Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

02 червня 2020 року позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду із позовною заявою про визнання дій відповідача щодо нарахування їй заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] квартири [ADDRESS] , що станом на 01.05.2020 складає 2602, 03 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється власницею вищезазначеної квартири, в якій встановлено лічильнику обліку споживання холодної води. Відповідачем включено до тарифу за водопостачання вартість послуг з повірки лічильника. Разом з тим, в 2018 році позивач вимушена була за власний рахунок повірити лічильник обліку споживання холодної води, оскільки відповідач відмовився оплачувати дану послугу та проводив нарахування за спожиту холодну воду не по показанням лічильника, а по нормам споживання в період часу з березня 2013 року по вересень 2018 року. Вважає, що відповідачем вказаними діями порушено вимоги ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», якою визначено проведення за рахунок підприємств, організацій, які надають житлово-комунальні послуги повірки, обслуговування та ремонт (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки. (а.с. 1-5) Ухвалою суду від 02 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження за даним позовом, справу призначено до першого судового засідання на 02 липня 2020 року. 25 червня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 04.07.2019 з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2015 по 01.03.2019 у сумі 3428, 73 грн., індекс інфляції в сумі 933, 47 грн., три відсотки річних в сумі 249, 64 грн. та 1744, 80 грн. судового збору. Вказаним рішенням суду встановлено законність нарахування відповідачем по особовому рахунку позивача вартості послуг з водопостачання та водовідведення у спірний період часу по нормам споживання, а не згідно показань засобу вимірювальної техніки, оскільки позивач вчасно не пройшла повірку лічильника обліку споживання холодної води. Враховуючи безпідставність та надуманість позовних вимог, просить у їх задоволенні відмовити.(а.с. 21-22) 22 липня 2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить визнати дії відповідача щодо ухилення в період з лютого 2013 року по вересень 2018 року від перевірки встановленого в її квартирі засобу обліку спожитої холодної води, порушенням прав споживача послуг з холодного водопостачання та визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування заборгованості з оплати послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення з розрахунку норми споживання, а не за показаннями засобу обліку споживання води, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , яка станом на 01.06.2020 складає 2602, 03 грн. Підставою для задоволення позовних вимог зазначає вимоги ст. 28 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», ЗУ «Про захист прав споживача», постанову КМУ № 620 від 21.07.2005 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. (а.с. 35-40) В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позові та заяві про уточнення позовних вимог. Представник позивача зазначила, що період часу за який просить визнати незаконними дії відповідача по нарахуванню заборгованості з оплати послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення по особовому рахунку позивача є період часу з березня 2013 року по вересень 2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. (а.с. 70) Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між позивачем як споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та відповідачем як суб`єктом господарювання, який надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення 16 березня 2010 року укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в квартирі [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . (а.с. 12, 13-14) Довідкою № 7 від 28.05.2020 підтверджено наявність заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення по особовому рахунку [NUMBER] станом на 01.05.2020 в сумі 2602, 03 грн. (а.с. 10) Згідно довідки про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку [NUMBER] за послуги з водопостачання та водовідведення, заборгованість позивача станом на 01.01.2018 складає 2969, 44 грн., а станом на 01.06.2020 - 2639, 65 грн. (а.с. 23) Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 04.07.2019 по справі № 401/1169/19 задоволено позовні вимоги ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до [PERSON] та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2015 по 01.03.2019 в сумі 2428, 73 грн. Вказаним рішенням встановлено, що постановою Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 401/3475/15-ц рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.01.2016 та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23.03.2016 залишено без змін. Суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, встановленими при ухваленні рішення, а саме: за період з 01 березня 2013 року по 01 серпня 2015 року у [PERSON] , яка оплачувала надані позивачем послуги відповідно до показань лічильника, виникла заборгованість перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за надані послуги у сумі 1271, 31 грн. через те, що з 28 лютого 2013 року нарахування за спожиті послуги проводилося за затвердженими нормами споживання, а не за показаннями лічильника, який не пройшов повірку, у зв`язку із чим ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зняв установлений у квартирі відповідача лічильник з обліку. (а.с. 24-27) Правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність», «Про захист прав споживача», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 620 від 21.07.2005. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищеописаними рішеннями Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 січня 2016 року та від 04 липня 2019 року, встановлено законність нарахування відповідачем заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку позивача за період з 01.03.2013 по 01.08.2018 за затвердженими нормами споживання, а не за показаннями лічильника, що відповідало вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції Закону на час виникнення правовідносин). Позивачем на спростування встановлених судовими рішеннями обставин не надано будь-яких належних та допустимих доказів, а подальші зміни в законодавстві не є підставою для спростування висновків суду. Отже, враховуючи встановлені судом обставини щодо правомірності нарахування відповідачем заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку позивача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed