Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

02.10.2020 [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ «ФК «Аланд», треті особи: приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що у серпні 2020 року бухгалтерією за місцем роботи позивача було отримано виконавчий лист про стягнення з останньої на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 16 004,70 грн. Стягнення відбувається на підставі виконавчого напису № 4417, вчиненого 03.07.2020 приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. Позивач вважає, що вищезгаданий виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався нечинним законодавством, не перевірив безспірність вимог, а також не перевірив дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. На підставі викладеного, просила суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи. Ухвалою суду від 09.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та проведення підготовчого судового засідання призначено на 05.11.2020. Від представника позивача - адвоката Єфіменко С.О., надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач та треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, відзиву та пояснень суду не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їхньої відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2020 приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4417 (а.с. 12), про стягнення зі [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 014-07594-200614 від 20.06.2014, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за вказаним кредитним договором. Як зазначено у виконавчому написі, згідно з Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами 145/ від 26.01.2018 правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 14/05/2020-ФА від 14.05.2020 є ТОВ «ФК «Аланд». Строк, за який проводиться стягнення: з 14.05.2020 по 25.05.2020. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 16 004,70 грн. Як вже було зазначено, стягнення заборгованості проводиться за період з 14.05.2020 по 25.05.2020, що на думку суду є неможливим, адже кредитний договір було укладено 20.06.2014, а заборгованість за сумою кредиту з відсотками виникла за 12 календарних днів у 2020 році, з дня укладення Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 14/05/2020-ФА. Документів, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості суду з боку відповідача надано не було, а отже у суду відсутні докази наявності безспірності заборгованості. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано жодних доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань, розміру заборгованості, відсутня жодна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість, а також інформація, яка б підтверджувала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності. З копії матеріалів нотаріальної справи, що були надані приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. на виконання ухали суду, вбачається, що стягувачем надано нотаріусу розрахунок заборгованості станом на 25.05.2020 за період 14.05.2020 по 25.05.2020 по боржнику [PERSON] за кредитним договором № 014-07594-200614 від 20.06.2014 із зазначенням сум заборгованості, однак з наданої виписки неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки первинні облікові документи, оформлені у порядку, визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» нотаріусу надані не були. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. до стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд», не є безспірною. В той же час, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. , стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 014-07594-200614 від 20.06.2014, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалася приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С. у виконавчому написі № 4417 від 03.07.2020. Таким чином, станом на 03.07.2020 у приватного нотаріуса ЖМНО Горая О.С. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 014-07594-200614 від 20.06.2014. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 4417, вчиненого 03.07.2020 приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С., про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 16 004,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України [PERSON] була відстрочена сплата судового збору в розмірі 0,60 грн, а тому вказана суму підлягає стягненню із позивача на користь держави. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,20 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До матеріалів справи долучено: угоду № 10 про надання професійної правничої допомоги від 02.09.2020, копію посвідчення № 39 про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Єфіменко С.О., ордер серії ЗП № 085765 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Єфіменко С.О., квитанції до прибуткового касового ордера № 3 та № 14 на загальну суму 6000,00 грн. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 6000,00 грн, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved