Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

03.10.2019 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] . При цьому посилалася на те, що 06.08.2016 року уклала з відповідачем шлюб. З відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] . З серпня 2019 року вона з сином проживає окремо від відповідача. Відповідач не допомагає їй матеріально у вихованні сина, який знаходиться на її повному утриманні. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Крім того відповідач зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона ніде не працює та немає інших доходів, окрім соціальної допомоги по народженню дитини. А тому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку та доходів відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 13...2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, однак просив суд зважити на те, що він щомісячно надає позивачці матеріальну допомогу позивачці в розмірі значно більшому ніж просить позивачка в позові. Погоджувався сплачувати аліменти в розмірі визначеному в позовній заяві. У відзиві (запереченні) на позов відповідач посилався на те, що з моменту окремого проживання з позивачкою він продовжував надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі значно більшому ніж позивачка просить стягнути з нього в даному позові. Однак розписок він з неї не брав. Просив відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених вище. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні їх правовідносини. 06.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] у Придніпровському районному у місті Черкаси Відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Черкаській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 257. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Спору про батьківство немає. Згідно із ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Враховуючи, що відповідач проживає окремо від дитини, а фактично піклуванням дитини займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду та вимог ст. 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню та необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2019 року і до повноліття [PERSON] . Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України, - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, - жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 СК України. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що [PERSON] , як працездатна особа може надавати матеріальну допомогу [PERSON] , з якою проживає його малолітній син [PERSON] . Окрім цього відповідач в судовому визнав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та погодився сплачувати аліменти на утримання матері його сина. Догляд за малолітньою дитиною у віці до трьох років вимагає значних фізичних та психологічних зусиль, а крім того не обмежується певним часом протягом доби, як при виконанні трудових обов`язків. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в заявленому позивачем розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 03.10.2019 року і до [INFO], тобто до досягнення трирічного віку сином [PERSON] . Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 768,4 грн. У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 79, 80, 84, 91, 180-183, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 353, 430 ЦПК України, суд -

Outcome: approved