Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. З 15 грудня 2012 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було зроблено відповідний актовий запис за №213. Від шлюбу позивач з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачеві матеріальну допомогу а ні на утримання їхнього сина, а ні на утримання позивача. На даний момент позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь, на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась. Свої інтереси у суді уповноважила представляти представника [PERSON]. Представник позивача у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій зазначає, що позовні вимоги в тих частках яких просить позивач не визнає а також зазначає, що позивач не займається утриманням та вихованням сина, так як покинула його та виїхала до іншого постійного місця проживання. З лютого 2016 року вихованням та утриманням дитини займається її матір та сестра. Відсутність позивача у судовому засіданні підтверджує те , що вона відсутня за місцем реєстрації. Крім того відповідач в заяві просить справу розглянути без його участі, за участю його представника [PERSON]. Представник відповідача в судове засідання з'явився проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на підстави зазначені в заяві відповідача. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 213. В даний час в Орджонікідзевському міському суді розглядається позовна заява про розірвання шлюбу між сторонами. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис №380 від 20 листопада 2014 року. Відповідно до виконавчого листа, виданого 14.03.2011 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області, з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року [PERSON] було залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до частини першої статті 181 Сімейного Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Крім того особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Також суд зазначає, що відповідачем та його представником всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не виконує обов'язки по утриманню та вихованню сина не надано. Посилання про відсутність позивача в залі судового засідання суд не бере до уваги, оскільки позивач скористалась своїм правом відповідно до ст.38 ЦПК України брати участь у цивільній справі через представника. Клопотань від сторони відповідача про виклик в судове засідання позивача не надходило. При винесенні даного рішення суд враховує, матеріальне становище дитини а також, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, його працездатність, те що він не є інвалідом, не має тяжких захворювань (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти). Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, однак в судовому засіданні ним не доведено фактів про намагання (бажання) працевлаштуватись. У Центрі зайнятості як особа, яка шукає роботу не зареєстрований, в зв'язку з чим [PERSON] не позбавлений можливості працевлаштуватися та забезпечувати належне утримання своїй дитині. Крім того суд враховує, що з відповідача стягуються аліменти за рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2011 року. З урахуванням наведеного, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вирішуючи питання щодо строку з якого повинні бути присуджені аліменти на дружину, суд враховуючи аналогію закону вважає за необхідне визначити їх від дня пред'явлення позову, тобто з 03 лютого 2016 року. Також, суд зазначає, що у разі зміни, в подальшому, матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial