Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

04.10.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що з 24.07.1993 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє спільних дітей - сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з 2014 року вони з відповідачем припилили шлюбні відносини через різні погляди на шлюб та сімейне життя та на даний час вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб, який було укладено між нею та [PERSON] та зареєстровано 24.07.1993 року Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.07.1993 року, який зареєстровано Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 864, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище « [PERSON] » (а.с. 22). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеної норми законодавства, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,4 грн. (а.с. 1). На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved