Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

04.12.2015 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 61 522 грн., а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 25.04.2014 року [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] 2 200 доларів США (на день позову, відповідно до офіційного курсу НБУ 52 668 грн.). На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів в розмірі 2 200 доларів США [PERSON] видав розписку від 25.04.2014 року. Розпискою було встановлено, що Відповідач зобовязується повернути грошові кошти в сумі 2 200 дол. США до 25 серпня 2014 року. У визначений строк 25 серпня 2014 року Відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з метою повернення коштів, проте зобовязання виконано не було. На даний час у Відповідача існує заборгованість по сплаті основного боргу 52 668 грн., три проценти річних від простроченої суми 2008,60 грн. та пеню в розмірі 6 845,40 грн., в загальному розмірі 61 522 грн. З огляду на наведене вимушений звернутись в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився довіривши представлення своїх інтересів [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.12.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, належним чином, згідно вимог ст. ст. 74-75 ЦПК України через оголошення в друкованому засобі масової інформації газеті «Високий замок» №24 (5424) від 26 28 лютого 2016 року, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.04.2014 року [PERSON] під розписку позичив у [PERSON] 2 200 доларів США (на день позову, відповідно до офіційного курсу НБУ 52 668 грн.). На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів в розмірі 2 200 доларів США [PERSON] видав розписку від 25.04.2014 року. Розпискою було встановлено, що Відповідач зобовязується повернути грошові кошти в сумі 2 200 дол. США до 25 серпня 2014 року. У визначений строк 25 серпня 2014 року Відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з метою повернення коштів, проте зобовязання виконано не було. Дані обставини стверджуються поясненнями представника позивача в судовому засіданні та долученим до справи письмовим доказом, а саме: розпискою відповідача від 25.04.2014 року. У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розпискою було встановлено, що Відповідач зобовязується повернути грошові кошти в сумі 2 200 дол. США до 25 серпня 2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У визначений строк 25 серпня 2014 Відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з метою повернення коштів, проте зобовязання виконано не було. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності із ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Таким чином вимоги про стягнення з відповідача три проценти річних та пені за прострочення виконання грошового зобовязання є обґрунтованим. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 615,23 грн. та витрати за повідомлення у пресі в розмірі 100 грн., а всього 715,23 грн.

Outcome: approved