Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

03 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 10.02.2013 року відповідач [PERSON] взяв у нього в борг 30000,00 доларів США, що складало 240000,00 грн., та зобовязався повернути таку ж суму в строк до 26.04.2015 року, проте, до теперішнього часу, борг не повернув. В звязку з викладеним просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 673500,00 грн., 3% річних у розмірі 5259,00 грн. та судові витрати. Представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 28.09.2015 позицію стосовно предявленого позову не висловив, пояснив, що до вказаного часу намагався врегулювати питання повернення боргу в позасудовому порядку, але безрезультатно. В подальшому, будучи повідомленим про час та місце судового розгляду під особистий підпис, в судове засідання не зявився. Про причини неявки суд не повідомив, в звязку з чим суд приходить до висновку, що останній не зявляється без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з розписки від 10.02.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США, що складало 240000,00 грн. та зобовязався грошові кошти повернути до 26.04.2015 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі викладеного суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До теперішнього часу відповідач не повернув борг позивачу. Згідно з правилом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню і з відповідача має бути стягнуто на користь позивача заборгованість за договором позики від 10.02.2013 року у сумі (30000,00 доларів США сума позики) х (21,147443 грн. вартість одного долара США за офіційним курсом НБУ станом на 05.10.2015 року) = 634423,29 грн. сума боргу за договором позики. Курс НБУ суд визнає загальновідомою обставиною яка не підлягає доказуванню на підставі ч. 2 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 27.04.2015 року по 31.07.2015 року (в межах заявлених позовних вимог) становить: 634423,29 грн. заборгованості за договором позики / 100 х 3 = 19032,699 грн. сума відсотків річних від заборгованості за один рік / 365 днів у році х 96 днів прострочки за період з 27.04.2015 року по 31.07.2015 року = 5005,86 грн. Таким чином розмір боргу відповідача перед позивачем складає 634423,29 грн. (розмір боргу) + 5005,86 грн. (3 % річних за прострочення грошового зобовязання) = 639429,15 грн. Отже, на думку суду, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на вказану суму. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням обґрунтованості позовних вимог і корегування суми заборгованості через коливання курсу валют, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 3654,00 грн. сплаченого судового збору за подачу позову до суду та 121,80 грн. сплаченого судового збору за подачу заяви про забезпечення позову. В частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суду не надані докази фактичного понесення їх позивачем, а також розрахунок витрат на правову допомогу в межах граничних витрат на її відшкодування.

Outcome: approved