Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

04.03.2019 року [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] і просить ухвалити рішення, яким розірвати їхній шлюб, зареєстрований 03.10.2013 року в виконавчому комітеті Дорогівської сільської ради, залишити дитину: сина, [PERSON] , [INFO] проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] та стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати. З позовної заяви, поданої позивачем вбачається, що 03.10.2013 року Виконавчим комітетом Дорогівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 13. У шлюбі народилася одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебує на її утриманні. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, чоловік зловживає алкоголем, вдається до психологічного та фізичного насилля, свідком чого є син, що негативно впливає на його виховання. Вже протягом двох років проживають в окремих кімнатах, не підтримують подружніх стосунків. Збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить суд не призначати будь-яких строків для примирення. Малолітню дитину залишити проживати разом з нею. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, проте нею подано через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позов підтримує повністю. [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, однак ним подано заяву через канцелярію суду, в якій позов визнає, просить справу розглянути у його відсутність. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 14 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що 03.10.2013 року Виконавчим комітетом Дорогівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 лютого 2019 року ( а. с. 5). У шлюбі народилася одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] (згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2013 року (а.с. 6). Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися, оскільки відсутнє взаєморозуміння, повага. Сімейні стосунки не підтримують. Сім`я розпалася остаточно. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 09.04.2019 року ухвалою суду було надано сторонам строк для примирення тривалістю шість місяців. Проте примирення між ними не відбулося. Сторони не змогли зберегти сім`ю, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати із матір`ю. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Оскільки позивач надала суду належно оформлену копію договору про надання юридичної допомоги та квитанцію про сплату наданої послуги (а.с.9), суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення коштів затрачених позивачем на правову допомогу підлягає задоволенню в розмірі 1000 грн. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved