Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

04.12.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позову позивач вказав, що йому належить на праві власності квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі на даний час зареєстровані: він як власник квартири та [PERSON] , що підтверджується довідкою №К-03-48936 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.11.2020 року. В той же час в квартирі [ADDRESS] хоча і зареєстрований, але фактично не проживає в ній, свої речі не зберігає, кореспонденцію за даною адресою не отримує, не несе витрати по утриманню квартири [PERSON] .. Добровільно знятись з реєстрації з квартири [ADDRESS] [PERSON] не бажає. В зв`язку з тим, що [PERSON] зареєстрований в його квартирі, не бажає знятися з реєстраційного обліку як такий, що фактично не проживає в ній, він як власник несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, не буде мати можливість оформити субсидію. Самостійно без згоди відповідача він, як власник не має можливості зняти його з реєстрації. З 23.10.2018 року [PERSON] не є власником квартири, не проживає у вказаній квартирі з 2010 року, отже втратив право користування вказаною квартирою. Тому позивач просить усунути йому перешкоди в здійсненні права власності щодо квартири [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав, викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2010 року, отримав в спадщину 1/4 частину квартири в будинку [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу 3/4 частки в праві власності на квартиру від 23.10.2018 року, [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] передала у власність [PERSON] 3/4 частки квартири [ADDRESS] . Згідно довідки №К-03-48936 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.11.2020 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.06.2010 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ХБТІ №27246461 від 07.09.2010 року; договором купівлі - продажу 3/4 частки в праві власності на квартиру від 23.10.2018 року; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159348321 від 13.03.2019 року; технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] ; довідкою №К-03-48936 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.11.2020 року. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК УРСР - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За договором купівлі-продажу квартири від 27.01.2021 року, [PERSON] «Продавець» передає квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] «Покупцеві», а покупець приймає вказану квартиру і сплачує за неї грошову суму в розмірі, визначеному в цьому договорі. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав діями відповідача, оскільки [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] , на час розгляду судом справи по суті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, слід відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed