Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

03.04.2013 року [PERSON] звернулася до Ровеньківського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та встановлення меж. Заявлений позов мотивовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Для обслуговування вказаного будинку, їй було надано в користування земельну ділянку площею 0,1410 га. Відповідач, яка проживає по сусідству, порушує правила добросусідства, а саме, перемістила межові знаки. Внаслідок цього, частина земельної ділянки якою користувалася позивач, перейшла в користування відповідачу. Для вирішення земельного спору позивач звернулася до Нагольно - Тарасівської селищної ради. За результатами розгляду звернення позивача, комісія по вирішенню земельних спорів встановила, що [PERSON] дійсно самовільно користується частиною земельної ділянки, яка була передана в користування [PERSON] Після встановлення комісією вказаних фактів, відповідач погодилася відновити межі, однак до цього часу відповідач не вчиняє відповідних дій. 17.01.2014 року позивач уточнила заявлені вимоги і просила суд визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем. Змінені вимоги позивач мотивувала тим, що бажає приватизувати земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Для цього, на земельну ділянку слід виготовити кадастрову зйомку, що включає в себе в тому числі і погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками та землекористувачами. Відповідач, будучи суміжним землекористувачем, відмовила їй в погодженні меж земельної ділянки без зазначення будь - яких причин. Тому, позивач просить суд захистити її права на приватизацію земельної ділянки. В судовому засіданні позивач уточнені вимоги підтримала, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснила суду, що не бажає погоджувати межу, яка проходить між її земельною ділянкою і земельною ділянкою позивача. Вважає, що наданий позивачем для погодження акт не відповідає описам меж, що вказані в технічному паспорті на її будинок, які були зроблені бюро технічної інвентаризації. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, що була залучена до розгляду вказаної справи - Управління Державного земельного агентства України в м. Ровеньки Луганської області, просив суд розглянути вказану справу у їх відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Нагольно - Тарасівська селищна рада в м. Ровеньки Луганської області, в судовому засіданні зазначив, що вважає заявлені вимоги обґрунтованими та правомірними. Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлений позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно п. п. 1 п. «а» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України (ч. 1 ст. 12 ЗК України). Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Статтею 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Відповідно до ст. 21 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Так, 11.12.2012 року рішенням Нагольно - Тарасівської селищної ради м. Ровеньки Луганської області № 37/154 (а.с. 8), [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які належать їй на праві особистої приватної власності, що стверджується договором купівлі - продажу від 23.10.1989 року (а.с. 9-10). Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом. Позивач замовила розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], в Товариства з обмеженою відповідальністю «Землевпорядник». Згідно з статтею 198 ЗК України при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376 (далі - Інструкція). Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Відповідач відмовилася підписувати складений землевпорядною організацією акт погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем, яким є [PERSON], вказавши на претензії до існуючих меж. У зв'язку з цим, [PERSON] змушена була звернулася до Нагольно - Тарасівсьої селищної ради в м. Ровеньки Луганської області для вирішення земельного спору. Згідно з частиною третьою статті 158 ЗК України земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування. Порядок розгляду земельного спору врегульовано статтею 159 ЗК України. За результатами розгляду звернення [PERSON] щодо вирішення земельного спору, 11.05.2012 року комісією по вирішенню земельних спорів Нагольно - Тарасівсьої селищної ради в м. Ровеньки Луганської області було складено протокол (а.с. 5-6), яким встановлено, що [PERSON] фактично користується частиною земельної ділянки, яка була передана в користування [PERSON], що вказує на порушення прав останньої. Комісія запропонувала сторонам погодити межі земельних ділянок з прив'язкою до капітальних споруд. Незважаючи на те, що [PERSON] погодилася з рекомендаціями комісії по вирішенню земельних спорів Нагольно - Тарасівсьої селищної ради в м. Ровеньки Луганської області, які були надані 11.05.2012 року, до цього часу вона не підписала для [PERSON] акт погодження меж земельної ділянки, що перешкоджає останній оформити право власності на земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, встановивши зазначені вище обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що права [PERSON] є порушеними та мають бути відновлені судом шляхом визнання за позивачем права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved