Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

04 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між нею та відповідачем ТОВ «Родіна-Агро», а також просить зобовязати державного реєстратора скасувати запис про реєстрацію вищевказаного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що договір оренди нею було підписано під тиском з боку відповідача, який скористався її похилим віком, тяжким матеріальним становищем та погрозами не проведення з нею розрахунку за користування цією земельною ділянкою на умовах попереднього договору оренди, тобто погодився провести із нею розрахунок лише після підписання нового договору. Також просила визнати недійсним договір, посилаючись на порушення істотних умов договору, а саме: відсутності умов про проведення оплати з урахуванням індексації. Вказуючи, що на ці порушення не було звернуто уваги при реєстрації договору, а також з урахуванням його недійсності, просила також скасувати його державну реєстрацію. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили про вищевикладене. Позивач [PERSON] підтвердила, що влітку 2015 року звернулася до орендаря за орендною платою, але їй повідомили про те, що виплата буде проведена лише після підписання наступного договору оренди. В той же день вона підписала новий договір, не читаючи його умов, та отримала орендну плату зерном. Вказувала, що підставою підписання нового договору була хвороба її чоловіка та потреба у грошах. Представник відповідача ТОВ «Родіна-Агро» позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що договір було підписано з волі обох сторін без будь-якого тиску. Орендна плата підлягає індексації, що відповідачем і здійснюється відповідно до закону з урахуванням індексу інфляції на відповідний період. До орендаря з приводу недійсності договору чи його розірвання позивач не зверталась. Відповідач - Жовтнева районна державна адміністрація Миколаївської області про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, однак свого представника в судове засідання не направила. В той же час, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника Жовтневої РДА. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі»\~(в редакції, яка діяла на час виникнення\~\~спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки.\~\~ За правилами п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~однією з підстав виникнення цивільних\~\~прав та обов'язків\~\~є договори та інші правочини. Відповідно до положень\~ст.203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.2\~ст.792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 1\~ст. 14 Закону України «Про оренду землі»\~(в редакції, яка діяла на час виникнення\~\~спірних правовідносин) передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Статтею 18 зазначеного Закону\~(в редакції, яка діяла на час виникнення\~\~спірних правовідносин) встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до\~ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. При укладанні та виконанні договору орендар зобов'язаний виконувати як умови договору, так і умови законодавства щодо оренди землі.\~\~ Посилання позивача на невизначеність в спірному договорі умов здійснення індексації при обчисленні орендної плати, не може бути достатньою підставою для визнання цього договору недійсним, оскільки обов'язковість врахування індексів інфляції при обчисленні розміру орендної плати за землю передбачено ч. 3\~ст. 21 Закону № 161-XIV, якщо інше не передбачено договором оренди. Отже відсутність в договорі заборони на індексацію означає обов'язкове врахування індексації інфляції при визначені орендної плати. Більш того, представник відповідача ТОВ «Родіна-Агро» в судовому засіданні підтвердила, що відповідачем проводиться індексація розміру орендної плати відповідно до індексу інфляції за відповідний період. Посилання позивача та його представника на невірне зазначення площі земельної ділянки, переданої в оренду, наявність недописаних речень, не свідчить на порушення прав та інтересів позивача. Також до договору оренди земельної ділянки додано копію державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, здійснено технічну документацію, яка чітко визначає її площу. Щодо посилань позивачки на укладення вказаного договору під впливом тяжкої для неї обставини і на невигідних умовах, то відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України у його Постанові від 06.11.2009 року № 9 (п.23), правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України - Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 10 ЦПК - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вказує позивач, на час укладення оскаржуваного договору хворів її чоловік та у звязку з чим вона перебувала у скрутному матеріальному становищі, тому договір нею було укладено під погрозами відповідача (орендаря) не сплатити орендну плату за попереднім договором оренди. В той же час, будь-яких доказів щодо зазначених обставин позивачкою надано не було. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed