Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

03 січня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовується тим, що 07.06.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Живачівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. В даний час вона звернулась з позовом про розірвання шлюбу та бажає, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання сина. Позивач не працює і їй одній тяжко матеріально утримувати себе та сина, оскільки отримує щомісячно допомогу до виповнення дитиною трьохрічного віку по 860 грн. Відповідач офіційного місця праці не має, підзаробляє і має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Однак подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, повністю підтримала позовні вимоги та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. Був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується особистим підписом [PERSON] в розписках про одержання повістки про виклик до суду. Про причини неявки [PERSON] суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають\~ задоволенню. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-НМ №159607 від 07.06.2016 року сторони зареєстрували шлюб 07.06.2016 року (а.с. 3). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 328446 від 28.12.2016 року батьками [PERSON], [INFO], є сторони (а.с. 4). Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов № 677 від 26.12.2018 року встановлено, що [PERSON], одружена, проте чоловік в даний час в сімї не проживає, має на утриманні неповнолітню дитину за якою здійснює догляд. Склад сімї: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] мати, [PERSON], [INFO] брат, [PERSON], [INFO] - бабуся (а.с. 5). Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~). Частиною 2\~статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та\~СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», станом на 2019 рік установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Положеннями\~ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком до 6 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто обов'язок щодо утримання дітей покладений не лише на батька, а й на матір. Отже, суд знаходить підстави для присудження аліментів із відповідача. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем визнано розмір позовних вимог, стан здоровя дитини та відповідача, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини віком\~ до 6 років, який становить на даний момент 1626 грн. Обовязок утримувати дітей покладено на обох батьків. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved