Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

02 вересня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 06 лютого 2014 року у розмірі 138512 гривень 89 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 гривні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 06 лютого 2014 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Банком, на підставі вказаного договору, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 гривень. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Виконання відповідачем договору вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Однак, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Позивач стверджує, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 07 липня 2020 року має заборгованість у сумі 171829 гривень 52 копійки, яка складається з наступного: 469 гривень 04 копійок - заборгованості за тілом кредиту; 166599 гривень 46 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4761 гривня 02 копійки - заборгованість за пенею. Однак, враховуючи те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі 138043 гривні 85 копійок, яка складається з: 469 гривень 04 копійки - заборгованість за кредитом; 138043 гривні 85 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом з 06 лютого 2014 року по 31 грудня 2019 року, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді від 05 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання, роз`яснено відповідачу право на надіслання до суду відзиву на позовну заяву. У визначений вищевказаною ухвалою судді строк представник відповідача [PERSON] - адвокат Карпов С.О. направив на адресу суду відзив на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого, відповідач не визнає позовні вимоги. Так, представник відповідач зазначає, що у анкеті - заяві, яка додана до позовної заяви позивачем, та яка підписана відповідачем, відсутні будь-які відомості про обраний вид банківської картки, бажаний кредитний ліміт, розмір відсотків, який сплачується позичальником за користування кредитом. Також, в анкеті-заяві не врегульовано порядок нарахування пені та штрафів. Представник відповідача вважає, що надані позивачем докази не підтверджують погоджених сторонами договору умов кредитування, оскільки наведені позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані. Надані позивачем документи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, 31 липня 2017 року відповідачем погашено у повному обсязі заборгованість за тілом кредиту у сумі 469 гривень 04 копійки, сплативши позивачу 1005 гривень. Просив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі. 05 лютого 2021 року на адресу суду надійшла відповідь представника АТ КБ «ПриватБанк» на відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Карпова С.О., відповідно до якої, [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 06 лютого 2014 року. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладення договору здійснюється за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У анкеті-заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, що розташовані на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Крім цього зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи викладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема, за допомогою карти та фінансового телефону. Також, позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 06 лютого 2014 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе та нею висловлена згода про укладення договору та виявлено бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з якого вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Крім того, на думку банку, Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини. Додані до позовної заяви документи підтверджують чинність редакції Умов та Правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Вважає, що суд при розгляді даної справи повинен врахувати правові позиції Верхового Суду, викладені в постановах від 10 квітня 2019 року (справа №356/1635/16-ц), від 28 березня 2019 року (справа №428/2873/17), від 17 квітня 2019 року (справа №666/388/16-ц) та від 06 лютого 2018 року (справа №755/2720/16-ц). Згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматися судом до уваги. Всі нарахування, які викладені у розрахунках заборгованості відповідача, відповідають умовам договору та чинного законодавства, в зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Карпов С.О. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи провести без його та відповідача участі, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію сторін, які викладені у письмовій формі, дослідивши матеріали справи та за клопотанням представника позивача провівши огляд веб-сайту АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням, зазначеним у клопотанні, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.1 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року було змінено тип банку із закритого на публічне та змінено найменування банку з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк» з правонаступництвом всіх прав та обов`язків. Рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (а.с.44-45). Судом встановлено, що [PERSON] 06 лютого 2014 року підписала анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.10). У вказаному формулярі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку» заповнена інформація про персональні та контактні дані [PERSON] , а також останньою виконаний підпис під текстом у розділі «Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я». Зазначений розділ передбачає проставляння відміток навпроти запропонованого виду карток, а саме: картка «Універсальна», картка Gold, пенсійна картка, зарплатний пакет, послуга накопичення «Копілка», ідентифікація з паспортом, а також суму бажаного кредитного ліміту. З наданої позивачем Анкети-заяви вбачається, що відповідач бажання щодо отримання нею платіжної картки «Універсальна» не виявляла та суму бажаного кредитного ліміту не вказувала. Крім того, у вищевказаній анкеті-заяві відсутні будь-які відомості про розмір відсотків, який сплачується позичальником за користування кредитом, а також не врегульовано порядок нарахування пені та штрафів. Разом з тим, як вбачається з довідки про надані кредитні картки, на підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору №б/н остання отримала картку № [NUMBER] (а.с.9). Відповідачем [PERSON] використовувалася вищевказана картка, за допомогою якої відбувалося зняття коштів та їх повернення, що підтверджується випискою за договором №б/н укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (а.с.46-49). При цьому, отримання вищевказаної картки та її використання відповідачем та її представником не заперечується. Згідно вказаної Анкети - Заяви, відповідач надала згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздрукування з офіційного сайту www.pb.ua. (а.с.10). На підтвердження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви, крім анкети-заяви, додано: витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку; розрахунок заборгованості; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформлено на ім`я відповідача; довідку про видачу банківських карток на ім`я відповідача; виписку за договором №б/н на ім`я відповідача станом на 09 липня 2020 року; копію паспорту відповідача. Однак, вищевказані докази, які надані АТ КБ «ПриватБанк», не підтверджують погоджених сторонами договору умов кредитування. Так, витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна - Contract», «Універсальна - Gold». Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів. Разом з тим, з наданих позивачем доказів суд позбавлений об`єктивної можливості встановити вид кредитної картки «Універсальна», яку отримала відповідач при укладенні договору з АТ КБ «ПриватБанк» та використувала її, при цьому твердження позивача про видачу відповідачу саме кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» жодним доказом не підтверджено. Використання даних, які наведені у вищевказаному витязі з Тарифів є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи. Крім того, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані (а.с.11, 12-37). За клопотанням позивача судом проведено огляд веб-сайту АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням www.privatbank.ua/terms, в ході якого встановлено, що в розділі «Архів договорів» за посиланнями «більше», сторінка №9, відсутні наявний електронний документ з назвою: «Повний договір (актуальний на 01.02.2014р)», однак такий електронний документ розміщено на сторінці №10. При відкритті вищевказаного електронного документу, судом встановлено, що він складається з 628 сторінок, та на сторінках 102-116 розміщений текст, який частково аналогічний викладеному тексту в наданому позивачем витязі з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Разом з тим, вищевказаний документ також не підписаний відповідачем, в тому числі електронним підписом, при цьому не містить жодних посилань на дату його розміщення на веб-сайті позивача, що позбавляє суд об`єктивної можливості встановити його розміщення на веб-сайті позивача на час укладення договору з відповідачем, та що саме з даним договором відповідач була ознайомлена під час підписання анкети-заяви. Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з ці Умови кредитування розумів відповідач, була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст.8 Конституції України. Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно ч.1 ст.1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів». Згідно п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходиться підстав вважати, що при укладенні договору з [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, анкета-заява не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити укладення кредитного договору, конкретні його умови, зокрема, встановити, яка процента ставка мала б відповідати правовідносинам сторін. При цьому, розрахунок заборгованості таким доказом не є, оскільки такий складено безпосередньо позивачем, при цьому доказів на підтвердження визначених банком показників, матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06 лютого 2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнклом [PERSON] , станом на 07 липня 2020 року, позивач нарахував [PERSON] заборгованість у сумі 171829 гривень 52 копійку, яка складається з наступного: 469 гривень 04 копійок - заборгованості за тілом кредиту; 166599 гривень 46 копійок - заборгованість за процентами; 4761 гривня 02 копійки - заборгованість по пені, при цьому заборгованість до стягнення становить 138512 гривень 89 копійок, яка складається з: 469 гривень 04 копійки - заборгованість за кредитом; 138043 гривні 85 копійок - заборгованість за процентами з 06 лютого 2014 року по 31 грудня 2019 року (а.с.6-8). Суд зазначає, що надані банком Витяг з Тарифів та Умов достовірно не підтверджують обставини про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Крім того, порядок нарахування процентів, не узгоджені з позичальником. Банк, заявляючи вимоги про їх стягнення, не надав належних доказів, які б підтверджували, що позичальник був обізнаний про такі умови кредитування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованість за процентами з 06 лютого 2014 року по 31 грудня 2019 року у сумі 138043 гривні 85 копійок, є необґрунтованими, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Однак, як вбачається з відзиву на позовну заяву, [PERSON] не заперечує факт, що внаслідок підписання нею вищевказаної анкети - заяви від 06 лютого 2014 року, нею отримана кредитна картка № [NUMBER] , використання її та зняття з неї коштів, а також, що зазначені кошти були повернуті банку. Враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому є належним доказом у справі. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, касаційний суд зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. З наданої Банком виписки по рахунку відповідача вбачається, що [PERSON] дійсно користувався картковим рахунком, зокрема, знімала кошти з рахунку, погашала заборгованість, а сплачені нею кошти спрямовувалися на погашення не лише тіла кредиту, але і процентів за користування ним та штрафних санкцій та комісій (а.с.46-49). Відповідно до вказаної виписки за період з 06 лютого 2014 по 31 березня 2020 відповідачем було знято з рахунку 1389 гривень16 копійок, а сплачено 1735 гривень 98 копійок. Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено домовленості між ним та позичальником щодо сплати відсотків, штрафних санкцій та комісії, виписка по рахунку підтверджує відсутність у відповідача [PERSON] заборгованості за тілом кредиту на момент звернення позивача до суд з даним позовом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що фактично отримані відповідачем [PERSON] кошти сплачені у повному обсязі, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом також задоволенню не підлягають. При цьому, посилання позивача на правові позиції Верхового Суду, викладені в постановах від 10 квітня 2019 року (справа №356/1635/16-ц), від 28 березня 2019 року (справа №428/2873/17), від 17 квітня 2019 року (справа №666/388/16-ц) та від 06 лютого 2018 року (справа №755/2720/16-ц), не є підставою для задоволення позову, оскільки виходячи із ч.4 ст.263 ЦПК України та мінливість судової практики із даного типу спірних правовідносин, суд застосовує останню правову позицію Верховного Суду та надає перевагу правовим позиціям його Великої Палати. Такий підхід дозволяє дійти усталеності, єдності та передбачуваності судової практики, що відноситься до реалізації принципу верховенства права у вирішенні судами спорів. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №PROM3BQ0PD від 03 серпня 2020 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2102 гривні 00 копійок. Однак, приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача зазначені судові витрати на користь позивача не стягуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed