Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

04.01.2018 року позивач звернулася із позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 1/3 встановленого законодавством прожиткового мінімуму , на час навчання у Вінницькому медичному коледжі, мотивуючи тим, що відповідач є батьком їхньої дочки, яка на даний час навчається, але батько матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що є інвалідом дитинства 2 групи та отримує пенсію в розмірі 1452 грн.. У звязку з хворобою не може працювати фізично та знайти додаткові джерела доходу. Окрім того, має на утриманні дитину. Позивач надав відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав заперечення. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ТП № 099491. На даний час [PERSON] навчається на у Вінницькому медичному коледжі ім. акад. [PERSON] на 3 курсі денному відділенні бюджетної форми навчання. Термін навчання до 30.06.2019 року, про що свідчить довідка Вінницького медичного коледжу акад. [PERSON] від 15.09.2017 року №635. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу, однак право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Довідка про доходи №404 свідчить, що [PERSON] отримує стипендію, дохід за 2017 рік складає 11680 грн.. [PERSON] в гуртожитку є платним та складє 1660 грн. (а.с.8) За таких обставин, суд вважає, що внаслідок навчання на стаціонарі повнолітня дочка сторін не має можливості працювати та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Також, загальновідомими є ті обставини, що дитина має щоденну потребу в їжі, одязі, коштах на хоча б елементарні засоби гігієни, проїзд. В свою чергу, відповідач є інвалідом дитинства 2 групи та отримує пенсію по інвалідності в сумі 1452 грн., про що свідчать копії посвідчення №151911, довідки №53/02-3. Відповідач на даний час перебуває у іншому шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення ними повноліття, виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; не досягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у звязку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що позивачем не надано інших доказів повязаних з витратами на навчання та те, що відповідач є інвалідом дитинства, має іншу сім»ю та на його утриманні є син, одержувана ним пенсія є невисокою 1452 грн., та беручи до уваги можливість надання утримання позивачем, оскільки вона працює та отримує заробітну плату, суд визначає розмір аліментів лише у розмірі 1/8 частки його доходу. Що стосується вимоги позивачки стягувати аліменти не менше 1/3 встановленого законодавством прожиткового мінімуму, то вона задоволенню не підлягає, оскільки прожитковий мінімум визначається для неповнолітніх дітей. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору звільнений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial