Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, вказуючи на те, що з відповідачем проживала однією сімєю, перебуваючи в шлюбних відносинах. Від сумісного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. На теперішній час сторони по справі разом не проживають, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, хоча має нерегулярний, мінливий дохід, від якого отримує прибуток і в змозі сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Тому, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом про примусове стягнення аліментів на дитину з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав заяву про слухання справи у його відсутність, і, з урахуванням заперечень відповідача, який частково визнає позовні вимоги в мінімальному розмірі, не заперечував проти часткового задоволення позову та стягнення аліментів на користь позивачки в розмірі 500 гривень щомісячно. (а.с.11). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, в звязку з тим, що не має постійного місця роботи та заробітку, просив зменшити суму аліментів на утримання дитини до 500 гривень щомісячно. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 ЦПК України, частина четверта якої передбачає, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги, з урахуванням заяв представника позивача та відповідача [PERSON], підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає біля матері [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні (а.с.4). Вказане підтверджується: -довідкою № 851 від 24.06.2016 року, виданою виконавчим комітетом Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.4), із якої вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться дитина: син [PERSON], [INFO]. -копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 199491 від 27.11.2009 року (а.с.5), згідно якої [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]; Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожитковго мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто в даному випадку - з 04 липня 2016 року За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, оцінивши надані сторонами докази, які не підтверджують наявність у відповідача постійної оплачуваної роботи та можливості сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини у зазначеному в позові розмірі, та враховуючи інші обставини, що мають істотне значення, а саме: економічну ситуацію в країні та відсутність у платника аліментів інших утриманців, постійного місця роботи, приймаючи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно підлягають частковому задоволенню в розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки відповідач є працездатною особою, відомості про наявність на його утриманні інших дітей відсутні, тому, на думку суду, він має можливість сплачувати позивачці аліменти в визначеному судом розмірі, оскільки сума його визначена в розумних межах з урахуванням заяв сторін по справі. Крім того, відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивачку.

Outcome: partial