Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

04 вересня 2019 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах ВО «Слов`янськтепломережа» звернулось до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] є абонентами ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов`янськ та користуються послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачують вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання сплатити гроші за спожиту послугу, а у позивача - право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Заборгованість за особовим рахунком відповідача станом на 01 липня 2019 року, за період з 01 листопада 2003 року по 01 липня 2019 року складає 19 760 грн 35 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також втрати від інфляційних процесів у розмірі 5 013 грн 33 коп., 3 % річних в сумі 1 258 грн 11 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору у сум 1921 грн 00 коп. 14 лютого 2020 року представник позивача надав суду уточнену позовну заяву в якій просив суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за особовим рахунком 19 760 грн 35 коп., а також втрати від інфляційних процесів у розмірі 5 013 грн 33 коп., 3 % річних в сумі 1 258 грн 11 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору у сум 1921 грн 00 коп. В судове засідання представник позивача Штанько С.В., що діє на підставі довіреності №230 від 27 грудня 2019 року не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Відзиву до суду не надсилала. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання з проханням розгляд справи проводити за її відсутністю. 04 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому на обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву зазначила наступне: -з позовною заявою до суду звертається ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа». Позовна заява підписана директором ВО «Слов`янськтепломережа». Разом з тим в додатках до позову відсутній документ (довіреність чи ін..), що підтверджує право директору на представництво (подання позову) від імені позивача (хоча в додатках зазначено копію довіреності). За таких обставин вважає, що у суду були відсутні підстави для відкриття провадження у справі, а якщо така довіреність надана суду, то її копія повинна міститись: пакеті документів для відповідача, однак вона відсутня. -як на докази своїх вимог позивач посилається на оборотні відомості за 2003 - 2019 роки. Зазначені оборотні відомості містять інформацію лише про нараховані суми для оплати та суми оплачені відповідачем. При цьому відсутні розрахунки визначених позивачем сум для оплати, що унеможливлює перевірити їх обґрунтованість, оскільки для визначення суми оплати споживачу, повинні враховуватись такі показники, як площа квартири, встановлені тарифи (для будинків чи квартири з приладами обліку чи без таких, наявність чи відсутність рушникосушильника). Крім того, в оборотній відомості за 2015 рік зазначено, що не сплачувались послуги червні та серпні , в той час як у квитанціях за цей період було сплачено відповідно у червні 2015 року 250 грн; у серпні- 200 грн В цій відомості зазначено, що за жовтень 2015 року сплачено замість нарахованих 321,40 грн,-200 грн, в той час як і квитанції за цей місяць вбачається , що сплачено саме -321,40 грн У відомості за 2015 рік. зазначено, що в листопаді сплачено 200 грн, в той час як із квитанції про сплат вбачається, що сплачено 333,77грн В оборотній відомості за 2017 рік відсутні відомості про сплату у серпні 2017 року 100грн, що спростовується квитанцією про сплату за цей місяць. В оборотній відомості за 2018 рік відсутні відомості про оплату у квітні 2018 року 800грн, що спростовується квитанцією про оплату за цей місяць. Відсутні також відомості про оплату за жовтень 2018 року, що спростовується квитанцією про оплату за цей місяць в сумі 197,05 грн Відсутні відомості про сплату за грудень 2018 року - 1000грн, що спростовується квитанцією про оплату за цей місяць. В оборотній відомості за 2019 рік відсутні відомості про сплату у лютому 2000 грн, що спростовується квитанцією про сплату. Окрім того, з оборотних відомостей наданих позивачем не вбачається , як чином здійснювались нарахування платежів з 2003 року. Враховуючи, що її чоловік відповідно до Закону мав право на 50% знижку на оплату комунальних послуг, обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», відмовляло застосовувати зазначену знижку, її чоловік звертався з позовом до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про захист порушеного права та рішенням Ворошилівського районного суду м. Донецька від 21.12.2005 року, залишеним без змін Апеляційним судом Донецької області, суд визнав незаконною відмову у застосуванні 50% знижки за користування тепловою енергією в квартирі [ADDRESS] та зобов`язано відповідача провести нарахування сум по оплаті послуг за користування тепловою енергією, починаючи з лютого 2005 року, виходячи 50% знижки по оплаті даних послуг. Враховуючи зазначені обставини, нею сплачувалась плата за постачання теплової енергії з врахування зазначеної знижки. З цього часу позивач не звертався до неї з позовом про заборгованості за спожиту теплову енергію в більшому розмірі. Враховуючи правомірність оплати вона здійснювала оплату в межах зазначених сум з врахуванням рішення суду від 21.12.2005 року. -вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові за період з 2003 року по 01.07.2016 року. 13 листопада 2019 року представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що вказані відповідачем у відзиві факти, стосовно відсутності в позовній заяві довіреності, що підтверджує право директора ВО «Слов`янськтепломережа» на представництво (подання позову) від імені позивача не відповідають дійсності. Разом з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] і її копією до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області також були передані додатки до неї та їх копії відповідно до кількості відповідачів, а с копія позовної заяви та документів по справі для відповідача, зокрема ксерокопія довіреності директора ВО «Слов`янськтепломережа». Стосовно закінчення строку позовної давності щодо пред`явлених вимог до відповідача наголосив на наступному. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова с боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] заборгованість виникла період з листопада 2003 року по липень 2019 року. У зазначений період, з обігової відомості за особовим рахунком відповідача, виплата за послуги централізованого опалення здійснювалась частково, що свідчить добровільність сплати відповідачем заборгованості та відповідно визнання боргу. Таким чином, вважає, що перебіг позовної даності було перервано відповідачем, шляхом часткової сплати ним грошового зобов`язання за послуги централізованого опалення, які надавалися йому позивачем, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з листопада 2003 року по липень 2019 року вважає такими, які підлягають задоволенню. Стосовно сплачених відповідачем сум за послуги з централізованого опалення у період з 2015 р. по 2019 р., які на думку відповідача [PERSON] не зазначені в оборотній відомості за особовим рахунком № [NUMBER] , зазначив наступне. Відповідач вказує про сплату 250.00 грн у червні 2015 р., при цьому квитанцію про сплату від 14.07.2015 р. згідно оборотній відомості за 2015 р. зазначена оплата була зарахована у липні 2015 р. Відповідач вказує про сплату 200.00 грн у серпні 2015 р. при цьому квитанцію про сплату від 17.09.2015 р. згідно оборотній відомості за 2015 р. зазначена оплата була зарахована у вересні 2015 р. Відповідач вказує про сплату 321.40 грн за жовтень 2015 р., при цьому надає квитанцію про сплату від 02.12.2015 р., також зазначає про сплату за листопад 2015 р. 333.77 грн, при цьому надає квитанцію про сплату від 16.12.2015 р., згідно оборотній відомості за 2015 р. зазначені оплати були зараховані у грудні 2015 р. (655,17 грн). Відповідач вказує про сплату у серпні 2017 р. 100.00 грн, при цьому надає квитанцію від 13.09.2017 р., зазначена оплата була зарахована у вересні 2017 р. Відповідач вказує про сплату у квітні 2018 р. 800.00 грн, при цьому не надає квитанцію про сплату, але згідно оборотної відомості відповідач сплатив 800.00 грн, а також 150.00 грн 31 травня 2018 р., таким чином зазначена оплата була зарахована у травні 2018 р. Відповідач вказує про сплату у жовтні 2018 р. 197.05 грн, при цьому не надає квитанцію про сплату, але згідно оборотній відомості зазначена сплата була зроблена 19 листопада 2018 та відповідно зарахована у листопаді 2018 р. Відповідач вказує про сплату у грудні 2018 р. 1000.00 грн, при цьому не надає квитанцію про сплату, але згідно оборотній відомості зазначена сплата була зроблена 23 січня 2019 р. та відповідно зарахована у січні 2019 р. Відповідач вказує про сплату у лютому 2019 р. 2000.00 грн, при цьому надає квитанцію про сплату від 14 березня 2019 р., зазначена оплата зарахована у березні 2019 р. Таким чином, зазначені в відзиві до позову суми сплачені відповідачем були зараховані, як сплачені за послуги з централізованого опалення відповідно до оборотних відомостей за особовим рахунком №012486. Стосовно зобов`язання відповідача щодо сплати послуги з опалення, яку надає позивач зазначає наступне. Відповідач зареєстрований і проживає у квартирі [ADDRESS] та отримує, як споживач, послуги з опалення, які надає ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа», на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем, про що свідчить часткова оплата відповідачами послуг з центрального опалення - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідачки отримують надані позивачем послуги та частково їх оплачують, а позивач надав та продовжує надавати вказані послуги. Відповідачки не зверталися у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг. Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів від оплати послуг. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59пс13.? Відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 ЗУ «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідач як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених Постаново Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. зі змінами та доповненням розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послу вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, які договором не встановлено інший строк. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплено також у статті 162 Житлового кодексу Української PCP. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується судовому порядку. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецькобленерго», в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за споживчі послуги з опалення підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним норми чинного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідачки [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою - [ADDRESS] та зареєстровані в ній. За адресою [ADDRESS] .на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» надавало відповідачам послуги з теплопостачання та постачання гарячої води. Відповідно до довідки КП «БТІ» від 05 лютого 2020 року за №365-2/0.84/01, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване у частці по Ѕ за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 75). Між позивачем і відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачам послуги з опалення, а відповідачі користувалися даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялися від них. Відповідачі протягом періоду з 01 листопада 2003 року по 01 липня 2019 року не в повній мірі сплачували отримані послуги тепломережі, у зв`язку з чим заборгованість по сплаті за надані послуги по теплопостачанню стосовно квартири [ADDRESS] за вказаний період склала 19 760 грн 35 коп. Відповідно до рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 грудня 2005 року, позов [PERSON] було задоволено частково. Та визнано незаконною відмову начальника ВО «Слов`янськтепломережа» у застосуванні 50% знижки за користування [PERSON] теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано ВО «Слов`янськтепломережа» провести нарахування сум по оплаті послуг за користування тепловою енергією в квартирі [ADDRESS] на 2005 рік, починаючи з лютого 2005 року, [PERSON] виходячи з 50% знижки по оплаті даних послуг. (а.с.33). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу №22 «автомобіліст-2» від 22 січня 2020 року №17, [PERSON] знятий з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Свобода з 30 листопада 2007 року (а.с. 68). Відповідно до довідки відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради від 23 грудня 2019 року з №22-15/7290, встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.58). Тобто, рішенням суду [PERSON] було встановлено знижку по оплаті послуг за користування тепловою енергією в квартирі [ADDRESS] на 2005 рік, починаючи з лютого 2005 року, виходячи з 50% знижки. Враховуючи, що з 30 листопада 2007 року [PERSON] було знято з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Свобода таким чином знижка у розмірі 50% на користування опаленням діяла з лютого 2005 року по 30 листопада 2007 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за особовим рахунком №012486, заборгованість складається з нарахованого за: -2003 рік нараховано - 527,95 грн - сплачено - 330,71 грн; -2004 рік нараховано - 780,13 грн - сплачено - 150,96 грн; -2005 рік нараховано - 678,60 грн - сплачено - 478,55 грн; -2006 рік нараховано - 202,70 грн - сплачено - 617,77 грн; -2007 рік нараховано - 934,08 грн - сплачено - 467,07 грн; -2008 рік нараховано -0,00 грн - сплачено - 0,00 грн; -2009 рік нараховано - 216,80 грн - сплачено - 283,51 грн; -2010 рік нараховано - 0,00 грн - сплачено - 0,00 грн; -2011 рік нараховано - 763,52 грн - сплачено - 763,52 грн; -2012 рік нараховано - 1918,14 грн - сплачено - 1738,14 грн; -2013 рік нараховано - 1588,85 грн - сплачено - 1768,85 грн; -2014 рік нараховано - 1476,38 грн - сплачено - 1100,00 грн; -2015 рік нараховано - 4364,95 грн - сплачено - 3172,89 грн; -2016 рік нараховано - 7956,38 грн - сплачено - 5611,80 грн; -2017 рік нараховано - 10157,41 грн - сплачено - 5950,00 грн; -2018 рік нараховано - 10657,54 грн - сплачено - 3550,00 грн; -2019 рік нараховано - 6200,82 грн - сплачено - 2700,00 грн; З наданого позивачем розрахунку заборгованості за 2005-2007 роки вбачається, що в порушення рішення суду позивачем не було застосовано знижку у розмірі 50% за користування тепловою енергією в квартирі [ADDRESS] . В той же час, з аналізу розрахунку заборгованості наданої позивачем можна зробити висновок, що відповідачі сплачували послуги з надання теплової енергії з урахуванням наявної на той час пільгової знижки. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) визначено поняття споживачі - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, виробник-суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За змістом статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Згідно із положенням ст.ст. 64, 66-68, 145, 156 ЖК України, повнолітні члени сім`ї наймача, члена кооперативу, власник зобов`язані брати участь в оплаті витрат по утриманню житла і несуть разом з ним солідарну відповідальність. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно із ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Крім того, відповідно до ст. 64 ЖК України, повнолітні члени родини наймача несуть солідарну з наймачем відповідальність по зобов`язанням за надані комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, позивач як кредитор має право вимагати виконання обов`язку оплати послуг утримання будинку, споруд та прибудинкових територій у повному обсязі як від одного з солідарних боржників, так і від усіх разом. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Так пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг встановлена у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як передбачено ст. 185 ЦПК України, письмові докази, у тому числі протоколи їх огляду, складені за судовим дорученням або в порядку забезпечення доказів, за клопотанням учасника справи оголошуються в судовому засіданні або пред`являються йому, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам чи перекладачам для ознайомлення. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. Учасниками справи з приводу зазначених доказів можуть ставитися питання свідкам, а також експертам, спеціалістам. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (частина друга статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 -1V ). Під час судового розгляду достовірно встановлено, що відповідачі не регулярно та не в повному обсязі здійснювали оплату спожитих послуг з теплопостачання. Так, за спірний період відповідачам, з урахуванням наявної пільги в 2005-2007 роках, була нарахована до сплати сума у розмірі 47 957,21 грн, однак, відповідачами сплачені спожиті послуги на загальну суму лише 28 683,77 грн. У зв`язку з цим позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Вирішуючи питання про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд виходить з наступного. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому суд повинен встановити момент не лише, коли особа довідалася, але і коли могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «Відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Стосовно доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Так, з наданого позивачем розрахунку встановлено, що за весь період виникнення заборгованості відповідачі сплачувала за послуги з опалення у більшому розмірі останній раз у 2013 році, оскільки відповідно до розрахунку за 2013 рік нараховано - 1588,85 грн - сплачено - 1768,85 грн. Таким чином у 2013 році відповідачами в останнє визнавалася наявна сума боргу. Періодичні платежі, здійснені у літній період, коли послуга не надавалась, не свідчать про визнання всієї суми боргу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (постанова ВСУ від 22.03.2017 року № 6-43цс17). Як вбачається з матеріалів справи, позивач 04 вересня 2019 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2003 року по 01 липня 2019 року. Із розрахунку заборгованості судом було встановлено, що оплата за послуги централізованого опалення самим позивачем зазначалася періодичними платежами (протягом відповідних місяців року, коли централізоване опалення надається, а відповідач частково сплачував за отримані послуги, при цьому суд вважає, що з урахуванням вищевикладеної правової позиції позовна давність не переривалася у зв`язку з частковою сплатою заборгованості, а тому з урахуванням дати звернення позивача до суду, суд приходить до переконання, що з відповідачів слід стягнути заборгованість за період з 04 вересня 2016 року по 01 липня 2019 року. Яка складається 16 309,71 грн, (31809,71 грн- 15500,00 грн), а саме: з нарахованого за 2016 рік - 4793,94 грн (за жовтень - 737,07 грн + за листопад 1862,16 грн + грудень 2194,71 грн) + за 2017 рік -10 57, 41 грн (за січень - 2228,88 грн + за лютий - 2458,29 грн + за березень 1313,88 грн + за квітень 339,95 грн+ за жовтень 652,94 + за листопад 1675,23 грн + за грудень 1488,24 грн) + за 2018 рік - 10657,54 грн (за січень - 2265,58 грн + за лютий - 1980,10 грн + за березень 1932,13 грн + за квітень 448,61 грн+ за листопад 1878,98 грн + за грудень 2152,14 грн) + за 2019 рік - 6200,82 грн (за січень - 2628,22 грн + за лютий - 2083,85 грн + за березень 1488,75 грн) - сплачено відповідачами за 2016 рік - 3350,00 грн(вересень - 350,00 грн+ жовтень - 1000,00 грн + листопад - 1000,00 грн + грудень 1000,00 грн) + за 2017 рік - 5950,00 грн (січень - 1000,00 грн + лютий - 1000, 00 грн + березень - 800,00 грн + квітень 350,00 грн + травень 300,00 грн + червень - 200,00 грн + серпень - 100,00 грн, + вересень - 100,00 грн + жовтень - 500,00 грн + листопад - 800,00 грн + грудень - 800,00 грн) + за 2018 рік - 3550,00 грн (січень - 800, 00 грн + лютий - 800,00 грн. + квітень - 950,00 грн + грудень - 1000,00 грн) + за 2019 рік - 2700,00 грн (лютий - 2000,00 грн + березень - 700,00 грн). Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати позовну даність, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 листопада 2003 року по 03 вересня 2016 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропущенням строків позовної давності. Таким чином з відповідачів підлягає солідарному стягненню сума заборгованості у розмірі 16 309,71 грн Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. За даними Державного комітету статистики України величини індексів інфляції становлять: - у 2016 році: вересень -101,8%; жовтень - 102,8%; листопад - 101,8%; грудень - 100,9% ; у 2017 році: січень - 101,1%; лютий - 101,0%; березень -101,8%, квітень -100,9%; травень - 101,3%; червень - 101,6%; липень- 100,2%; серпень -99,9 %; вересень -102,0%; жовтень - 101,2%; листопад - 100,9%; грудень - 101,0%; - у 2018 році: січень - 101,5%; лютий - 100,9%; березень -101,1%; квітень -100,8%; травень - 100,0%; червень - 100,0%; липень- 99,3%; серпень -100,0 %; вересень -101,9%; жовтень - 101,7%; листопад - 101,4%; грудень - 100,8%, у 2019 році: січень - 101,0 %, лютий - 100,5 %., березень -100,9%; квітень -101,0%; травень - 100,7%; червень - 99,5%; З урахуванням індексів інфляції у вказаний період (з 01 вересня 2016 року по 01 червня 2019 року включно) та щомісячних сум заборгованості, які відповідачем, відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, повинні були сплачені не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), сума інфляційних збитків становить 2904,70 грн. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Три відсотки річних за вказаний період всього становлять 864,18 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах ВО «Слов`янськтепломережа» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з опалення за період з 04.09.2016 року по 01.07.2019 року у розмірі 16 309,71 грн, а також втрати від інфляційних процесів - 2904,70 грн, 3% річних - 864,18 грн Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір справляється фізичною особою в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позовні вимоги задоволені частково, на суму 20 078,59 грн. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. З огляду на викладене, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1481,67 грн (77,13% від 1921,00 грн). Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial