Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на майно, зазначивши, що відповідно до укладеного кредитного договору № 559 від 09 червня 2006 року між позивачем та [PERSON], банк відкрив останньому кредитну лінію з встановленням ліміту в розмірі 10000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних на строк до 08 червня 2008 року. В доповнення до кредитного договору № 559 між банком та [PERSON] 28.07.2006 року у письмовій формі була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої кредитний ліміт був змінений на 4200 доларів США. У порушення вимог закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим, станом на 14.03.2014 року існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 66939,97 грн. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором ПАТ «Банк «Фамільний» і [PERSON] - майновим поручителем, 28 липня 2006 року було укладено договір застави рухомого майна № 559/1. Предметом договору застави є автомобіль марки ДЕУ ЛАНОС, кузов [NUMBER] рік випуску: 1998, тип ТЗ: седан, двигун [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Оціночна вартість автомобіля складала 30400,00 грн. Тому позивач, з урахування викладеного, звертається до суду з даним позовом. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фамільний» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - задоволені в частково. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 559 від 09.06.2006 року станом на 14.03.2014 року в розмірі 66939,97грн. (39555,82 грн. - основний борг за кредитом, 25515,85 грн. - відсотки за користування кредитом, 1233,76 грн. - комісія, 634,54 грн. штрафи), звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки ДЕУ ЛАНОС, кузов [NUMBER] рік випуску: 1998, тип ТЗ: седан, двигун [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «Банк «Фамільний» з укладанням від імені власника договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ «Банк «Фамільний» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В іншій частині позову відмовити. Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.162-164). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2014 року роз'яснено рішення суду від 19 червня 2014 року (а.с.181). В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.172-176). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга - задоволенню, з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що 09 червня 2006 року ПАТ «Банк «Фамільний» та [PERSON] уклали кредитний договір № 559, відповідно до якого банк відкрив останньому кредитну лінію з встановленням ліміту в розмірі 10000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних на строк до 08 червня 2008 року. В доповнення до кредитного договору № 559 між банком та [PERSON] 28.07.2006 року у письмовій формі була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої кредитний ліміт був змінений на 4200 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором ПАТ «Банк «Фамільний» і [PERSON] 28 липня 2006 року було укладено договір застави рухомого майна № 559/1, а саме автомобіля марки ДЕУ ЛАНОС, кузов [NUMBER] рік випуску: 1998, тип ТЗ: седан, двигун [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Оціночна вартість автомобіля складала 30400,00 грн. У порушення вимог закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 14.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 66939,97 грн., яка складається з: 39555,82 грн. - основний борг за кредитом, 25515,85 грн. - відсотки за користування кредитом, 1233,76 грн. - комісія, 634,54 грн. штрафи. Враховуючи існуючу заборгованість, а також дійшовши висновку, що підстав для застосування строку позовної давності, який просив застосувати відповідач, немає, суд звернув стягнення на вищевказаний автомобіль, який належить відповідачу в рахунок погашення заборгованості за кредитом, зазначивши, що позовні вимоги щодо витребування та передавання предмету застави, ключів та технічного паспорту позивачу задоволенню не підлягають, оскільки вони охоплюються вимогами про звернення стягнення на предмет застави. Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції щодо звернення стягнення на автомобіль не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Також, згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. З матеріалів справи вбачається, що предметом кредитного договору було відкриття позичальнику [PERSON] кредитної лінії на строк з 09 червня 2006 року по 08 червня 2008 року (а.с. 36). В порушення вимог ст. ст. 527,530, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, умови кредитного договору дійсно належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим станом на 14.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 66939,97 грн. Відповідно до договору застави, відповідач передав в заставу зазначений автомобіль в забезпечення виконання зобов'язання по поверненню вищевказаного кредиту в термін до 08 червня 2008 року (а.с. 41-42). З позовом до суду позивач звернувся 04.12.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України та про застосування якого просив відповідач. Судом 1 інстанції не було застосовано строк позовної давності, оскільки на думку суду договір між сторонами діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. При цьому судом безпідставно не враховано положення п. 1.1 договору застави, яким встановлено, що відповідач передав в заставу автомобіль в забезпечення виконання зобов'язання по поверненню кредиту в термін до 08 червня 2008 року, та необґрунтовано не застосовано строк позовної давності, про застосування якого, відповідно до ст. 267 ЦК України, було заявлено відповідачем, а відповідно суд помилково дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, в розумінні ст. ст.. 251, 252 ЦК України, умовами договору застави встановлено, що відповідач передав в заставу автомобіль в забезпечення виконання зобов'язання по поверненню кредиту саме в строк до 08 червня 2008 року, тому в цьому разі посилання суду на те, що договір застави між сторонами діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, є необгрунтованим. За таких обставин рішення суду, не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для справи та не доведено обставини, що мають значення для справи, що, згідно із п. п. 1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду. Враховуючи, що позивач протягом трьох років після передбаченого договором строку, а саме після 08.06.2008 року, в установлений законом спосіб не пред'явив вимоги до відповідача, відносно виконання забезпечених договором зобов'язань по кредитному договору, відповідач заявляв про застосування строку позовної давності, тому колегія суддів вважає за необхідне його застосувати та відповідно до вимог ст.. 267 ЦК України, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фамільний» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави слід відмовити.

Outcome: dismissed