Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

03 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 15.12.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 766. Позивач посилається на те, що в останні роки спільного життя між ними постійно виникали сварки, внаслідок психологічної несумісності, кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим з жовтня 2013 року вони припинили шлюбні стосунки, перестали проживати разом та вести спільне господарство, шлюб розривають вперше, спільно нажитого майна немає, неповнолітніх дітей немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, наполягав на розірванні шлюбу з підстав, наведених в позовній заяві, додатково пояснивши, що на даний час фактично проживає в іншій сім'ї; примирення є неможливим, строк на примирення надавати не потрібно; проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], яка повідомлена про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позову суду не подавала. У зв'язку з вказаними обставинами суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів - ухвалити заочне рішення у справі відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.12.2014 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб 15.12.2006 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 766. Прізвища сторін після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є розбіжність у поглядах на подружнє життя, постійні сварки, внаслідок психологічної несумісності, кожна зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим з жовтня 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки, перестали проживати разом та вести спільне господарство. Позивач відновлювати подружні відносини не бажає та вважає, що примирення сторін і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, через бажання створити іншу сім'ю. Дітей у сторін немає. Відповідач у позасудовому порядку розірвати шлюб не бажає. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. Виходячи з норм статей 55, 56 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Позивач просив суд не стягувати з відповідача на його користь судовий збір у разі задоволення позову.

Outcome: approved