Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати споруду, що розташована за адресою: м. Очаків, вул. Космонавтів, 18, житловим будинком та визнати за нею право власності на вказаний будинок в порядку набувальної давності. Позов обґрунтовано тим, що з вересня 1975 року по травень 1982 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час спільного проживання подружжя побудувало літню кухню, сарай, споруди, вбиральню та басейн, які розташовані за адресою: м. Очаків, вул. Космонавтів, 18. З 1979 року позивачка зареєструвалася у вказаному будинку, а у 1982 році шлюб з [PERSON] був розірваний. У 2003 році [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна та про стягнення грошової компенсації за ? частину спільно побудованого будинку та споруд. Рішенням суду на користь позивачки стягнуто 5\~186 гривень вартості ? літньої кухні, сараю та туалету, а у власності [PERSON] залишено господарські будівлі незакінченого будівництвом будинку. 01 січня 2006 року [PERSON] помер, компенсацію, стягнуту за рішенням суду, не сплатив. Оскільки [PERSON] зареєстрована та проживає в спірному будинку понад тридцять років, проте її право не визнається, вона звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивачка пояснила, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON], проте своїх спадкових прав не оформив, у звязку із чим позивачка так і не може отримати компенсацію за рішенням суду. Право власності на будинок за спадкодавцем не було зареєстровано, а відтак будинок не увійшов до спадкової маси. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 квітня 1971 року [PERSON], на підставі Рішення виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області №147 «Про виділення земельної ділянки під індивідуальне будівництво громадянину [PERSON]Г.» та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти, отримав у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв. м. за адресою: м. Очаків, вул. Космонавтів, 17. 27 серпня 1971 року зазначений вище договір посвідчений нотаріусом Очаківської нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано за №913. Рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради №11 від 14 січня 1982 року «Про внесення змін до генплану земельної ділянки за заявою [PERSON], який мешкає по вул. Космонавтів, 18» останньому надано дозвіл на внесення змін до генплану забудови, розробленого технічним бюро, та затверджено розміри будівель: житловий будинок (7, 98х10, 38 м.); веранда (2, 70х6, 22 м.); літня кухня (4, 00х4, 00 м.); кладова (2, 50 х4, 50 м.); сарай (4, 00х4, 00 м.); гараж (3, 50х6, 00 м.); сарай для худоби та птиці (3, 00х6, 50 м.). Рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради народних депутатів №217 від 28 липня 1987 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво котельної 2, 50х2, 50 м.. Рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради народних депутатів №239 від 30 серпня 1988 року [PERSON] відмовлено у визнання житловими будівель літньої кухні та сараю через невідповідність вимогам до жилих приміщень. 18 червня 1991 року виконавчим комітетом Очаківської міської ради народних депутатів прийнято рішення №194 про надання [PERSON] дозволу на будівництво по вул. Космонавтів, 18, літньої кухні (8, 0х4, 0 м.), гаражу (3, 60Х7, 10 м.) та котельні (3, 10х4, 3 м.). 18 березня 1993 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю площею 583 кв. м. по вулиці Космонавтів, 18, в місті Очакові Миколаївської області (а.с. 141). Рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради №212 від 24 червня 1997 року надано дозвіл на переобладнання літньої кухні та господарських споруд у житловий будинок в існуючих розмірах житловою площею 30, 00 кв.м., загальною площею 67, 44 кв. м. замість старої хатини на земельній ділянці по Космонавтів, 18. Вказані обставини підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи №2889, наданої Очаківською районною філією КП ММБТІ для огляду в судовому засіданні. Судом також встановлено, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 02 липня 2004 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільно набутого майна подружжя та стягнення грошової компенсації за ? частку будівель та витрат на проведення водопроводу, залишеним без змін ухвалою Верховного суду України від 23 липня 2008 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 5\~186 грн грошової компенсації вартості ? літньої кухні, сараю, уборної, розташованих за адресою: м. Очаків, вул. Космонавтів, 18, а вказані господарські споруди незакінченого будівництвом будинку залишено [PERSON] (а.с. 27, 28). 03 січня 2006 року [PERSON] помер, що підтверджується належним чином завіреною копією актового запису про смерть №01 від 04 січня 2006 року (а.с. 120) та копією свідоцтва про смерть (а.с. 124). В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON] (а.с. 128). Останній спадщину прийняв (а.с. 127) і 13 липня 2006 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме грошові внески на рахунках банку (а.с. 131). 10 березня 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частку будинку та надвірних споруд. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 серпня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року,в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду касаційної інстанції мотивовано тим, що невиконання рішення суду у частині сплати грошової компенсації за частину нежитлових будівель, яке набрало законної сили, не може бути підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності на те саме нерухоме майно, за яким вже визнано судом її право власності. Вказане рішення набрало законної сили і [PERSON] набув право власності на всі зазначені будівлі, а [PERSON] право одержання грошової компенсації вартості ? частини цих будівель (а.с. 50). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Судом встановлено, що спірні споруди та будівлі незавершеного будівництвом будинку на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 липня 2004 року належали [PERSON]. Після смерті останнього спадщину прийняв [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи викладене, а також той факт, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], суд дійшов висновку, що він також прийняв у спадщину споруди та будівлі незавершеного будівництвом будинку, що належали заповідачу на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 липня 2004 року. Разом із тим, до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. За змістом ч.1 ст. 344 ЦК України, якою обґрунтовує свої вимоги позивачка, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2012 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці з 2004 року відомо про те, що власником споруд та будівель за адресою: м. Очаків, вул. Космонавтів, 18, був [PERSON] Вказана обставина підтверджується поясненнями самої позивачки та долученою до матеріалів цивільної справи копією рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 липня 2004 року. З вступної частини вказаного рішення суду вбачається, що [PERSON] брала участь у розгляді справи, а відтак знала про прийняте рішення. Судом також встановлено, що [PERSON] було відомо, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON]. Так, у 2009 році [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON]В, про визнання за нею права власності на ? частину спірних будівель та споруд. Судом також встановлено, що 27 вересня 2012 року [PERSON] зверталася до суду з позовом, в якому просила зобовязати спадкоємця [PERSON] виплатити їй компенсацію ? частини споруд. Ухвалою суду від 17 травня 2013 року вказана заява залишена без розгляду за клопотанням самої позивачки. З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що володіння позивачкою спірними будівлями не було добросовісним в розумінні ст. 344 ЦК України, а відтак підстав для визнання за нею права власності в порядку набувальної давності немає. Крім того, у п. 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2012 року розяснено, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Разом із тим, незважаючи на те, що позивачці було відомо про успадкування [PERSON] усього майна після смерті [PERSON], позовні вимоги заявлені до Очаківської міської ради. Суд звертає увагу, що виключно позивачеві належить право ініціювати судовий розгляд цивільного спору. Позивач самостійно обирає спосіб захисту порушеного права та визначає коло учасників судового процесу. Вирішуючи позовну вимогу про визнання споруди житловим будинком, суд виходить з такого. Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України. Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що такий спосіб захисту цивільного права як визнання споруди будинком чинним законодавством не передбачений. Той факт, що споруда є житловим будинком, підтверджується документами, що їх видають органи державної влади. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на норми Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 19 березня 2013 року №95 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж». 26 травня 2015 року вказаний Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 квітня 2014 року №79. Так, механізм прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків визначений в Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 квітня 2014 року №79. Прийняття в експлуатацію обєктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі обєкти, за результатами технічного обстеження цих обєктів шляхом реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною в\~додатку 3до цього Порядку. Перелік документів, який додається до заяви, визначений п. 2 Розділу 3 вказаного Порядку. Отже, вирішення питання про визнання чи не визнання споруди житловим будинком відноситься до компетенції державних органів, що здійснюють регулювання суспільних відносин в сфері будівництва обєктів нерухомості. Встановлення судом такого юридичного факту процесуальним законом не передбачено. З урахуванням викладеного, а також того факту, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його онук [PERSON], про що позивачці було відомо, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed