Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

02 березня 2021 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши останній тим, що [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є сином [PERSON] та вже понад 5 років не проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , де він зареєстрований, будинком не цікавиться, його речей у будинку не має, покинув його добровільно. Не проживаючи за даною адресою [PERSON] не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має і взагалі ним не цікавиться та ні на що не претендує, у зв`язку з чим [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15 березня 2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, проте 12 травня 2021 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій останній просить позовні вимоги задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте 12 квітня 2021 року звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій визнає позовні вимоги, будь-яких заперечень щодо їх задоволення не має. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте 15 квітня 2021 року до суду надійшла заява в.о. директора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних Дніпровської міської ради Ручка В.В. про проведення розгляду справи без участі представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1712 [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , у тому числі з урахуванням 1/2 частки у спадщині, від якої відмовився син померлого [PERSON] . Спадщина складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом № 2-1713 [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , у тому числі з урахуванням 1/2 частки у спадщині, від якої відмовився син померлого [PERSON] . Спадщина складається з земельної ділянки площею 0,0631 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 233480490 від 20 листопада 2020 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом № 2-1712, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 233482150 від 20 листопада 2020 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом №2-1713, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 4541 виданої Відділом проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 22 жовтня 2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , син (а. с. 11). Відповідно до акту, складеного головою квартального комітету № 22 [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстровано дві особи, а саме [PERSON] та її сина [PERSON] , але фактично в будинку проживає лише [PERSON] , а її син з 2015 року проживає за межами України (а. с. 12). [PERSON] є одноособовим власником житлового будинку, який вона отримала у спадок від [PERSON] , померлого [INFO] , в той час, як [PERSON] зареєстрований у будинку з 28 травня 2015 року, проте з 2015 року фактично там не проживає в ньому. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проживання в Україні здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини по справи, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про поважність причин відсутності більше року відповідача за спірною адресою та про відсутність будь-яких домовленостей відповідача з позивачем, а також думку відповідача щодо визнання позову в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Що стосується питання розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати понесені позивачем зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved