Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

02.06.2020 позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем з 22.02.2012 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи у цьому шлюбі, позивачка народила дочку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Дочка фактично проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням дочки, хоча він здоровий, працездатний, має стабільний дохід. Вважає, що сімейний стан та матеріальне становище дозволяє відповідачу сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). 12.10.2020 суддею Романенко О.О. справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачка та її представник подали до суду заяви, у яких просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Зазначили також, що проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.15, 42). Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.41), про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22.02.2012 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується актовим записом № 92 згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області 05.08.2015 (а.с.11). З довідки виконавчого комітету Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 01.06.2020 № 1015 вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю, позивачкою у справі (а.с.12). Судом також встановлено, що дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки, відповідач не бере участі у витратах, пов`язаних з її утриманням. Відповідач не є інвалідом, працездатний, інших утриманців не має. Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, неповнолітня дитина, батьками якої є сторони у справі проживає із позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні, відповідач не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням дитини, тобто не виконує обов`язку щодо утримання своєї дитини, встановленого ст. 180 СК України. Оскільки судом встановлено, що інших утриманців відповідач не має та має стабільний дохід, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, тобто з 02.06.2020, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову - 02.06.2020, що становить 840,80 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved