Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

04 березня 2020 року [PERSON] звернулася із вищевказаною заявою до суду про встановлення факту смерті, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка [PERSON] , що помер [INFO] внаслідок захворювання - лімфатичної саркоми в м. Донецьк, який на даний час є тимчасово окупованою територією України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому отримати документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть на території України, неможливо, в зв`язку з чим вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Білопільського районного\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Сумській\~області в судове засідання не з`явився. Начальник відділу Ворошило М.А. направила листа про розгляд справи без участі їхнього представника, просила винести рішення у відповідності з вимогами чинного законодавства. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі заявниці, представника заінтересованої особи за наявними в справі доказами. Об`єктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що чоловіком заявниці [PERSON] був [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про їх одруження (а. с. 5). [INFO] [PERSON] помер, на підтвердження чого заявниця надала суду довідку про причини смерті від 11 вересня 2019 року №224, видану Центральною міською клінічною лікарнею №6 м. Донецька Донецької Народної Республіки, а також фотографії, на яких зображено хрест на кладовищі з табличкою «Волин [PERSON] . 22.11.1956 10.09.2019» (а. с. 6). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року №254-VІІІ визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р., місто Донецьк відноситься до території, де здійснюється антитерористична операція. Тому довідка про причини смерті від 11 вересня 2019 року №224, видана Центральною міською клінічною лікарнею № 6 м. Донецька Донецької Народної Республіки, яка видана на тимчасово окупованій території, не має юридичної сили на території України, оскільки видана неповноважним органом. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Отримана заявницею [PERSON] довідка про причини смерті її чоловіка [PERSON] не може бути використана для реєстрації смерті останнього на території України та не визнається державними органами України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про\~встановлення факту\~народження або\~смерті особи\~на тимчасово\~окупованій території\~України,\~визначеній Верховною\~Радою України,\~розглядаються невідкладно\~з моменту\~надходження відповідної\~заяви до\~суду. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть заявниці можливість отримати свідоцтво про смерть, яке видається відповідним державним органом України, та звернутися до відповідних органів із заявою про отримання допомоги на поховання. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved