Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

03.03.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Організації «Профспілкові курси Запорізької облпрофради» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільнені, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував з відповідачем з 10.03.2009 у трудових відносинах. 10.11.2020 він був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України (вихід на пенсію), оскільки відповідач з квітня 2020 виплачував заробітну плату не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 17694 грн. 30 коп., яку позивач на підставі\~ст. 116 КЗпП України\~просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою судді від 06.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 26.03.2021, яке було відкладено на 23.04.2021 через першу неявку відповідача у справі. 18.04.2021 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшла довідка-розрахунок про нараховану, але не виплачену заробітну плату з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, належну позивачу при звільненні. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без участі позивача позивача, без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги у розмірі 16894 грн. 30 коп., просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням вказаної заяви. Представник відповідача Гребенюк І.Є. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про визнання позову у розмірі 16894 грн. 30 коп., в якій просив суд позов задовольнити та розглянути справу за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] , [INFO] , з 10.03.2009 працював на посаді слюсаря-сантехніка у «Профспілкові курси Запорізької обласної ради професійних спілок», 28.11.2019 «Профспілкові курси Запорізької обласної ради професійних спілок» перейменовано на Організацію «Профспілкові курси Запорізької облпрофради». 10.11.2020 на підставі ст. 38 КЗпП України був звільнений у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується записом у трудовій книжці (наказом №81 від 10.11.2020). В день звільнення відповідач не виплатив всю належну позивачу заробітну плату та прирівняні до ней виплати і компенсації. Викладені обставини відповідачем не оспорюються, тому з урахуванням положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. Відповідно до довідки-розрахунку Організації «Профспілкові курси Запорізької облпрофради» розмір заборгованості із заробітної плати позивача станом на 07.04.2021 складає 16894 гривні 30 копійок. Дана сума визначена в довідці після попереднього відрахування податків та зборів. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Частино 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Крім цього, статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тобто в розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до Організації «Профспілкові курси Запорізької облпрофради» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільнені у розмірі 16894 грн. 30 коп., підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, та відповідно до\~статті 142 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 454 гривні 00 копійок.

Outcome: approved