Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

02 березня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а саме [PERSON] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду, на період навчання, тобто до 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Позовна заява обґрунтована тим, що спільний син сторін досяг повноліття, але продовжує навчання на контрактній основі на денній формі навчання у Миколаївській філії Київського національного університету культури і мистецтв з терміном навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024 року, у зв`язку з чим не має змоги влаштуватися на роботу і перебуває на утриманні позивача. Відповідач є недобросовісним платником аліментів, то позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання сина. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позов не надіслав. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.08.2017 р. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.11.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4813-491630-2017, відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку. Згідно з довідкою, виданою першим заступником директора Відокремленого підрозділу «Миколаївська філія Київського національного університету культури і мистецтв» 18.02.2021 № 03-20/47, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання контрактного фінансування факультету менеджменту і бізнесу ВП «МФ КНУКіМ». Термін навчання з 15.09.2020 по 30 червня 2024 року. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст.ст. 182, 199 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. В даному випадку суд вважає, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а відповідач має таку можливість та будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання до закінчення навчання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач заперечень проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітньому сину не подав. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд прийшов до висновку, що з відповідача належить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 908 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved