Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

04.04.2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.10.1983 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося через взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, відсутність почуттів та спільних інтересів, належної підтримки та допомоги. В останні 15 років спільного життя між подружжям виникли відчуженість й байдужість у спілкуванні і відносинах, бажання бути поруч зникло. Особливо це загострилось у 2012 році, коли внаслідок захворювання позивач став інвалідом. Після цього відповідач не появляла бажання приділяти увагу чоловіку, займатись хатніми справами, через що сторони майже не спілкувались. В грудні 2013 року [PERSON] покинула позивача, переїхала жити до доньки, забравши всі речі з квартири, не маючи бажання продовжувати спільне життя. Зараз подружжя не спілкуються один з одним, кожен живе окремим життям, не переймаючись проблемами іншого, спільне господарство не ведеться. Спору з приводу спільного майна позивач та відповідач не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 08.10.1983 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неприбуття суду не повідомила, хоча повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у її відсутність не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 08.10.1983 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 1172 від 08.10.1983 року). (а. с. 2) Згідно з випискою із акта огляду МСЕК № 378433, [PERSON] є інвалідом І «Б» групи. (а. с. 4) Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна немає. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути суму судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved