок чого заподіяно моральні страждання. З врахуванням характеру цих страждань, їх тривалості до теперішнього часу, ступеня тяжкості, завдану моральну шкоду вона оцінює в розмірі 120000 грн. В звязку з викладеним, з посиланням на ст.ст.23, 1167 ЦК України вона просить суд стягнути на її користь з засудженого за ч.1 ст.382 КК України - [PERSON], мешканця квартири № 3 будинку № 6 села Мізікевича ж/м «Червоний хутір» Овідіопольського району Одеської області - моральну шкоду у розмірі 120000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просять суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.11.2012 р. у справі № 22ц-1590/7680/2012р. зобов'язано [PERSON] знести самовільно побудовану прибудову до багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область Овідіопольський район село Мізікевича вул. Лабораторна ж/м «Червоний хутір» будинок № 6, а також зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою за адресою: Одеська область Овідіопольський район село Мізікевича вул. Лабораторна ж/м «Червоний хутір» будинок № 6., яка відноситься до земель прибудинкової території. Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.11.2015 року по справі № 509/1194/15-к, що набрав законної сили, яким [PERSON] визнано у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (умисне не виконання рішення суду, що набрало законної сили) та призначено покарання у вигляді 1 рік 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обовязків, передбачених ст.76 КК України. Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як передбачено ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з вимогами ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.11.2015 року, який набрав законної сили, рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.11.2012 р., яке набрало законної сили в день його ухвалення, [PERSON] зобов'язано усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою та знести самочинно зведену ним прибудову до багатоквартирного жилого будинку, який розташований по вул.Лабораторна, 6 та території жилмасиву «Червоний хутір» с. Мізікевича Овідіопольського району. Достовірно знаючи про наявність рішення суду та виконавчого провадження з його примусового виконання, та незважаючи на накладення на нього державним виконавцем відділу державної виконавчої служби двічі штрафу у розмірі 170 та 340 грн., Павлюк навмисне на порушення положень ст. 124 Конституції України рішення суду не виконав. Отже, рішенням та вироком встановлено неправомірність дій відповідача [PERSON] щодо перешкоджання позивачу [PERSON] у користуванні земельною ділянкою та незаконного самочинно зведеної ним прибудови до багатоквартирного жилого будинку, який розташований по вул.Лабораторна, 6 та території жилмасиву «Червоний хутір» с. Мізікевича Овідіопольського району, яку від зобовязаний знести. Зазначені обставини у відповідності до вимог ст.61 ЦПК України є доведеними. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму ВСУ №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне, значення. Також, згідно з пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що особою, яка заподіяла моральну шкоду позивачу, відповідно до ст.1167 ЦК України, є відповідач [PERSON]. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то з урахуванням фактичних обставин справи, тривалості моральних страждань позивача та негативних наслідків, які настали для позивача у звязку з порушенням її прав з 2012 року по теперішній час, суд приходить до висновку що розмір відшкодування моральної (немайнової), з врахуванням дотримання засад виваженості, розумності та справедливості має бути визначеним у розмірі 60000 грн., що є достатнім розміром для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, в звязку з чим позов задовольняє частково.

Outcome: partial