Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

03.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа МВ ДМС України в Донецькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору довічного утримання він є власником квартири № 115 у будинку № 12 по бул. Краматорському у м. Краматорську Донецької області. У належній йому квартирі окрім нього зареєстровані також: його донька [PERSON], онука [PERSON], онук [PERSON], син [PERSON], які є відповідачами по справі і які у належній йому квартирі не мешкають більш ніж один рік у звязку з тим, що вони виїхали за кордон. Враховуючи зазначене просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №115 у будинку №12 по бул.Краматорському у м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяви, у яких підтримали позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували та просили суд розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору довічного утримання від 14.10.1997 р., посвідченого завідуючою Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] за №1-5829, зареєстрованого у Краматорському міському БТІ за №388, [PERSON] є власником квартири № 115 у будинку № 12 по бул. Краматорському у м. Краматорську Донецької області. (а.с. 5-6) Згідно довідки КО «ЖБК» від 16.11.2015 р. за адресою: м. Краматорськ, бул. Краматорський, 12/115 зареєстровані [PERSON] (позивач по справі), його донька [PERSON], онука [PERSON], онук [PERSON], син [PERSON] (відповідачі по справі). (а.с.7) Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідачі по справі є членами сімї позивача за кровним спорідненням. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідачів по справі виникло право користування квартирою №115 у будинку №12 по бул.Краматорському у м. Краматорськ, який належить на праві власності [PERSON], з тих підстав, що вони є членами його сімї і які постійно мешкали разом із ним. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сімї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між [PERSON] та відповідачами була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати відповідачами права на проживання у квартирі позивача, а ні ж їх відсутність без поважних причин понад один рік. З акту про не проживання вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: м. Краматорськ, бул. Краматорський, 12/115, але не проживають за вказаною адресою з червня 2011 р. (а.с.9) Таким чином, суд вважає, що вимога [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №115 у будинку №12 по бул.Краматорському у м. Краматорськ Донецької області підлягає задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день звернення особи на підставі: -заяви особи або її законного представника; -судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; -свідоцтва про смерть; -паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; -інших документів, які свідчать про припинення: -підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; -підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; -підстав на право користування житловим приміщенням. Тобто зняття з реєстрації місця проживання особи не є компетенцією суду, а підставою для зняття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, що є підставою у відмові в задоволенні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: partial