Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

04 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (далі - ДП «УкрНТЦ «Енергосталь») про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] працював у ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» для виконання ряду проектних робіт за об`єктом «Реконструкція доменної печі №6 ПрАТ «МК «Азовсталь». Стадія «Проект». Пакет 2.1 та пакет 2.2» з оплатою праці згідно договорів підряду № 19 від 17 жовтня 2019 року та №36 від 01 грудня 2019 року. Відповідач здійснював нарахування сум заробітної плати та не виплатив її. Згідно довідки за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року відповідачем була нарахована та не виплачена заробітна плата в сумі 67800,00 грн, тобто не проведений розрахунок за виконану роботу. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року в сумі 67800,00 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11 січня 2021 року представник ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що розмір заборгованості по нарахованій та не виплаченій заробітній платі за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року становить 55 142,50 грн. 12 січня 2021 року [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по за робітній платі за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року в сумі 55 142,50 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав через канцелярію суду заяву відповідно до якої підтримав уточнену позовну заяву та просив її прийняти та задовольнити, стягнути заборгованість по за робітній платі за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року в сумі 55 142,50 грн. Просив розглядати справу за його відсутності. У судове засідання відповідач ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] працював в ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» для виконання ряду проектних робіт за об`єктом «Реконструкція доменної печі №6 ПрАТ «МК «Азовсталь». Стадія «Проект». Пакет 2.1 та пакет 2.2» з оплатою праці згідно договорів підряду № 19 від 17 жовтня 2019 року та № 36 від 01 грудня 2019 року (а.с.13-16). Покладені на нього обов`язки за договорами підряду виконані, що підтверджується актами приймання робіт (а.с.17-25). Відповідно до довідки від 24 листопада 2020 року № Б-02/642 про наявну заборгованість перед підрядником за договором підряду [PERSON] за період з 17 жовтня 2019 року по 30 грудня 2019 року станом на 24 листопада 2020 року становить нарахована - 67800,00 грн, сума до сплати - 55142,50 грн (а.с.11-12). Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно частини першої статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення цього періоду, за який здійснюється виплата. За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)», усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (частина друга статті 49 ЦПК України). Відповідно до частини першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідачем у поданому до суду відзиві не заперечувалось наявність заборгованості по заробітній платі, тобто фактично визнано позовні вимоги в розмірі 55 142,50 грн, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд доходить висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, з ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» на користь [PERSON] необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі за період з 17 жовтня 2019 року по 30 грудня 2019 року в розмірі 55 142,50 грн. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з ДП «УкрНТЦ «Енергосталь», на користь Держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved