Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

03.07.2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 08.07.2020 року зазначену позовну заяву залишено без руху. 02.10.2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 09.10.2020 року за вказаним позовом відкрито провадження в порядку загального провадження та призначено справу до судового розгляду. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з усіма господарським, будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] ; земельна ділянка, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, КН: 4824280400:15:000:0268 (державний акт МК № 076981 від 23.09.2004 року). Спадкове майно належало спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2004 року, виданого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Міщук О.В. Спадкове майно було успадковане [PERSON] після смерті її чоловіка - [PERSON] . Позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, проте постановою від 25.09.2019 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що не були надані оригінали документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, у зв`язку з цим позивач змушена звернутись до суду для захисту своїх законних прав. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши подані позивачами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2004 року, виданого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Міщук О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-69 матері позивача [PERSON] належить житловий будинок з усіма господарським, будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] ; земельна ділянка, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, розташована в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, КН: 4824280400:15:000:0268 (державний акт МК № 076981 від 23.09.2004 року). [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.05.2019 року, серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Позивач звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, проте постановою нотаріуса від 25.09.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку ст.1261 ЦК України, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на сказане майно. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, позивач не має можливості реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно п.2 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. У відповідності до ст.41 Конституції України та ст.ст.328-330 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя,який його пережив,та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1ст. 1297 ЦК України). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що спосіб захисту прав, а саме: визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за законом не суперечить положенням ст.16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на спадкове майно в нотаріальній конторі позбавлена можливості, тому порушене право підлягає захисту, у зв`язку з чим, позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved