Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

02 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] далі - [ADDRESS] ). Свої вимоги мотивує тим, що під час перебування у шлюбі, а саме, 22 червня 2018 року сторонами на спільні кошти була придбана [PERSON] -1. Право власності на дану Квартиру-1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем. Квартира-1 придбана на спільні кошти позивача та відповідача, які були накопичені під час їх спільного проживання у шлюбі. При укладенні договору купівлі-продажу Квартири-1 позивач надавала свою письмову згоду на її придбання за спільні кошти сім`ї. Одразу, після придбання цієї квартири сторони в ній зареєстрували своє місце проживання. Однак, з початку 2019 року між відповідачем та позивачем почали виникати непорозуміння з приводу подальших поглядів на подружнє життя. Відповідач почав створювати позивачу перешкоди у користуванні спірною Квартирою-1. Вважає цю квартиру тільки своєю власністю, а позивач не має на неї жодних прав. Тому [PERSON] звернулася з позов до суду в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку Квартири-1, зазначивши при цьому частку відповідача у праві власності на цю квартиру у розмірі 1/2 частки. 29 жовтня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження\~ про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 29 жовтня 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с.19) Станом на 08 січня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 22 червня 2018 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Кузьомкіною Л.Д. Крім того, в даному договорі зазначено, що купівля нерухомості здійснюється за спільні кошти, і відповідає інтересам сім`ї, про зазначене викладено у заяві дружини покупця - [PERSON] (а.с. 4) Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №128607012 від 22.06.2018, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , розмір частки - 1. (а.с. 5) Із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Виконкомом Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області 08 вересня 2012 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 08 вересня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів в цей день зроблено відповідний актовий запис за №05 і прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . (а.с. 8) Як вбачається з довідки виданої 06 липня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Броусс-ЖЕК», [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 23 червня 2018 року. (а.с. 9) Згідно з положенням ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором купівлі-продажу квартири, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Отже, спірна [PERSON] -1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки [PERSON] набув її у власність у період шлюбу з [PERSON] за спільні кошти. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Частиною 2 ст. 372 ЦК України та\~ ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Оскільки до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову відповідачем не надійшло, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №183710079 виданої 30 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 805 гривень 00 копійок. (а.с.1) З врахуванням вищезазначеного з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 805 гривень 00 копійок.

Outcome: approved