Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

04 грудня 2013 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 01 березня 2013 року між сторонами було укладено договір №999-00039965 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, а також договір №999-00039965/1 про надання кредиту, за якими відповідач отримала від позивача кредит у вигляді овердрафту на поточний рахунок платіжної картки з лімітом 50000 гривень, зобов'язавшись повернути кредит до 29 лютого 2016 року згідно графіку, сплативши 19% річних від суми боргу, а також інші обов'язкові платежі. Оскільки позичальник не виконує належним чином графік повернення кредиту, достроково на вимогу кредитора заборгованість за кредитом не повернула, позивач просив суд стягнути з відповідача розмір такої заборгованості, який станом на 25 жовтня 2013 року склав 56919,65 гривень. Також позивач просив покласти на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 01 березня 2013 року між позивачем, як кредитором, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір №999-00039965/1 про надання кредиту, за яким позичальник отримала кредит у вигляді овердрафту з лімітом 50000 гривень за допомогою платіжної картки VISA на поточний рахунок №999-00039965 (договір між тими ж сторонами про відкриття та обслуговування карстового рахунку від 01 березня 2013 року), зобов'язавшись остаточно повернути кредит до 29 лютого 2016 року згідно графіку повернення кредиту, сплативши 19% річних від суми заборгованості за користування кредитом, комісію за розрахункове обслуговування поточного рахунку та інші обов'язкові платежі відповідно до договору. Крім того, позичальник зобов'язалась за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів сплатити кредитору штраф в розмірі 200 гривень за перший прострочений платіж, 500 гривень - за кожний наступний прострочений платіж. Також кредитним договором передбачено право кредитора вимагати дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та інші обов'язкові нараховані платежі у випадку порушення позичальником строків сплати чергових платежів по кредиту більше ніж на тридцять днів. (а.с.5-12,15-17, 20-21). Із матеріалів справи встановлено, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе грошові зобов'язання із дотримання встановленого сторонами графіку повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач, скориставшись передбаченим кредитним договором правом, своєю письмовою вимогою від 15 липня 2013 року просив відповідача погасити, здійснивши дострокове повернення кредиту у 30-ти денний строк. Однак, відповідач таку вимогу не виконала, у зв'язку із чим розмір її кредитної заборгованості станом на 25 жовтня 2013 року складав 56919,65 гривень, з яких 47087,97 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4031,68 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 600 гривень - заборгованість по комісії, 2200 гривень - штрафи (а.с.13, 14, 18-19). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є штраф (ст.549 ЦК України). Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за договором №999-00039965/1 про надання кредиту від 01 березня 2013 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного договору із дотриманням вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, свого зобов'язання за даним договором та встановлено наявність у позивача права вимагати в зв'язку із цим дострокове повернення кредиту, а розмір заборгованості відповідача відповідає наведеній позивачем сумі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача понесені ним при зверненні до суду із даним позовом судові витрати в розмірі 569,2 гривень (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved