overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 13 липня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося. Несумісність характерів та особистих якостей стала однією з причин неможливості спільного проживання з відповідачем. Шлюб фактично розпався. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 13 липня 2013 року. Реєстрація шлюбу проводилась Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 4 (а.с.6). Від шлюбу дітей не мають. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, хоча і проживають разом, на примирення позивачка не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстровано [PERSON], проте в квартирі він фактично не проживає з 2013 року, комунальні послуги не оплачує. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши письмові докази у справі, вислухавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.09.2010 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, довідкою приватного підприємства «К-П-1» від 01 грудня 2015 року. Відповідно до акту приватного підприємства «К-П-1» від 02 грудня 2015 року, складеного сусідами, головним інженером, паспортистом, майстром дільниці приватного підприємства «К-П-1» , в квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON], але він не проживає за вказаною адресою з серпня 2013 року. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 4 в будинку №140 по вул.Полтавська в м.Павлоград Дніпропетровської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання факту родинних відносин з [PERSON], яка померла 17 вересня 2014 року, як між рідними сестрами. В обґрунтування заяви [PERSON] вказує, що 17 вересня 2014 року в м.Костянтинівка Донецької області померла її сестра [PERSON], якій на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 03 грудня 2010 року, спадкова справа № 808/2010 належала квартира, розташована в [ADDRESS]. Під час звернення до нотаріальної контори зясувалось про наявність розбіжностей у прізвищі сестер, а саме: в свідоцтві про народження померлої її прізвище зазначено як «Новік», в той час як прізвище заявниці відповідно у її свідоцтві про народження зазначено як «Новікова». На теперішній час заявник бажає реалізувати свої права як спадкоємиці після смерті рідної сестри, в звязку з чим заявник просить суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла 17 вересня 2014 року, як між рідними сестрами. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала свою заяву, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи до суду на розгляд справи не зявився, про явку в суд був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, прийняття рішення по справі залишаючи на розсуд суду (а.с.23-24). Судом встановлено, що 17 вересня 2014 року в м.Костянтинівка Донецької області померла сестра заявника [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], що підтверджується довідкою про причину смерті № 344 від 18 вересня 2014 року (а.с.8), свідоцтвом про смерть серії І-Но № 803066, виданим 18 вересня 2014 року відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.18). [PERSON] на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 03 грудня 2010 року, спадкова справа № 808/2010 належала квартира, розташована в [ADDRESS] (а.с.11). В свідоцтві про народження заявника [PERSON], виданому Костянтинівським міським ЗАГС, серії ЯУ № 143848, її батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). У посвідці про народження померлої [PERSON] серії УГ № 019782, виданій Андріївським районним бюро ЗАГС, батьками дитини записані також [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). На звернення до відділу ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ в Донецькій області щодо вирішення питання про наявну розбіжність в написанні прізвища заявнику було відмовлено, що підтверджується висновком про відмову щодо несення змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 15 травня 2015 року (а.с.12). Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин підтверджений в судовому засіданні та матеріалами справи. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], яка померла 17 вересня 2014 року. Встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику для реалізації своїх прав спадкоємця. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]П про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 14 липня 1990 року Шацькою селищною радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис №26. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено із [PERSON] на Лис. Подружжю видано повторне свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ №102780 від 03 листопада 2015 року. В даному шлюбі у подружжя четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що у їхніх відношеннях відсутнє взаєморозуміння та повага, між подружжям виникають постійно сімейні скандали. Фактично шлюбні відносини між ними припинено з грудня 2013 року, подружжя проживає окремо. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам примиритися з відповідачем не бажає, і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. \~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності і позовні вимоги задовольнити повністю та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне призвище Лис. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав суду письмову заяву, у якій зазначає, що позов визнає. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 липня 1990 року Шацькою селищною радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб громадян України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис №26. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на Лис. Подружжю видано повторне свідоцтво про одруження серії І-ЕГ №102780 від 03 листопада 2015 року (а.с. 4). В даному шлюбі у подружжя четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Враховуючи те, що сторони тривалий час подружні відносини не підтримують і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, проживають окремо, збереження сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що шлюб за вимогою позивача слід розірвати. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід покласти на [PERSON]. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебуває з відповідачем в шлюбі, який був зареєстрований 12 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 1223. Від шлюбу подружжя має дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходиться на її позивача, утриманні. Відповідач проживає окремо та добровільно допомогу на утримання дітей не надає, проте працює та має можливість надавати допомогу, тому вона просить суд, стягнути з нього на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття, починаючи з дати подання позовної заяви до суду, тобто з 17 листопада 2015 року. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 4), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 3). Відповідач працює неофіційно майстром в сервісному центрі з ремонту телефонів та іншої побутової техніки та отримує заробітну плату. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач має постійне місце роботи та регулярний постійний дохід у вигляді заробітної плати. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших непрацездатних членів сім'ї та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача з урахуванням вимог позивача у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів, поглядів на сімейне життя. Подружні відносини припинено, спільне господарство вони не ведуть. Примирення неможливо, а подальше спільне проживання суперечить їхнім інтересам. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не зявилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. До судового засідання відповідач не зявився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в міському відділі РАЦС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 843, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 030152 від 15 жовтня 2007 року. Проживали подружжям до 2015 року. Від шлюбу подружжя має доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 081076, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 13 червня 2008 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1794. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося через несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, права й обовязки чоловіка, а також з інших причин. Між подружжям часто виникали конфлікти, які переходили у взаємні сварки. Не зважаючи на зазначені обставини сторони намагалися зберегти родину, в надії на зміну положення в їхній родині, однак надії не виправдалися, і відповідачка змушена була припинити подружні стосунки. Подружні відносини сторони не підтримують, сумісне господарство не ведуть, разом не проживають і відновляти не мають наміру, оскільки між ними відсутні взаєморозуміння, загальні інтереси, утрачені почуття любові та поваги. Суперечок майнового характеру між позивачкою та відповідачем не має. Дитина, після розірвання шлюбу, за попередньою домовленістю сторін залишається проживати позивачкою. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Шпонарська». За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 16 вересня 1995 року з [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем є повнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 17.05.2012 року відділом РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 16.09.1995 року (а.с.5). Як вбачається з позовної заяви від шлюбу сторони мають повнолітню дитину дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.1). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

04\~грудня 2015\~року Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по м.\~Мелітополю Мелітопольського\~міськрайонного управління\~юстиції у\~Запорізькій області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1166. У шлюбі народилися дитина: дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Втрачені всі фізичні та духовні звязки. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між сторонами постійно виникали сварки, що кожен раз спричиняло позивачеві душевні страждання. З травня 2017 року, у звязку із постійними сварками та неможливістю знайти спільну мову подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Подальше збереження сімї позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - Баташева. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач також у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з травня 2017 р. сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам дитини подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

04 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, пгт. Підгороднє, вул. Крайня, 4. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.12.2015р. о 11 год. 38 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.12.2015р. о 11 год. 38 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора знає, що знаходить ся в лікарні. Настрій ближче до рівного, відповіді не завжди по суті. Память знижена на поточні та минулі дії. Мислення вязке, туго рухоме. Себе обслуговує елементарно. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлад особистості та поведінки внаслідок судинних захворювань головного мозку, виражений психоорганічний синдром, змішаний варіант. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved