Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

02.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 28.05.2015 року листом №648 Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до позивача для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії відповідача. Переплата пенсії за період з 01.08.2009 року по 31.08.2011 року в сумі 409,92 грн. та переплата індексації за період з 01.04.2010 року по 31.08.2011 року в сумі 765,37 грн. виникла внаслідок перерахунку. При здійсненні перевірки пенсійної справи відповідача зясувалось, що з 01.08.2009 року автоматично помилково змінена ознака роботи. Після цього пенсійна справа була приведена у відповідність. На підставі зазначеного утворилась переплата пенсії за період з 01.08.2009 року по 31.08.2011 року в сумі 409,92 грн. та переплата індексації за період з 01.04.2010 року по 31.08.2011 року в сумі 765,37 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України позивач зазначає, що відповідачем отримано кошти в розмірі 1175,29 грн. без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) і вони мають бути повернуті Управлінню. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення не заперечує, а також додатково пояснила суду, що переплата виникла у звязку з автоматичною помилкою, оскільки замість статусу працюючого пенсіонера було зазначено, що відповідач не працює. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва. За змістом позовної заяви та пояснень представника позивача наданих в судовому засіданні, за період з 01.08.2009 року по 31.08.2011 року виникла переплата пенсії в сумі 409,92 грн. та переплата індексації за період з 01.04.2010 року по 31.08.2011 року в сумі 765,37 грн. у зв'язку з автоматичною помилкою. Про факт переплати свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління ПФУ в м. Києві від 28.05.2015 року №648. Відповідно до положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4. Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. При цьому, органом пенсійного фонду не те щоб не доведено, а й взагалі не наведено зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, які слугували підставою для переплати призначеної пенсії. Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідача, як пенсіонера, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому дані виключення з'єднані сполучником «і», що вказує на те, що вони повинні аналізуватися виключно в єдиному контексті, оскільки в противному разі законодавець роз'єднав би їх сполучниками «або» чи «та». Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року (реєстраційний номер 36866538) та від 02.07.2014 року. В даному випадку недобросовісності з боку набувача немає, що не заперечується Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва і не встановлено судом, тож підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed