Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

02.10.2017 року до Вінницького районного суду звернувся із позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2017 року відкрито провадження по даній справі (а.с.34). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 18.09.2018 року, в звязку з смертю позивача [PERSON] залучено до участі в справі за даним позовом [PERSON], як правонаступника позивача [PERSON]. Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.09.2006 помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Задворного (9)3, с. Гавришівка, Вінницький район Вінницька область. 16.01.2007\~ [PERSON]\~16.01.2007\~подана заява\~до Вінницької\~районної державної\~нотаріальної контори\~про прийняття\~ спадщини. Заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] подала його матір [PERSON] Також заяву про прийняття спадщини за законом подав [PERSON] його брат, відповідач по даній справі. Зазначає, що [PERSON] постійно проживав із батьком [PERSON], тому має право на спадкування за законом в першу чергу та у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказує, що окрім [PERSON] є його рідний брат, [PERSON], який з ними не проживав. Зазначає, що їх батько важко хворів та коли він перестав ходити у 2005 року, його необхідно було доглядати, то між братами, постало питання про те, хто і як має його доглядати. Його брат- відповідач працював в Білорусії та скаржився на те, що йому далеко їздити з Білорусії в Україну та чергувати біля батька, а тому він запропонував, що буде надсилати кошти на догляд, лікування та інші необхідні потреби. Брати домовились про те, що [PERSON] залишається доглядати батька, а брат буде висилати кошти на їх утримання. Вказує, що в 2004 році [PERSON] був вимушений достроково вийти на пенсію для того, щоб доглядати батька. Їх матір теж хворіла, тому фактично він утримував та доглядав за батьками самостійно, без допомоги брата. Зазначає, що [PERSON] у пожертвував своїм заробітком заради догляду за батьком і змушений був утримувати свою сім'ю лише на свою пенсію. [PERSON] через похилий вік та тяжкі хвороби був у безпорадному стані, тому потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Вказує, що відповідач не стримав своєї обіцянки та не допомагав нам нічим, гроші не надсилав, не висилав необхідних ліків. Вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби батька, зобов'язаний був їм допомагати, проте ухилявся від надання будь-якої допомоги , навіть не телефонував. Зазначає, що відповідач, який є сином спадкодавця, не приймав участі в матеріальному утриманні свого батька в період часу, коли він був у безпорадному стані. Він потребував матеріального забезпечення, догляду від рідних синів в зв'язку із численною кількістю тяжких захворювань та їх ускладнень. Вказує, що відповідач, вважається, таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як подав до нотаріуса заяву про вступ у спадщину у встановлений законом строк - 6 місяців. Вважає, що на підставі ст. 1224 ЦК відповідача, як спадкоємця першої черги необхідно усунути від права на спадкування спадщини, відкритої внаслідок смерті батька [PERSON], який ухилився від надання допомоги своєму батькові, який внаслідок хвороби та віку перебував у безпорадному стані, а також потребував матеріального утримання саме від нього. Просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON], який помер 18.09.2006 року на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Задворного (9) 3, с. Гавришівка, Вінницький район Вінницька область. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися; представник позивача надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник відповідача [PERSON] також до судового засідання не з*явилися; представник через канцелярію суду надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. 26.01.2018 від відповідача, через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких відповідач зазначає, що , коли його батько [PERSON] захворів, у них з братом постало питання хто буде доглядати за ним, допомагати по господарству та фінансово. Оскільки він працював в Білорусії, для нього було дуже важко покинути там роботу, та повернутись до України. Він запропонував братові фінансову допомогу зі своєї сторони. Брат погодився і доглядав за батьком, жив поруч з ним. Декілька разів він надсилав кошти на ліки, на їжу, а потім в нього настали фінансові труднощі і він вже не міг фінансово допомагати батькові та брату. Вказує що після смерті [PERSON] він подав заяву про вступ у спадщину. Але подавши дану заву, він зрозумів, що зробив помилку. Адже вступивши у спадщину він не буде жити в будинку, що є об'єктом спадщини. Йому соромно, за те, і до він не допомагав братові піклуватись про батька, та написав заяву про вступ у спадщину. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез*явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що 18.09.2006 року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.14), після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Задворного (9) 3, с. Гавришівка, Вінницький район Вінницька область, який належав померлому згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння №105 (а.с.19). Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті [PERSON] є його діти [PERSON], [PERSON] та його дружина [PERSON] Інші спадкоємці першої черги за законом, або спадкоємці за заповітом, після смерті [PERSON] відсутні, про що свідчить, копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.106-113). [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька належним чином, так як звернулись з відповідними заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом. Спадкоємець [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відому від належної її частки у спадковому майні на користь сина померлого [PERSON] (а.с.109) З копії акту обстеження матеріально-побутових умов від 14.08.2017 вбачається, що [PERSON] здійснював догляд за свої покійним батьком [PERSON], а [PERSON] догляд за батьком не здійснював, проживав за межами країни (а.с.63,64). 09.10.2017 року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.55) та після його смерті відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON], яка спадщину після смерті батька прийняла належним чином, так як звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори (а.с.95). Інші спадкоємці першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] його мати [PERSON] та його дружина [PERSON] відмовились від належної їм частки в спадковому майні на користь [PERSON], дані обставини підтверджуються копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 51\~Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Ця моральна норма була спочатку зафіксована на конституційному рівні, а потім знайшла своє відображення в\~Сімейному кодексу України. Нормами ст. 202 Сімейного кодексу України\~визначено, що повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обовязок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо. Статтею 1216 ЦК передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261\~ЦК передбачено,\~що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 статті 1268 ЦК встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1276ЦК якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Тому судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] в порядку спадкової трансмісії може претендувати на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], спадкові права на яке він не встиг оформити після смерті [PERSON] Судом установлено, що вимоги [PERSON] стосуються усунення від права на спадкування відповідача з підстав, передбачених частиною 5 ст. 1224 ЦК, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Пленум Верховного Суду України в п. 6\~постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» роз'яснив, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України\~стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами\~Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. У цій же постанові ВСУ розяснив, що при застосуванні правила ч 5\~ст. 1224 ЦК, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи зі змісту зазначеної правової норми, при вирішенні такої справи необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте умисно ухилявся від обовязку щодо її надання, оскільки сам лише факт тривалого не спілкування спадкоємця зі спадкодавцем сам по собі не може бути підставою для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК. Таким чином, для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст.\~1224\~ЦК має значення сукупність наступних обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовна вимога про усунення від\~права на\~спадкування підлягає задоволенню.

Outcome: approved