Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

02.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Зазначає, що 11.12.1997 року йому та батьку [PERSON] відділом по приватизації житлового фонду виконавчого комітету [PERSON] міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 11.12.1997 року № 282-р було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. 23.02.2001 року [PERSON] помер, на момент його смерті він проживав разом з ним у квартирі за адресою: м. Луцьк, Київський майдан[ADDRESS]. Вказує, що після смерті батька відкрилась спадщина на усе належне йому майно. 23.09.2014 року звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2015 року визначено, що йому та батьку належить по ? частини вищевказаної квартири. Однак, 09.07.2015 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, яка належала батьку у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його батька [PERSON], а саме: на ? частку квартири за адресою: м. Луцьк, Київський майдан[ADDRESS]. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено сестру спадкодавця [PERSON] [PERSON] В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. [PERSON] додатково суду пояснила, що позивач не може у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на спірну квартиру знаходиться у [PERSON], яка відмовляється на вимогу позивача повернути документ, для реалізації свого спадкового права, а тому [PERSON] вимушений був звернутися з позовом до суду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] щодо заявлених вимог заперечив, просив у їх задоволенні відмовити, так як позивач не прийняв належним чином спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця не здійснював фактичне управління майном, у спадковій квартирі не проживає протягом тривалого часу, утримання її не здійснює, а його довірителька прийняла спадщину шляхом фактичного управління, володіння спадковим майном. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні покладалася на розсуд суду при вирішенні питання щодо визнання права власності. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, всебічно, повно та обєктивно дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] помер 23.02.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 159938 від 23.09.2014 року (а.с.9). Спадкодавець на момент смерті проживав в м. Луцьку, Київський майдан[ADDRESS]. 18.12.2014 року позивачу [PERSON] постановою Першої [PERSON] державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. 09.07.2015 року позивачу [PERSON] постановою Першої [PERSON] державної нотаріальної контори було повторно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 1\~ст. 368, ч. 2 ч. 372 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.\~У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2015 року визначено, що спадкодавцю [PERSON] та позивачу [PERSON] кожному зокрема, належить по ? частини квартири № 4 на Київському майдані, 3 в м. Луцьку (а.с.10-11). Вказані обставини за вимогами ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому ? частку квартири № 4 на Київському майдані, 3 в м. Луцьку. Оскільки спадщина відкрилася до вступу в силу нового ЦК України (в редакції від 2004 року) з врахуванням п.п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції від 2004 року) до даних правовідносин слід застосовувати положення ЦК УРСР (в редакції від 1963 року). Згідно статей 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, із пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що позивач є сином спадкодавця, спадкоємцем першої черги, та прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Обставини прийняття позивачем спадщини в порядку ст.ст. 544-548 ЦК України (в редакції 1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном не підлягають доказуванню, оскільки встановлені судом при розгляді справи № 161/20548/14-ц. Таким чином, суд вважає доводи відповідача щодо того, що позивач [PERSON] на момент смерті батька не прийняв належним чином спадщину є необґрунтованими. Надані суду копії платіжних документів про сплату комунальних послуг, які проводились в період після смерті спадкодавця, не свідчать про фактичний вступ [PERSON] в управління спадковим майном, так як вказані проплати проводились на протязі 2015 року, а не на протязі 6-ти місяців з моменту смерті спадкодавця. Крім того, із пояснень представника відповідача встановлено, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру знаходиться у відповідача [PERSON], а тому вказана обставина свідчить про те, що позивач не може реалізувати своє спадкове право шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, і йому чиняться перешкоди у цьому зі сторони відповідача. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями\~1218,\~1219 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3\~ст. 1296 ЦК України). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті його батька [PERSON], який помер 23.02.2011 року, а саме: на ? частку квартири за адресою: м. Луцьк, Київський майдан[ADDRESS]. Водночас, позивачем в порядку ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, що відповідач [PERSON] міська рада оспорює право власності останнього на вищевказане спадкове майно, а тому суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні вимог в цій частині за безпідставністю.

Outcome: partial