Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

03 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що у будинку з 10 лютого 2006 року зареєстрований [PERSON] та з 20 жовтня 2006 року зареєстрований [PERSON] , які фактично з 2006 року у будинку не проживають, житловим приміщенням не користуються, власних речей у ньому не мають. [PERSON] зазначила у заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідачі [PERSON] і [PERSON] можуть бути визнані такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] посилалась також на те, що реєстрація відповідачів перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 вересня 2019 року було відкрите провадження у справі (а.с. 20-21). У підготовче засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідачі їх визнають (а.с. 29, 30, 31). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідачі визнали позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 152064861 від 08 січня 2019 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7). За адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 8319 від 23 листопада 2018 року (а.с. 12), а також домовою книгою на вищезазначене домоволодіння, наданою суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 14-15). Відповідач [PERSON] з 10 лютого 2006 року зареєстрований у вищезазначеному житловому приміщенні, а відповідач [PERSON] - з 20 жовтня 2006 року, про що свідчить відповідні довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1726 та № 1745 від 16 вересня 2019 року, надані на запит суду (а.с. 18, 19). Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно приписів статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що з 2006 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] у будинку не проживають, житловим приміщенням не користуються, власних речей у ньому не мають, що підтверджується відповідним актом обстеження (не) проживання особи від 10 жовтня 2018 року, складеним головою квартального комітету № 27 м. Новомосковськ Дніпропетровської області в присутності сусідів (а.с. 13). На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надали суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають їм користуватися житловим приміщенням, а також визнали позов (а.с. 30, 31), суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування спірним житлом, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В зв`язку з вищенаведеним,

Outcome: approved