Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

03 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. На обґрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначила, що з 1982 року по 1997 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час перебування в шлюбі ними спільно було побудовано гараж №8, що розташований в місті Баштанка по вулиці Ювілейна 100-а. Право власності на вказаний гараж [PERSON] зареєстрував після розірвання шлюбу, а саме в 2012 році. На думку позивача даний гараж належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та в даному випадку частки кожного із співвласників є рівними і складають по ? частині кожному. 21 листопада 2014 року [PERSON] помер. Спадкоємцями спадкового майна є відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] (діти померлого), а також [PERSON] (дружина померлого), які прийняли спадщину та мають оформитися у спадкових правах. А тому позивач просить винести рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину вищевказаного спірного гаражу. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] міської ради надійшла заява про слухання справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Від відповідачів [PERSON], [PERSON] надійшли заява про слухання справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від неї не надходило. Заслухавши сторону позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази (копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2012 року та технічного паспорту, згідно яких [PERSON] є власником нежитлової будівлі гаражу №8, що розташований в місті Баштанка по вулиці Ювілейна 100-а та побудований в 2012 році; копії свідоцтв про народження 22.05.1986 року [PERSON] та 29.05.1983 року [PERSON], батьками яких записані [PERSON] та [PERSON]; копію свідоцтва про розірвання шлюбу 02.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON]; копію витягу з рішення [PERSON] міської ради від 27.12.2011 року №179 про присвоєння №8 гаражу в гаражно-будівельному масиві по вулиці Ювілейна 100-а, який належить [PERSON]; копію витягу з рішення [PERSON] міської ради від 31.01.2012 року №10 про оформлення права власності на нежитлову будівлю гараж №8, що розташований в місті Баштанка по вулиці Ювілейна 100-а за [PERSON]; копію клопотання [PERSON] РБІ №4 про прийняття проекту рішення про оформлення права власності на обєкти нерухомо майна в м. Баштанка; копію висновку [PERSON] РБІ від січня 2012 року про можливість оформлення права власності на нежитлову будівлю гаражу №8, що розташований в місті Баштанка по вулиці Ювілейна 100-а за [PERSON]; копію повідомлення архівного відділу [PERSON] райдержадміністрації від 29.11.2011 року за №254-04/2-Б; копію витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, згідно яких 21.08.1982 року за №18 було складено актовий запис про шлюб [PERSON] з [PERSON], 04.02.1997 року за №10 було складено актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та 26.12.1998 року за №101 було складено актовий запис про шлюб [PERSON] з [PERSON]; копію звіту №30-15 про визначення ринкової вартості гаражу №8, розташованого в місті Баштанка по Ювілейна 100-а, згідно якого ринкова вартість даного гаражу становить 10118 грн.; копію спадкової справи №9/2015, заведеної після смерті [PERSON], померлого 21.11.2014 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і можливість задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 22 КпШС України (який діяв на час виникнення правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В силу ч. 1 ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 70, 71 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 21 серпня 1982 року по 04 лютого 1997 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час шлюбу, а саме в 1992 році ними було побудовано нежитлову будівлю гараж №8, що розташований в місті Баштанка по вулиці Ювілейна 100-а. Право власності на вказаний гараж [PERSON] зареєстрував в 2012 році, тобто після розірвання шлюбу з позивачем. Таким чином, наведені обставини свідчать, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружя та частка позивача у ньому складає ? частину. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту права власності позивача, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову та визнання за останньою права власності на ? частину вказаного обєкту нерухомості. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд приходить до висновку щодо необхідності згідно вимог статті 88 ЦПК України стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача витрат понесених нею по справі (сплата судового збору на користь держави в розмірі 243 гривні 60 копійок), що підтверджено відповідною квитанцією та становить по 81грн. 20 коп., з кожного. Витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню з [PERSON] міської ради Миколаївської області, оскільки даний орган місцевого самоврядування жодним чином не порушував права позивача та здійснював участь у даних спірних правовідносинах лише в силу покладених на нього повноважень, здійснюючи представництво інтересів відповідної громади. На підставі викладеного та

Outcome: approved