Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

04.11.2019 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 24.09.2013, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено і сім`я фактично розпалась, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Спору між подружжям про поділ майна та визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Крім цього, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до його повноліття, починаючи з 04.11.2019. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що фактично дитина перебуває на її утриманні, відповідач працездатний, має у користуванні автомобіль, має постійне місце роботи, належний дохід та можливість сплачувати аліменти. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій одночасно зазначила про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позов про розірвання шлюбу визнає повністю, позов про стягнення аліментів визнає частково і готовий сплачувати аліменти в розмірі 1200,00 грн. щомісячно. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог про розірвання шлюбу, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд задовольняє позов в цій частині. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини: Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.03.2014) (а.с. 9). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне: Згідно зі\~статтею 182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років, встановлений ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим ніж 1109 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів (2218 грн.) може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, але будь-яких доказів на підтвердження розміру заробітку відповідача сторонами суду не надано, тому положення абз.3 ч.2 ст.182 СК України у даній справі судом не застосовуються. Враховуючи наявність у відповідача обов`язку утримувати дитину, часткове визнання позову відповідачем, його згоду сплачувати аліменти в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, який перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини, недоведеність позивачем наявності достатнього заробітку (доходу) відповідача для присудження аліментів у заявленому у позовній заяві розмірі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial