Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

03.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення від права на спадкування [PERSON], [INFO] після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, та на підставі заяви була заведена спадкова справа. Позивач вважає, що [PERSON] не має право на спадкування після смерті батька, [PERSON] і останнього необхідно усунути від спадкування в судовому порядку з наступник підстав. Між відповідачем [PERSON] та його батьком, спадкодавцем були конфліктні відносини, які продовжувалися на протязі більше ніж 15 років. Також спадкодавцю стало відомо, що його син незаконно, без будь яких підстав продав вказану квартиру продав квартиру іншій особі, тому [PERSON] був змушений відшкодувати збитки за вказаною квартирою особі, яка її придбала незаконно у відповідача і тільки тому квартира [ADDRESS] і надалі перебувала у власності спадкодавця. Таким чином фактично відповідач, який на даний час враховуючи 4 спадкоємці мав би отримати лише ј частини вказаної квартири, продав вказану квартиру повністю, чим змусив спадкодавця [PERSON] викупляти свою ж власну квартиру у іншої особи. В зв'язку з вказаним [PERSON] отримавши гроші за квартиру - скористався своїм правом на спадкування в повному обсязі. Крім того, з 2011 року відповідач [PERSON] не підтримував стосунки з батьком, з цього часу ухилявся від виконання обов'язку щодо його утримання, проживав своїм життям і не цікавився життям батьків. Крім того, останні роки, до смерті [PERSON] мав похилий вік, постійно хворів на різні захворювання, періодично перебував на стаціонарному лікуванні, потребував стороннього догляду. Позивака зазначає, що вона разом з своїми синами [PERSON] та [PERSON] організувала поховання [PERSON] за свої кошти, понесла витрати на поминки. Натомість син [PERSON], не тільки не займався організацією поховання та витратами з цього приводу, а навіть не прийшов на похорони свого батька, однак зайшов час щоб прийти до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 19.02.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач з викладеними у позовній заяві вимогами не погоджується у повному обсязі. Вказує, що позивачем документально не підтверджений тяжкий стан здоров'я спадкодавця, тривалість хвороби та догляду, неможливість спадкодавця самостійно себе обслуговувати. Разом з цим, позивач також не надала доказів про те, що вона зверталась до відповідача з проханням про надання їй будь-якої допомоги, і відповідач навмисно уникав обов'язку надавати підтримку та допомогу спадкодавцю на його вимогу. Твердження позивач, що відповідач не підтримував жодних стосунків з батьком не відповідає дійсності, і нічим не підтверджене. Відповідач періодично бачився з батьком, але за межами його помешкання, так як мав неприязні стосунки із позивачкою. Те, що померлий не вважав відповідача своїм батьком це взагалі абсурд, котрий було дуже не приємно читати відповідачу. Щодо того, що відповідач не прийшов провести померлого батька в останню путь не правда. Відповідач разом з дружиною [PERSON] приїжджали провести батька в останню путь. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 31.05.2017 року провадження у справі відкрито. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 04.01.2018 року справу прийнято до провадження судді Ванівського Ю.М. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили завдоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити в задоволенні позову. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка являється дружиною відповідача, суду показала, що вони їздили на похорон до батька [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка третя особа [PERSON], пояснив, що батько був у важкому стані, батькові було тяжко пересуватися. Практично все лікування платили вони з братом. Зазначив, що на похороні батька брата [PERSON] не бачив. Свідок [PERSON] суду показала, що знає, що [PERSON] з дружиною їздили в Жидачів на похорон до батька. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справ, допитавши свідків, судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO] помер у віці 68 років, про що свідчить свідоцтво про смерть останнього серії [NUMBER] видане Залізничним районним у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що 29 вересня 2016 року складно відповідний актовий запис №808. Допитані в судовому засіданні свідки, як з боку позивача так і збоку відповідача не надали суду жодних об'єктивних показань щодо наявності свідомого ухилення відповідача від необхідної допомоги батьку, яка була б пов'язана із безпораднім станом останнього: відсутні відомості необхідності такої допомоги з боку синів. Статтею 1216ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1ст. 1241 ЦК України, право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до вимог ч. 5ст.1224ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Частиною 6 ст.1224 ЦК України передбачено, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ Виходячи зі змісту ч. 5ст.1224ЦК України та з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо. Згідно з Сімейним кодексом України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (частина 1 статті 202). Відповідно до ч. 1ст.81ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення [PERSON] від права на спадкування, оскільки судом не встановлено факту ухилення його від виконання обов'язку щодо утримання батька [PERSON], оскільки відсутні докази звернення до відповідачки з боку батька або інших осіб для повідомлення щодо необхідності надання допомоги та ухилення від її надання сином. Судом також не встановлено необхідності для надання спадкодавцю такої допомоги саме з боку сина, враховуючи надання їй допомоги з боку синів [PERSON] та [PERSON] Твердження позивача ґрунтуються на припущеннях, оскільки належних доказів про умисне ухилення відповідача від надання допомоги, та більш того перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані в суді не здобуто, а позивачем не надано. Заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, є не доведеними, а тому не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed