Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

02 лютого 2016 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 липня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500953783. Відповідно до укладеного договору відповідачці було надано кредит в сумі 26655,43 гривень у строк з 28 липня 2014 року по 29 липня 2019 року. Відповідач у свою чергу зобовязалась в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування ним, неустойки та інші платежі в сумі, строки, та на умовах, передбачених договором та графіком погашення кредиту. Відповідачка в порушення норм діючого законодавства та умов зазначеного договору свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 13 січня 2016 року має перед Банком заборгованість, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 20207,90 гривень, заборгованості по процентам в сумі 2009,38 гривень, та по комісії в сумі 2440,30 гривень. Просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1378 гривень, що були понесені при зверненні до суду. До позовної заяви додане клопотання, в якому представник позивача за довіреністю [PERSON] просить розглядати справу за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не прибула. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою її проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 75 ЦПК України, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції жодного разу не прибула, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що 28 липня 2014 року на підставі анкети-заяви [PERSON] на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» між нею та Публічним акціонерним товариствам «Альфа Банк» в особі [PERSON], діючої на підставі довіреності, був укладений кредитний договір № 500953783. Згідно до умов договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 26655,43 гривень на строк до 29 липня 2019 року (п. 2.1, 2.3 Розділу № 1 Договору). Підпунктом 2.2 Розділу № 1 Договору встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 15,99% річних; тип процентної ставки фіксована. За п. 2.8 Розділу № 1 Договору комісійна винагорода банку за управління кредитом за період з першого по шестидесятий місяць користування кредитом становить 1,29% від суми кредиту. При цьому відповідач [PERSON] була ознайомлена з умовами зазначеного договору, графіком погашення заборгованості, та, підписавши їх, погодилась з їх умовами та зобовязалась повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування та/або комісії та/або інші платежі за договором у порядку, визначеному Договором (п. 13 Розділу № 2) . Відповідно до ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. З доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] свої зобовязання за договором кредиту належним чином не виконує та з липня 2015 року взагалі припинила здійснення погашення суми боргу. Станом на 13 січня 2016 року заборгованість за договором кредиту складає 24657,58 гривень, з яких заборгованість за кредитом 20207,90 гривень, заборгованість по процентам за користування грішми 2009,38 гривень, заборгованість по комісії 2440,30 гривень. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, факт порушення відповідачем зобовязань за договором є встановленим, отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач [PERSON], не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, доказування належного виконання нею умов кредитного договору, тим самим не оспорює наведених обставин і утворення заборгованості у зазначеному розмірі. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved