Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

02.09.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №0105/07/21-КЕ за яким, із урахуванням наступних змін і доповнень, відповідачу був наданий кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в розмірі 130624,33 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних, терміном до 24.04.2015 року. Позивач зазначає, що виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки від 05.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] За змістом вказаного договору поруки, поручитель поручається перед кредитом за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №0105/07/21-КЕ від 25.04.2007 року, відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором кредиту, поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Позивач вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань станом на 31.07.2015 року за укладеним між сторонами кредитним договором виникла заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 97456,94 грн., тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказаний розмір заборгованості. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштовий зв'язок з Автономною Республікою Крим на даний час відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №0105/07/21-КЕ за яким, із урахуванням наступних змін і доповнень, відповідачу був наданий кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в розмірі 130624,33 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних, терміном до 24.04.2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним вище договором кредиту, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 05.10.2007 року. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 31.07.2015 року виникла заборгованість на загальну суму - 97456,94 грн., розрахована позивачем та перевірена судом, яка складається з: - 48392,59 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; - 10361,33 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками; - 38703,02 грн. - пеня. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачі суду не надали, як і відсутні докази належного виконання відповідачами умов договорів кредиту та поруки. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач [PERSON] порушив зобов'язання, встановлені договором кредиту, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. При цьому, суд вважає законними вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості, враховуючи, що відповідачем [PERSON] в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, було укладено з позивачем договір поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що укладеним договором поруки передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі за кредитним договором №0105/07/21-КЕ від 25.04.2007 року, укладеним між боржником та кредитором, вимоги про солідарне стягнення заборгованості в тому числі з поручителя є законними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved