Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

02.09.2020 року [PERSON] та [PERSON] подали адресовану суду свою спільну заяву про розірвання шлюбу, вказуючи, що протягом тривалого часу вони припинили проживати однією сім`єю та вести спільне господарство, що подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам кожного з них, та що вони досягли письмової згоди, яка посвідчена нотаріально 28.08.2020 року, про визначення місця проживання дитини та здійснення батьківських прав стосовно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; та про сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 20.10.2020 року. 20 жовтня 2020 року у зв`язку із знаходженням судді Кузнецової В.В. на лікарняному судове засідання відкладене на 23.11.2020 року. Заявники просили розглянути дану справу без їх участі, про що подали адресовані суду свої письмові заяви, в яких зазначили, що просять розірвати шлюб між ними. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Заявники зареєстрували шлюб 06 вересня 2002 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1017. Від шлюбу заявники мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначають заявники в своїй заяві, їх сумісне життя не склалося в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між ними, тому протягом тривалого часу вони припинили проживати однією сім`єю та вести спільне господарство, а їх син залишився проживати з матір`ю. В цій заяві заявники також вказують, що вважають збереження їх шлюбу недоцільним, та що подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам кожного з них. Крім того, заявники надали суду копію укладеного між ними 28 серпня 2020 року договору про участь у вихованні та утриманні дитини, в якому досягнуто згоди між батьками про проживання, виховання дитини, в якому визначили, що їх син буде проживати з матір`ю, визначили порядок і спосіб участі батька, який буде проживати окремо, у забезпеченні умов життя сина, та визначили порядок і спосіб здійснення батьком права на особисте виховання дитини. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини припинені остаточно. Подальше сімейне життя чоловіка і дружини, і збереження родини стали неможливими, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що у відповідності зі ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя заявників та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved