Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

02 вересня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 02 травня 1987 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 448. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів, крім того, пояснив, що протягом року не проживає з відповідачем, створив іншу сім'ю, не бажає зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 02 травня 1987 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 448, що вбачається з повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26 листопада 2013 року. Від даного шлюбу у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Останній на даний час є неповнолітнім. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, позивач проживає з іншою жінкою, зберігати шлюб з відповідачем не бажає. Наданим судом терміном для примирення сторони не скористалися. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved