Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

04.02.2020 року позивач звернулась до суду із позовом у якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку доходу щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що 19.07.2018 року з відповідачем був укладений шлюб, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. На даний час вона перебуває у декретній відпустці та доглядає за дитиною, однак відповідач, який офіційно працевлаштований, відмовляється надавати їй матеріальної допомоги на її утримання, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи, та з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, сторони 19.07.2018 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін [INFO] , народилась донька [PERSON] . Відповідно до довідки Куяльницької сільської ради від 10.01.2020 року, [PERSON] проживає разом із донькою за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином з урахування вищевикладеного та враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved