Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

03.03.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO], змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначений рішенням Московського районного суду м. Харкова у сумі 17 грн., стягнути на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно у розмірі 818 грн. 50 коп., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.03.2016 р. до досягнення дитиною повноліття, стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., допустити негайне виконання рішення суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на ті обставини, що 20.04.2001 р. уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 16.05.2003 року шлюб між сторонами розірваний. У період з 11.02.2002 р. відповідач жодного разу не цікавився донькою, не брав участі у її вихованні. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно. Їх спільна з відповідачем донька постійно проживає з нею та перебуває виключно на утриманні позивача. Крім того, позивачу нещодавно стало відомо про існування рішення Московського районного суду м. Харкова про стягнення з відповідача аліментів за його позовом. Однак за цим рішенням аліментів позивач не отримувала. До серпня 2003 року позивач зверталася до відповідача з приводу його участі у вихованні та утриманні дитини, однак останній відмовлявся. Приблизно з серпня 2003 року позивач втратила зв'язок з відповідачем і до теперішнього часу його не має. 21.04.2007 р. позивач уклала шлюб з [PERSON]. У даному шлюбі народилися діти [PERSON] та [PERSON]. На цей час позивач з донькою фактично мешкають за адресою її нинішнього чоловіка. Доньці сторін виповнюється 16 років, коли необхідно отримати український паспорт, тому необхідна копія паспорта батька дитини. Однак у позивача відсутні дані про перебування батька дитини. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], який діє на підставі виданої довіреності, підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] направив суду заяву, в якій позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що з 2003 року постійно мешкає в Ізраїлі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 6 червня 2003 року були усунені перешкоди для його виїзду за межі України зі стягненням нього аліментів в сумі 3977 грн. 25 коп. на користь [PERSON] на утримання його дочки [PERSON], [INFO], до 11 жовтня 2018 року, тобто до її повноліття. Ця сума була вручена [PERSON] В цей час він працював на тимчасових некваліфікованих роботах. Тим не менш, намагався відвідувати дочку, дарував подарунки. [PERSON] вийшла заміж та потребувала, щоб він припинив відвідування дитини. Перед виїздом в Ізраїль він оформив договір дарування на імя його дочки [PERSON] 30/100 частини квартири [ADDRESS]. Усі минулі роки [PERSON] перешкоджала його контактам з дочкою. При цьому мати відповідача [PERSON], яка постійно мешкає у Німеччині з 2003 року, підтримувала стосунки з [PERSON], її матірю та бабусею, передавала їй подарунки та грошові суми. У 2010 році його мати їздила з [PERSON] та бабусею [PERSON] до Гурзуфу. Більшу частину витрат оплатила мати відповідача. У 2011 році за їх запрошенням Даша та її бабуся відвідали батьків відповідача у Німеччині. Усю поїздку оплатили відповідач та його мати. У 2012 році дочка знову була у гостях у батьків відповідача, куди приїжджав і він та зустрівся з дочкою. У 2014 році відповідач приїздив до Харкова та зустрічався з дочкою, чому перешкоджала позивач. Також не дозволила зустрітися матері відповідача зі своєю онукою. У 2015 році [PERSON] знову була у Німеччині у батьків відповідача. Про життя дочки відповідач знав з розмов своїх батьків, надавав їй допомогу, не відмовляв в оформленні дозволу на виїзд за кордон (а.с. 53-54). Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі, про що надала письмові заперечення, та в задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі (а.с.74-76). Представник третьої особи, яка діє на підставі виданої довіреності, направила суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника органу опіки та піклування, рішення по справі просила прийняти з урахуванням наданого висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, яке діє від імені органу опіки та піклування. Допитана в судовому засіданні [PERSON], [INFO], пояснила, що навчається в приватній школі «Благовєст» та мешкає останні 10 років з мамою, вітчимом, молодшими братом та сестрою. З батьком [PERSON] ніяк не спілкуються, востаннє його бачила два роки тому. Підтримує свою мати та не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав. Батько їй не допомагає, не дзвонить, його не цікавить ні її життя, ні виховання. Путівку до міжнародного табору в Івано-Франківську сплачували мати та вітчим [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та неповнолітньої [PERSON], представників сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 6 червня 2003 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, задоволений позов [PERSON] до [PERSON], третя особа ПР і МР УМВ України в Харківській області, про усунення перешкод у виїзді за межі України та стягнення аліментів, усунуті перешкоди для виїзду на постійне місце проживання за межі України [PERSON], стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], до її повноліття у сумі 3977 грн. 25 коп., зобовязано Р і МР УМВСУ в Харківській області оформити документи [PERSON] для виїзду на ПММ без письмової згоди [PERSON] (а.с.10). Зазначене рішення набрало законної сили і до цього часу ніким не оскаржено. Згідно з копією квитанції № 000002 за 2003 рік, [PERSON] на депозит Першої харківської державної нотаріальної контори для передачі [PERSON] на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2003 р. була внесена сума 3977 грн. 25коп.(а.с. 78). З договору дарування від 29 січня 2010 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], подарувала [PERSON], яка діяла як законний представник, від імені своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO], 30/100 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 136). Відповідно до повідомлення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.09.2016 р. № _7124, згідно матеріалів, що зберігаються в приватизаційній справі на квартиру [ADDRESS], станом на 31.12.2012 р., за [PERSON] зареєстровано право власності - 30/100 часток, на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ХМНО 29.01.2010, за р. № 116 (а.с. 135). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з [PERSON] знайомі з 2003 року. За місцем мешкання подруги буває на святах, святкуванні днів народження дітей. [PERSON] виховують її мати та бабуся. Колишнього чоловіка [PERSON] [PERSON] бачила одного разу, коли він приходив в нетверезому стані зясовувати стосунки з [PERSON]. Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 27.09.2016 р., неповнолітня [PERSON] згідно з довідкою дільниці № 39 КП «Жилкомсервіс» від 05.02.2016, зареєстрована разом з матірю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Фактично мати з дитиною проживають за адресою: [INFO], в квартирі створені належні умови для проживання дитини (актом обстеження умов проживання від 19.05.2016, наданого службою у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради). Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» від 30.05.2016, [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та перебуває під наглядом фахівців лікувального закладу. Відвідування лікарів під час хвороби, проведення медичних оглядів та щеплень здійснюється в супроводі матері дитини. Враховуючи викладене, в інтересах дитини, Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважало за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], 10.2000 року народження (а.с. 130-131). Суд приходить до переконання, що перераховані обставини в цілому справляють негативний вплив на нормальний розвиток, виховання дитини та позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам його дочки. Відповідно до ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей та ін. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 7 ст. 181 СК України, якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами у справі [PERSON] у 2003 році виїхав на постійне проживання до держави Ізраїль і в Україну для постійного проживання на цей час не повернувся. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначених рішенням Московського районного суду м. Харкова у сумі 17 грн., та стягнення на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно у розмірі 818 грн. 50 коп., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.03.2016 р. до досягнення дитиною повноліття і в позові [PERSON] в цій частині відмовляє. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] Хаіма ([PERSON]) Веніаміновича витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 02.03.2016 р. (а.с.17).

Outcome: partial