Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~02 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання чоловіка у звязку з непрацездатністю у розмірі 50 % від її доходів щомісяця. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 14.02.2014 року між ним, [PERSON], та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 56. Посилаючись на те, що він є громадянином [PERSON] Федерації та на теперішній час не може працевлаштуватися на території України, а тому не має коштів на своє проживання, а тому з урахуванням положень ст. 75, ч. 2 ст. 77, ч. 1 ст. 80 СК України\~ звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10.04.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 13 червня 2018 року у порядку загального позовного провадження. \~У судове засіданні сторони не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи у порядку, встановленому ст. ст. 128, 130 ЦПК України. На адресу суду від позивача [PERSON] , надійшла заява зареєстрована за вх. № 9062 від 08.06.2018 року, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON], також направила на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, та також просила суд розгляд справи проводити без її участі (заява зареєстрована за вх. № 9271 від 13.06.2018 року). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Разом із тим, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання відповідачем [PERSON] позову про стягнення з неї аліментів на утримання чоловіка, оскільки це суперечить закону, а саме нормам Сімейного Кодексу України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено що, з 14.02.2014 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 56. Позивач [PERSON] є громадянином [PERSON] Федерації та має посвідку на постійне проживання на території України та зазначає, що у звязку із цими обставинами не має можливості працевлаштуватися на території України. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України \~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 16.08.2017 року у справі № 6-1111цс17 зазначено „За положеннями частин другої\~четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на зазначене суд вважає, що позивач [PERSON] не довів належними та допустимими доказами що він є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги та те, що його доходи, зокрема їх відсутність, не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Натомість він є особою працездатного віку та законодавство України не забороняє особам, які мають інше громадянство працевлаштування на території України. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).\~Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed