Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

02.07.2020 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2008 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають на вихованні та утриманні четверо дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сім`ї послужило те, що відповідач систематично зловживає спиртним, на грунті цього вчиняє дебоші, це все негативно впливає на виховання малолітніх дітей. Постійне нерозуміння одне одного призвело до фактичного розірвання сімейних відносин. Позивачка шлюбні відносини продовжувати не бажає, тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей просить залишити на її утриманні, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Так, судом з`ясовано, що сторони з 20.09.2008 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають на вихованні та утриманні четверо дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Встановлено, що проживання спільним подружнім життям та збереження сім`ї стало неможливим, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, сім`я існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, неповнолітніх дітей необхідно залишити на вихованні у позивачки та за її вибором залишити прізвище « [PERSON]. На підставі п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840 гривні 80 копійок.

Outcome: approved