Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

02 липня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Локачинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 22. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], 16 вересня 2004 народження. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них різні характери та погляди на життя, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних відносин, систематично влаштовує сварки, проявляє неповагу, ухиляється від виконання сімейних обов'язків. Фактично сімейні відносини припинені у квітні 2015 року. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 27 вересня 2000 року Локачинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 22. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що наданий судом термін для примирення позитивних результатів не дав, з 13 серпня 2015 року вони із відповідачем не проживають разом. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 27 вересня 2000 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Локачинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 039300 від 27 вересня 2000 року (а.с.6). У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], 16 вересня 2004 народження, що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.7,8). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки, вважають, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Наданий судом строк для примирення подружжя позитивних результатів не дав. Згідно із ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у справі в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved