Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

02.11.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 29.01.2018 року до 07.02.2020 року працювала головним бухгалтером Білоцерківського навчально-виховного об`єднання «Перша Білоцерківська гімназія - школа І ступеня» Білоцерківської міської ради Київської області. Вона є матір`ю малолітньої доньки - [PERSON] , яка є дитиною з інвалідністю та потерпілою від Чорнобильської катастрофи. З 29.07.2019 року по 06.02.2020 року вона здійснювала супровід своєї малолітньої доньки під час її лікування за кордоном. 04.03.2020 року вона звернулася до Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради Київської області Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Музиченко Галини Миколаївни із заявою про видачу листка непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною. 10.03.2020 року їй відмовили у видачі листка непрацездатності. Відповідачі мотивували відмову тим, що листок непрацездатності надається громадянам України в разі їх лікування за кордоном, а не у зв`язку з доглядом за хворим членом сім`ї чи хворою дитиною. 16.03.2020 року вона звернулась до Білоцерківської місцевої прокуратури зі скаргою на неправомірні дії відповідачів. 17.03.2020 року Білоцерківська місцева прокуратура перенаправила її скаргу до Білоцерківського міського голови. Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради розглянув звернення та вказав на необхідність отримання роз`яснення від Фонду соціального страхування України. Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради мотивував свою відповідь тим, що п.3.3 та 3.10 Інструкції №455 «Про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» не роз`яснюють випадків стаціонарного лікування дитини за межами України та механізму видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність у зв`язку з доглядом за хворою дитиною у разі стаціонарного лікування за кордоном дітей віком до 14 років. 25.05.2020 року вона звернулась до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зі скаргою на неправомірні дії відповідачів. Уповноважена Верховної ради України з прав людини звернулась за додатковим роз`ясненням до Міністра охорони здоров`я України. 25.05.2020 року вона звернулася до Міністерства охорони здоров`я України із запитом на доступ до публічної інформації. МОЗ України повідомила, що відповідно до пункту 1.12 Інструкції №455, документи про тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності згідно з рішенням лікарсько-консультаційної комісії (ЛКК) лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи у разі гострих захворювань і травм, загостренні хронічних захворювань, вагітності та пологів, оперативних втручань при невідкладних станах, лікування згідно з рішенням комісії МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон. Обмін здійснюється на підставі перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування за межами України. 03.08.2020 року вона повторно звернулась до відповідача для отримання листа непрацездатності. 07.08.2020 року відповідачі повідомили її про те, що вони звернулися до Міністерства охорони здоров`я України та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області з проханням роз`яснити правомірність обміну документів на листок непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років, яка лікувалась за кордоном. Після цього вона не отримала інших документів від відповідачів, у тому числі листка непрацездатності. Необхідність догляду за хворою дитиною є одним із страхових випадків, коли виплачується допомога за рахунок Фонду страхування. Лікуючий лікар видає листок непрацездатності для догляду за хворим членом сім`ї одному із працюючих членів сім`ї або іншій працюючій особі, що фактично здійснює догляд. Листок непрацездатності для догляду за дитиною, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, видається на весь період її хвороби, включаючи санаторно-курортне лікування. У разі стаціонарного лікування дітей віком до 14 років, інфікованих вірусом імунодефіциту людини (СНІД) або хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання та постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС, листок непрацездатності видається на весь період перебування дитини в стаціонарі одному з працюючих батьків або особі, що його заміняє і здійснює догляд за дитиною. Потерпілим дітям та їх батькам надаються гарантується виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років - у розмірі 100 процентів середньої заробітної плати (доходу) незалежно від страхового стажу за весь період хвороби, включаючи санаторно-курортне лікування, одному з батьків або особі, яка їх замінює, якщо дитина потребує догляду батьків згідно з медичним висновком закладу охорони здоров`я, в якому дитина лікується чи перебуває на диспансерному обліку. Спеціалісти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у листі від 15.07.2014 року №2.4-17-1801 роз`яснили, в яких випадках і ким повинен видаватися (продовжуватися) листок непрацездатності одному із працюючих батьків на період реабілітаційного лікування дитини. Оплата лікування дитини в санаторно-курортних закладах передбачена, якщо буде потреба догляду на весь період хвороби, включаючи санаторно-курортне лікування, за дитиною, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС. При цьому допомога виплачується у розмірі 100% середньої зарплати незалежно від стажу. Вона здійснювала супровід своєї малолітньої доньки до Дитячого онкогематологічного відділення лікарні міста Верон, Італії з 29.07.2019 року до 04.02.2020 року. Назва лікарні італійською - AziendaOspadalierauniversitaria. Вона з дочкою були направлені до цієї лікарні відповідно до Медичного висновку №423 від 23.10.2018 МОЗ України. Цей документ підтверджує захворювання (патологічний стан) дитини - апластична анемія важкого ступеня. Стан дитини, викликаний захворюванням, потребував пересадки периферичних стовбурових клітин (трансплантація кісткового мозку). Необхідність лікування дитини за межами території України підтверджується випискою з Протоколу №6 засідання комісії МОЗ України з питань направлення для лікування за кордон від 16.05.2019 року. Комісія МОЗ взяла її доньку [PERSON] на облік хворих, що потребують лікування за кордоном; вирішила направити і оплати лікування [PERSON] у клініці «AziendaOspadalierauniversitaria», Італія; передала до Департаменту з фінансово-економічних питань, бухгалтерського обліку та фінансової звітності виписку та платіжний документ на суму 125 000,00 євро для підготовки наказу про здійснення оплати лікування та транспортних витрат на хворого та супроводжуючу особу в обидва кінці за рахунок коштів державного бюджету, передбачених МОЗ України. Присутність позивача під час хвороби її дитини була обов`язковою. Вона надала відповідачам всі необхідні документи, що підтверджують її право на отримання листка непрацездатності відповідно до п.1.12 Інструкції №455. До заяви про видачу листка непрацездатності вона долучила такі документи: переклад виписки з лікувального закладу «AziendaOspadalierauniversitaria», в якому здійснювалось лікування дитини, завіреної нотаріально; витяг з протоколу №6 засідання комісії МОЗ України з питань направлення для лікування за кордон від 16.05.2019 року про направлення дитини на лікування за кордон; лист з лікувального закладу «AziendaOspadalierauniversitaria» про необхідність присутності матері під час лікування. Таким чином у неї було право на отримання листка непрацездатності щодо догляду за хворою дитиною, а відповідачі незаконно відмовили у видачі цього документа. Вона зареєстрована як безробітна у Білоцерківському МРЦЗ з 12.02.2020 року. Оскільки за попередні 12 календарних місяці до звернення за реєстрацією як безробітної щодо неї не сплачувались страхові внески більше як 6 місяців, їй була надана мінімальна допомога по безробіттю у розмірі 6 107,19 грн. Натомість якби відповідачі їй не відмовили у видачі листа непрацездатності, вона могла б отримати 8 637,30 грн. місячної допомоги по безробіттю. Таким чином, відповідачі завдали їй шкоду, позбавивши її можливості отримати допомогу по тимчасовій непрацездатності та більший розмір допомоги по безробіттю. Тому просила, визнати протиправними дії головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради Міського центру первинної медико-санітарної допомоги №2 Музиченко Галини Миколаївни та Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради Міського центру первинної медико-санітарної допомоги №2 щодо відмови їй у видачі листка непрацездатності і зобов`язати видати їй, [PERSON] листок непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною за період з 29.07.2019 року до 06.02.2020 року. 06.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі копії ухвали суду про відкриття провадження та пакет документів отримали 14.12.2020 року (а.с.64, 65), однак, протягом строку, встановленого судом, відзив на позовну заяву до суду не направили. 29.12.2020 року, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, відповідач - Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 подав клопотання із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, зокрема в зв`язку з тим, що обставини справи є складними, необхідно залучити свідків і співвідповідача - Фонд соціального страхування України в Київській області та подати додаткові докази. 11.01.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання відповідача - Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, залишено без задоволення. 11.01.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області постановлено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Фонд соціального страхування України. Третій особі було роз`яснено, що вона має подати до суду письмові пояснення з аргументами і міркуваннями на підтримку або заперечення проти позову з доказами. 09.02.2021 року третя особа надала до суду пояснення в яких зазначила, що згідно з ч.1 ст. 4 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105 Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 18 Закону № 1105 страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах. Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:1) тимчасової непрацездатності на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві; 2) необхідності догляду за хворою дитиною; 3) необхідності догляду за хворим членом сім`ї; 4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; 5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби; 5-1) на період перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій; 6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу; 7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно- ортопедичного підприємства; 8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно- курортного закладу після перенесених захворювань і травм, (п.1 ст. 22 Закону №1105). Підставою для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності (ч.1 ст.31 Закону №1105). Порядок видачі листків непрацездатності врегульовано наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 р. №455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян». Виходячи із матеріалів справи, а саме листа лікувального закладу від 05.02.2020, донька позивачки проходила лікування за кордоном. Документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності згідно з рішенням лікарсько-консультаційної комісії (ЛКК) лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи у разі: а) гострих захворювань і травм; б) загостренні хронічних захворювань; в) вагітності та пологів; г) оперативних втручань при невідкладних станах; ґ) лікування згідно з рішенням комісії МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон. Обмін здійснюється на підставі перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування за межами України, (п.1.11 Інструкції №455). Згідно з ч.3 ст.30 Закону №1105 рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. Згідно з п. 2 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 №12 на підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, яка повинна бути передана до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 робочих днів з дати прийняття комісією такого рішення. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Враховуючи вищевикладене, Фонд соціального страхування України згідно Закону №1105 забезпечує виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі на підставі виданих, у встановленому порядку, листків непрацездатності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що наказом № 11-К від 26.01.2018 року [PERSON] було призначено на посаду головного бухгалтера Білоцерківського навчально-виховного об`єднання «Перша Білоцерківська гімназія - школа І ступеня» Білоцерківської міської ради Київської області. 07.02.2020 року на підставі наказу №09-К [PERSON] було звільнено з посади головного бухгалтера за власним бажанням ст.38 КЗпП України, у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною по досягненню нею чотирнадцятирічного віку, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-10). Як вбачається з свідоцтва про народження (а.с.11), [INFO] народилася [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 18.11.2008 року зроблено відповідний актовий запис №2036. Батьки: [PERSON] та [PERSON] . 10.04.2012 року [PERSON] , [INFO] , було видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, серія [NUMBER] (а.с.13). З медичного висновку №423 на дитину - інваліда віком до 18 років від 23.10.2018 року (а.с.12), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має захворювання (патологічний стан) Д 61.3 Набута апластична анемія важкого ступеня. Існуюче захворювання (паталогічний стан) відповідає розділу ХVIII, пункту 2, підпункту 2.60. Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років., затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року №454/471/516 та наказу МОЗ України від 11.07.2005 року №342. Як вбачається з виписки з протоколу №6 засідання Комісії МОЗ України з питань направлення для лікування за кордон від 16.05.2019 року (а.с.45), Комісією МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон було вирішено взяти [PERSON] , [INFO] , на облік хворих, що потребують лікування за кордоном. Здійснити направлення на оплату лікування [PERSON] , [INFO] , у клініку «AziendaOspadalierauniversitaria», Італія. Передати до Департаменту з фінансово - економічних питань, бухгалтерського обліку та фінансової звітності виписку та платіжний документ (Invoice) на суму 125 000,00 євро для підготовки наказу про здійснення оплати лікування у сумі: 125 000,00 євро та транспортних витрат на хворого та супроводжуючу особу в обидва кінці за рахунок коштів державного бюджету, передбачених МОЗ України. Як вбачається з перекладу виписки з лікувального закладу «AziendaOspadalierauniversitaria» від 05.02.2020 року (а.с.20), [PERSON] , [INFO] , вражена гострою апластичною анемією, з 30.07.2019 року по 04.02.2020 року. Лікувалася в дитячому онкогематологічному відділенні лікарні м. Верона з метою трансплантації стовбурових клітин. Її мати, [PERSON] , [INFO] , постійно доглядала за нею, її присутність була необхідною. Факт лікування та перебування [PERSON] , [INFO] в лікувальному закладі «AziendaOspadalierauniversitaria» підтверджується випискою з історії хвороби [PERSON] , [INFO] (а.с.41-44). А також даний факт підтверджується копіями паспортів (а.с.14-19), з яких вбачається, що [PERSON] [INFO] , та [PERSON] з 29.07.2019 по 06.02.2020 року була відкрита віза до Італії. 04.03.2020 року [PERSON] звернулася до Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської Ради медико-санітарної допомоги №2 Музиченко Галини Миколаївни із заявою про видачу їй листка непрацездатності в зв`язку з лікуванням за кордоном її доньки [PERSON] , [INFO] з 30.07.2019 року по 04.02.2020 року. В якій також зазначила, що до заяви додаються такі документи: переклад виписки з лікувального закладу «AziendaOspadalierauniversitaria» завірену нотаріально, витяг з протоколу МОЗ України №6 від 16.05.2019 року про направлення [PERSON] на лікування за кордон, лист з лікувального закладу «AziendaOspadalierauniversitaria» про необхідність присутності матері під час лікування, що підтверджується заявою від 04.03.2020 року (а.с.21). З листа Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської Ради медико-санітарної допомоги №2 Музиченко Галини Миколаївни №02-11-180 від 10.03.2020 року (а.с.22), вбачається, що інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян затверджена наказом МОЗ України від 13.11.2001 року №455. Відповідно до п.ґ, ч.1.12 Інструкції, документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності згідно з рішенням лікарсько-консультаційної комісії (ЛКК) лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи у разі: ґ) лікування згідно з рішенням комісії МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон. Тобто, листок непрацездатності надається громадянам України в разі їх лікування закордоном, а не у зв`язку з доглядом за хворим членом сім`ї або хворою дитиною. 16.03.2020 року [PERSON] звернулася у прокуратуру м. Біла Церква із скаргою ( а.с.23) щодо не надання їй листа непрацездатності в зв`язку з перебуванням її з дочкою на лікуванні за кордоном. 17.03.2020 року Білоцерківська місцева прокуратура відповідно до ст.7 Закону України «Про звернення громадян» направило до Білоцерківської міської ради для розгляду по суті звернення [PERSON] щодо можливих незаконних дій службових осіб комунального підприємства ( а.с.24). 07.04.2020 виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області на звернення [PERSON] (а.с.25), повідомив, що порядок видачі листків непрацездатності врегульовано наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року №455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян». У своєму зверненні [PERSON] вказує на те, що КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» порушило пункти 1.12, 3.3 та 3.10 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 №455. Пункт 1.12 Інструкції №455 визначає порядок обміну документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, на листок непрацездатності згідно з рішенням лікарсько-консультаційної комісії (ЛКК) лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи у разі:а) гострих захворювань і травм; б) загостренні хронічних захворювань; в) вагітності та пологів;г) оперативних втручань при невідкладних станах;ґ) лікування згідно з рішенням комісії МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон. Обмін здійснюється на підставі перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування за межами України. Отож, підпунктом ґ пункту 1.12 Інструкції визначає, що листок непрацездатності надається застрахованій особі. У разі настання в неї страхового випадку. Отже, цей пункт не передбачає видачу листа непрацездатності особі, яка доглядала за хворою дитиною. Порядок видачі листів непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворим членом сім`ї або хворою дитиною врегульовано розділом 3 Інструкції. Пункт 3.3 Інструкції встановлює, що для догляду за хворою дитиною віком до 14 років листок непрацездатності видається на період, протягом якого дитина потребує догляду, але не більше 14 календарних днів, а для догляду за дитиною, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, на весь період її хвороби, включаючи санаторно-курортне лікування. Допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років, якщо вона потребує стаціонарного лікування, виплачується застрахованій особі з першого дня за весь час перебування в стаціонарі разом з хворою дитиною. Пункт 3.10 визначає, що у разі стаціонарного лікування дітей віком до 14 років, інфікованих вірусом імунодефіциту людини (СНІД) або хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання та постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС, листок непрацездатності видається на весь період перебування дитини в стаціонарі одному з працюючих батьків або особі, що його заміняє і здійснює догляд за дитиною. Пункти 3.3 та 3.10 Інструкції не роз`яснюють випадків стаціонарного лікування дитини за межами України та механізму видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність у зв`язку з доглядом за хворою дитиною у разі стаціонарного лікування за кордоном дітей віком до 14 років. У зв`язку з цим, для отримання більш детальних роз`яснень щодо правомірних дій КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» рекомендовано звернутися до Фонду соціального страхування України. Управління охорони здоров`я Білоцерківської міської ради також звернулося з листом до Фонду соціального страхування України щодо отримання письмових роз`яснень. 25.05.2020 року [PERSON] звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни із заявою щодо вжиття заходів про поновлення її прав щодо видачі їй листа непрацездатності по догляду за дитиною, як потерпілої від Чорнобильської катастрофи, за період перебування в клініці за кордоном, що підтверджується заявою (а.с.27-30). З відповіді на звернення №14856.4/Р-8144.3/20/25.4 від 04.06.2020 року (а.с.31), вбачається, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, з метою парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини,

Outcome: partial