Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

03.10.2017р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 16 вересня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. У звязку із початком збройного конфлікту на сході України вони вимушені були виїхати з м. Оленівка до м. Краматорська Донецької області. Після переїзду відносини з чоловіком погіршилися, він почав проявляти неповагу та байдужість до неї. 20 серпня 2017 року відповідач примусив позивачку залишити їх спільну орендовану квартиру. З того часу вони стали проживати окремо, вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивачка не згодна. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 13.10.2017 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю чотири місяці, провадження по справі було зупинено. Ухвалою суду від 13.02.2018 року провадження у справі було поновлено, у звязку з тим, що строк для примирення сплинув, та справу призначено до розгляду. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що сторони одружилися 16 вересня 2005 рокута зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецьк (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 12) Ухвалою Краматорського міського суду від 13.10.2017 року сторонам був наданий строк для примирення тривалістю чотири місяці. (а.с. 20). Після спливу строку для примирення позивачка категорично наполягала на задоволенні своїх позовних вимогах. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, Судом були застосовані заходи щодо примирення подружжя та збереження родин та надано сторонам строк для примирення, однак сторони не налагодили свої взаємовідносини та не примирилися. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сімї є неможливе та суперечить інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved