Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~03.12.2019 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованності за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № Ф-439 від 26.12.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 73400 грн. зі сплатою 16,5 % відсотків за користування кредитом. У разі неповертання коштів у строки передбачені договором процентна ставка встановлюється у розмірі 17,5 % на рік. Строк поверення кредитних коштів до 25 грудня 2027 року. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 04.11.2019 рік заборгованість складає 42321,40 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 37206,77 грн., та заборгованості по процентам за користування кредитом з 01.07.2014 року по 30.04.2015 рік в сумі 5114,63 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 42321,40 грн та витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причин неявки до суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки кредитний договір датовано 26.12.2007 року, а позивач звернувся до суду 03.12.2019 тому просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Згідно зі ст.ст 525, 526, 530 ,1054, 625 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки . Судом встановлено, що дійсно між № Ф-439 від 26.12.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 73400 грн. зі сплатою 16,5 % відсотків за користування кредитом. У разі неповертання коштів у строки передбачені договором процентна ставка встановлюється у розмірі 17,5 % на рік. Строк поверення кредитних коштів до 25 грудня 2027 року. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 04.11.2019 рік заборгованість складає 42321,40 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 37206,77 грн., та заборгованості по процентам за користування кредитом з 01.07.2014 року по 30.04.2015 рік в сумі 5114,63 грн.(а.с.5-11, 18-23) Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає, що відповідачі дійсно мають борг перед банком за відповідним кредитним договором. Однак у позові позивача належить відмовити у зв`язку з пропуском банком строку позовної давності з таких підстав. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. А відповідно до частини 5 цієї ж статті - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач у позові не вказує про поважність пропуску строку давності. З матеріалів справи не вбачається, що причини пропуску позивачем, встановленого законом строку, є поважними. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із частиною першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт укладення сторонами договору про збільшення позовної давності у письмовій формі. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі за № 6-1926 цс15. Як вбачається з розрахунку, період нарахування процентів з 01.07.2014 року по 30.04.2015 рік, останнє погашення по кредиту згідно виписки 11.07.2011 року. Приймаючи до уваги наведене, суд визнає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, але вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Outcome: dismissed