Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у розмірі 100\~562, 24 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 03.04.2017 року 2\~717\~367, 20 гривень, стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов яких він передав, а відповідач прийняв грошові кошти у сумі 81\~500 дол. США, та зобовязався сплачувати проценти у розмірі 2 % від суми взятої у борг, що складала 1630 дол. США у місяць, починаючи з 01 березня 2015 року. Позивач стверджує, що до теперішнього часу відповідач не виконав взяті на себе зобовязання і борг йому не повернув, у звязку з чим просить стягнути суму позики, 2 % передбачені договором та 3 % річних передбачені законом. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, надала для огляду ориганіл розписки про отримання грошей та листа-вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, ще 31.05.2017 року звертався до суду з клопотанням про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю надання правової допомоги. За клопотанням відповідача розгляд справи було відкладено на 05.07.2017 року. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином, у судове засідання вдруге не з`явився, однак, від його представника - адвоката [PERSON] 04.07.2017 року до канцелярії суду було подано клопотання про відкладення судового розгляду для визначення адвокатом правової позиції. У зв`язку з поданою заявою, розгляд справи 5 липня 2017 року було знову відкладено. У судове засідання 19 липня 2017 року відповідач [PERSON] втретє не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. 18.07.2017 року його представник [PERSON] звернувся до суду з повторним клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в інших процесах, однак, жодних доказів поважності неявки суду не надав, та не довів, у якості кого саме він приймає участь у справах в апеляційному суді Одеської області, не надавши ні договорів на представництво інтересів, ні довіреностей тощо. Вказані обставини дали право суду продовжити слухання справи у відсутності відповідача та його представника, так як будь-які підстави, передбачені законом, для відкладення судового засідання, на думку суду, відсутні. Розглянувши поданий позов, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні 14 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, на підтвердження укладення даного договору відповідачем була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 81\~500 дол. США, та сплатити щомісячно 2 % річних від суми взятої в борг, що складає 1\~630 дол. США, які зобовязався повернути до 01.12.2015 року. Як пояснила представник позивача у судовому засіданні, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, [PERSON] до теперішнього часу грошові кошти не повернув, його письмову вимогу від 02.12.2015 року ігнорує. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно пояснень позивача, свої зобовязання за договором він виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 81\~500 дол. США, а відповідач зобовязався повернути гроші в строк, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Крім того згідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В даному випадку сторони домовились, що на суму боргу за договором від 14.01.2015 року нараховуються відсотки за користування в розмірі 2 % від загальної суми боргу в місяць, що за 10 девять місяців становить 16\~300 дол. США, з яких позивачу було сплачено лише 500 дол. США. Крім того як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна прострочена сума становить 81 500 доларів США (сума позики) + 15 800 дол. США (2 % передбачені договором) = 97\~300 дол.. США. Три відсотки річних від простроченої суми розраховуються наступним чином: 97\~300 дол.. США х 3 % х 487 днів (з 01.12.2015 по 31.03.2017)/ 365 = 3\~262, 24 дол. США. Отже загальна сума простроченого боргу за договором позики (розписки) від 14.01.2015 року становить: 81 500 доларів США (сума позики) + 15\~800 дол. США (2 % передбачені договором, але не сплачені) + 3\~262, 24 дол. США (3 % річних від простроченої суми ) = 100\~562, 24 дол.. США. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем були надані боргові розписки, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні. Суд приймає дану розписку в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобовязання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідач будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, з клопотаннями про призначення судової почеркознавчої експертизи до суду не звертався. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики (розписки) від 14 січня 2015 року в загальній сумі 100\~562, 24 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (1дол. США = 25,9302 ) на день ухвалення рішення становить 2\~607\~598, 99 гривень. Відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 2\~ст. 3 ЦПК України\~зазначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема,\~ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.\~\~ Відповідно до вимог\~\~ст. 214 ЦПК України\~\~під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі.\~\~\~\~ У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача [PERSON] як з позичальника на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 8 000 гривень. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved