Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

03.09.2018 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги (опалення) по договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» від 09.12.2016, що утворилася за період з 01.02.2017 по 31.03.2018 у розмірі 5 412,32 грн., 3% річних в розмірі 239,33 грн. та інфляційну складову у розмірі 205,40 грн., всього нарахувань до заборгованості 444,72 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» здійснює з 09.12.2016 обслуговування та експлуатацію збудованого із залученням коштів фізичних та юридичних осіб житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення по [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказує, що 09.12.2016 між ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» та [PERSON] було укладено договір «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення». Зазначає, що за період з 01.02.2017 по 31.03.2018 за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 5 412,32 грн., 3% річних у розмірі 239,33 грн. та інфляційної складової суми боргу у розмірі 205,40 грн. У добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного позивач просив позов задовольнити. 03.09.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 05.09.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 30.10.2018 до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що позивачем до позовної заяви не надано достатніх доказів правомірності управління будинком та доказів затвердження всіма співвласниками тарифу та умов нарахування його відповідно до договору. Також, представник відповідача вказує, що відповідачем на рахунок позивача, згідно Договору про надання послуг централізованого опалення, гарячої води та водовідведення від 09.12.2016 було сплачено повну суму, згідно показів лічильника у розмірі 4 256,62 грн., що підтверджується квитанціями. Крім того, зазначає, що відповідач заперечує проти нарахувань заборгованості за послуги з опалення, оскільки позивачем не надано до суду тариф на опалення для будинку та не погоджено методи обчислення кількості теплоти на нарахування. Вважає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування пред`явленого позову. Ухвалою суду від 21.11.2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 26.11.2018 до суду представником позивача надано відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, всі доводи позовної заяви підтверджені документально, є нормативно обґрунтованими та не спростовуються відповідачем за відзивом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи представника позивача, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, та доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.22). Відповідно до наказу ПАТ «Холдингова компанія Київміськбуд» про передачу на обслуговування і експлуатацію житлових будинків, ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» є експлуатуючою організацією на житлові будинки [ADDRESS] , [ADDRESS] (а.с.23-25). Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2016 між ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» та [PERSON] було укладено договір «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» (а.с.а.с. 15-18). У Договорі «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» підпунктом 1 пункту 17 Договору встановлено, що відповідач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим Договором строк, який визначений умовами пунктів 9 та 11 Договору опалення, відповідно до яких розрахунковим періодом є календарний місяць, а кінцева оплата Відповідачем за опалення проводиться до 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому спожиті послуги в опалювальний період за квитанцією, що включає вартість: - центрального опалення - згідно фактичних показників індивідуального лічильника; - частки Споживача за опалення місць загального користування - згідно окремого лічильника теплової енергії для опалення місць загального користування або за його відсутності, згідно розрахунку за Методикою із застосуванням формул, передбачених в додатку № 1 до цього Договору; - та розмір здійсненого в попередньому місяці авансового платежу та розмір авансового платежу наступний місяць. З матеріалів справи, а саме з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за період часу з 01.02.2017 по 31.03.2018 складає 5 412,32 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, посилання відповідача на невизначеність статусу позивача та як наслідок надання житлово-комунальних послуг не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного. Частиною 2 та частиною 6 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції на час укладання Договорів) встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, а особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Частиною 1 статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час укладання Договорів) встановлено, що управитель має право укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом та контролювати виконання умов договорів на надання житлово-комунальних послуг, а пунктами 1 та 5 частини ; статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 7 «Правила користування житловими приміщеннями і гуртожитками», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, (із внесеними змінами та доповненнями) надалі - Правила користування), встановлено, що споживач (власник приміщення) зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості, про що слід зазначити наступне. Як вбачається з поданого представником відповідача відзиву, відповідачем було сплачено на рахунок позивача відповідно до Договору про надання послуг централізованого опалення, гарячої води та водовідведення від 09.12.2016 платежі, згідно показів лічильника у розмірі 4 256,62 грн., що підтверджується квитанціями, а саме: дублікатом квитанції № 1473480974 1344578467 від 04.01.2017 в сумі 964,50 грн., квитанцією №0 0.924580860 2 від 22.12.2017 в сумі 409,18 грн., дублікатом квитанції №0.0.945525311.1 від 21.01.2018 в сумі 811,44 грн.; дублікатом квитанції №0.0.982044179.1 від 08.03.2018 в сумі 737,67 грн.; квитанція №Р 372654488 від 11.05.2018 в сумі 675,69 грн.; платіжне доручення № Р24А388902700А24728 від 18.03.2018 в сумі 658,14 грн. (а.с.109-114). У своїй відповіді на відзив позивач зазначає, що порівнявши суми за доданими до відзиву на позовну заяву копіями квитанцій сплачених послуг за опалення та зарахованими коштами відповідача до Договору опалення, встановлено наступне. Переказ коштів в сумі 658,14 грн. по платіжному дорученню № Р24А388902700А24728 від 18.03.2018 здійснено не власником особового рахунку, а тому вказана сума не була зарахована по Договору опалення. При цьому, від відповідача не надходило ніяких звернень до позивача щодо оплачених коштів. У разі підтвердження відповідачем шляхом подачі заяви позивачу про зарахування цієї суми за цим платіжним дорученням, відповідно позивач зарахує ці кошти на оплату опалення у зазначений період, а заявлена та підтримана позивачем сума заборгованості по Договору опалення буде зменшена на 658,14 грн. Крім того, позивач вказував, що кошти сплачені відповідачаем за платіжним дорученням від 11.05.2018 №Р 372654488 на загальну суму 675,69 грн. з комісією 12,94 грн. перераховано на рахунок позивача в сумі 662,75 грн., тобто без врахування комісії у розмірі 12,94 грн. Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає за необхідне зарахувати сплачену уповноваженою особою відповідача кошти у розмірі 658,14 грн. у рахунок загальної заборгованості по опаленню. Разом з цим., підстав для зарахування суми комісії у розмірі 12,94 грн. у рахунок загальної суми заборгованості, суд не вбачає, оскільки вказані кошти були сплачені відповідачем за послуги банку. З огляду на те, що позивачем не подано заяву про відмову від позову в частині вимог у сумі 658,14 грн., як і не подано заяву про зменшення позовних вимог, а тому заборгованость, яка рахується за відповідачем становить 4 754,18 грн.( 5412,32 грн.-658,14 грн.=4 754,18 грн.). Оскільки судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач є балансоутримувачем, управителем та виконавцем житлово-комунальних послуг в будинку № [ADDRESS] , які були надані відповідачу, яка є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку, при цьому, останній зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг (опалення) по договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» від 09.12.2016 у встановлені строки не виконує, а доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позов в частині заявлених вимог про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги (опалення) по договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення» від 09.12.2016 підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 4 754,18 грн. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року в справі 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив прострочення виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 01.02.2017 по 31.03.2018, в порядку ст. 625 ЦК України, яка за розрахунком позивача складає 239,33 грн., виходячи з розміру заборгованості в сумі 5 412,32 грн. Разом з тим, з розрахунку, здійсненим судом за допомогою офіційної бази «Ліга», вбачається, що сума 3% річних за період з 01.02.2017 по 31.03.2018 має становити 165,68 грн.(4 754,18 грн.: 100% * 3% : 365 днів * 424 днів прострочення = 165,68 грн.). Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 01.02.2017 по 31.03.2018 у розмірі 165,68 грн. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції за період з 01.02.2017 по 31.03.2018, в порядку ст. 625 ЦК України, який за розрахунком позивача складає 205,40 грн. Вказаний розрахунок приймається судом, як такий, що узгоджується з матеріалами справи та охоплюється межами заявлених вимог позивача. З огляду на викладене вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2017 по 31.03.2018 у розмірі 4 754,18 грн., 3% річних у розмірі 165,68 грн. та інфляційна складова у розмірі 205,40 грн. З урахуванням наведеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло - сервіс» підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказів неотримання чи несвоєчасного (або не в повному обсязі) отримання відповідачем житлово-комунальних послуг в спірний період, порядку нарахування вказаної вище заборгованості, суду надано не було. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial