Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

02.11.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої вимоги з підстав, наведених в позовній заяві. Просила суд\~позов задоволити.\~Визнати такими,\~що не\~відповідають дійсності,\~принижують її\~честь,\~гідність та\~ділову репутацію\~вислови відповідачів[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] про те, що вона: «зечка, сиділа в тюрмі, вбивця», «дебілка, дебіляга», «що така тюряга, як депутатша [PERSON] зібрала банду депутатів і без відома громадян з'єднали села самі, вона тюряга». Зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], на найближчих після набрання законної сили рішенням суду зборах територіальної громади с.Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, спростувати інформацію щодо того, що вона: «зечка, сиділа в тюрмі, вбивця, тюряга, дебілка» шляхом оголошення її неправдивості на цих зборах та вибачитись перед нею. Зобов'язати [PERSON] на найближчих після набрання законної сили рішенням суду зборах територіальної громади с.Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, спростувати інформацію про неї щодо того, що «депутатша [PERSON] зібрала банду депутатів і без відома громадян з'єднали села самі», шляхом оголошення її неправдивості та вибачитись перед нею. Зобов'язати [PERSON], [PERSON] на найближчій після набрання законної сили рішенням суду сесії Пасічнянської с/ради Надвірнянського району с.Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, спростувати інформацію про неї щодо того, що вона «зечка, сиділа в тюрмі, вбивця, тюряга, дебілка» шляхом оголошення її неправдивості на цій сесії, перед депутатами Пасічнянської с/ради, та вибачитись перед нею. А також стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], солідарно на її користь - 15000 грн. компенсації за спричинену моральну шкоду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали та заперечили щодо їх задоволення. Зазначили, що жодних образливих висловів чи слів в адресу позивача [PERSON], як вона стверджує, не говорили, в тому числі при членах комісії Надвірнянської РДА, на сесіях Пасічнянської с/ради та зборах жителів с.Пасічна. Оскільки честь, гідність та ділову репутацію позивача ніхто з них не порушував, немає підстав і для задоволення вимог позивача про стягнення 15000 грн. моральної шкоди. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача її представника, відповідачів, представника відповідача [PERSON]- [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку що вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та її дочка - [PERSON], її чоловік - [PERSON] є сусідами позивача - [PERSON] Між ними існують неприязні відносини в звязку з будівництвом відповідачами в 2015 році стайні та інших господарських будівель з порушенням будівельних та санітарних норм, в зв'язку з чим позивач звернулась до Надвірнянської РДА для перевірки законності та відповідності чинним стандартам цього будівництва. 10.02.2016 р., на подвір'я [PERSON] прибули члени комісії для проведення обстеження і в їх присутності відповідачі [PERSON], [PERSON] почали кричати та обзивати позивача образливими словами, що позивач «зечка, сиділа в тюрмі, вбивця». Наведене підтвердив, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який зокрема пояснив, що [PERSON], [PERSON] обзивали його дружину «зечкою», звинувачували, що вона сиділа в тюрмі, є вбивця. В подальшому, коли комісія знову приходила, відповідачі продовжували обзивати дружину, а [PERSON] погрожував йому. А на початку червня, коли він з дружиною гнав на пасовиську корову, вже [PERSON] нецензурно обізвала її. Також зазначив, що після того, як на сесії 11.02.2016 року, коли відповідачі в присутності великої кількості людей черговий раз ображали дружину, вона стала погано себе почувати та лікувалася в лікарні. Зясовано також, що 11.02.2016 р. близько 15 год. 00хв. в Пасічнянській с/раді Надвірнянського району проводилась сесія за участю 22 депутатів, жителів с. Пасічна та інших населених пунктів, де розглядалися різні питання, в тому числі земельні. Під час того, коли позивач [PERSON] поставила запитання громадянці, питання якої розглядалось депутатами, [PERSON] почала в присутності усіх голосно викрикувала на адресу позивача «зечко,\~закрий рот»\~«тюряга,\~дебілка».\~В результаті\~даних дій\~позивач \~змушена була\~присісти на\~крісло, оскільки їй стало погано, підвищився артеріальний тиск. Подібні події мали місце і на сесії Пасічнянської с/ради 31.05.2016 року, де відповідачі [PERSON], [PERSON] знову висловлювались на адресу позивача образливими словами, порушували порядок, заважали проводити сесію, в звязку з чим їх вивели з приміщення. Ці обставини підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] Зокрема свідок [PERSON] підтвердила, що на сесію позивач [PERSON] трохи запізнилася, і одразу коли вона зайшла в зал, [PERSON] та її дочка [PERSON], які сиділи ззаді, висловилися про неї «о зечка зайшла». А на\~сесії 31.05.2016\~року відповідач [PERSON] ще й розкидувала по залу якісь листівки та говорила, що сесією керує «зечка» [PERSON] Свідок [PERSON] повідомила суду, що дійсно на сесії 11.02.2016 року [PERSON] в присутності мешканців села та депутатів обзивала нецензурними словами позивача. А саме, встала з місця і говорила, що [PERSON] «зечка», «недостойна бути депутатом», «закрий рот сволоч». На наступну сесію в кінці травня 2016 року [PERSON] принесла якісь листівки на яких було щось написано про [PERSON] При цьому висловлювалася, що вона «зечка», «сиділа в тюрмі», і роздавала ці листівки присутнім на сесії, а потім розповсюджувала по с.Пасічна. Її дочка [PERSON] та її чоловік [PERSON] підтримували її, говорили, що так воно і є. [PERSON] повторювала слова матері, називаючи [PERSON] «зечкою» та «недостойною бути депутатом». [PERSON], допитана судом як свідок, також ствердила, що на даній сесії (11.02.2016 року) [PERSON] з дочкою [PERSON] обзивали позивача «зечкою». Після таких слів [PERSON] стало погано, тому приїхав її чоловік та забрав її додому. Після цих подій [PERSON] лікувалася в кардіологічному відділі. Аналогічні події відбувалися і на сесії 31.05.2016 року в залі в приміщенні дитячого садка с.Пасічна, де також було багато людей. Окрім образливих слів в адресу позивача, [PERSON] ще й роздавала присутнім якісь листки з інформацією про [PERSON] Свідок [PERSON], який був на сесії Пасічнянськї с/ради 11.02.2016 року, повідомив, що коли [PERSON], яка сиділа поруч з ним, звернулася до якоїсь жінки, почув, як [PERSON] викрикувала в її адресу образливі слова, що вона «дебілка», «зечка», що «такі люди не можуть бути депутатами», «банда», «сиділа в тюрмі». Депутати заспокоювали [PERSON] На сесії в травні 2016 року також була перепалка. Там [PERSON] розкидала по залу якість листівки. Образливі висловлювання чули багато людей, які були присутні на сесіях, яких було не менше 30-ти чоловік. З показань допитаного в якості свідка [PERSON] видно, що під час проведення сесії Пасічнянської с/ради 31.05.2016 року [PERSON] почала обзивати [PERSON], говорила що вона «сиділа в тюрмі», роздавала присутнім листки з надрукованим текстом. Обидві з дочкою [PERSON] кричали, що вона «зечка». Це все відбувалося в присутності багатьох людей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що на сесію в лютому місяці 2016 року [PERSON] трохи спізнилася. І коли вона тільки відкрила двері в зал, [PERSON] вигукнула «о прийшла зечка і тюряга». В подальшому, в ході проведення сесії, [PERSON] задавала запитання комусь з присутніх в залі, на що [PERSON] знову викрикнула, «люди не слухайте дебілку, зечку і тюрягу». При цих словах [PERSON] стало погано, вона викликала свого чоловіка і вийшла з залу. Коли [PERSON] виходила з залу [PERSON] навдогін їй кричала «зекам і тюрягам в сільській раді місця нема». Допитана як свідок [PERSON] повідомила, що є жителькою с. Пасічна. Пригадує, як десь під кінець зими 2016 року вона поверталася від своєї сестри і зустріла [PERSON] та спитала її, чи ходить вона на сесії Пасічнянської с/ради. На її запитання остання відповіла, що ходить, однак там керує «та копиляга», «зечка», маючи на увазі [PERSON] Також зазначає, що чула в церкві, як [PERSON] обзивала [PERSON] «зечкою». Факт висловлювання відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] на адресу позивача [PERSON] образливих та непристойних висловлювань також підтверджується висновком ІП Надвірнянського ВП ГУНП ст.лейтенанта поліції [PERSON] від 18.02.2016 року, в якому було рекомендовано позивачу звернутись до Надвірнянського районного суду, а гр.[PERSON], [PERSON], [PERSON] винесено офіційне попередження про недопущення протиправних дій у майбутньому. Як видно з письмових матеріалів справи 10.05.2016 року позивач звернулася із заявою в Надвірнянську місцеву прокуратуру щодо неправомірних дій [PERSON], які полягають в образливих висловлюваннях щодо неї. З листа начальника Надвірнянського ВП ГУНП Івано-Франківської області від 27.05.2016 року вбачається, що з [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення протиправних дій у майбутньому. Крім того, як перевірено судом, 09.10.2016 р. в с.Пасічна, в сільському клубі, відбулися збори жителів села стосовно децентралізації сіл - обєднання сусідніх сіл Пасічна, Зелена, Бистриця, на яких позивач [PERSON] присутня не була. Не зважаючи на її відсутність, [PERSON] та [PERSON] в присутності усіх людей кричати що «така тюряга, як депутатша [PERSON] зібрала банду депутатів і без відома громадян з'єднали села самі», вона «тюряга, люди, ми цю банду терпимо», «прочитайте, вона сиділа в тюрмі». При цьому [PERSON] та [PERSON] роздавати присутнім копії вироку Надвірнянського районного суду від 24.03.1992 р. Копія вказаного вироку долучена до матеріалів справи. Наведене доводиться показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Зокрема, свідок [PERSON] суду повідомив, що дійсно на зборах села 09.10.2016 року, де було багато людей, відповідач [PERSON] показувала вирок суду відносно [PERSON], називала її «бандиткою», «зечкою», що вона зібрала «банду в селі», керує головою с/ради. Стверджує, що чув це особисто і бачив вирок суду від 24.03.1992 року, який роздавала [PERSON] жителям села, присутнім на зборах. Свідок [PERSON] підтвердила, що в жовтні 2016 року була присутня на сході селян де розглядалося питання про обєднання сіл та інші питання, зокрема водопостачання в с.Пасічна. Приїхав також представник з Надвірнянської РДА. Під час проведення зборів [PERSON] встала і каже, що позивач [PERSON] «зечка», хоче командувати селом, хоче платної води. При цьому розкидала по залу якісь папери. В результаті таких дій [PERSON] збори були зірвані. Потім, в грудні цього ж року, в кабінеті завклубу [PERSON] знову висловлювалась, що «зеки хочуть командувати селом», маючи наувазі [PERSON] Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3, 28 Конституції України). Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Згідно ст. 32 Конституції України \~ кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Положеннями норми ч.1 ст.297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності їх діянь загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових,службових, громадських чи інших обовязків. Згідно ст.275 ЦК України, особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Як роз'яснено у п.п.15, 18\~Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи №1 від 27.02.2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Негативною слід вважати інформацію, в який стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи №1 від 27.02.2009 року. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачі поширили образливі висловлюванння, що ганьблять честь позивача [PERSON] та принижують її репутацію, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] 10.02.2016 року членам комісії Надвірнянської РДА, [PERSON], 11.02.2016 року присутнім на сесії Пасічнянської с/ради депутатам та іншим особам, [PERSON] та [PERSON] 31.05.2016 року присутнім на сесії Пасічнянської с/ради та іншим особам після сесії, [PERSON], [PERSON], 09.10.2016 року особам присутнім на зборах с.Пасічна. Враховуючи вищевикладене, факти поширення відповідачами недостовірної інформації щодо позивача в даному випадку мали місце. Висловлювання відповідачів в період з 11.02.2016 року по 09.10.2016 року: що позивач є «зечка», «сиділа в тюрмі», «вбивця», «тюряга», «дебілка», «дебіляга», «чого тримаєте дебілку в сільраді», «що така тюряга, як депутатша [PERSON] зібрала банду депутатів і без відома громадян з'єднали села самі, вона тюряга, люди, ми цю банду терпимо, прочитайте, вона сиділа в тюрмі» є образливими для позивача, та нічим не підтвердженими, шкодять її діловій репутації, принижують честь та людську гідність, а тому підлягає спростуванню. Суд приходить до висновку, що у висловлених відповідачами словах є намагання переконати громадськість в негативних рисах позивача, скомпроментувати її, зіпсувати її репутацію, як депутата с/ради та жителя [INFO]. Тобто, висловлювання відповідачів про позивача породжує не лише негативне сприйняття суспільством її як людини, але й негативну оцінку і її людських якостей. Також судом достовірно встановлено, що відповідачі розповсюдили недостовірну інформацію значній кількості осіб. Разом з тим, суд критично оцінює показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що жодних образливих слів відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] на адресу позивача не висловлювали, а навпаки вона ображала деяких жителів с.Пасічна, оскільки такі їхні показання повністю спростовуються письмовими матеріалами справи, поясненнями позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які послідовні та логічні і не викликають сумнівів у їх правдивості. Свідок [PERSON] в судовому засіданні обставини справи не підтвердив, однак і не спростував. Показання свідка [PERSON] про те, що він був присутній на сесії Пасічнянської с/ради 11.02.2016 року та 31.05.2016 року і жодних конфліктів між відповідачами та позивачем [PERSON] не було, суд до уваги не бере, оскільки як вбачається з відповіді Пасічнянської с/ради від 18.02.2019 року за №35/02.2-17 на адвокатський запит 11.02.2016 року та 31.05.2016 року на сесіях Пасячнянської с/ради працівників Надвірнянського райвідділу поліції не було. Крім того, за змістом ч.1 ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Ст.16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як слідує із роз'яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року за №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до розяснень п.5 та п.9 цієї ж постанови Пленуму Верховного [PERSON] України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. П.27 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи« №1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Беручи до уваги раніше наведені документальні докази, висновки суду про винність відповідачів у розповсюдженні образливої інформації про позивача, суд вважає, що діями відповідачів заподіяно моральну шкоду позивачу внаслідок поширення недостовірної інформації, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], внаслідок чого вона перенесла моральні страждання, у неї погіршився стан здоровя. Проте, судом також враховується і те, що погіршення стану здоров'я позивача відбулось не виключно внаслідок поширення неправдивої інформації про неї, а і внаслідок необхідності звертатися за захистом своїх прав в різні державні інстанції (прокуратуру, поліцію, адвокатуру, суд). Суд, беручи до уваги роз'яснення п.9 Постанови №4 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позовних вимог, вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної підкоди слід задоволити частково і визначити грошову компенсацію для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, порушенням його немайнового права з боку відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в сумі - 9000 грн., по 3000 грн. з кожного та вважає її достатньою для отримання відповідної сатисфакції, а не збагачення за рахунок відповідачів. Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає, що відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4994 грн. 60 коп., по 1664 грн. 87 коп. з кожного.

Outcome: approved