Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

04.02.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою вул. Гоголя, 61 м. Охтирка Сумської області. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку за адресою вул. Гоголя, 61 м. Охтирка Сумської області. В даному будинку зареєстрований [PERSON], який в період часу з 05.09.2012 р. по даний час вже більше, ніж один календарний рік, жодного дня не проживав у домоволодінні по вул.. Гоголя, 61 м. Охтирка, не зявляється в ньому, не проявляє жодного інтересу, а тим більше не оплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла, проведенні поточних чи капітальних ремонтів. Реєстрація відповідача у вказаному будинку строює перешкоди щодо вільного володіння та розпорядження майном, створює великі незручності. Крім того, при оформленні субсидії та оплаті комунальних послуг, вона (позивачка) зобовязана декларувати доходи [PERSON], якого вона взагалі ніколи не бачила, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому\~ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, справа розглядається в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно\~ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2\~ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За змістом\~ст. 156 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 61 по вул. Гоголя м. Охтирка Сумської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.11.2013 р. (а.с.6-8). Встановлено, що 05.09.2012 р. в квартирі № 2 будинку по вул. Гоголя, 61 м. Охтирка Сумської області був зареєстрований відповідач [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] не є членами сімї позивача, між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідача житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до\~ст. 811 ЦК України\~має укладатись в письмовій формі). З позовної заяви вбачається, що відповідач був зареєстрований в будинку зі згоди колишнього співвласника житлового будинку - [PERSON] На підставі нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 12.11.2011 р. належні йому дві кімнати, які перебували в аварійному стані, були розібрані та знесені (а.с. 15). В 2013 р. позивачкою здійснено реконструкцію житлового будинку та отримано технічний паспорт та свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок по вул. Гоголя, 61 м. Охтирка Сумської області, розмір частки 1/1 (ас. 13-14, 6). Таким чином, з 29.11.2013 р. єдиним власником житлового будинку по вул. Гоголя, 61 м. Охтирка є позивачка [PERSON] Встановлено також, що [PERSON] не проживає в будинку по вул. Гоголя, 61 м. Охтирка Сумської області з часу реєстрації, тобто з 2012 р., що підтверджується довідкою про склад сім'ї квартального комітету «Восьма сотня» від 01.02.2019 р., актом про відсутність особи у житловому будинку від 31.01.2019 р. (а.с. 27, 28). Згідно ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не довів поважності причин відсутності та непроживання його у спірному домоволодінні. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членами сімї позивача, між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідача житловим будинком позивача, більше одного року без поважних причин відповідач був відсутній і не проживає у будинку по вул. Гоголя, 61 Сумської області, а тому втратив право користування даним житлом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні нею свого права користування та розпорядження своїм майном, позов слід задовольнити та визнати [PERSON]\~ таким, що втратив\~\~ право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, 72, 156 ЖК України,

Outcome: approved