Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

03 серпня 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування заподіяної шкоди та зобов'язання знищення посівів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ТОВ «Агрофірма «Мічуріна» є виробником органічної сільськогосподарської продукції, а земельні ділянки, які перебувають у користуванні позивача мають статус сертифікованих органічних земель. Внесення в землю позивача будь-яких неорганічних засобів (хіміко-синтезованих добрив та засобів захисту рослин) заборонено та у випадку застосування таких неорганічних засобів це призводить до автоматичної втрати відповідною земельною ділянкою статусу органічної на найближчі три роки. В свою чергу, суміжний землекористувач [PERSON], на земельній ділянці загальною площею 3,2602 га, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Глобинської об'єднаної територіальної громади Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] здійснила самовільне визначення її меж. Внаслідок даних протиправних дій, відповідач вчинила самовільне захоплення 0,28 га суміжної земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER], землекористувачем якої є ТОВ «Агрофірма «Мічуріна» та на якій посіяна сільськогосподарська культура Нут та в подальшому здійснила висів на ній сої ГМО, вирощування якої в Україні заборонено на законодавчому рівні, та її обробку неорганічними засобами. Внаслідок вищевказаних протиправних дій гр. [PERSON] інтересам ТОВ «Агрофірма»Мічуріна» було спричинено значної шкоди, у вигляді не отриманого прибутку (упущеної вигоди) в загальній сумі 78 947,09 грн., обрахованого за наступною формулою: Ціна 1 тонни Нуту (1380 Євро X 31,53грн. (курс НБУ на 01.08.2018р.) = 43 511,40грн.) X Врожайність Нуту з 28 га (2,16т/га X 0,28га. = 0,6048) X 3 (кількість років необхідних для відновлення да'ною земельною ділянкою статусу органічної). Те що дана соя містить ГМО, свідчать матеріали перевірки Глобинського ВП №3091 від 09.06.2018 р., згідно яких під час проведення огляду 09.06.2018 р. було достовірно встановлено, що власник вказаної земельної ділянки застосував для її обробки гербіцид «Отаман», діюча речовина якого ізопропіламінна сіль гліфосату, та який не може використовуватися для обробки культурної сої. Окрім того, для підтвердження факту висіву на самовільно захопленій відповідачем земельній ділянці площею 0,28 га сої ГМО, відповідачем було залучено Українську лабораторію якості і безпеки продукції АПК, представник якої 14.06.2018 р. комісійно із залученням представників Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області та Глобинської районної санітарно-епідеміологічної станції та позивача, здійснив відбір зразків рослин сої зі стеблами та корінням на даній земельній ділянці. Відповідно до протоколу випробувань Української лабораторії якості і безпеки продукції АПК № 0850-Н від 19.06.2018р. у відібраних зразках сої були виявлені генетично модифіковані організми і продукти з їх вмістом, а саме: цільова послідовність 35 S промотору (вірусу мозаїки цвітної капусти (СаМV) та цільова послідовність Nos термінатора (нопалінсинтази (Nos) Agrobacterium tumifaciens). Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою загальною площею 0,28 га, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Глобинської об'єднаної територіальної громади Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], землекористувачем якої є ТОВ «Агрофірма»Мічуріна», привівши її у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан. Стягнути з відповідача на користь позивача 80188,28 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків. Зобов'язати знищити посіви сої ГМО на земельній ділянці загальною площею 3,2602 га, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Глобинської об'єднаної територіальної громади Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] та на самовільно захопленій суміжної земельної ділянки, загальною площею 0,28 га, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Глобинської об'єднаної територіальної громади Полтавської області, кадастровий номер: [NUMBER]. 24 жовтня 2018 року відповідач по справі подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 3,26 га розташованої на території Глобинської міської ради Полтавської області з кадастровим номером: [NUMBER]. В грудні 2017 року вона отримала технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, згідно якої було перевірено та підтверджено місцезнаходження земельної ділянки, яка їй належить. Нею як власником земельної ділянки було здійснено посів сої та в подальшому проведено комплекс заходів по її догляду. Твердження позивача, що нею здійснено самозахоплення 0,28 га суміжної земельної ділянки є надуманими, оскільки державний контроль за використанням та охороною земель усіхкатегорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забез\-печує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловомукомплексі, а саме Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, на територіальні органи яких покладено повноваження щодо виконання інспекційних функцій у сфері державного контролю за використанням та охороною земель. Позовна заява не містить посилань на те, що відбувалася така перевірка уповноваженими на те особами. Враховуючи те, що нею не здійснено самовільного зайняття земельної ділянки, позивач заперечує проти задоволення позовної вимоги в частині стягнення шкоди у вигляді не отриманого прибутку, наведений в позові розрахунок є необґрунтованим, оскільки позивачем надано докази стосуються ТОВ «Новомосковськ Агро» та не мають відношення до ТОВ «Агрофірми «Мічуріна». Також для підтвердження факту висіву сої ГМО позивачем було залучено Українську лабораторію якості і безпеки продукції АПК, представник якої 14.06.2018 року комісійно із залученням представників Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області та Глобинської районної санітарно-епідеміологічної станції та позивача здійснив відбір зразків рослини сої зі стеблами. На дослідження було відправлено сою, яка не має ніякого відношення до тієї що вирощувалася на належній їй земельній ділянці. Позивачем не доведено факт, що нею вирощувалася соя ГМО. На підставі викладених обставин відповідач просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із наведених в позові підстав. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову із наведених підстав зазначених у відзиві. Представники третьої особи в судовому засіданні пояснили, що їх представник [PERSON] брав участь при відборі зразків сої в якості спеціаліста та діяв у відповідності до п 4.9 Посадової інструкції провідного спеціаліста відділу контрою за обігом засобів захисту рослин управління фіто санітарної діагностики ГУ Дерпродспоживслужби в Полтавській області. При вирішення позову покладалися на розсуд суду. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма»Мічуріна» є виробником органічної сільськогосподарської продукції (т. 1 а.с. 7-11). Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма»Мічуріна» використовує земельну ділянку, кадастровий номер: [NUMBER], розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, яка належить [PERSON] (а.с.17, 14-22). [PERSON] належіть земельна ділянка, кадастровий номер: [NUMBER], розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області (а.с. 88). Відповідно до п.п. б,в ст. 90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. Згідно п.п.а,б ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. В позові представник позивача зазначає, що відповідач здійснила самовільне захоплення суміжної земельної ділянки, загальною площею 0,28 га, кадастровий номер: [NUMBER], яку використовує позивач. Судом не надавалася оцінка правомірності корситування земельною ділянкою позивачем, оскільки зазначені обставини не є предметом позову. Згідно абз. 16 ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Позивачем надано суду копію технічної документації відповідно до якої, з суміжними землевласниками, землекористувачами було звірено та погоджено межі земельної ділянки [PERSON] та передано 14.12.2017 року останній межові знаки на зберігання (а.с.87-93). Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картогра\-фії та кадастру, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно п.п.5-1 п. 8 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картогра\-фії та кадастру, посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності. На підтвердження самовільного захоплення частини земельної ділянки представником позивача надано викопіювання, виконаного ТОВ «ПВК «Плай», на ньому позначено межі земельної ділянки, площею 0,2807 га, які обробляються [PERSON], на земельних ділянках, що перебувають у власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.61). Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Надана представником позивача роздруківка, судом не розцінюється як доказ, оскільки вона не містить його назву, дату та інших реквізитів, отже є не допустимим доказом (т. 1 а.с. 23). Представником позивача не надано суду доказів стосовно того, що позивач звертався до територіальних органів Держгеокадастру з метою проведення перевірки та встановлення факту того, що [PERSON] самовільно використовує частину земельної ділянки, кадастровий номер: [NUMBER], також не надано акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель складені уповноваженими на те особами. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведено допустимими доказами факт самовільного захоплення [PERSON] частини земельної ділянки, кадастровий номер: [NUMBER], суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою загальною площею 0,28 га, цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Глобинської об'єднаної територіальної громади Полтавської області, кадастровий номер [NUMBER], землекористувачем якої є ТОВ «Агрофірма»Мічуріна», привівши її у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан до задоволення не підлягає. В обґрунтування позовних вимог в частині того, що відповідачем на належній їй земельній ділянці здійснено посів сої ГМО позивачем надано суду наступні докази. Згідно копії Акту відбору/прийму зразків (проб) від 14.06.2018 року, за замовленням ТОВ «Агрофірма «Мічуріна», Українською лабораторією якості і безпеки продукції АПК, було здійснено відбір зразків рослин сої, місце відбору зразків: Полтавська обл., Глобинська об'єднана територіальна громада, поле № 15 (т.1 а.с.133). Відповідно до протоколу випробувань № 0850-Н від 19.06.2018 року Української лабораторії якості і безпеки продукції АПК, у відібраних зразках рослини сої зі стеблами та корінням були виявлені генетично модифіковані організми і продукти з їх вмістом, а саме: цільова послідовність 35 S промотору (вірусу мозаїки цвітної капусти (СаМV) та цільова послідовність Nos термінатора (нопалінсинтази (Nos) Agrobacterium tumifaciens). Місце відбору: поле № 15 Глобинська об'єднана територіальна громада Полтавської області (т.1 а.с.35). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи надані представником позивача докази, судом встановлено, що відбір зразків рослин сої, відбувався: Полтавська обл., Глобинська об'єднана територіальна громада, поле № 15. Акт відбору/прийму зразків (проб) від 14.06.2018 року та протокол випробувань № 0850-Н від 19.06.2018 року не містять інформації стосовно того на якій саме земельній ділянці із зазначенням кадастрового номеру відбувалося відібрання сої. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено, що представником позивача не підтверджено належними доказами обставини того, що відібрання зразків сої відбувалося на земельній ділянці кадастровий номер: [NUMBER], власником якої є відповідач. Приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено факт самовільного захоплення частини земельної ділянки, а також факт посіву [PERSON] сої ГМО на належній їй земельній ділянці, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 80188,28 грн. збитків до задоволення не підлягає. Також не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання відповідача знищити посіви ГМО на земельній ділянці кадастровий номер: [NUMBER] та на самовільно захопленій суміжній земельній ділянці загальною площею 0,28 га, кадастровий номер: [NUMBER], через недоведеність позовних вимог. У зв'язку з відмовою позивачу у задоволенні позову, не підлягають також стягненню судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Приймаючи до уваги те, що в судових дебатах представником відповідача було подано клопотання про долучення документів про суми додаткових витрат, суд призначає по цивільній справі судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Outcome: dismissed