Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

04 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, що складається із земельної частки (паю) площею 2,59 га, розташованої на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області. Заповіт від імені [PERSON] не складався. На день його смерті з ним був зареєстрований його син та брат позивача [PERSON] , який помер [INFO] , однак, за життя фактично прийняв спадину свого батька та вступив в управління та володіння спадковим майном, але не оформив своїх спадкових прав. Позивач звернулась до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Тому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,59 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області, що належала померлому [INFO] [PERSON] , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) СМ № 0116675, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16.01.1997 року, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по САПТЗТ ім. Щорса під № 480 від 18.02.1997 року, як на спадкове майно після смерті [PERSON] . Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи без її участі (а.с. 39), від відповідача - про відсутність заперечень на позов, розгляд справи без участі представника Дунаєцької сільської ради (а.с. 42). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 2,59 умовних кадастрових гектарів на території Дунаєцької сільськоїради. Згідно довідки Відділу у Глухівському районі Сумської області Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 51/133-20 від 21.05.2020 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації № 8 від 16.01.1997 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0116675, зареєстрований під № 480 від 18.02.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Щорса. Сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається. Вартість даної земельної частки (паю) станом на 01.01.2020 року складає 55811 грн. (а.с. 16). Таким чином, померлий [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, про що на його ім`я було видано відповідний сертифікат. Відповідно до ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Померлий [PERSON] мав двох дітей - [PERSON] (а.с. 13) та [PERSON] (а.с. 11, 12), які були спадкоємцями першої черги за законом. Однак, лише [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується довідкою Дунаєцької сільської ради № 02-39/232 від 14.05.2020 (а.с. 14) та визнається позивачем. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). За життя спадкових прав на майно батька не оформив, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру (а.с. 37).. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2020 в цивільній справі № 576/1109/20 визначено позивачу [PERSON] додатковий строк тривалістю в один місяць для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата [PERSON] (а.с. 17-18). Протягом визначеного судом терміну, 14 серпня 2020 року [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за її зверненням заведена спадкова справа (а.с. 47-66). Однак, нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті [PERSON] за відсутності документу, що посвідчує право на земельну частку (пай) (а.с. 19). Відомості щодо інших спадкоємців, про усунення позивача від спадкування та інші обставини, які б перешкоджали захисту спадкових прав позивача, суду не надані. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Про втрату сертифікату було подано оголошення в газеті «Глухівщина» № 38 за 2020 рік. Порядок виготовлення дублікатів сертифікатів чинним законодавством не врегульований, тому позивач не може позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. За таких умов, враховуючи, що померлий [INFO] [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай) на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області, яке на підставі ст. 529 ЦК УРСР 1963 рокуперейшло до [PERSON] , однак останній за життя не встиг оформити спадкових прав, втрату оригіналу сертифікату та неможливість його поновлення, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнавши за нею право на зазначену земельну частку (пай), як на спадкове майно після смерті [PERSON] ..

Outcome: approved