Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

02 червня 2017 року позивач звернулась до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2002 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Зеленій, 44 у с. Дорогиничі Локачинського району Волинської області. 10 травня 2017 року позивач звернулась до Локачинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало спадкодавцю у зв'язку із неподачею правовстановлюючих документів на нього. Крім позивача, іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка - [PERSON], яка на спадкове майно не претендує. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Зеленій, 44 у с. Дорогиничі Локачинського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] 12 червня 2017 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача також подав заяву від 12 червня 2017 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідності до вимог ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 13 грудня 2002 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-ЕГ № 123821 від 13 грудня 2002 року (а.с. 5). Після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Зеленій, 44 у с. Дорогиничі Локачинського району Волинської області. Спірне майно належало спадкодавцю [PERSON], що підтверджується довідкою Дорогиничівської сільської ради № 947 від 24 травня 2017 року, витягом з погосподаської книги № 1 за 2002 рік (а.с. 10,11). Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 13 грудня 2002 року, при вирішенні питання про її прийняття спадкоємцями застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме - Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР). Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач у встановлений законом строк звернулась з заявою у нотаріальну контору про прийняття спадщини. У 2003 році [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення особистого підсобного селянського господарства, належну спадкодавцю. 11 вересня 2004 року Локачинською РДА на ім'я позивача видано державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ 5892 ( а.с.16). Відповідно до заповіту від 25 червня 1992 року, що посвідчений Дорогиничівською сільською радою, та зареєстрований в реєстрі за № 8, спадкодавець [PERSON] своє майно, в тому числі: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, заповіла в рівних частинах своїм дочкам - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Дочка спадкодавця - [PERSON] відмовилась від спадщини як за законом так і за заповітом на користь своєї сестри [PERSON], що підтверджується її заявою, поданою до Локачинської державної нотаріальної контори 03 квітня 2003 року (а.с.15). Із постанови нотаріуса від 10 травня 2017 року вбачається, що [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, однак їй відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки останньою не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с.13). Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно [PERSON], судом не встановлено. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Зеленій, 44 у с. Дорогиничі Локачинського району Волинської області, суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивача [PERSON] як спадкоємця за законом і за нею необхідно визнати право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищенаведене, а також те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved