Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

03 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що з 22 серпня 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьк Донецької області, актовий запис №368. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинилися у 2016 р. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини припинили внаслідок різних поглядів на життя, внаслідок чого втратили взаємоповагу та взаєморозуміння один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. У зв'язку з чим позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до ч.2 ст.158, ст.169, ст.197, ст.224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22 серпня 2009 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецькій області, актовий запис № 368 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. (а.с.7). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2016 р., проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Позивачка вважає подальше збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до статті 56 СК України,кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що сторони спільно не мешкають, втратили взаємні подружні стосунки, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім'ї, відповідач не надав заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження, тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved