Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

03 березня 2020 року до суду надійшов вказаний позов від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позивач вказував, що шлюб з відповідачем було взято 15 грудня 2017 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені в грудні 2019 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просила шлюб розірвати та визначити місце проживання дочки з матір`ю - позивачем по справі. Ухвалою судді від 14 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін для усунення недоліків, які були вказані в ухвалі судді та роз`яснено спосіб їх усунення. 05 травня 2020 року позивачем на виконання ухвали судді від 14 квітня 2020 року подано заяву про усунення недоліків. Крім того, у вказаній заяві позивач вказала, що спір з відповідачем з приводу визначення проживання дитини вирішено мирним шляхом, а отже просила зменшити позовні вимоги, а саме, розглянути позов лише в частині розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 06 травня 2020 року було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, залучено сторін. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали, про що надали письмові заяви, відповідач позов визнав в повному обсязі ( а.с. 34, 35). З огляду на ч.3 ст. 200 ЦПК України, беручи до уваги визнання позову позивачем, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 15 грудня 2017 року, який зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за № 1686, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що постає з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 січня 2018 року Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. На примирення не погодилися, відповідач позов визнав в повному обсязі. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та їх малолітньої дитини. Спір між сторонами щодо розподілу майна та визначення місця проживання дитини фактично відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу необхідно присвоїти прізвище [PERSON] - [PERSON] . Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач сплатила судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. та наполягала на стягенні з відповідача судових витрат, виходячи із принципу рівності сторін щодо розміру понесених ними судових витрат, суд дійшов висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. за ставкою на день подання позову.

Outcome: approved