Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

04 грудня 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис 553. У сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на сімейне життя, шлюб та виховання дітей, внаслідок чого фактично шлюбні стосунки припинені. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачем інтересам, просить суд позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб. Ухвалою суду від 03 січня 2020 року відрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 21 лютого 2020 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, подала серез канцелярію суду письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, про що складено відповідний актовий запис № 553 ( а.с.3). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 10.07.2002 року (а.с. 4). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved