Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

02 квітня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 січня 2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № NKXRRX09060216, відповідно до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало відповідачеві кредит у сумі 2 561 грн. 90 коп. із відсотковою ставкою 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а останній був зобов'язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. [PERSON] не виконував своїх зобов'язань зі сплати обов'язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 14 березня 2014 року становить 38 738 грн. 54 коп.. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив про застосування строку позовної давності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт укладання кредитного договору від 09 січня 2007 року між сторонами підтверджується відповідною заявою позичальника (а. с. 4), яка разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам складає договір про надання банківських послуг, а тому між сторонами виникли договірні відносини, що походять з кредитного договору. Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачеві кредит у сумі 2 561 грн. 90 коп. із відсотковою ставкою 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а останній був зобов'язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до п. 5.1 Умов, при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. Згідно п. 5.3 вказаних Умов, при порушенні Позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Пунктом 3.2.4 передбачено, що Позичальник зобов'язується сплатити винагороду (комісію) у строки та розміри згідно тарифів. Відповідач не виконував своїх зобов'язань зі сплати обов'язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 14 березня 2014 року становить 38 738 грн. 54 коп., з яких: 10 783 грн. 57 коп. - заборгованість з процентів за користування кредитом; 311 грн. 31 коп. - заборгованість з комісії; 29 919 грн. 32 коп. - пеня за несвоєчасне виконання умов договору, а також суми штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1 820 грн. 88 коп. (процентна складова), з урахуванням суми в розмірі 4 596 грн. 54 коп., що її було стягнуто судовим наказом Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2008 року. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 10) та копією судового наказу (а. с. 9). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача на сплив строків давності звернення позивача до суду, оскільки, як вбачається із вказаного вище розрахунку позову, останній платіж у сумі 2373 грн., було здійснено відповідачем 07 серпня 2013 року, що у відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України, свідчить про переривання перебігу позовної давності. Відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, а тому у суду є підстави для задоволення позову. Разом із тим, як вбачається з кредитного договору, підставою нарахування банком штрафу є порушення позичальником строків платежів (п. 5.3 Умов). Така ж підстава зазначена для нарахування пені за договором (п.п. 5.1, 3.2.2 Умов). За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це приведе до застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те ж порушення договірного зобов'язання. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення пені за порушення строків платежів задоволенню не підлягають. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 387 грн. 39 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог - у даному випадку - в розмірі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial