Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

04.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 09 червня 1995 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №311. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 25.05.2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 07.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі, та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року сторонам у справі надано строк для примирення шість місяців та провадження у справі зупинено до 03 квітня 2019 року. Ухвалою суду від 09.04.2019 року поновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 14.05.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, закрито підготовче провадження у вищевказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 03.06.2019 року визнано обов`язковою явку позивача в судове засідання у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач свої вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав, просив їх задовольнити, зазначив, що сім`я розпалась остаточно, збереження сім`ї не можливо та буде суперечити його інтересам. В травні 2018 року він пішов, з цього часу вони спільно не проживають, сумісного побуту та бюджету не мають, їх сімейні стосунки припинені, примирення не можливо, за час наданий судом та весь час перебування справи у суді вони не примирились, взагалі не вважає збереження сім`ї з відповідачем можливим. Відповідач в судовому засіданні надала пояснення відповідно до яких просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що розірвання шлюбу суперечить її інтересам та інтересам сім`ї, їх повнолітньої дитини, сторони в шлюбі більше 20 років, бажає зберегти сім`ю з позивачем, він обіцяв, що з нею не розведеться, вважає, що позивач зобов`язаний залишитись її чоловіком, утримувати її та піклуватись про неї так як за час погіршилось її здоров`я. Підтвердила, що вони спільно не проживають з червня 2018 року, але до березня 2019 спілкувались по телефону, а потім взагалі перестали спілкуватсья, так як позивач не відповідає. Хоче зберегти сім`ю. Представник відповідача - адвокат Приходько М.М. в судовому засіданні підтримав позицію відповідача, просив відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 09 червня 1995 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №311. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається Відповідно до ч. 2 ст. 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. А відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Подружні відносини сторін припинені через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство сторони не ведуть, спільно не проживають. Відсутня вільна згода позивача на перебування у шлюбі з відповідачем. Судом було вжито всіх, передбачених чинним законодавством, заходів щодо примирення подружжя, але примирення не відбуось. Враховуючи ці обставини суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, відновлення подружніх відносин не можливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved