Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

02 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування вимог зазначив, що відповідачі завдали йому шкоди, здійснивши наїзд велосипедом на його автомобіль, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а він, в результаті пережитої стресової ситуації, перебував на амбулаторному лікуванні у Шепетівській ЦРЛ. Просив стягнути солідарно з відповідачів 4000 грн. витрат на відновлення автомобіля та 2682,67 грн. витрат потрачених на лікування. Ухвалою суду від 04 грудня 2015 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, запропоновано позивачу викласти обставини, якими обґрунтовує вимоги, зазначити докази на підтвердження цих обставин чи дані про наявність підстав для звільнення від доказування. 09 грудня 2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог. Звернувшись з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, свої вимоги обґрунтував тим, що 16 серпня 2015 року близько 18 години його син [PERSON], рухаючись на належному йому автомобілі [NUMBER], зїхав з проїжджої частини дороги в сторону плодового саду неподалік села Лозичне Шепетівського району та зупинив автомобіль. В цей час, [PERSON], керуючи велосипедом, рухався по дорозі в напрямку припаркованого автомобіля та перевозив пасажира. Підїхавши до автомобіля, [PERSON] здійснив наїзд на автомобіль, завдавши механічних пошкоджень у вигляді вмятини та потертості фарби довжиною 11 см. в центральній частині правих передніх дверей, потертості фарби довжиною 12 см. у вигляді полос, пошкодження лакофарбового покриття поблизу дзеркала заднього виду у вигляді потертості знизу до верху довжиною 35 см., подряпин лакофарбового покриття на автомобільному порозі під передніми правими дверима довжиною 4 та 2 см. Пошкодженням автомобіля йому завдано збитків в сумі 4000 грн., що складає вартість відновлювальних робіт. Крім того, в результаті пережитої стресової ситуації у звязку з пошкодженням автомобіля, перебував на амбулаторному лікуванні у Шепетівській ЦРЛ та затратив 2682 грн. 67 коп. на лікування. Вказуючи на те, що майнова шкода завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. В обгрунтування вимог зазначив, що 16 серпня 2015 року разом з дружиною та сином на власному автомобілі [NUMBER], під керуванням сина З, їхали в с. Лозичне Шепетівського району. На прохання дружини, якій стало погано, син зїхав з проїжджої частини дороги на ґрунтову дорогу в сторону плодового саду неподалік села та зупинився. Вони, з дружиною, вийшли на вулицю та відійшли в сторону, а син залишився біля автомобіля. Через незначний проміжок часу їх покликав син, і вони повернулися до автомобіля. Побачили пошкоджений автомобіль зі слідами вмятини на передніх правих дверях та подряпин, біля автомобіля на дорозі лежав велосипед, а поруч знаходилися [PERSON] та [PERSON] Син повідомив, що вказані хлопці їхали на велосипеді та наїхали на автомобіль, пошкодивши його. На його запитання [PERSON] та [PERSON] заперечили свою вину. Вони викликали працівників міліції, які, виїхавши на місце події, склали відповідну схему та опитали присутніх. У телефонному режимі син зясував, що вартість відновлювальних робіт складатиме близько 4000 грн. На його пропозицію [PERSON] та [PERSON] відмовилися відшкодувати завдану шкоду. В подальшому він звернувся до спеціалістів, взяв рахунок на виконання робіт, однак у добровільному порядку [PERSON] відмовився відшкодувати шкоду. В звязку з відмовою відповідача відшкодувати завдану шкоду, він перехвилювався та лікувався в Шепетівській ЦРЛ у невролога, понісши витрати на лікування. В судовому засіданні 18 грудня 2015 року відповідач [PERSON] позов не визнав. В обгрунтування заперечень зазначив, що дійсно 16 серпня 2015 року їхав з товаришем [PERSON] на велосипеді, він керував велосипедом, а [PERSON], як пасажир, знаходився на рамі велосипеда. Підїжджаючи до автомобіля, хотіли його обїхати, однак в цей час зламалася передня «вилка» у велосипеді, і вони впали біля передніх правих дверей автомобіля. Припускає, що при падінні з велосипеда міг зачепити автомобіль рукою, вважає, що велосипед не торкався до автомобіля, тому не міг завдати таких механічних ушкоджень. Просив у позові відмовити. В судовому засіданні 12 січня 2016 року позов визнав частково, погодився відшкодувати шкоду в сумі 4000 грн. за пошкоджений автомобіль. Заперечив щодо відшкодування витрат на лікування. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині відшкодування шкоди внаслідок пошкодження автомобіля. В решті позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведеного причинного звязку між завданою шкодою та перебуванням на лікуванні. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 серпня 2015 року близько 18 години на ґрунтовій дорозі біля плодового саду в с.Лозичне Шепетівського району Хмельницької області [PERSON], в порушення вимог підпункту «д» пункту 6.6. розділу 6 Правил дорожнього руху, керуючи велосипедом, на його рамі перевозив пасажира [PERSON] Підїжджаючи до припаркованого автомобіля [NUMBER], зламалася передня амортизаційна вилка велосипеда, від чого [PERSON] та [PERSON] впали на автомобіль, внаслідок чого завдали механічних пошкоджень автомобілю у вигляді вмятини та потертості фарби довжиною 11 см. в центральній частині правих передніх дверей, потертості фарби довжиною 12 см. у вигляді полос, пошкодження лакофарбового покриття поблизу дзеркала заднього виду у вигляді потертості знизу до верху довжиною 35 см., подряпин лакофарбового покриття на автомобільному порозі під передніми правими дверима довжиною 4 та 2 см. Викладений факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами висновку Шепетівського МВ УМВС України №3513 по зверненню [PERSON] від 16.08.2015 року з приводу пошкодження його майна. Так, 16 серпня 2015 року о 18.35 год. [PERSON] по телефону звернувся до Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області із заявою про те, що в с. Лозичне сталася дрібна ДТП. Протоколом огляду місця події від 16 серпня 2015 року у присутності понятих зафіксовано механічні ушкодження автомобіля [NUMBER], а саме пошкодження передніх правих пасажирських дверей у вигляді вмятини та потертості фарби довжиною 11см.в центральній частині, потертості фарби довжиною 12 см. у вигляді полос, пошкодження лакофарбового покриття поблизу дзеркала заднього виду у вигляді потертості знизу до верху довжиною 35 см., подряпин лакофарбового покриття на автомобільному порозі під передніми правими дверима довжиною 4 та 2 см. З письмових пояснень [PERSON], наданих 16 серпня 2015 року інспектору ВДАІ м. Шепетівки та району слідує, що останній вказав на [PERSON] та [PERSON], як на осіб, які 16 серпня 2015 року близько 18год. їхали на велосипеді та здійснили наїзд на належний йому автомобіль [NUMBER] та заподіяли автомобілю механічні пошкодження. З письмових пояснень [PERSON], наданих 16 серпня 2015 року інспектору ВДАІ слідує, що останній визнав, що разом із товаришем [PERSON] їхали на велосипеді. Під час обїзду автомобіля у велосипеді зламалась передня вилка, і він, разом з [PERSON], під час падіння пошкодили передні праві двері автомобіля марки «Hyundai Accent», чорного кольору. З письмових пояснень [PERSON], наданих 16 серпня 2015 року інспектору ВДАІ слідує, що останній визнав, що разом із товаришем [PERSON] їхали на велосипеді. Під час обїзду автомобіля у велосипеді зламалась передня вилка, і він, разом з [PERSON] під час падіння пошкодили передні праві двері автомобіля марки «Hyundai Accent», чорного кольору. З висновку, затвердженого 17 серпня 2015 року в.о. начальника Шепетівського МВ УМВС України [PERSON] слідує, що 16 серпня 2015 року о 18 год. 35 хв. в с. Лозичне Шепетівського району сталася дрібна ДТП. [PERSON] та [PERSON] рухались на велосипеді та намагалися обїхати автомобіль марки «Hyundai Accent», що належить [PERSON], однак у велосипеді зламалася передня вилка, тому вони впали та пошкодили двері автомобіля. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №665742, виданого Центр ДАІ 6801 м.Хмельницький УМВС України в Хмельницькій області, автомобіль марки «Hyundai Accent», типу седан-В легковий, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2013року випуску належить [PERSON]. Факт завдання механічних пошкоджень автомобілю підтверджено показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні. Свідок [PERSON] суду показав, що 16 серпня 2015 року близько 18 години разом з батьками [PERSON] та [PERSON] їхали в с. Лозичне на автомобілі марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER], яким він керував. Матері стало погано, і на її прохання він зїхав з автомобільної дороги на ґрунтову дорогу біля плодового саду і зупинився. Батьки пішли прогулятися, а він залишився біля автомобіля. Розмовляючи по телефону, відійшов в сторону, а коли побачив велосипедиста [PERSON], який перевозив на рамі велосипеда [PERSON], та намагався обїхати припаркований ним автомобіль, побіг до автомобіля. Він добіг до задніх дверей автомобіля, коли велосипедист та його пасажир впали на автомобіль. При цьому кермо велосипеда зачепило передні праві двері автомобіля, а металеве крило велосипеда та колесо, внаслідок тертя пошкодило фарбу на дверях. В результаті такого падіння автомобілю були завдані механічні ушкодження у вигляді вмятини на передніх правих пасажирських дверях, двох подряпин лакофарбового покриття та пошкодження фарби на порозі під дверима, а також пошкодження фарби на дзеркалі заднього виду. Зазначив, що бачив момент падіння, бо знаходився за 1 метр від автомобіля. Свідок [PERSON] суду показала, що 16 серпня 2015 року разом з сімєю їхали в с. Лозичне. За кермом був син, не доїжджаючи до села, їй стало погано і вона попросила зупинити автомобіль. Син зїхав з дороги на ґрунтову дорогу біля плодового саду, і вони з чоловіком відійшли. Їх покликав син, вони повернулися до автомобіля та побачили посередині передніх пасажирських дверей автомобіля вмятину, подряпини, пошкодження лакофарбового покриття біля ручки дверей та дзеркала, на порозі внизу дверей. Велосипед лежав на землі біля автомобіля, [PERSON] та [PERSON] стояли біля автомобіля та заперечували свою вину. Вони викликали працівників міліції. Свідок [PERSON] суду показав, що 16 серпня 2015 року близько 18 години їхав як пасажир на рамі велосипеда, яким керував [PERSON] Побачивши припаркований автомобіль марки «Hyundai Accent», вони намагалися його обїхати з правої сторони, однак в цей час зламалась передня вилка, її вигнуло на бік, і вони з [PERSON] впали обличчям на землю біля автомобіля. Припускає, що при падінні вони могли зачепити автомобіль рукою. Вказав, що його вага складає близько 80 кг, визнав, що на велосипеді заборонено перевозити пасажирів, і що рама велосипеда не розрахована на те, щоб на ній перевозити таку вагу. Підтвердив показання свідка [PERSON] про те, що намагаючись обїхати автомобіль, разом із [PERSON] вголос висловлювали свої побоювання вчинити наїзд на автомобіль. Суд не приймає до уваги показання вказаного свідка в тій частині, що внаслідок падіння з велосипеда не було завдано механічних ушкоджень автомобілю, оскільки такі спростовуються матеріалами висновку Шепетівського МВ УМВС України №3513 по зверненню [PERSON], поясненнями позивача [PERSON] та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] щодо механізму заподіяння механічних ушкоджень автомобілю. Відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, з наступними змінами та доповненнями, Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. (п.п.1.3,1.4,1.5) Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9). Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення, зокрема: велосипед транспортний засіб, крім інвалідних колясок, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому; велосипедист особа, яка керує велосипедом (п.1.10) Пункт 6.6 розділу 6 Вимоги до велосипедистів ПДР містить положення, що забороняється велосипедисту під час руху на велосипедах по дорозі, в т.ч. перевозити пасажирів на велосипеді (за винятком дітей до 7 років, які перевозяться на додатковому сидінні, обладнаному надійно закріпленими підніжками (п.п.«д»). Згідно п.6.7. Велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу. Таким чином [PERSON], керуючи велосипедом, в порушення п.п.«д» п.6.6 ПДР, перевозив на рамі велосипеда пасажира, що не передбачено технічними характеристиками велосипеда, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль при падінні велосипеда через його поломку. Внаслідок контакту велосипеда із автомобілем, останній отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля завдано майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, відповідно до ст. 22 ЦК України. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України (зараз ст. ст. 1166, 1167 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно акту про виконання робіт від 26 серпня 2015 року, ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] виконав роботи по відновленню пошкодженого автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску, а саме: підготовка та фарбування передніх правих дверей, вартістю 2200 грн., підготовка та фарбування правого порогу, вартістю 1800 грн. Загальна вартістю відновлювальних робіт склала 4000 грн. Відповідач [PERSON] погодився із вартістю відновлювального ремонту, встановленого за актом виконаних робіт, вважаючи такий доказ належним. Виходячи з характеру діяння відповідача, який заподіяв шкоду позивачу, внаслідок порушення Правил дорожнього руху, відсутності даних, що шкоди завдано не з вини відповідача, позов в частині відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля підлягає задоволенню. Позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок витрачання коштів на лікування в сумі 2682,67 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до копії листка непрацездатності серії АГЦ №184081 [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні у Шепетівській ЦРЛ з 21 серпня 2015 року по 28 серпня 2015 року. Як слідує з даних епікризу, наданого позивачем, при поступленні до лікарні [PERSON] скаржився на головний біль, головокружіння, нудоту, шат кість при ході, шум в голові, тривогу, дратівливість, поганий сон. Хворіє тривалий час, періодично лікується. Госпіталізований після стресової ситуації. Діагноз Осн: Дисциркуляторна енцефалопатія П-ст. з вестибулопатією, вираженим антено-невротичним синдромом. З даних епікризу не слідує, що госпіталізація [PERSON] відбулася у звязку з перенесенням стресу, внаслідок пошкодження автомобіля 16 серпня 2015 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] вказав, що стрес, внаслідок якого він перебував на лікуванні, він отримав після того, як відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати йому шкоду, завдану пошкодженням автомобіля. Враховуючи те, що згідно епікризу позивач хворіє тривалий час та періодично лікується, 21 серпня 2015 року звернувся у лікарню, у звязку з отриманням стресу внаслідок відмови відповідача у добровільному порядку відшкодувати шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, а не у звязку з пошкодженням автомобіля 16 серпня 2015 року, безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями відповідача, внаслідок яких пошкоджено автомобіль позивача та понесенням витрат на лікування відсутній, підстав для відшкодування таких витрат не має, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позов на суму 6682,67 грн. та сплачено 487,20 грн. судового збору. Позов задоволено частково у сумі 4000 грн, тобто на 59,86% (4000 грн: 6682,67 грн. х 100%). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 291,63 грн (487,20 грн : 100% х 59,86%)

Outcome: partial