Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

04 жовтня 2006 року позивачем подано позов про позбавлення батьківських прав відповідача за первісним позовом [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON] померла 21 грудня 2005 року. Малолітній [PERSON] проживає разом зі своїми бабусею і дідусем, повністю знаходиться на їх утриманні, вони займаються його вихованням, створюють для нього всі умови для розвитку та виховання дитини, тощо. Для захисту прав і інтересів над малолітнім [PERSON] було встановлено опіку його бабусі [PERSON] Відповідач за первісним позовом [PERSON] навпаки вихованням свого сина не займається, спільно з дитиною не проживає, матеріально його не забезпечує. Крім того, відповідач за первісним позовом [PERSON] був позбавлений батьківських прав стосовно старшої дитини, доньки [PERSON], [INFO]. Взагалі [PERSON] матеріально сина не забезпечує, здоровям та життям сина зовсім не цікавиться, всіляко ухиляється від своїх батьківських обовязків, тощо. Вважає доцільним позбавити відповідача по справі батьківських прав стосовно малолітнього сина і стягнути аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів кожного щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 05 грудня 2016 року до суду звернувся відповідач за первісним позовом [PERSON] із зустрічною позовною заявою про оспорювання батьківства. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в грудні 1989 році зареєстрував шлюб з [PERSON], дошлюбне прізвище якої Колонтаєвська. Під час спільного проживання у них 05 квітня 1990 року народилася донька [PERSON], відносно якої він позбавлений батьківських прав. Шлюбне життя з [PERSON] у нього не склалося, тому з 1997 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, стали жити окремо один від одного. Не зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин, юридично шлюб вони не розривали. В період часу з 2000 року по грудень 2003 року він відбував покарання в місцях позбавлення волі. В цей період він не підтримував з [PERSON] ніяких стосунків. Після звільнення з місць позбавлення волі він знаходився на лікуванні, а з червня 2004 року до теперішнього часу проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Він дізнався, що [PERSON] в період часу з 2003 року по 2004 рік знаходилась в м. Краснодарі Російської Федерації, де проживала однією сімєю з [PERSON], від якого завагітніла та 22.09.2004 року народила дитину, сина [PERSON]. Оскільки на той час вони з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, його було записано батьком народженої 22.09.2004 року [PERSON] дитини [PERSON], відповідно дитині було надано його прізвище. В грудні 2005 року [PERSON] померла, а в 2010 році помер [PERSON], який є справжнім батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Про існування цієї дитини йому стало відомо лише у 2016 році. З малолітнім [PERSON] він жодного разу не зустрічався, батьківських відносин між ними ніколи не було, кровного споріднення не має. Йому відомо, що малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею [PERSON], яка є матірю його справжнього батька [PERSON]. Оскільки малолітній [PERSON] не є його сином, просить суд виключити запис про нього як батька з актового запису про народження [PERSON], [INFO], а в задоволенні позовних вимог за первісним позовом повністю відмовити. Представники позивача за первісним позовом в судовому засіданні заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні, вважають доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] та стягнути на утримання сина аліменти. При цьому, заявлені позовні вимоги за зустрічною позовною заявою не визнали, оскільки вважають їх необґрунтованими і недоведеними в суді. В судовому засіданні прокурор не підтримав позовні вимоги за первісним позовом та не заперечував щодо задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою. Відповідач за первісним позовом заявлені позовні вимоги за первісним позовом не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Суду зазначив, що малолітній [PERSON], 22.09.2004 року не є його рідним сином, оскільки на час запліднення не мав з матірю дитини [PERSON] ніяких стосунків. Рідним батьком цієї дитини є зовсім інша людина. Суду зауважив, що він знаходився з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, тому саме він був записаний батьком народженого нею 22.09.2004 року хлопчика [PERSON]. У звязку з цим, просить в задоволенні позовних вимог за первісним позовом повністю відмовити. При цьому, заявлені вимоги за зустрічною позовною заявою підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. [PERSON], яка є законним представником малолітнього [PERSON] і його опікуном в судовому засіданні підтвердила, що малолітній [PERSON], [INFO] є її онуком, який народився у її сина [PERSON] і [PERSON] під час їх спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу. На теперішній час її син і [PERSON] померли. Малолітній [PERSON] проживає разом з нею, повністю знаходиться на її утриманні. Свідок [PERSON] суду зазначила, що вона є рідною сестрою [PERSON] та рідною тіткою [PERSON], матірю малолітнього [PERSON]. Суду підтвердила, що [PERSON] знаходилась у м. Краснодарі Російської Федерації, де мешкала однією сімєю з [PERSON], від якого завагітніла та народила дитину [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON], малолітнього [PERSON] забрали батьки його рідного батька [PERSON]. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а заявлені вимоги за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення\~ або\~ не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 94) відповідач за первісним позовом [PERSON] знаходився у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 10 грудня 1989 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дзержинська, за актовим записом № 462. Під час спільного проживання у них 05 квітня 1990 року народилася донька [PERSON]. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 24.06.1998 року (а.с. 12) відповідач за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав стосовно доньки [PERSON] Судом встановлено на підставі пояснень відповідача за первісним позовом [PERSON], які повністю узгоджується з поясненнями свідка [PERSON], законного представника [PERSON], що з 1997 року [PERSON] з [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини, у звязку з чим проживали окремо. Не зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин, шлюб між ними не розірваний. В період часу з 2000 року по 2003 рік [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі. З червня 2004 року відповідач за первісним позовом [PERSON] знаходився у стосунках з іншою жінкою, з якою проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу. В цей період [PERSON] виїхала до м. Краснодару Російської Федерації, де проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], від якого завагітніла та народила 22.09.2004 року хлопчика [PERSON]. Оскільки шлюб між відповідачем за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] не був розірваний, його записали батьком малолітнього [PERSON]. На теперішній час дійсний батько дитини [PERSON] та мати [PERSON] померли. Малолітній [PERSON] проживає у бабусі [PERSON], яка є його опікуном. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 9) батьком малолітнього [PERSON] записаний [PERSON], а саме відповідач за первісним позовом. З огляду на це, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Крім того, згідно розяснень викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15 травня 2006 року, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). А в пункті 11 цієї Постанови Пленуму розяснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Ті обставини, що [PERSON], знаходячись у шлюбі з відповідачем за первісним позовом [PERSON], 22 вересня 2004 року народила хлопчика [PERSON] від іншого чоловіка, з яким на той час проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу, зовсім не оспорюються та не спростовуються законним представником [PERSON], яка є опікуном малолітнього [PERSON], а навпаки підтверджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Представники позивача за первісним позовом не надали суду жодного доказу, який би спростовував доводи відповідача за первісним позовом [PERSON] щодо оспорювання батьківства. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач за первісним позовом [PERSON] надав суду докази, які в повній мірі підтверджують, що він не є батьком малолітнього [PERSON], народженого 22 вересня 2004 року [PERSON], а позовні вимоги за зустрічною позовною заявою повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що відповідач за первісним позовом [PERSON] довів свої позовні вимоги і судом встановлено, що він не є батьком неповнолітнього [PERSON], тому позовні вимоги за первісним позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: approved