overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

03.11.2015 року ПАТ «Акцент-банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12049,32 грн. та 1218 грн. судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №AN5QRM97900396 від 25.12.2012 року, ПАТ «Акцент-банк» надало [PERSON] кредит в сумі 12049,32 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 04.08.2015 року становить 12049,32 грн. і складається з наступних сум: 4159,81 грн. заборгованість за кредитом; 2,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 998,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 5838,38 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 549,97 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1218 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.12.2012 року між ПАТ «Акцент-банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.5-12. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ «Акцент-банк» по кредитному договору в розмірі 12049,32 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 4159,81 грн. заборгованість за кредитом; 2,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 998,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 5838,38 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 549,97 грн. штраф (процентна складова), - а.с.4. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12049,32 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 1218 грн. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

03.11.2015 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 29.08.2006 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач [PERSON] своєї згоди на розірвання шлюбу в органах РАЦС не дає, що змусило її звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, від її представника [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності позивача та повне підтримання позовних вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 215. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України. В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

03.11.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 25.09.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися через втрату взаєморозуміння, між ними часто виникають сварки, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує\~ (а.с. 9,10 \~ \~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~\~25.09.2010 року, про що Довгинцівським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 487 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюбу). В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька [PERSON], 16.01.2013 (а.с.6 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини і його слід розірвати. Відповідно до ст. ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач в своїй заяві не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй\~ прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

03.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, у якому просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Юрієвичем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №658, та після розірвання шлюбу визначити її подальше прізвище «Миронюк». В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що спільних дітей сторони не мають, додатково позивач посилаючись на те, що сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства в травні 2011 року через те, що подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, а також під час перебування у шлюбі відповідач [PERSON] був не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, через що притаманні подружжю почуття було страчено, просила позов задовольнити. Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявами про вирішення справи за їх відсутності, відповідно до поданих заяв позивач заявлені вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач вказані вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи та проаналізувавши її обставини, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ЖД №241320 у відповідності до якого шлюб між сторонами було зареєстровано 08 серпня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №658. Згідно пояснень позивача, що не були спростовані та не заперечувались відповідачем, сторони, припинили спільне проживання та будь-які притаманні подружжю відносини з травня 2011 року. При цьому суд враховує, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, примиритися не бажають, в звязку з чим сімю зберегти немає можливості, а тому суд за вимогою позивача та згодою відповідача розриває шлюб. Розриваючи шлюб між сторонами, суд, виходячи з бажання позивача [PERSON]та приписів ст. 113 СК України, визначає прізвище після розірвання шлюбу «Миронюк». Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, так з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним за розгляд вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

03.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідач позов визнала, при цьому повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 04.04.2009 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], 2011 року народження. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З травня 2013 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

03.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 23.09.2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, про що є актовий запис № 421, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відповідач позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року, про що є актовий запис № 421, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачем Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

03.11.2015 року Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 17.08.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 260. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя, розвязання побутово-сімейних проблем. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 215 року. Також позивач вважає, що примирення є неможливим. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, а також зазначила, що не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Письмових заперечень проти позову суду не надав. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.08.2004 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 260. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами, сімя розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини припинені, примирення між ними не можливе. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

03.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його сина (а.с. 18). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 189 (а.с. 5). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач не хворіє на хронічні захворювання, працездатний, працює, має постійний заробіток, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

03.11.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 29.09.2012 року відділом ДРАЦС Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за №52. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що у шлюбі прожили три роки. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з жовтня 2015 року, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що між ними почалися сварки, образи, зникли порозуміння та любов. Відповідач не допомагає їй по господарству, не приймає участі у вихованні дитини. На теперішній час сім'ю зберегти не можливо, оскільки вона не бажає підтримувати з відповідачем шлюбні відносини та жити разом з ним, тому строк на примирення просить не надавати. Спору про місце проживання дитини не мають, дитина залишається проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвище. Відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 29.09.2012 року відділом ДРАЦС Любашівського районного управління юстиції Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис за №52. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/. Від шлюбу подружжя мають дочку - [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис за №22 /а.с.9/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, шлюбні відносини ними припиненні з жовтня 2015 року, шлюб носить формальний характер, сторони наполягають на розірвання шлюбу, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

03.11.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. 04.11.2015 року по справі було відкрито провадження і призначено справу до судового розгляду. 18.02.2016 року від позивача надійшла письмова заява, в якій вона просить суд залишити без розгляду її позовну заяву до [PERSON] і одночасно повернути сплачений нею судовий збір у розмірі 1157,50 грн. В судове засідання позивач не з'явилася. Відповідач також не з'явився в судове засідання для розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки і не надавши суду жодних заяв. Про час, дату та місце розгляду справи всі її учасники були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи зазначену норму, суд має задовольнити клопотання позивача і залишити позов [PERSON] до [PERSON] без розгляду. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Таким чином, сплачена сума судового збору не повертається у випадку залишення позовної заяви без розгляду за заявою (клопотанням) позивача. Отже в задоволенні заяви [PERSON] в частині повернення їй судового збору у розмірі 1157,50 грн. слід відмовити.

Outcome: partial