Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

02 квітня 2018 року представник заявника [PERSON] - [PERSON], заінтересована особа: [PERSON], Приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Білашенко Людмила Володимирівна звернулась до Деснянського районного суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Вимоги заяви обґрунтовано наступним. [INFO] помер батько заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Глинської сільської ради Роменського району Сумської області 19.02.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2724 га, розташованої на території Сулимівської сільської ради Роменського району Сумської області. Дана земельна ділянка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Роменською райдержадміністрацією 05.11.2007 року. Спадкоємцями на все майно померлого за законом є син померлого - [PERSON] (заявник), та [PERSON] (донька померлого). Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються її свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим сіль ЗАГС с. Сулими Роменського району Сумської області 29.12.1962 року. Факт зміни дівочого прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. виданим Сулимівською сільською радою Роменського району Сумської області 27.01.1985 року. Також за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 30.12.2016 року секретарем Глинської сільської ради Савченко А.С., зареєстрованим в реєстрі за № 218. за яким розділив своє майно між донькою [PERSON] та сином [PERSON] [PERSON] у шестимісячний термін після смерті батька звернулася до, приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В. з заявою про відкриття спадкової справи (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51380637 від 27.03.2018 року). З метою розподілу спадкового майна порівну між собою [PERSON] та [PERSON] подали приватному нотаріусу Білашенко Л.В. заяви про відмову від спадщини за заповітом і тому на даний час відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом І черги, як діти спадкодавця. В свою чергу, оформити спадщину за законом на спадкове майно, яке належало батьку, заявник не може, оскільки не підтверджуються родинні відносини між ним та померлим, у зв'язку із тим, що у свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER], повторно виданим відділом ЗАГС Роменського райвиконкому Сумської області від 11.10.1977 року, їх прізвища російською мовою зазначено як «[PERSON]», як в подальшому й зазначено у паспорті заявника, а у свідоцтві про смерть батька його прізвище зазначено як «[PERSON]». Помилка в написанні прізвища в одній літері виникла в результаті довільного перекладу прізвища з російської мови органами, які мають компетенцію на видачу документів. Провести зміну прізвища на «[PERSON]» заявник не має можливості, оскільки прізвище його дружини та дітей - «[PERSON]», а також йому видавалися правовстановлюючі документи за його прізвищем -«[PERSON]». Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право на реалізацію його спадкових прав. Отже, єдиним правовим способом поновлення порушеного права, є звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між заявником та його батьком [PERSON]. Підтвердженням факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є наявність заповіту, відповідність записів у свідоцтві про його народження, запису у свідоцтві про смерть, в яких збігається його ім'я та по батькові - «[PERSON]», дані про батька, різниця в написанні прізвища є незначною. На підставі викладеного просять суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження (а.с.17). В судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в заяві. Заінтересована особа - [PERSON] до судового засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Подала заяву, відповідно до якої проти задоволення заявлених вимог не заперечувала, просила розглядати справу у її відсутності (а.с.24). Заінтересована особа - приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Білашенко Людмила Володимирівна до судового засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Подала заяву відповідно до якої заперечень щодо встановлення факту, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який помер [INFO] вона не має, при розгляді справи покладається на розсуд суду і просить справу розглядати без її участі (а.с.22). Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом об'єктивно встановлено наступне. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Глинської сільської ради Роменського району Сумської області, [INFO] помер [PERSON], у віці [INFO], про що 19 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис №04 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки площею 0,1507 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] виданого державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Селезньовою Т.О. 20.12.2016 р. та земельної ділянки площею 3,1217 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] виданого державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Селезньовою Т.О. 20.12.2016 р. Земельна ділянка, загальною площею 3,2724 га, розташованої на території Сулимівської сільської ради Роменського району Сумської області належала померлому на підставі Државного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Роменською райдержадміністрацією 05.11.2007 р. (а.с.14). Спадкоємцями на все майно померлого за законом є син померлого - заявник [PERSON] та донька померлого - заінтересована особа [PERSON]. Крім того, за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 30.12.2016 р., секретарем Глинської сільської ради Савченко А.С., зареєстрованим в реєстрі за № 218. за яким розділив своє майно між донькою [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.11). Як встановлено судом та підтверджується наданими суду поясненнями заявника, у відповідності до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51380637 від 27.03.2018 р., [PERSON] у шестимісячний термін після смерті батька [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В. з заявою про відкриття спадкової справи (а.с.13). З метою розподілу спадкового майна порівну між собою заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] подали приватному нотаріусу Білашенко Л.В. заяви про відмову від спадщини за заповітом і тому на даний час відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом І черги, як діти спадкодавця. В свою чергу, оформити спадщину за законом на спадкове майно, яке належало батьку [PERSON], заявник [PERSON] не може, оскільки не підтверджуються родинні відносини між ним та померлим, у зв'язку із тим, що у свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим повторно відділом ЗАГС Роменського райвиконкому Сумської області від 11.10.1977 року, їх прізвища російською мовою зазначено як «[PERSON]», як в подальшому й зазначено у паспорті заявника серії [NUMBER], а у свідоцтві про смерть батька його прізвище зазначено як «[PERSON]». (а.с.4,8,9) Помилка в написанні прізвища в одній літері виникла в результаті довільного перекладу прізвища з російської мови органами, які мають компетенцію на видачу документів. Провести зміну прізвища на «[PERSON]» заявник не має можливості, оскільки прізвище його дружини та дітей - «[PERSON]», а також йому видавалися правовстановлюючі документи за його прізвищем -«[PERSON]». Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право на реалізацію його спадкових прав. У відповідності до Висновку експертного дослідження за результатами проведення лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження від 27.06.2018 р. №10419/10420/18-39 - запис прізвища «[PERSON]» у копії свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], виданого 19.021.2018 (бланк серії [NUMBER]), та записи прізвища «[PERSON]» у копіях: довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] від 18.05.1998, першої та другої сторінок паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого 11.10.1977, - є ідентичними (а.с.45-47). Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб'єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника тощо. Отже, факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] підтверджуєтьсявстановленими в судовому засіданні обставинами справи та зібраними по справі доказами. Юридичне значення для заявника має факт родинних відносин між ним та його батьком. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником права на спадщину є визнання факту родинних відносин і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved