Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

03 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], вони спільно побудували житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Центральна, 97 в с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області. 23 листопада 2015 року [PERSON] помер, заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Спадщину після його смерті своєчасно прийняла позивач [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є також його діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на спадщину не претендують. До складу спадкового майна входить вказаний вище житловий будинок, на який позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність на будинковолодіння правовстановлюючих документів і позасудовим порядком вирішити це питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 97 в с. Ворокомле Камінь-Каширського району та належав покійному [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали заяви, в яких також просять справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 60, 70 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Центральна, 97 в с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області. Решта будинковолодіння належить позивачу на праві спільної сумісної власності. Загальна площа вказаного житлового будинку становить 86,9 кв.м. 23 листопада 2015 року [PERSON] помер. Заповіту не залишив. Спадщину після його смерті своєчасно, у визначений законом строк прийняла його дружина [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом являються діти покійного відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] однак вони на спадкове майно не претендують та не заперечують щодо визнання права власності на нього за позивачем. Зазначене підтверджується дослідженими судом свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ №148540 від 25.11.1968 року, свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №180220 від 23.11.2015 року, повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області №368/02-14 від 15.06.2017 року, довідкою Ворокомлівської сільської ради Камінь-Каширського району №1112 від 16.06.2017 року, витягом з погосподарської книги №1 за 2016-2020 роки Ворокомлівської сільської ради Камінь-Каширського району, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 97 вул. Центральна, села Ворокомле виготовлений за станом на 22.06.2017 року, копією спадкової справи №124/2017 до майна померлого [PERSON], повідомлення КП «Волинське обласне БТІ» № 1474 від 12.07.2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за законом та співвласником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул. Центральна, 97 в с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області, фактично набула на нього право власності. На даний час право власності на це майно ніким не оспорюється, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказане будинковолодіння за позивачем.

Outcome: approved