Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

02.07.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між ним та [PERSON], 25.11.1989 року, актовий запис за № 25 від 25.11.1989 року. 07.07.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви. На пропозицію суду позивач [PERSON] примиритися категорично не бажає. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала. На пропозицію суду відповідачка [PERSON] примиритися категорично не бажала, заперечувала на надання сторонам строку на примирення. На запитаня суду відповідачка, що дійсно, з 2009 року вона та позивач не проживають спільно, не підтримують шлюбних відносин, вона вже тривалий час проживає та працює в м. Києві. Проти розірвання шлюбу лише на тій підставі, щоб її повнолітній син проживав в одному будинку з батьком, - позивачем по справі. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який позов підтримав, вислухавши відповідачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволеня позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 25 листопада 1989 року. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець село Халча Кагарлицького району Київської області, та [PERSON], [INFO], уродженка село Слобода Кагарлицького району Київської області зареєстрували шлюб 25 листопада 1989 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 листопада 1989 року зроблений відповідний актовий запис за № 25. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Жінки - [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей, - сина [PERSON], 1995 року народження, та сина [PERSON], 1991 року народження, які на даний час є повнолітніми. Як встановлено судом під час судового засідання, позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, фактично з 2009 року, остаточно припинилися шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають на різних житлових площах, крім того, суд наголошує на тій обставині, що відповідачка [PERSON] заперечувала в судовому засіданні проти надання їй терміну на примирення, так як з позивачем проживати не бажає, на запитання суду не змогла навести обґрунтовану та логічну причину заперечення проти розірвання шлюбу. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, не зважаючи на зусилля суду. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, але враховуючи ту обставину, що позивач [PERSON] ні в прохальній частині позовної заяви, ні в судовому засіданні не просив стягнути на його користь судові витрати, то, відповідно, судові витрати суд залишає за позивачем [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved