Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення старшою дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Відповідачу було надіслано виклики в судове засідання за адресою відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу: місто Рубіжне, [ADDRESS] який було повернуто на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання» (а.с. 16, 23-24). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що позивач скористалася правом заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а відповідач повідомлений про судове засідання належним чином, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.12.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 23.12.2011 року (а.с. 2). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільних малолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 23.12.2011 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 23.12.2011 року, згідно з яким батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3,4). Малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] проживають разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою: місто Рубіжне Луганської області, [ADDRESS] що підтверджується довідкою № 694 КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради від 02.03.2015 року (а.с.7). В позовній заяві зазначено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, доказів в спростування цього твердження відповідачем до суду не надано. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття . Враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду тобто з 03.03.2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ч 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved