overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

04.02.2015 Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Паркова, 10, кім. 57/2, оскільки не мешкають за вказаною адресою без поважних причин більше шести місяців, з 12.11.2013 . Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судовому засіданні представник позивача заяву підтримав, просив задовольнити. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду не зявилися, про причини неявки не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи не надходило. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із довідкою Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради житлове приміщення, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Паркова, 10, кім. 57/2 перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда. Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сімї [PERSON] зареєстровані за даною адресою. Відповідно до акту, складеного комунальним підприємством «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради, [PERSON] не мешкають у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Паркова, 10, кім. 57/2 без поважних причин більше шести місяців, з 12.11.2013, є лише зареєстрованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд приходить до висновку, що позивач довів неповажність відсутності [PERSON] у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Паркова, 10, кім. 57/2. Згідно із ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

04.02.2015 до Корсунь-Шевченківського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29.07.1989 Корсунь-Шевченківським райвідділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 108. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. Свій позов позивач мотивує тим, що сім'я розпалася у липні 2012. Подальше спільне життя не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен, спору про поділ майна, набутого за час шлюбу, на даний момент немає. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 29.07.1989, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], яке видане Корсунь-Шевченківським райвідділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 108 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. Сім'я розпалася у липні 2012. Подальше спільне життя не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен, спору про поділ майна, набутого за час шлюбу, на даний момент немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

04.02.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою [PERSON] 23.02.2002 року Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони дітей не мають. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився. 06.04.2015 подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про місце та час розгляду справи в суді була належним чином повідомлена, в порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з врахуванням думки позивача, викладеної в його заяві від 06.04.2015 щодо можливості заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.02.2002 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за номером 178 (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

04.02.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився. 12.03.2015 подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 12.03.2015 подала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає, просить розглянути справу у її відсутності. З огляду на зазначені вище заяви сторін, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутиності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.09.2011 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за номером 1124, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 17.04.2013. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, заяву позивача про підтримання ним позовних вимог про розірвання шлюбу, заяву відповідачки про визнання нею позову, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

04.02.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування з чужого незаконного володіння відповідача автомобіля «CITROEN М 59», Реєстр.№АЕ8538 СА. В обґрунтування вказує, що 14.04.2014 р. надав відповідачу автомобіль в користування, за умови купівлі автомобіля відповідачем за 7700 доларів США до 01.06.2014 р., що підтверджується розпискою. [PERSON] у встановлений строк гроші за автомобіль не передав, продовжує незаконно користуватися майном, тому просить зобовязати відповідача передати автомобіль. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач [PERSON] 28.05.2015 р. був присутнім в судовому засіданні, заявив клопотання про звернення за правовою допомогою, після відкладення розгляду справи в судові засідання 21.08.2015 р. та 14.09.2015 р. не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Правовідносини між сторонами регулюються ст.391 ЦК України згідно норм якої власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено розпискою від 14.04.2014 р., довідкою Центру надання послуг УДАІ а.с.7-8, що позивач [PERSON] який є власником автомобіля «CITROEN М 59», Реєстр.№АЕ8538 СА, 14.04.2014 р. надав спірний автомобіль в користування [PERSON] з умовою оплати вартості авто до 01.06.2014 р. У визначений строк [PERSON] не виконав обовязки покупця, угода купівлі-продажу не укладена, з чого судом зроблено висновок про незаконність володіння автомобілем відповідачем [PERSON], необхідність витребування спірного майна для захисту порушеного права [PERSON],усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 616.00 грн., згідно ст.81, 88 ЦПК України а.с.1. На підставі ст.391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

04.02.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що 27 серпня 2011р. уклала з відповідачем шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO].. Останнім часом сімейне життя не склалося, в сім'ї немає взаєморозуміння, постійно виникають сварки. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася і не бажає відновляти стосунки з відповідачем, що і стало причиною звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 27 серпня 2011року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 193, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.(а.с.6) Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]., що підтверджується копією свідоцтва про народження.(а.с. 5) Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені. Відновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

04.02.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем; дітей залишити на вихованні позивача до їх повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18.06.1996 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя, відповідачка порушила подружню вірність. Фактичні шлюбні відносини припинено. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, в частині вимог про залишення на вихованні позивача дітей просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.1996 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Першотравенською селищною радою Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 18.06.1996 року (а.с.5). Від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач визнала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Позовні вимоги про залишення дітей на вихованні позивача [PERSON] не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

04.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). В обґрунтуванні позову вказує, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 180, 183 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідача на одну дитину аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. На підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

04.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 19.06.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2010 року. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Сторони з січня 2015 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

04.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що 30.06.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. В наступний час вона з відповідачем не проживає однією сім'єю. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.2). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved