Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

04 грудня 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі особистої заяви [PERSON] від 24.11.2014 року була призначена допомога як внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 1\~768,00 грн. на сімю на місяць на період з 24.11.2014 року по 23.01.2015 року. На виконання вимог п.2 Постанови №505, заяв [PERSON] було проведено наступне нарахування допомоги у період із 02.12.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 1\~768,00 грн. У результаті проведеної ревізії в Управлінні в період з 29.06.2016 року по 13.09.2016 року Східним офісом державної аудиторської служби шляхом опрацювання даних бази Міністерства фінансів України було виявлено, що під час отримання допомоги ВПО у відповідача існує депозитний рахунок в установах банку. Розпорядженням від 05 грудня 2016 року призупинено виплату адресної допомоги на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг [PERSON] Копію повідомлення про припинення надання допомоги №21/66 від 18.10.2017 року, яким повідомлено про наявність суми переплати допомоги та на виконання п. 6 Постанови КМУ від 01.10.2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», зобовязання повернути переплачені кошти в сумі 15\~868,27 грн. відправлено [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] порушила вимоги Постанови КМУ від 01.10.2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», своєчасно не повідомивши про факт існування депозитного рахунку, що вплинуло на право призначення та отримання допомоги ВПО. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути із [PERSON] надміру сплачені бюджетні кошти, у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 24.11.2014 року по 01.03.2016 року в сумі 15\~868,27 грн. на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Новокодацької районної у м. Дніпрі ради. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Позивач в особі свого представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій він просить справу розглядати без участі свого представника, у звязку із завантаженістю. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с.40). Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суд У надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги позову не визнає та просить відмовити у задоволенні (а.с.36). У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд\~застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач по справі на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-УІІ від 20.10.2014 року та особистої заяви з 24 листопада 2014 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, як внутрішньо переміщена особа з території, де виникли обставини, пов'язані з негативними наслідками збройного конфлікту, тимчасової окупації тощо, місце реєстрації: м. Дніпро, вул.. Армавірська, буд. №28. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ від 01.10.2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», - Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.\~Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. На підставі заяв від 02.12.2015 року, 24.11.2014 року відповідачу згідно постанови КМУ від 01.10.2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», була призначена та виплачувалася щомісячна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за періоди: з 24.11.2014 року по 23.05.2015 року в сумі 1\~768,00 грн., з 02.12.2015 року по 01.03.2016 року в сумі 1\~768,00 грн., всього на суму 15\~868,27 грн. (а.с.6). Згідно п.3. Порядку затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», - грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сімї (далі - уповноважений представник сімї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) 884\~гривні на одну особу (члена сімї). В п.6 Порядку передбачено, допомога не призначається, якщо: будь-хто із членів сімї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. В результаті проведеної ревізії в Управлінні Східним офісом державної аудиторської служби шляхом опрацювання даних бази Міністерства фінансів України було виявлено, що під час отримання допомоги ВПО не подав відомості щодо майнового стану родини, також, не зазначивши наявність депозиту та його суму. На підставі розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 05.12.2016 року призупинено виплату адресної допомоги на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг [PERSON] (а.с.10). Також, із інформації наданої ПАТ «Державний ощадний банк України» від 02.11.2017 року встановлено, що з 01 жовтня 2014 року по 01 березня 2016 року відкритих депозитних рахунків на імя [PERSON] в установах банку не виявлено (а.с.37). Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України. Згідно п.11 Порядку - уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Існує вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб визначений статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-УІІ від 20.10.2014 року, а саме п.5 особа подала завідомо недостовірні відомості. Суд зауважує, що позивачем не доведено факту того, що відповідач порушив вимоги законодавства щодо призначення та нарахування допомоги ВПО та те, що він має депозит в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та у повному обсязі недоведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню та те, що позивач звільнений від оплати судового збору, судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed