Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

04 грудня 2013 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19 травня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. За п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же термін. Крім того, договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії та інших витрат. За умовами договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію. Умовами договору також передбачена відповідальність позичальника за порушення строків платежів по грошовому зобов'язанню більш ніж на 120 днів у вигляді штрафу в розмірі 250 гривень + 5% від суми позову. Позивач свої зобов'язання за договором кредиту виконав у повному обсязі. Проте [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року має заборгованість в сумі 14015,06 гривень, яка включає: 3996,40 гривень - заборгованість за кредитом, 6505,34 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2607,84 гривень - комісія за користування кредитом, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 655,48 гривень - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача [PERSON], а також судові витрати. Представник позивача - Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» - Пархоменко М.О., діюча на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що на підставі заяви [PERSON] між ним та ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» (нині ПАТ КБ «Приватбанк») 19 травня 2008 року був укладений договір кредиту б/н, який складається з Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. Згідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у сумі 4 000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той же строк. За положеннями п.п. 6.5, 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт (у даному випадку [PERSON]) зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку, виконувати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплаті винагороди банку. Відповідно до п. 5.4 Умов та Правил надання банківських послуг строк погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановленого мінімального платежу, провадиться у наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісяця за попередній місяць; строк погашення кредиту - у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором [PERSON] у порушення умов договору, починаючи з липня 2010 року припинив погашати заборгованість по кредиту, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року заборгованість відповідача за кредитом становить 3996,40 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом становить 6505,34 гривень, заборгованість по комісії становить 2607,84 гривень, а також штрафи: фіксована частина у розмірі 250 гривень, процентна складова у розмірі 655,48 гривень. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням базової процентної ставки 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак суд вважає вимоги щодо стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в сумі 250 гривень такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України). За умовами Заяви [PERSON] про надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми позову. Отже суд приходить до висновку, що за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково в межах стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом у сумі 3996,40 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6505,34 гривень, заборгованості по комісії у розмірі 2607,84 гривень, штрафу за неналежне виконання грошового зобов'язання у розмірі 655,48 гривень, а всього - 13765,06 гривень; в решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум та їх розміру. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складають 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial