Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

04 вересня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що вона є рідною онукою [PERSON], яка померла 04 червня 1991 року. За життя 02 квітня 1991 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла їй 2/3 частки будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134. Зазначену спадщину вона прийняла та 14 лютого 2002 року отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину. Решта належного [PERSON] будинку, а саме 1/3 його частина до теперішнього часу ніким не прийнята. З метою оформлення спадщини після смерті бабусі у вигляді 1/3 частки вказаного будинку вона зверталась до нотаріальної контори, але отримала відмову, обґрунтовану тим, що всі документи, посвідчені Костянтинівською державною нотаріальною конторою до 1996 року були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, з огляду на що відсутня можливість перевірити зміст складеного [PERSON] 02 квітня 1991 року заповіту. Позивач зазначає, що з 1990 року відкрито мешкає в будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка, допомагала бабусі утримувати будинок, сплачувати комунальні послуги. Після смерті [PERSON] вона займалась організацією поховання та з того часу по теперішній час продовжує безперервно відкрито мешкати в зазначеному будинку, в тому числі володіти та користуватись 1/3 його часткою, оскільки після смерті бабусі ніхто спадкові права, окрім неї не оформлював, будинком не цікавився. Добросовісно володіючи будинком, вона обробляє землю, господарює в ньому, здійснює поточні ремонти будинку та господарських споруд, сплачує податки та вартість спожитих комунальних послуг. На сьогоднішній день вона залишилась єдиним добросовісним користувачем та володільцем вказаного житлового будинку як в цілому, так і 1/3 його частки. Позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частку житлового будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка Донецької області загальною площею 92 кв.м., житловою площею 45,8кв.м., надвірних будівель та споруд, яка складається з: житлового будинку (літера А-1), прибудови (літераА1-1), прибудови (літера А2-1), сіни (літера а-1), сіни (літераа1-1), сіни (літера а2-1), тамбур (літера а3-1), погріб (літера а1), ганок (літера ІІ), огорожа (літера№1,2), замощення (літера І), водопровід (літера Г), що належала [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначила, що вона з 1990 року постійно, безперервно, за виключенням періоду в 1993-1994 роках, мешкає в будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка, але зареєстрована в Харківській області у зв*язку з необхідністю проходження лікування в лікувальній установі, розташованій в м.Харкові. В 1993-1994 роках вона тимчасово мешкала у матері за іншою адресою у зв*язку зі станом здоров*я, оскільки їй було зроблено операцію та вона потребувала стороннього догляду. Представник відповідача Костянтинівської міської ради Донецької області в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що просить ухвалити рішення по справі за позовом [PERSON] на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення про виклик в судове засідання в газеті «Урядовий кур*єр», причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON], яка є рідною тіткою позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] заповіла 2/3 частки належного їй будинку № 134 по вул.Ново -Садовій в м.Костянтинівка онучці [PERSON] За життя [PERSON] казала їй про те, що 1/3 частки вказаного будинку має належати тому, хто буде доглядати за нею. Разом із [PERSON] мешкала [PERSON], яка доглядала за нею. В період часу з 1993 року по 1994 рік позивач мешкала у матері, оскільки після перенесеної операції потребувала догляду. Після цього позивачка постійно мешкає в будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка, незважаючи на реєстрацію в Харківській області, що пов*язано з її лікуванням. Ніхто, крім [PERSON] в цьому будинку більше не мешкає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був особисто знайомий із [PERSON], яка мешкала в будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка. Приблизно на протязі 20 років в цьому будинку мешкає [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мешкає по сусідству із позивачкою по справі. [PERSON] постійно мешкає в будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка, за виключенням періоду часу, який становив приблизно 1,5 роки у зв*язку з операцією на серці. За життя бабусі [PERSON] позивачка мешкала в зазначеному будинку разом із останньою, а після її смерті мешкає сама. Заслухавши пояснення позивача, з*ясувавши позицію відповідачів по справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON]А.(а.с.7-8) є рідною онукою [PERSON] (російською мовою Карасева) [PERSON], що підтверджується рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2017 року (а.с.10-11). [PERSON] померла 04 червня 1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія V-НО № 453938 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 лютого 2002 року [PERSON] є спадкоємицею після померлої 04 червня 1991 року [PERSON] До складу спадкового майна входить 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134 (а.с.21). Відповідно до довідки Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації від 05 грудня 2016 року № 1191 право приватної спільної часткової власності на житловий будинок № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка зареєстровано : -1/3 частка за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 1985 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13 червня 1989 року; -- 2/3 частки за [PERSON] (на момент реєстрації прізвище [PERSON]) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 лютого 2002 року (а.с.22). З технічної документації на будинок, розташований за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134 вбачається, що частка [PERSON] становить 2/3, [PERSON] 1/3 (а.с.14-18). Згідно звіту про оцінку майна від 05 грудня 2016 року вартість 2/3 часток будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка становить 41688 гривень 00 копійок (а.с.19-20). Згідно довідки КП «Служба єдиного замовника» від 08 грудня 2016 року № 2459 в будинку, розташованому за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134 ніхто не зареєстрований (а.с.13). З будинкової книги вбачається, що в будинку № 134 по вул. Ново-Садовій в м.Костянтинівка зареєстрований [PERSON] (а.с.27-32). Як вбачається з листів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області від 06 листопада 2017 року № 20660/204/0617, від 21 листопада 2017 року № 21943/204/0617 [PERSON] на даний час знаходиться в розшуку; оперативно-розшукова справа «Розшук» № 38-88 від 08 грудня 2008 року (а.с.75,76). Позивачкою по справі 13 грудня 2007 року укладено договір № 2104 з надання послуг з газопостачання (а.с.33), 04 серпня 2011 року укладено договір з надання послуг з газопостачання (а.с.36), 01 жовтня 2015 року укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання (а.с.45) за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134 (а.с.36). Позивач здійснила повірку побутового лічильника газу за вказаною адресою 30 жовтня 2007 року (а.с.34). В акті, складеному 04 серпня 2011 року представниками Костянтинівського УГГ про обстеження газових приладів (а.с.37) та актах від 14 вересня 2012 року (а.с.39), від 17 жовтня 2012 року (а.с.40) позивач [PERSON] вказана споживачем за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134 (а.с.37). 27 липня 2013 року [PERSON] укладено договір на постачання електричної енергії за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134 (а.с.41). 15 жовтня 2013 року складено акт про пожежу, яка мала місце 14 жовтня 2013 року в будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка в присутності [PERSON], яка, як пояснила позивачка в судовому засіданні, є її донькою (а.с.42). 15 жовтня 2013 року представниками Костянтинівського УГГ складався акт про зняття приладу обліку газу в будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка у зв*язку з пожежею, споживачем у зазначеному акті зазначено [PERSON] (а.с.43). 15 листопада 2014 року представниками ПУВКХ КП «Компанія Вода Донбасу» в присутності [PERSON] складався акт обстеження та опломбування вводу в будинку за адресою: вул.Ново-Садова, 134 (а.с.44) та позивачкою сплачувалась вартість послуг з опломбування (а.с.46). 04 квітня 2016 року між МКП «Комунтранс» та [PERSON] укладено договір, предметом якого є вивезення побутових відходів за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134 (а.с.48) . 26 листопада 2015 року представниками Костянтинівського УГГ за участю позивачки по справі складався акт про встановлення лічильника газу в будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка (а.с.47). 06 грудня 2015 року померла [PERSON] мати позивачки по справі (а.с.60). Відповідно до листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 24 жовтня 2017 року № 2745/02-14 в провадженні нотаріальної контори є спадкова справа № 129/2016 щодо майна померлої 06 грудня 2015 року [PERSON] Спадкову справу відкрито за заявою [PERSON], якій 02 жовтня 2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 12 по вул.Арзамаській в м.Костянтинівка (а.с.65-66). З листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 15 грудня 2016 року № 1681/02-21 вбачається, що видати дублікат заповіту [PERSON], посвідченого Костянтинівською держнотконторою 02 квітня 1991 року за р/№ 1-1001 неможливо у зв*язку з тим, що всі документи нотаріальної контори до 1995 року включно були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву до м.Донецька, на території якого на даний час органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.24). З листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 22 грудня 2016 року № 1714/01-16 вбачається, що [PERSON] як спадкоємиці [PERSON], померлої 04 червня 1991 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14 лютого 2002 року за р/№ 1-374 на 2/3 частини житлового будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка. На 1/3 частину цього ж будинку свідоцтво про право на спадщину не видано (а.с.25). Постановою державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори від 17 січня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку № 134 по вул.Ново-Садовій в м.Костянтинівка після померлої [PERSON] з посиланням на те, що всі документи нотаріальної контори до 1995 року включно були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву до м.Донецька (а.с.26). Відповідно до листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 02 листопада 2017 року № 2823/01-16 в провадженні нотаріальної контори є спадкова справа щодо майна померлої 04 червня 1991 року [PERSON] Справу заведено 22 листопада 1991 року за номером 610. На теперішній час архів Костянтинівської державної нотаріальної контори за 1991 рік передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Всі документи залишились в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с.72-73). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1,4 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цимвільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/3 частку будинку, розташованого за адресою: м.Костянтинівка, вул.Ново-Садова, 134, яка належала [PERSON], оскільки позивач добросовісно заволоділа майном, яке фактично є для неї чужим, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести на відповідача.

Outcome: approved