Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

02 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом та послідуючими уточнюючими вимогами до [PERSON] про усунення брата [PERSON] від права на спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, та визнання недійсними: свідоцтва про право на спадщину за законом НАВ 969654, виданого 01 жовтня 2014 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2854 га, свідоцтва про право на спадщину за законом НАВ 969655, виданого 01 жовтня 2014 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3598 га, свідоцтва про право на спадщину за законом НАВ 969656, виданого 01 жовтня 2014 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2854 га, свідоцтва про право на спадщину за законом НАВ 969657, виданого 01 жовтня 2014 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3598 га (а.с. 1-2, 179-180). В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] Білогірського району Хмельницької області, в якому на день смерті була зареєстрована та проживала померла, та земельні ділянки, що розташовані на території Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Зазначає, що спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, так як проживав на день смерті з матір'ю, був її син, а її, позивача, рідний брат - [PERSON], який помер [INFO] року, не оформивши спадкових прав після смерті матері. Після смерті [PERSON] спадщину, в склад якої входили належні матері житловий будинок та земельні ділянки, прийняла його дочка [PERSON] Позивач [PERSON] вказує, що у визначений рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2014 року додатковий строк вона подала до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], на підставі якої заведена спадкова справа. Однак, позивач вважає, що в силу ч. 5 ст. 1224 ЦК України [PERSON] необхідно усунути від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON], оскільки мати через похилий вік і тяжку хворобу була в безпорадному стані та потребувала від [PERSON] допомоги, а останній, будучи працездатним та маючи змогу надавати матеріальну допомогу, свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги, зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, застосовував до матері фізичну силу, від чого вона, окрім наявної тяжкої хвороби, зазнавала душевних страждань від аморальної поведінки сина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 10 липня 2015 року, позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити, оскільки її брат [PERSON] не доглядав за матір'ю, а доглядав її внук, її /позивача/ син, [PERSON], який проживав із ними в одному будинку, а також по можливості надавали допомогу матері вона особисто та її інший брат - [PERSON] Зазначила, що мати до [PERSON] за допомогою не зверталася, так як була переконана, що таке звернення ніякого результату не дасть. Пояснила, що [PERSON] не був фінансово спроможним утримувати матір, так як зловживав алкоголем і всі гроші, які інколи у нього були, витрачав на придбання алкогольних напоїв, хоча вона особисто пропонувала йому лікуватися від алкогольної залежності. Більше того, пояснила, що мав місце випадок, коли мати дала йому кошти на придбання продуктів харчування, а він витратив їх на алкоголь. Зазначила, що мати не була в лежачому стані, важко ходила, але обходила себе та готувала їсти сама, в тому числі пригощала сина [PERSON] та внука [PERSON] Також, пояснила, що її брат [PERSON] в п'яному вигляді завжди намагався сваритися та битися, але коли не вживав алкогольних напоїв та був в тверезому стані, то поводив себе, зокрема по відношенню до матері, належним чином. Представник позивача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні вимоги своєї довірительки також підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити з тих підстав, що [PERSON], маючи матеріальну та фізичну змогу надавати допомогу, умисно уникав від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю [PERSON], яка за життя до своєї смерті через цукровий діабет, гіпертонічну хворобу серця та ожиріння перебувала в безпорадному стані. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала, подала письмове заперечення (а.с. 27-28), в якому просила відмовити в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог також не визнала, пояснила, що [PERSON], хворіючи на цукровий діабет, гіпертонічну хворобу серця та ожиріння, могла вільно пересуватися по подвір'ю, самостійно обходити себе, готовити їсти, приймати ліки та виконувати легку роботу, а тому не перебувала в безпорадному стані. Крім того, зазначила, що [PERSON] через відсутність оплачуваної роботи та заробітку, а також через хронічну хворобу (алкогольну залежність) не мав можливості утримувати матір, яка, до того ж, не потребувала та не просила в нього допомоги. Також, представник позивача вказала, що положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України застосовується лише до живих спадкоємців, а оскільки [PERSON], якого позивач просить усунути від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON], помер [INFO] року, то із його смертю припинилась його здатність мати цивільні права та обов'язки. Крім того, вважає, що позов поданий позивачем з порушенням правил підсудності, так як підсудність справ про спадкування, окрім з приводу нерухомого майна, визначається за загальним правилом, тобто за місцезнаходженням відповідача. Заслухавши учасників процесу, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. При цьому слід враховувати, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Із свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO] року та актового запису про смерть від 04 березня 2014 року № 2 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, а її син [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 8, 36-37). З матеріалів спадкової справи № 73/2014, наданої приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу [PERSON] листом від 05 червня 2015 року № 193/01-16, слідує, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка, відповідач по справі, [PERSON], оформивши спадкові права на нерухоме майно, яке належало померлим батькам спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], а саме 01 жовтня 2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом НАВ 969654 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2854 га, свідоцтво про право на спадщину за законом НАВ 969655 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3598 га, свідоцтво про право на спадщину за законом НАВ 969656 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2854 га, свідоцтво про право на спадщину за законом НАВ 969657 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3598 га (а.с. 65-132). Також, з матеріалів спадкової справи № 25/2015, наданої тим же приватним нотаріусом листом від 05 червня 2015 року № 193/01-16, слідує, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка, позивач по справі, [PERSON] (а.с. 133-147). [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала [ADDRESS] із сином [PERSON] та внуком [PERSON] (син позивача [PERSON]), що не заперечується сторонами по справі. Судом встановлено, що [PERSON] статус інваліда будь-якої групи не мала, однак стаціонарно лікувалася з діагнозом «Гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз, цукровий діабет, ожиріння» в Шумській ЦРЛ Тернопільської області з 13 по 23 квітня 2009 року, з 19 червня по 01 липня 2009 року, з 11 по 20 липня 2009 року, з 26 жовтня по 05 листопада 2009 року, з 17 по 28 листопада 2009 року, з 12 по 21 грудня 2009 року, з 08 по 16 січня 2010 року, з 31 січня по 09 лютого 2010 року, з 05 по 17 червня 2010 року, з 10 по 23 жовтня 2010 року, з 13 по 22 квітня 2011 року та в Білогірській ЦРЛ Хмельницької області з 27 липня по 13 серпня 2009 року, з 29 жовтня по 12 листопада 2010 року, з 09 по 21 (день смерті) грудня 2011 року, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні оригіналами медичних карт стаціонарного хворого (історії хвороби) та амбулаторних карт (а.с. 161-177). Однак, із даних письмових документів не вбачається, що [PERSON], окрім періоду лікування в Білогірській ЦРЛ з 09 по 21 (день смерті) грудня 2011 року, перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду. Більше того, із записів лікарів у вказаній медичній документації слідує, що після кожного стаціонарного лікування [PERSON] мала задовільний стан та виписувалася з лікарні з поліпшенням здоров'я. При цьому жодних посилань на безпорадний стан [PERSON], неможливість себе обслуговувати та потребу у постійному сторонньому догляді у зазначених документах медичних установ немає. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про безпорадний стан [PERSON] позивачем не надано. Ці обставини фактично не заперечує сама позивач [PERSON], яка в судовому засіданні вказала, що [PERSON] не була в лежачому стані, важко ходила, але обходила себе та готувала їсти сама, а також підтверджуються показаннями наступних свідків. Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка лікар-терапевт, завідуюча терапевтичним відділенням Білогірської ЦРЛ [PERSON]., яка лікувала [PERSON], показала, що дійсно в [PERSON] було діагностовано ішемічну хворобу серця, цукровий діабет, серцеву недостатність, тиск за 200 мм, ожиріння ІІ ступеня. Зазначила, що при поступленні у терапевтичне відділення Білогірської ЦРЛ стан хворої [PERSON] був завжди тяжкий, її привозив якийсь хлопчик та відвідувала [PERSON], але в стані безпорадності [PERSON] не перебувала, оскільки сама себе обходила, могла приймати ліки. Вказала, що хвора [PERSON] в лежачому стані не перебувала, за виключенням останнього поступлення в Білогірську ЦРЛ незадовго до смерті, коли вона потрапила до реанімації, де і померла від ускладнень гіпертонії, а саме від крововиливу в мозок (інсульту). Зазначила, що [PERSON] постійно отримувала медикаментозне лікування та приймала препарати від тиску, важка робота їй була не підсильна, оскільки вона мала велику вагу тіла. Також, пояснила, що людина хвора на гіпертонію, цукровий діабет та ожиріння, як у випадку із хворою [PERSON], не є особою, яка перебуває в безпорадному стані. Також, допитана в судовому засіданні в якості свідка фельдшер ФАП с.Велика Боровиця Білогірського району [PERSON], пояснила, що в [PERSON] був високий тиск, так як мала ожиріння та цукровий діабет, тому вона часто давала їй ліки, відправляла у лікарню. Вказала, що [PERSON] допомагали дочка [PERSON] та внук [PERSON], а син [PERSON] не міг забезпечити їй належний догляд, оскільки був алкоголіком і не лікувався, фізичної сили до матері він не застосовував, не бив, синців у неї не було, з матері він не знущався, але завжди перебував в нетверезому стані та, зі слів [PERSON], кричав на неї, від чого в останньої піднімався тиск. Зазначила, що з точки зору лікаря, [PERSON] в безпорадному стані не перебувала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], рідна сестра [PERSON], також пояснила, що її сестра хворіла, однак в силу хвороби лежачою не була, сама займалась приготуванням їжі та виконувала легку хатню роботу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], брат [PERSON], пояснив, що мати [PERSON] мала високий тиск, вживала інсулін, їй постійно була потрібна стороння допомога, а саме посадити картоплю, принести води, однак їсти вона варила собі сама і лише виходила на город. Зазначив, що мати лежачою не була, але коли під час загострення хвороби її відправляли на лікування, то в автомобіль вона заходила із сторонньою допомогою сусідів. Що ж стосується тверджень позивача [PERSON] в позовній заяві про те, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], яка, на її думку, потребувала допомоги та просила таку допомогу в [PERSON], то суд, аналізуючи показання сторін та свідків, надані сторонами письмові документи, виходить із наступного. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що мати до [PERSON] за допомогою не зверталася, так як була переконана, що таке звернення ніякого результату не дасть («прохання буде марне»). Також пояснила, що [PERSON] не був фінансово спроможним утримувати матір, так як зловживав алкоголем і всі гроші, які інколи у нього були, витрачав на придбання алкогольних напоїв, хоча вона та брат [PERSON] пропонували йому лікуватися від алкогольної залежності. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], голова Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, з приводу надання допомоги [PERSON] пояснив, що [PERSON] з 2008 року проживав разом з матір'ю [PERSON] та племінником [PERSON] по [ADDRESS] Білогірського району Хмельницької області, по місцю проживання не працював, зловживав алкогольними напоями, доходів в нього не було, а матері [PERSON], яка хворіла на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу, допомагали син [PERSON] та дочка [PERSON] Зазначив, що [PERSON], коли не вживав алкогольні напої належно відносився до своєї матері і по мірі можливості допомагав останній по господарству. При цьому, пояснив, що [PERSON] отримувала орендну плату за земельну частку (пай) в сумі 1138 грн., а також пенсію, які витрачала на своє лікування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], рідна сестра [PERSON], з приводу надання допомоги [PERSON] пояснила, що [PERSON] матеріальної та моральної допомоги не надавав, оскільки ніде не працював, не мав ніякої роботи, крім того, у нього була заборгованість по виплаті аліментів, із тимчасових заробітків нічого в сім'ю не привозив, матері матеріально допомагав син [PERSON], а по господарству - внук [PERSON], який до того ж за пенсію самої [PERSON] купував останній ліки. При цьому, пояснила, що внук [PERSON] та син [PERSON] не працювали, а тому утримувалися та жили на пенсію [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], брат [PERSON], з приводу надання допомоги [PERSON] пояснив, що мати [PERSON] не зверталася до [PERSON] за допомогою, лише один раз попросила купити ліки і дала 200 гривень, які [PERSON] забрав, оскільки своїх грошей він не мав. Крім того, пояснив, що внук [PERSON], який також проживав із [PERSON], теж не працював, а тому частково жив з пенсії [PERSON], яка віддячувала йому за допомогу по господарству. Зазначив, що мати [PERSON] отримувала матеріальну допомогу особисто від нього, як сина, та дочки [PERSON] /позивача/, він також приїжджав раз в тиждень та допомагав їй по господарству. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], онук [PERSON], з приводу надання допомоги [PERSON] пояснив, що він особисто надавав посильну допомогу бабі [PERSON], а його дядько [PERSON], син [PERSON], останній не допомагав, ніде не працював, грошей не мав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], сусідка [PERSON], з приводу надання допомоги останній пояснила, що [PERSON] доходів не мав, оскільки не мав оплачуваної роботи, крім того, у нього була заборгованість з виплати аліментів, а матері [PERSON] допомагав інший син [PERSON] та внук [PERSON] Таким чином, дослідивши усі надані позивачем докази в їх сукупності, зокрема показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та матеріали справи, суд вважає, що факт умисного ухилення [PERSON] від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], прохання останньої про допомогу та можливість надання [PERSON] такої допомоги, позивачем в судовому засіданні не доведений. Не заслуговують на увагу і, виходячи з виключних умов ч. 5 ст. 1224 ЦК України, не можуть бути підставою для задоволення позову доводи позивача, що [PERSON] вчиняв сварки та застосовував фізичну силу до матері [PERSON], оскільки дані твердження належними доказами не підтверджуються, а навпаки спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні з цього приводу показали, що [PERSON] до матері [PERSON] фізичної сили не застосовував, а лише скандалив, коли перебував в стані алкогольного сп'яніння і сварки між ними виникали з приводу нарікання [PERSON] на зловживання [PERSON] алкогольними напоями. Крім того, з матеріалів перевірок по факту насильства в сім'ї, які були надані суду Білогірським РВ УМВС України в Хмельницькій області листом від 14 квітня 2015 року № 1/2102, не вбачається застосування [PERSON] фізичного насильства відносно матері [PERSON], судові рішення з цього приводу позивачем в позові не наведені та до справи не надані (а.с. 38, 50-63). Також, надані позивачем довідки Великоборовицької сільської ради Білогірського району від 24 лютого 2015 року № № 47-48, а також характеристика на померлого [PERSON] жодним чином не підтверджують необхідних умов, які визначені ч. 5 ст. 1224 ЦК України для усунення особи від права на спадкування за законом (а.с. 9-12). У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] перебувала в безпорадному стані, потребувала допомоги саме від свого сина [PERSON], а останній мав можливість її надати, проте свідомо ухилявся від обов'язку щодо її надання, а тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Разом з тим, суд вважає безпідставними посилання сторони відповідача про порушення судом правил підсудності розгляду справи з огляду на те, що згідно роз'яснень, даних у п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або його основної частини (ст. 114 ЦПК України), зокрема, позови про усунення від права на спадкування. Враховуючи, що позивач [PERSON] є інвалідом І групи (а.с. 6), то у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору з останньої не стягуються.

Outcome: dismissed