Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

03.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 17 серпня 2003 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 13 між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу з відповідачкою в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з ним. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки з самого початку спільного проживання між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаємного порозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву інших відносин. Тривалий час вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливі і є такими, що суперечили б його особистим інтересам. Подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. На даний час між ними втрачено почуття кохання, а тому вважає, що їхній шлюб набув формального характеру і тому його необхідно розірвати. Підтримуючи вищевикладене, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 17 серпня 2003 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 13. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, розгляд справи просили проводити у їх відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 серпня 2003 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 27 січня 2020 року. Від шлюбних відносин в сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачем. Також судом встановлено, що відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved