Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

04 квітня 2016 року позивач - в.о. керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області [PERSON], який діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], подав в суд позовну заяву до [PERSON] міської ради Чернівецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей [PERSON] міської ради Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначає, що 26.06.2014року померла [PERSON], матір малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та повнолітньої доньки [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, 1/3 частка квартири за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS], яка належала останній на підставі договору дарування в рівних частках спільної сумісної власності із доньками [PERSON] та [PERSON] Заповіту померла [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги є діти померлої [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на момент смерті постійно проживали із спадкодавцем та прийняли спадщину, тобто дітям належить по 1/15 частки вищезгаданої квартири. Малолітнім дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надано статус «дитина-сирота» та переведено на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON]. Однак, батьки-вихователі [PERSON] та [PERSON] оформленням права власності дітей на спадкове майно не займалися. Від імені малолітніх дітей було подано заяву про прийняття спадщини представником Служби у справах дітей [PERSON] міської ради Чернівецької області, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно нотаріусом було відмовлено, оскільки договір дарування квартири не був зареєстрований у відповідних органах бюро технічної інвентаризації. При звернені до суду прокурор виходив із того, що малолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не можуть захистити своїх прав самостійно, а батьки-вихователі покладених на них обовязків щодо представництва інтересів дітей не виконують, відтак, з метою оформлення права власності на спадкове майно за малолітніми дітьми померлої [PERSON] прокурор звернувся в суд та просить визнати в порядку спадкування за [PERSON], 16.04.2005р.н., [PERSON], 03.02.2007р.н., [PERSON], 03.04.2012р.н., та [PERSON], 28.06.2003р.н., право власності на 1/15 частку квартири за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS]. Ухвалою суду від 19.04.2016р. до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а ухвалою суду від 13.05.2016р. до участі у справі залучено як співвідповідача [PERSON] 26 травня 2016р. заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області [PERSON] подав заяву про заміну відповідача [PERSON] міської ради Чернівецької області на належного відповідача [PERSON], яка задоволена судом. Тоді ж заступник керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області [PERSON] подав позовну заяву в новій редакції до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей [PERSON] міської ради Чернівецької області, [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій, не міняючи предмет та підставу позову, зменшив розмір позовних вимог, та подав заяву про повернення надміру сплаченого судового збору. Прокурор Бандуряк Ю.В. в судовому засіданні позовну заяву в уточненій редакції підтримала, з підстав, зазначеній в ній, просила позов задоволити в повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача [PERSON], а надміру сплачений судовий збір повернути позивачу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, жодних заяв чи клопотань в суд не подала. При цьому, в суд повернувся конверт про неможливість вручення поштового відправлення у звязку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою її реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Чернівецької області № 1073 від 10.06.2016р., суд вважає її такою, що повідомлена про дату судового засідання належним чином. Представник [PERSON] міської ради Чернівецької області [PERSON], який діє на підставі довіреності № 4 від 09.03.2016р., в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності; позовні вимоги просить задоволити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей [PERSON] міської ради Чернівецької області [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 20 від 28.12.2015р., в судове засідання не зявилася, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги просить задоволити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання 10.06.2016р. не зявилася, проте подала заяву від 13.05.2016р. про розгляд справи у її відсутності; зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 6023600904371, жодних заяв чи клопотань суду не подав. Заслухавши пояснення прокурора Бандуряк Ю.В., третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] народилась 28 червня 2003року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 146712, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції 11.11.2003р. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] народився 16 квітня 2005року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 038778, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 09.11.2006р. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] народилась 03 лютого 2007року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 047073, виданим виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Чернівецької області 12.02.2007р. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] народилась 03 квітня 2012року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 158338, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Чернівецької області 20.04.2012р. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 072485, виданого 18.11.2009р. відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, 16 листопада 2009 року у віці 37 років помер [PERSON], про що зроблено актовий запис № 2312. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 134752, виданого 27.06.2014р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, 26 червня 2014 року у віці 39 років померла [PERSON], про що зроблено актовий запис № 1346. 03 липня 2014року рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 102/7 «Про набуття статусу «дитина-сирота» надано статус «дитина-сирота» [PERSON], 28.06.2003р.н., [PERSON], 16.04.2005р.н., [PERSON], 03.02.2007р.н., та [PERSON], 03.04.2012р.н. 28 листопада 2014 року розпорядженням Вижницької районної державної адміністрації № 307 «Про переведення прийомної сімї [PERSON] в статус дитячого будинку сімейного типу і влаштування дітей на виховання та спільне проживання» влаштовано з 01.12.2014року [PERSON], 28.06.2003р.н., [PERSON], 16.04.2005р.н., [PERSON], 03.02.2007р.н., та [PERSON], 03.04.2012р.н., на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON]. У вказаному розпорядженні, зокрема, зазначено, що запис про батька дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] органом РАЦС було зроблено в порядку ст. 135 СК України, а також, що у малолітніх дітей [PERSON], 28.06.2003р.н., [PERSON], 16.04.2005р.н., [PERSON], 03.02.2007р.н., та [PERSON], 03.04.2012р.н., є повнолітня сестра [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що прокурор звернувся в суд із позовом відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки останні є малолітніми та не спроможні самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а законні представники не здійснюють їх захист. В підтвердження невиконання батьками-вихователями своїх обовязків щодо оформлення права власності на спадкове майно за дітьми суду надано лист Служби у справах дітей [PERSON] міської ради № 69 від 08.04.2016р. та акти про вибуття/передачу дитини у сімю/до притулку, з яких вбачається, що батькам-вихователям відомо про наявність спадкового майна. Окрім того, прокурор надав копію листа-повідомлення № 101-111-16 від 16.03.2016р., адресованого батькам-вихователям [PERSON], про намір звернутися в суд з метою захисту інтересів малолітніх дітей. В судовому засіданні 13.05.2016р. третя особа [PERSON] підтвердила, що ні вона, ні її чоловік не звертались щодо оформлення за дітьми померлої [PERSON] права власності на спадкове майно у звязку із особистими обставинами. Згідно договору дарування квартири від 20.07.2004р., посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1864, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] та її дітям [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO][ADDRESS], що знаходиться за адресою м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 2, Чернівецької області, яка складається із чотирьох кімнат, загальною площею 73, 0 кв.м., житловою площею 47, 40 кв.м., та належала дарувальникам згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.03.1995р. органом приватизації державного житлового фонду при виконкомі [PERSON] міської ради. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.03.1995р. органом приватизації державного житлового фонду при виконкомі [PERSON] міської ради та зареєстрованого за № 934[ADDRESS] за адресою м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 2, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON] та [PERSON] Зазначене свідоцтво зареєстровано 09.06.2004р. Комунальним підприємством «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» в електронному реєстрі - № запису 272 в книзі № 1/271, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3809722. Вищезгадана квартира, загальною площею 73, 0 кв.м., складається із чотирьох кімнат, житловою площею 47, 4 кв.м., кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору та обладнана балконом, що підтверджується технічним паспортом на квартиру. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 25619539 від 15.08.2014р., довідки архівного відділу [PERSON] міської ради № 13/13 від 28.01.2016р. та відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.06.2016р., власниками квартири № 13 за адресою м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 2, є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; форма власності приватна спільна сумісна. Таким чином, судом встановлено, що після укладення договору дарування державна реєстрація даного договору проведена не була. Ринкова вартість квартира № 13 за адресою м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 2, згідно звіту про незалежну оцінку вартості майна від 04.02.2016р., виконаного оцінювачем [PERSON], становить 551574, 00 грн. без ПДВ; ринкова вартість 1/3 частки даної квартири становить 183858, 00 грн. без ПДВ. Окрім того, надано довідку комунального підприємства «Сокирянське районне бюро технічної інвентаризації» № 21 від 15.03.2016р. щодо вартості 6/15 та 1/15 частки вищезгаданої квартири. Як зазначено у довідці комунального підприємства «[PERSON] житловик» № 104/1 від 11.07.2014р. за адресою м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS], з 15.08.2006р. по 26.06.2014р. була зареєстрована [PERSON], а також до її смерті та по дату видачі довідки зареєстровані її діти [PERSON], 06.08.1991р.н., [PERSON], 28.06.2003р.н., [PERSON], 16.04.2005р.н., [PERSON], 03.02.2007р.н., [PERSON], 03.04.2012р.н. Після смерті [PERSON], яка померла 26.06.2014р., 19 грудня 2014року заведено спадкову справу № 33/2014. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] подала заяву від 11.11.2014р. про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка 19 грудня 2014р. зареєстрована приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON] за № 77. Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 19.12.2014р., які містяться у матеріалах справи, [PERSON] не складала заповітів чи/або спадкових договорів; станом на 19.12.2014р. після смерті [PERSON] не було заведено спадкової справи та не було видано свідоцтва про право на спадщину на майно померлої. Як вбачається із наявного в матеріалах спадкової справи свідоцтва про народження, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 01.02.2010р., 06 серпня 1991року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. В подальшому [PERSON] у звязку із одруженням змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 175447, виданим 17.02.2012р. Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, та паспортом громадянина України серії КТ № 074631, виданим 18.06.2012р. Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області. В договорі дарування квартири від 20.07.2004р., посвідченому державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 1864, зазначено, що обдарованими є [PERSON] та її діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON], є донькою померлої [PERSON]. В матеріалах спадкової справи також знаходиться заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на імя малолітніх дітей [PERSON], 28.06.2003р.н., [PERSON], 16.04.2005р.н., [PERSON], 03.02.2007р.н., [PERSON], 03.04.2012р.н., зареєстрована 08.10.2015р. приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON] за № 73. Зазначена заява подана [PERSON], начальником служби у справах дітей відділу гуманітарної політики [PERSON] міської ради Чернівецької області, яка діє на підставі рішення № 128/9 від 03.09.2014р. в інтересах малолітніх дітей. Із вказаної заяви, зокрема, вбачається, що спадкоємцями майна померлої [PERSON] є її діти [PERSON], 06.08.1991р.н., [PERSON], 28.06.2003р.н., [PERSON], 16.04.2005р.н., [PERSON], 03.02.2007р.н., [PERSON], 03.04.2012р.н. 08 жовтня 2015р. та 04 листопада 2015р. було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх дітей-сиріт [PERSON], 28.06.2003р.н., [PERSON], 16.04.2005р.н., [PERSON], 03.02.2007р.н., [PERSON], 03.04.2012р.н., та відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, у звязку з відсутністю реєстрації у відповідному органі бюро технічної інвентаризації правовстановлюючого документа договору дарування квартири, посвідченого [PERSON] державною нотаріальною конторою Чернівецької області, реєстровий № 1864. Відповідно до положень ст.ст. 370, 372 ЦК України у разі виділу чи поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали в подарунок квартиру в цілому, без визначення часток кожної із обдарованих, та суду не надано доказів проведення виділу чи поділу квартири між співвласниками, суд приходить до висновку, що на момент смерті [PERSON] її частка становила 1/3 частини квартири № 13 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 2. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування прав на майно за законом та за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини та згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України виникає у день відкриття спадщини, відсутність свідоцтва про право на спадщину згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що померла [PERSON] за життя не склала заповіт, відтак, спадкування здійснюється за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Отже, суд приходить до висновку, що малолітні діти померлої [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги та вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті своєї матері в рівних частках. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак, позов слід задоволити в повному обсязі. При вирішенні питання про судові витрати суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, згідно п. 40 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ухвалюючи рішення у справі, провадження в якій відкрито за заявою прокурора, суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір із відповідача (повністю або пропорційно до задоволених вимог), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно до задоволених вимог), за винятком випадків, коли позивача звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в дохід Державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду. А відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, в розмірі переплаченої суми. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2206, 30 грн., а також слід задоволити заяву позивача про повернення суми переплаченого судового збору та повернути судовий збір в сумі 2757, 87 грн.

Outcome: approved