Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

02.08.2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та просять суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та усунути перешкоди в користуванні квартири шляхом зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину серії НВТ 904005 від 24.06.2016 року є власником ? частки квартири [ADDRESS], яке посвідчено нотаріусом. Власником ? вищевказаної квартири є [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину ВРСР № 232225 від 25.05.2012 року нотаріально посвідченого. [PERSON] прописаний в даній квартирі, однак з 2010 року до теперішнього часу не проживає, в утриманні квартири, проведенні ремонтних робіт, сплаті комунальних послуг участі не приймає. Знаходження відповідача на реєстраційному обліку у квартирі позивачів, обмежує права останніх на розпорядження майном. Тому вони вимушені звернутися за захистом своїх прав до суду. Позивачі свій позов підтримали та просили його задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі та просили розглянути справу у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, заперечень на позов не надав. Третя особа у судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщена про час, дату і місце розгляду справи за місцезнаходженням, заперечень на позов не надала. Суд за згодою позивачів ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, розглянувши позов згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобоми. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину серії НВТ 904005 від 24.06.2016 року є власником ? частки квартири [ADDRESS], яке посвідчено нотаріусом. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 24.06.2016 року право власності [PERSON] на ? квартири [ADDRESS] зареєстроване в Спадковому реєстрі, номер спадкового реєстру 59147404. Власником ? вищевказаної квартири є [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину ВРСР № 232225 від 25.05.2012 року нотаріально посвідченого. Згідно Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майноправ власності на нерухоме майно право власності на ? квартири [ADDRESS] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.06.2016 року, номер запису про право власності 15189113. В квартирі [ADDRESS] прописані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] з 2010 року до теперішнього часу в даній квартирі не проживає, в утриманні квартири, проведенні ремонтних робіт, сплаті комунальних послуг участі не приймає. Згідно Акту від 27.06.2017 року з участю комісії Роздільнянської міської ради Одеської області, працівника Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал» встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою більше п'яти років, адреса не відома. Згідно письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], їх сусід [PERSON] не проживає з 2010 року за вказаною адресою: квартира [ADDRESS], в квартиру не з'являється, участі в утриманні будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує, речі його у квартирі відсутні. Згідно ст.319 ЦК України власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст..150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в аренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності. Відповідач порушує вимоги ст.158 ЖК України та не довів правомірність своєї реєстрації на даний час у вказаній квартирі. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України) зі зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідач не був членом сім'ї власника будинку, але був зареєстрований у ньому постійно, більше року у будинку не проживає, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст.1 Першого Протоколу до Конвенцї про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Позов оснований на законі та підлягає задоволенню у повному обсязі. Судовий збір сплачений позивачами у повному обсязі, на його стягненні з відповідача на їх користь вони не наполігають. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,346,383,391,405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved