Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

02 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що 14 вересня 2012 року померла [PERSON]. Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності КСП «Великокобелячківське» на території Великокобелячківської сільської радиНовосанжарського району Полтавської області, орієнтовною площею 3,18 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємицею за заповітом після померлої [PERSON] є позивач [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Представник відповідача Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно довідки Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 08.11.2016 року, [PERSON] була відведена земельна ділянка № 132, орієнтовною площею 3,18 га (а.с. 9). З довідки відділу Держземагентства у Новосанжарському районі Полтавської області № 4963/07-03 від 04.11.2013 року вбачається, що, на імя [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії PH № 792796, який зареєстровано 22.11.2000 року за № 15358 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новосанжарською РДА по КСП «Великокобелячківське». Даний сертифікат переоформлено на підставі цивільно-правової угоди № 1-1734 від 28.07.2008 року та зареєстровано 03.09.2008 року на [PERSON] (а.с. 10). Правовстановлюючий документ щодо посвідчення права на земельну частку (пай) втрачено, про що свідчить оголошення в районній газеті «Світлиця» (а.с. 20). Згідно заповіту від 31 серпня 2012 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 224629, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області 17.09.2012 року, [PERSON] померла 14 вересня 2012 року (а.с. 5). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 2466/01-16 від 12.12.2016 року вказано, що після померлої 14.09.2012 року [PERSON] заведена спадкова справа № 77/2013 від 21.02.2013 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON], а також згідно довідки Новосанжарської селищної ради Полтавської області № 564 від 21.02.2013 року спадщину фактично прийняв шляхом спільного проживання з померлою син [PERSON] (а.с. 16, 17). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 статті 1235 ЦК України, передбачає право заповідача на призначення своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved