Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

03.07.2020 позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Первинно позивачем визначено третю особу - Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області. Позов мотивувала тим, що за час перебування з відповідачем в шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що на час звернення з даною позовною заявою, нею подано до суду також позов про розірвання шлюбу, сім`я існує формально, подружніх стосунків сторони не підтримують. В даний час дитина проживає разом із матір`ю та батьком за адресою: [ADDRESS] , однак, з врахуванням того, що відповідач має намір змінити місце проживання своє та дитини, позивач просить встановити місце проживання дочки з нею. Одночасно з цим просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 08.07.2020 ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. У встановлений в ухвалі строку від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив. В ході підготовчого провадження у справі, 31.07.2020 до суду надійшла заява третьої особи - Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області про залучення третьою особою представника Гіркополонківської сільської ради, як органу опіки та піклування, оскільки повноваження служби у справах дітей Луцької райдержадміністрації не розповсюджується Гіркополонківську сільську раду. Окрім того, представником третьої особи заявлено про розгляд справи без його участі. 02.10.2020 до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] . Одночасно з цим, відповідач заявив про визнання ним позову. 02.10.2020 до суду також надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Кобилинського А.О. про розгляд справи у його відсутності. Окрім того просив замінити третю особу на Службу у справах дітей Луцької міської ради, оскільки позивач з дитиною проживають у [ADDRESS] . Ухвалою від 02.10.2020 постановлено замінити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області на Службу у справах дітей Луцької міської ради. 29.03.2021 до суду повторно надійшла заява представника позивача - адвоката Кобилинського А.О. про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. 29.03.2021 до суду надійшло клопотання представника Служби у справах дітей Луцької міської ради про розгляд справи у його відсутності. До клопотання також додано висновок Служби від 18.11.2020 №234 та рішення виконавчого комітету від 24.11.2020 №676-1. У зв`язку із визнанням у підготовчому провадженні відповідачем [PERSON] позову, дослідивши наявні матеріали справи та врахувавши положення ч.4 ст.206 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.02.2016. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 31.07.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) розірвано. З позовної заяви встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, спільний побут не ведуть, дитина проживає з матір`ю. Окрім того, згідно висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради №234 від 18.11.2020, 28.08.2020 [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , в яку переїхала з дочкою на постійне місце проживання та створила належні умови для проживання, розвитку та відпочинку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 06.11.2020. Згідно з ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1 ст.161 СК України установлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову та фактичне постійне проживання дитини з матір`ю, висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради №234 від 18.11.2020 про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини, а саме [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері, [PERSON] . Окрім того, згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки судом визначено місце проживання дитини разом з матір`ю, позивачем у справі, то аліменти слід стягувати з відповідача в її користь на утримання дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, проти задоволення позовної вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання не заперечує. Тому, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду 03.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених уст.7 СК України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно квитанції №ПН1772 від 03.07.2020, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. З огляду на вище наведене, відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 420,40 грн.

Outcome: approved