Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

03.06.2020 [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є батьком відповідача, яка 27.11.2019 досягла повноліття. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15.01.2020 з позивача на користь відповідача на її утримання стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.11.2018 і до закінчення дитиною навчання у Вінницькому торговельному економічному інституті КНТЕУ, а саме до 30.06.2023, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач зазначає, що після ухвалення даного рішення суду його майновий стан погіршився. Так, на даний час позивач винаймає житло, за яке сплачує орендну плату у розмірі 3000 грн. щомісячно. Також відповідно до судового наказу, 28.04.2020 виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом, позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Відтак загальний розмір аліментів, який відраховується із заробітної плати позивача, становить 10000 грн. щомісячно, тобто більше, ніж половину від його доходу. Коштів, які залишаються позивачу після сплати аліментів, недостатньо для його проживання, оплати житла, придбання продуктів харчування та одягу. За таких підстав, відповідно до ч. 1 ст. 199, ст. 182 СК України позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на її утримання з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 24.06.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, правом подання відзиву не скористалась, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2020 з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.11.2018 і до закінчення нею навчання у Вінницькому торговельному економічному інституті КНТЕУ, а саме до 30.06.2023, але не більше ніж до досягнення нею 23 років (а.с. 8-10). Вказаним рішенням суду встановлені такі обставини: [PERSON] має у власності нерухоме майно, а саме: 1/4 частини квартири площею 46,15 кв.м, 1/4 частини квартири площею 35,12 кв.м та 1/3 житлового будинку площею 95,3 кв.м; а при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] суд врахував, що на його утриманні також перебувають ще двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 (справа № 486/466/18). Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 192 СК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обґрунтовуючи даний позов, [PERSON] посилається на те, що з часу винесення рішення суду від 15.01.2020 погіршився його майновий стан, його витрати зросли, він почав сплачувати аліменти на утримання ще двох своїх неповнолітніх дітей, а також сплачувати орендну плату за житло, яке винаймає. Разом з тим, суд критично оцінює такі посилання позивача і вважає їх такими, що не доведені належними та допустимими доказами. Так, щодо посилання, що позивач додатково витрачає на оренду житла 3000 грн., то, як встановлено рішенням суду від 15.01.2020, позивач має у своїй власності нерухоме майно, а саме: 1/4 частину квартири площею 46,15 кв.м, 1/4 частину квартири площею 35,12 кв.м та 1/3 житлового будинку площею 95,3 кв.м. Доказів того, що на даний час таке майно вибуло з володіння позивача і останній має необхідність винаймати додаткове житло, суду надано не було. При цьому на підтвердження витрат на оренду житла позивач надав суду лише копію договору оренди житлового приміщення від 05.04.2020 (а.с. 11-12). Докази того, що оплата у розмірі 3000 грн. щомісяця дійсно здійснюється позивачем на користь орендодавця, суду надані не були. Щодо витрат на утримання ще двох неповнолітніх дітей позивача суд зазначає таке. Дійсно 28.04.2020 Могилів-Подільський міськрайонний суд видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно (а.с. 7). Однак рішенням суду від 15.01.2020 наявність на утриманні позивача двох неповнолітніх дітей вже була врахована і суд вважає, що утримання дітей у добровільному порядку чи стягнення аліментів на їх утримання в примусовому порядку за рішенням суду не змінює суті такого утримання, а доказів того, що під час добровільного утримання дітей позивач витрачав на це менше коштів, ніж за рішенням суду, позивачем надано не було. Більше того, так само і не надані докази, що вказаний судовий наказ поданий стягувачем до відповідного відділу державної виконавчої служби та за цим судовим наказом відкрите виконавче провадження і з позивача у примусовому порядку стягуються такі аліменти. З наданої позивачем довідки щодо його грошового забезпечення (а.с. 13) вбачається лише розмір доходів та відрахувань позивача за 2019 рік. Доказів того, що на даний час з заробітної плати позивача щомісячно відраховуються аліменти у сумі 10000 грн., суду не надано. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а відтак позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 840,80 грн. необхідно стягнути з позивача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved