Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

04.02.2021 [PERSON] звернувся до суду із позовом до Зміївської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області в особі Зміївської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просив встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем - батьком [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , на 57/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він народився [INFO] у с. Тумак Зеленгинського району Астраханської області. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які приблизно у 1962 році переїхали на постійне проживання до Харківської області. У 1968 році батьки розлучились. Після розірвання шлюбу мати [PERSON] повернулась на постійне проживання до Астраханської області, батько разом із позивачем залишилися проживати у с. Левківка Зміївського району Харківської області. У період з 1985 року по [INFO] батько [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час подружнього життя, батько разом з дружиною [PERSON] побудував житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 03.12.1991 на ім`я батька було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок, згідно рішення виконкому Готвальдівської районної Ради народних депутатів № 537 від 20.12.1988. 31.12.1992 на ім`я дружини батька [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частину, реєстр № 1-230, яке було зареєстровано в книзі № 1, реєстровий номер № 65 від 05.12.1991. У 1994 році між батьком [PERSON] та його дружиною [PERSON] виник спір про поділ належного їм у рівних частках будинку в натурі. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.09.1994 проведено реальний розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та визнано право власності за [PERSON] - на 43/100 частини цього будинку; за [PERSON] - на 57/100 частин спірного житла. Таким чином, батько [PERSON] - [PERSON] був власником 57/100 частини житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , помер. Згідно довідки № 54 від 15.01.2021 виданої відділом реєстраційних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав по день своєї смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Крім [PERSON] на момент його смерті за вказаною адресою більше ніхто не був зареєстрований. Місцем реєстрації та проживання [PERSON] був будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя батька у позивача з ним були добрі, родинні стосунки батька та сина. [PERSON] піклувався про батька, надавав йому необхідне харчування, лікування, забезпечував його належним доглядом та допомогою, але проживав окремо від нього. Однак, у січні 2017 року за станом здоров`я [PERSON] став потребувати постійного стороннього догляду, а тому позивач став постійно, фактично, без реєстрації проживати разом з батьком в будинку останнього за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з січня 2017 року та станом на день смерті - [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , постійно мешкали разом. Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] позивач не звертався до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, оскільки вважав, що його фактичне, постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини свідчить про те, що він прийняв спадщину. У вказаний строк [PERSON] також не заявив про відмову від спадщини. Позивач зазначає, що є спадкоємцем майна померлого [INFO] батька [PERSON] за законом. 21.01.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. №8/01-16 від 21.01.2021 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, у зв`язку з необхідністю надання документів, що підтверджують факт прийняття ним спадщини після смерті батька. За таких обставин, позивач вважає, що наявні підстави для встановлення факту його, постійного проживання разом зі спадкодавцем - батьком [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини [INFO] в будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , зазначає, що не має змоги відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2021 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами у справі. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Тумакською селищною радою Зеленгинського району Астраханської області 13.09.1958 (а.с. 12). У 1968 році [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали. У період з 1985 року по 19 квітня 1995 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - копія Свідоцва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис № 115 (а.с. 13). На підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого Виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради народних Депутатів на підставі рішення виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів № 537 від 20.12.1988, про що зроблено запис в реєстраційну книгу № 1 під реєстровим № 65 від 05.12.1991, [PERSON] був власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). 31.01.1992 [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , під реєстровим № 1-230 (а.с. 14). На підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 вересня 1994 року проведено реальний розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] та визнано право власності за [PERSON] - на 43/100 частини будинку; за [PERSON] - на 57/100 частин будинку (а.с.15-16). [INFO] помер [PERSON] в с. Левківка Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 32 (а.с. 16). Із копії листа приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. № 8/01-16 від 21.01.2021 на адресу [PERSON] вбачається, що позивачу надано роз`яснення про необхідність для оформлення спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , надати документальне підтвердження факту прийняття спадщини, а у разі відсутності необхідних документів рекомендовано звернутися за захистом своїх спадкових прав до суду. (а. с. 19). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на момент смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою на день його смерті ніхто крім нього зареєстрований не був (а.с. 18). Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 29 березня 1999 року Зміївським РВ УМВС України в Харківській області, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] (а.с. 9-10). З даних акта обстеження домоволодіння [ADDRESS] від 13.03.2017 від, складеного депутатом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області Харіним В.В. в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав без реєстрації син померлого [INFO] [PERSON] - [PERSON] , який здійснював догляд за хворим батьком та вів спільне господарство, обробляв земельну ділянку (а.с. 20). Відповідно до даних акта обстеження домоволодіння [ADDRESS] від 23.11.2020, складеного депутатом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області Таран Л.В. в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав без реєстрації з січня 2017 року і по день смерті [INFO] [PERSON] - син померлого [PERSON] , який здійснював догляд за хворим батьком та вів спільне господарство, обробляв земельну ділянку. [PERSON] станом на день складання акту продовжує проживати в зазначеному домоволодінні (а.с. 21). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття1270 ЦК України). Таким чином, обставинами, які підлягають встановленню та доказуванню у даній справі, є встановлення кола спадкоємців та наявність підстав для переходу права власності в порядку спадкування. Згідно роз`яснень наданих в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої статті 3 Сімейного кодексу України). Суд зазначає, що позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами доведено факт його постійного проживання разом із батьком [PERSON] станом на день його смерті [INFO] : [ADDRESS] . Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України). За інформацією приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. від 19.02.2021 № 34/01-16 після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , із заявами про прийняття або відмову від спадщини до приватного нотаріуса Лещенко Л.В. ніхто не звертався. Спадкова справа не заведена (а.с. 37). Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого Виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів № 537 від 20.12.1988, про що зроблено запис в реєстраційну книгу № 1 під реєстровим № 65 від 05.12.1991, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 вересня 1994 року та листа КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації, містобудування та архітектури» Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 10.02.2021 № 1061, [PERSON] належить 57/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14, 15-16, 29). Отже, [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається таким, що фактично прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] , у вигляді 57/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Проте, у позивача наявні складнощі у зв`язку з викладеними вище обставинами в оформленні спадкових прав. З огляду на викладене, враховуючи, що судом встановлені факти постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем - батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на 57/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] за законом. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved