Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

04 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати такими, що втратила право користування житловим приміщенням [PERSON], [PERSON] Вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі є онуками позивача, зареєстровані у вказаній квартирі, але з 2001 року онуки позивача постійно проживають в Грузії, не отримують кореспонденцію за місцем реєстрації, не мають особистих речей за місцем реєстрації, не несуть обов'язку по утриманню квартири, не сплачують комунальні послуги. Знятись з реєстрації відповідачі не бажають. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідачів у квартирі порушує її право власності та утворює перешкоди у користуванні власністю, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 71,72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі позивача. Позивач подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, направили заяв про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували (а.с.35-36). У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Сумським державним підприємством «ВО «Хімпром» 17 жовтня 1994 року (а.с. 16). Згідно довідки ЦНАП Сумської міської ради від 11 квітня 2018 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] (а.с.28-29). Із копії довідки виданої ТОВ КК «Техпобутсервіс» вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON], донька позивача [PERSON] та онуки позивача [PERSON], [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Із пояснень позивача, зазначених нею у позові, заяв відповідачів та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідачі є членом сім'ї власника квартири - онуками, однак вони не проживають за місцем реєстрації більше року. Відповідачами визнано позов в повному обсязі. Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, то у відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд вважає за потрібне ухвали рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідачі витрат по утриманню житла не несуть, і позивач несе зайві комунальні витрати. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є обґрунтованою, і відповідачі визнаються судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно її заяви. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved