Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

02 серпня 2021 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] , що діє в інтересах позивачки [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. Представник позивачки [PERSON] , звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що 02 жовтня 2019 року Київським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між [PERSON] та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що був зроблений відповідний актовий запис № 1597. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову представник [PERSON] посилалася на те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони втратили почуття любові один до одного. Майже весь час доки сторони знаходяться у шлюбі виникають постійні сварки між ними, які на власні очі бачить маленька дитина. Сварки виникають через безпідставні ревнощі з боку відповідача. Як подружжя [PERSON] та [PERSON] перестали проживати з початку липня 2021 року. Спільного господарства сторони не ведуть, не мають спільного побуту та бюджету. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки та інтересам дитини. Позивачка категорично проти надання часу для примирення. На даний час малолітній син подружжя проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка не заперечує аби батько спілкувався з сином, брав участь у його вихованні. У зв`язку з вищевказаним, представник позивачки [PERSON] просить суд задовольнити позовну заяву, розірвати шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Після розірвання шлюбу відновити позивачці її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою суду від 02.08.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 17.08.2021 року о 14:00 год. Позивачка у судове засідання не з`явилася,17.08.2021 року представник позивачки надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених в заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, при цьому, про час та дату судового засіданні був повідомлений належним чином, що вбачається з телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм Березівського районного суду Одеської області за №132. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд приймає рішення у заочному розгляді справи, згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У судовому засіданні встановлено наступне. 02 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрованийКиївським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1597. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони втратили почуття любові один до одного. За час спільного проживання між подружжям постійно виникали сварки, які відбувалися в присутності їх малолітнього сина [PERSON] . З початку липня 2021 року сторони припинили спільно проживати та вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки. На даний час син подружжя проживає разом з позивачкою за її місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки при реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] », то вона має право відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Станом на теперішній час спір про поділ майна - відсутній. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлено. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved