Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

02 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 16 березня 2013 року до 22 травня 2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві зазначає, що відповідач є особою з регулярним доходом, не хворіє хронічними хворобами, а тому просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму з моменту подачі позову до досягнення [PERSON] трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши до канцелярії суду заяву, щодо розгляду справи без її участі та участі її представника, згідно чинного законодавства (а.с.50). Відповідач та його представник в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечували, відповідач суду пояснив, що від шлюбу з позивачем він має сина, який проживає з позивачем. Відповідач сплачує їй аліменти на утримання сина відповідно до умов договору про участь у вихованні та утриманні дитини, укладений між [PERSON], та [PERSON], 04 листопада 2015 року (а.с.7). Відповідач підтримав заперечення на позовну заяву, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 31-33) зазначивши, що після народження дитини, позивач стала занадто емоційна, неврівноваженою, часто влаштовувала сварки. Під час подружнього життя так і після позивач ображала його нецензурною лайкою, застосовувала фізичне насильство. Все це відбувалось при синові, що негативно впливало на психологічний стан дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON], повідомили, що поведінка позивача [PERSON], під час подружнього життя з відповідачем та після розірвання шлюбу, є негідною. Зазначивши, що позивач приділяє мало уваги сину та його вихованню, з відповідачем дуже часто виникали сварки, позивач не бажала підтримувати дружні стосунки з родиною відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних встановлених в судовому засіданні обставин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2013 року який за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2015 року розірвано (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 5). 04 листопада 2015 року [PERSON], та [PERSON], уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до п.8 батько зобов'язаний щомісячно сплачувати матері кошти на утримання (аліменти) дитину в розмірі 5000 (п'яти тисяч гривень до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, п. 9 договору передбачено, у разі відвідування дитиною навчального закладу, в тому числі приватного, батько зобов'язаний щомісячно приймати участь у сплачуванні коштів у розмірі до 1200 (одна тисяча двісті гривень). У випадку, якщо відвідування навчального закладу коштує більше 1200 (одна тисяча двісті гривень) на місяць, сторони домовляються окремо щодо участі у сплачуванні в цивільному порядку. Виконання відповідачем умови договору, щодо сплати аліментів на утримання сина, підтверджується випискою по банківським картам за період з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року (а.с.53-54). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач негідно поводилась у шлюбних відносинах, що виключає її право на утримання відповідачем, відповідно до п.5 ст.75 СК України право на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах. Даний факт підтверджується як поясненнями, наданими в судовому засіданні сторонами і свідками, так і матеріалами справи. Так, згідно із висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 374 від 30 січня 2014 року тілесні ушкодження [PERSON], перелічені у висновку, відносяться до легкого ступеня тяжкості, заподіяні твердими предметами, можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути нігті людини, можливо в строк та при обставинах, вказаних обстеженим (а.с. 29). Як пояснив в судовому засіданні відповідач, 29 січня 2014 року між ними сталася сварка із застосуванням фізичної сили позивачем відносно відповідача, в результаті чого відповідачу завдані легкі тілесні ушкодження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed