Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

03.02.2014 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вироком Пролетарського районного суду м. Донецька від 16.10.2013 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України. Цивільний позов в ході розгляду кримінального провадження позивачем не був пред'явлений. Вищевказаним вироком встановлено, що [PERSON] заволоділа шляхом омани, належними грошовими коштами позивачки в розмірі 4500,00 гривень, тим самим заподіяла останній майнову шкоду на зазначену суму, до теперішнього часу гроші не повернула. Крім того, своїми протиправними діями [PERSON] також завдала позивачу й моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях та переживаннях, так як частину грошей позивачка позичала у знайомих та їх потрібно було вчасно повертати, також полягає в порушенні нормальних життєвих зв'язків, оскільки замість відпочинку після робочого дня позивачка була змушена ходити до міліції, в суд, а також звертатися до інших правоохоронних органів. Вважає, що виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди повинна складати сума 3000,00 гривень. Просила стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду у розмірі 4500,00 гривень, та моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень, а також суму судового збору в розмірі 229,40 гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, ухваливши у справі заочне рішення зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Пролетарського районного суду м. Донецька від 16.10.2013 року, [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, призначено покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин, цивільний позов не був пред'явлений. Зазначеним вироком суду встановлено, що в середині лютого 2011 року, [PERSON], яка перебувала на посаді майстра по експлуатації житлового фонду КП «КК Пролетарського району м. Донецька», достовірно знаючи, що до її трудових обов'язків відповідно до посадової інструкції, не входить надання послуг щодо отримання житла особам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, маючи намір на заволодіння грошовими коштами [PERSON], запропонувала останній поза чергою отримати у власність житло в будинку [ADDRESS], в обмін на отримання матеріальної винагороди в сумі 4500 гривень. [PERSON] будучи введеною в оману [PERSON] щодо її можливості надати допомогу отримати поза чергою житло, передала останній гроші в сумі 4500 гривень. У подальшому [PERSON] не виконала жодних дій, направлених на сприяння в отриманні житла [PERSON] та не повернула потерпілій грошові кошти. Згідно з ч. 7 ст. 128 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК) особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно п. 2, ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. З огляду на вищенаведене суд приходить до переконання, що позивачу з вини [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, внаслідок скоєного відносно [PERSON] злочину. Моральна шкода, завдана позивачу полягає в моральних стражданнях, яких остання зазнала у зв'язку із злочинною поведінкою відносно неї, що встановлено вироком Пролетарського районного суду м. Донецька від 16.10.2013 року. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання позивача, внаслідок скоєного відносно неї злочину. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає можливим стягнути з [PERSON] в рахунок заподіяної позивачці моральної шкоди 1500,00 гривень. [PERSON] спричинила [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 4500,00 гривень. Разом з тим, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у відповідності зі ст. 88 ЦПК України понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 23, 1166, ст. 1167 ЦК України, ст. 128 КПК України,

Outcome: partial