Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

04 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів), на час його навчання. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що відповідач є його рідним батьком. Шлюб між батьками було розірвано 15 вересня 2016 року. Відповідач сплачував аліменти на його утримання на користь матері, так як він знаходиться на її утриманні, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 30 вересня 2014 року. На теперішній час він навчається у Маріупольському механіко-металургійному коледжу ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, так як перебуває на утриманні матері, самостійного джерела прибутку не має. Через наведені обставини звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату, час розгляду справи, до суду жодного разу не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона,яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає можливим провести розгляд справи за відсутності [PERSON], та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280,281 ЦПК України. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналіз зазначеної норми на думку суду свідчить про те, що дане аліментне зобов'язання це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких фактів, як продовження навчання дитиною після досягнення нею повноліття; не досягнення дитиною встановленого законом віку двадцяти трьох років; наявність потреби в матеріальній допомозі у дитини у зв'язку із навчанням; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 3ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Так, судом встановлено, що [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 899. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 15 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 08 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки, виданої директором Маріупольського механіко-металургійного коледжу ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» № 40 від 07.09.2018 року [PERSON] у 2016 році вступив до Маріупольського механіко - металургійного коледжу ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» 1 рівня акредитації і зараз навчається на 3 курсі денного відділення. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2020 року. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно із ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, а саме те, що відповідач є батьком [PERSON], вбачаючи потребу позивача у матеріальній допомозі через неможливість самостійно і повно себе забезпечувати у зв'язку із навчанням, відсутність заперечень з боку відповідача щодо можливості надавати матеріальну допомогу сину, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, враховуючи, що відповідач як батько не звільнений від обов'язку утримувати повнолітнього сина протягом його навчання і створювати необхідні умови для його розвитку і забезпечення організації життя, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь сина аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2018 року і до закінчення ним навчання, але не пізніше досягнення 23-річного віку, тим самим задовольнивши пред'явлений позов по суті. Також, згідно із ст. 430 ЦПК України,суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до положень ст.ст.133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст.181,182,199,200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved