Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

03 березня 2014 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя звернулась [PERSON] з позовною заявою до ТОВ «ТЦ «Інженерінг» про зобов'язання внести запис до трудової книжки, у відповідності до п.2.2 Інструкції про ведення трудових книжок працівників. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за наслідками співбесіди проведеної керівництвом ТОВ «ТСЦ «Інженерінг» працевлаштувалась менеджером з продажів. 14.10.2013 року приступила до виконання трудових обов'язків, без оформлення, оскільки перебувала на іспитову строку. 01.11.2013 року написала заяву про прийом на роботу, яку після узгодження з керівництвом, разом з трудовою книжкою та копією особистих документів передала бухгалтеру [PERSON] Після новорічних свят, написала заяву про звільнення за власним бажанням та за спливом двотижневого терміну звернула за розрахунком. Отримавши трудову книжку, виявила відсутність записів про період працевлаштування у відповідача. Звернувшись до останнього з вимогою про здійснення відповідних записів, її повідомили, що виконя трудових обов'язків відбувалось без офіційного працевлаштування. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, оскільки відсутність запису у трудовій книжці позбавляє позивачку трудового стажу, що має позначитись у майбутньому при оформленні пенсійного забезпечення. На підтвердження своєї правової позиції, надали суду чисельні документи з реквізитами відповідача та фотознімки трудової діяльності. Представники відповідача Козміріді О.К., Беккер М.І. та Авдюшина Л.О. позовні вимоги не визнали. За обставинами правовідносин пояснили, що позивачка наприкінці 2013 року звернулась до ТОВ «ТСЦ Інженерінг» з метою працевлаштування на посаду менеджера з продажів. Враховуючи великий попит бажаючих працевлаштуватись, керівництво підприємства проводило співбесіду та ознайомлення з робочим процесом. Для визначення можливості виконувати трудові обов'язки, позивачці було запропоновано ознайомитись з обсягом роботи шляхом спостереження за виробничим процесом. Протягом декількох днів, [PERSON] відвідувала приміщення підприємства, але рівень комунікабельності не задовольнив керівництво та у працевлаштуванні було відмовлено. Маючи доступ до внутрішньої документації підприємства, позивачка заволоділа чорновими зразками документів та виготовила фотокопії книг обліку, використовуючи які протиправно бажає довести факт перебування у трудових відносинах з відповідачем. Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що знаходячись у декретній відпустці, з метою отримання додаткового заробітку, мала намір працевлаштуватись до ТОВ «ТСЦ « Інженерінг». Під час стажування, познайомилась з позивачкою по справі, яка працювала менеджером з продажів протягом 1 місяця. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює начальником відділу з продажів ТОВ «ТСЦ «Інженерінг». Протягом листопада та грудня 2013 року, за дорученням керівництва, ознайомлювала позивачку з роботою менеджера. Остання за вказаний період, 2-3 рази приходила на підприємство, де протягом декількох годин спостерігала за роботою інших менеджерів та ознайомлювалась з документацією підприємства. Суд, з'ясувавши правове обґрунтування позиції позивачки, її представника, а також представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно даних трудової книжки серії [NUMBER] останнім місцем роботи позивачки був відділ маркетингу ТОВ «Українська індустріальна інвестиційна група». Наказом №03-0К від 30.09.2013 року за власним бажанням звільнена з посади менеджера.(а.с 92) Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строк, визначений ст.116 цього кодексу. Вимогами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.93р. № 68 з відповідними змінами, регламентовано, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Пункт 2.5. зазначеної Інструкції закріплює обов'язок власника або уповноваженого ним органу ознайомлювати працівника під розписку в особовій картці з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення. Судовому засіданні, позивачка підтвердила, що за весь час виконання трудових обов'язків її жодного разу не знайомили, ані з наказом про прийняття на роботу чи звільнення, ані з записами до трудової книжки. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням правилам внутрішнього трудового розпорядкові, а фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Жодних доказів, стосовно укладення між сторонами по справі трудового договору, суду не надано. Долучені до матеріалів справи документи первинного бухгалтерського обліку (приходні та витратні накладні, рахунки на оплату) не доводять тверджень позивачки про виготовлення їх нею особисто під час виконання трудових обов'язків, оскільки жоден з представлених суду документів не містить П.І.Б. позивачки, ані як посадової особи яка склала документ, ані як його виконавця. Наявність зазначених документів у розпорядженні позивачці не можуть слугувати беззаперечним доказом наявності трудових взаємовідносин з відповідачем, оскільки факт ознайомлення з виробничим процесом не заперечується останнім. З аналогічних підстав, суд не приймає до уваги фотознімки робочого місця, журналів обліку роботи та трудового колективу, так як можливість їх виготовлення не виключається за час проведення ознайомлення позивачки з виробничим процесом. Роздруківка рекламного оголошення підприємства з Інтернет видання 0629 - офіційного сайту м.Маріуполя, де менеджером відділу продаж зазначена позивачка, не може бути прийнято судом, як доказ, оскільки виготовлення зазначеної роздруківки проводилось зацікавленої стороною, що не виключає можливість внесення змін. Наведене об'єктивно підтверджено офіційною інформацією ФОП [PERSON], який здійснює свою господарську діяльність шляхом використання сайту 0629 соm.ua. Таким чином, суд вважає недоведеним факт знаходження позивачки у трудових взаємовідносинах з відповідачем, оскільки беззаперечних доказів зазначених обставин позивачкою у судовому засіданні, не представлено. Судове рішення не може опиратись на припущеннях, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що в діях відповідача не вбачається порушення трудових прав. Справедливість зазначених висновків суду, підтверджена наявністю у розпорядженні позивачці трудової книжки. Знаходження на руках працівника трудової книжки, вказує на те, що в книзі обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, запис про отримання підприємством трудової книжки не вносився, а отже працевлаштування особи не відбувалось . Крім того, необхідно зазначити, що позивачкою не надано жодного належного доказу, що вона зверталась до керівництва ТОВ «ТСЦ «Інженерінг» з заявою внести запис про її працевлаштування до трудової книжки.

Outcome: dismissed