Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

02 липня 2015 року в.о. Слов'янського міжрайонного прокурора звернувся до суду з позовом до Райгородоцької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради № 24/8-171 від 15.04.2003 року «Про надання земельної ділянки [PERSON]» та про визнання протиправним і скасування договору оренди землі від 12.11.2004 року № 140,укладеного між Райгородоцькою селищною радою і [PERSON], з тих підстав, що під час прийняття селищною радою оскаржуваного рішення і зміни цільового призначення приватизованої земельної ділянки [PERSON] та передачі йому в оренду другої земельної ділянки,було допущено порушення вимог Додатку 4 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року щодо недотримання 100 метрової санітарно-захисної зони, а також, що категорія землі, на яку було змінено цільове використання земельної ділянки. Не передбачена нормами чинного законодавства, а тому, відповідно до ст. 21 ЗК України,порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання ( передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам та про визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом з приводу спору, що виник із земельних відносин, за правилами територіальної підсудності та у порядку цивільного судочинства,що відповідає правовим роз'ясненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 3 від 01.03.2013 року ( пункт 7 ) «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». Відповідно до ст.121 ч.2 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» , ст. 45 ЦПК України, прокурор, пред'являючи зазначений позов до суду в інтересах держави, набув статусу позивача та на стороні позивача у цій справі залучено [PERSON], як власника суміжної земельної ділянки. Згідно ухвали суду від 20.07.2015 року третю особу з боку відповідача [PERSON] залучено до участі у справі, як співвідповідача. В судовому засіданні прокурор підтримав свої позовні вимоги та на їх обґрунтування пояснив, що під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12013050510003902,внесеному до ЄРДР 12.06.2013 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 241 ч.1 КК України, після отримання висновку комплексної комісійної судової інженерно-екологічної, судової економічної експертизи, експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності за № 47/568/714 від 02.02.2015 року, були виявлені порушення діючого законодавства виробничої діяльності ФОП [PERSON], без узгодження у встановленому порядку зміни статусу цільового призначення приватизованої земельної ділянки та функціонуванням виробництва будівельних матеріалів, розміщеного на відстані 55 м від найближчої житлової забудови, що суперечить вимогам нормативно-законодавчих актів України. Такі порушення були допущені Райгородоцькою селищною радою при прийнятті рішення №24/8-171 від 15.04.2003 року «Про надання земельної ділянки [PERSON]», яким було змінено цільове призначення приватизованої земельної ділянки [PERSON], що надавалась йому для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], площею 0,12га під житловою забудовою, та змінено на виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазину та прийнято рішення про передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0470 га по [ADDRESS], при цьому селищною радою було допущено порушення вимог Додатку 4 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року щодо недотримання 100 метрової санітарно-захисної зони. На теперішній час на вказаній земельній ділянці по [ADDRESS], розташовано підприємство по виробництву бетонних виробів, а саме шлакоблоку та плитки тротуарної. Крім того, категорія землі на яку змінено цільове використання земельної ділянки [PERSON], а саме цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку змінено на виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин, що не передбачено статтею 19 ЗК України, в якій зазначено вичерпний перелік категорій земель України. Статтею 21 ЗК України передбачено, зо порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для : визнання недійсними рішень органів державної влади,… та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. З огляду на викладене, та враховуючи виявлені порушення діючого законодавства при затвердженні проекту відводу земельних ділянок з порушенням Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, додатку 4 Державних будівельних норм, на які посилається представник третьої особи [PERSON], просить визнати протиправним та скасувати рішення Райгородоцької селищної ради № 24/8-171 від 15.04.2003 року « Про надання земельної ділянки [PERSON]» та просить визнати протиправним і скасувати договір оренди землі від 12.11.2004 року, укладений на підставі цього рішення між селищною радою і [PERSON] Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву ( а.с. 119 ) про розгляд справи у її відсутності за участю її представника [PERSON], який, діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності ( а.с. 69 ), в судовому засіданні, в межах визначених прав третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, підтримав позов прокурора у повному обсязі, надав як усні, так і письмові пояснення, надав свої доводи та міркування з питань, що виникли під час судового розгляду, та стосовно проекту відводу земельних ділянок [PERSON] зауважив, що в матеріалах відводу земельної ділянки відсутнє архітектурне планування забудов, що було вказано окремим пунктом, як основна вимога у першому рішенні № 24/2-49 від 05.06.2002 року Райгородоцької селищної ради про згоду на зміну цільового використання землі та дозволу Райгородоцької селищної ради від 18.06.2002 року на сбір матеріалів попереднього погодження та розробку проектної документації вищезазначеної земельної ділянки і на підставі цього було видане технічне завдання від 09.10.2002 року з повною назвою об'єкта : цех декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин, а ніяк не майстерня. Головний архітектор Слов'янського району [PERSON] та головний державний санітарний лікар, погодились на зміну цільового призначення та надання в оренду земельних ділянок [PERSON] по [ADDRESS], незважаючи на те, що за експлікацією будівель та споруд видно, що поруч з цією спірною земельною ділянкою з приміщеннями під виробництво розташований житловий будинок, відстань до якого складає 10 м, чим були порушені Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів та додаток 4 Державних будівельних норм. Крім того, спірні земельні ділянки на той час за кадастровим обліком числились в землях житлової та громадської забудови Райгородоцької селищної ради, що підтверджує неможливе користування земельними ділянками у сфері виробництва будівельної промисловості. У технічному завданні від 09.10.2002 року зазначено, що повинні бути матеріали по встановленню зовнішніх меж землекористування. Між тим, в технічній документації на земельні ділянки відсутні план-схема погодження меж з сусідніми землекористувачами та кадастровий план погодження меж. Незважаючи на всі ці грубі порушення законодавства України, яке існувало на той час, Райгородоцькою селищною радою було прийнято рішення № 24/8-171 від 15.04.2003 року про зміну цільового призначення земельної ділянки з метою виробництва керамічних виробів для домашнього господарства та магазин, яка була приватизована [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та прийнято рішення передачі в оренду строком на 25 років земельної ділянки з цільовим призначенням виробництво керамічних виробів для домашнього господарства та магазин. В інтересах [PERSON], яка є власником житлового будинку по [ADDRESS], що на суміжній земельній ділянці зі спірними земельними ділянками, її представник [PERSON] додав, що [PERSON] здійснює виробництво бетонних виробів у житловому масиві, його виробництво розташовано на земельних ділянках, з порушенням санітарно-захисних зон, без дотримання 100 метрової відстані. Тому, просив задовольнити позов прокурора, що має на меті усунення порушення законодавства України при вирішенні питання про зміну цільового призначення приватизованої [PERSON] земельної ділянки та про передачу йому в оренду земельної ділянки з цільовим призначенням виробництва керамічних виробів для домашнього господарства та магазин за адресою: [ADDRESS]. Відповідач - представник Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області Осипенко О.А., діюча на підставі довіреності ( а.с. 68 ), позов прокурора не визнала і пояснила, що відповідно до рішення Райгородоцької селищної ради від15.04.2003 року № 24/8-171 затверджено проект відведення земельної ділянки зі зміною цільового використання а додатковим відведенням [PERSON] земельної ділянки під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин. Цільове призначення приватизованої земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], площею 0,12 га, під житловою забудовою, змінено на виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин. Крім того, [PERSON] надано в оренду земельну ділянку, площею 0,0470 га, для виробництва декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин, за цією ж адресою із земель Райгородоцької селищної ради. Земельні ділянки передані в оренду та змінено цільове призначення приватизованої земельної ділянки [PERSON] , відповідно до Проекту відведення земель із зміною цільового використання, розробленого та погодженого відповідними службами, згідно діючого на той час законодавства, а саме погоджено Слов'янським районним відділом земельних ресурсів, Північнодонецькою регіональною екологічною державною інспекцією, головним архітектором району, Головним Державним санітарним лікарем у м. Слов'янську та Слов'янському районі, Слов'янським районним відділом культури. Проект землеустрою пройшов державну землевпорядну експертизу ( висновок від 25.04.2003 року № 1136 ) з позитивним висновком. Отже, оскаржуване рішення селищною радою приймалося на сесії із додержанням вимог діючого на той час законодавства. В частині категорії землі, на яку змінено цільове використання, представник відповідача зазначила, що відповідно до статей 18, 19 ЗК України, до земель України належать усі землі в межах її території, які за основним цільовим призначенням поділяються на 9 категорій, у тому числі і землі промисловості. Згідно Наказу від 23.07.2010 року № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель»,цех - підприємство по виробництву бетонних виробів, а саме шлакоблоку та плитки тротуарної, це є цільове використання,а не призначення землі, що не є порушенням Порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Враховуючи вищенаведене, просила відмовити у задоволенні позову прокурора. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності за участю його повноважних представників, позов прокурора не визнав і просив відмовити у йог задоволенні. Представник співвідповідача [PERSON]- адвокат Прокопцев С.В., діючий на підставі ордеру ( а.с. 78 ) та договору про надання правової допомоги від 17.07.2015 року ( а.с. 106 ), позов в.о. Слов'янського міжрайонного прокурора не визнав і пояснив, що відсутні підстави для звернення прокурора до суду із цим позовом відповідно до ст..23 Закону України «Про прокуратуру» та ст..45 ЦПК України, так як прокурор не обґрунтував в чому саме полягає порушення або загроза порушення інтересів держави або якого саме власника. Крім того, вважає, що прокурором порушені строки позовної давності, які встановлені у три роки відповідно до ст.. 257 ЦК України. Оскаржуване рішення Райгородоцькою селищною радою було прийнято 15.04.2003 року. Прокурором не надано жодних доказів порушення інтересів держави або завдання шкоди цим рішенням. Крім того, посилання прокурора на п.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», є недоречним, оскільки позовна заява подана у порядку цивільного, а не господарського судочинства, та викладене у вказані постанові стосується вимог про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном. Прокурор взагалі не звернувся до суду із заявою про поновлення строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні його позову. Також, зауважив, що прокурор не врахував, що поняття «категорія земель» та « цільове призначення» мають різне правове значення. Відповідно до ст. 19 ЗК України землі поділяються на категорії, а до кожної категорії земель належать земельні ділянки відповідного цільового призначення. До 23.07.210 року цільове використання земельних ділянок в межах категорії визначалось відповідно до КВЕД ( Класіфікатор видів економічної діяльності ) залежно від виду діяльності, що здійснювалась на земельній ділянці. Зважаючи на це, визначення цільового призначення земельної ділянки, що належить [PERSON], як «виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин» в межах категорії «землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення» не суперечить чинному на той час законодавству. Тим більше, що статтею 20 ч.5 ЗК України зазначено, що використання земельних ділянок в межах однієї категорії можливе без зміни цільового призначення. Прокурор зазначає, що при зміні цільового призначення земельної ділянки було порушено норми Наказу МОЗ № 173 від 19.06.1996 року «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів»,а саме не дотримано стометрову санітарну захисну зону згідно з Додатком 4. Проте, таке порушення не може бути підставою для скасування рішення селищної ради. Прокурор замовчує той факт, що було проведено ряд перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства, за результатами яких не виявлено порушень. Крім того, прокурором не враховано, що згідно з п.5.7 Наказу МОЗ № 173 від 19.06.1996 року розміри санітарно-захисної зони можуть бути зменшені,коли в результаті розрахунків та лабораторних досліджень,проведених для району розташування підприємств або іншого виробничого об'єкта, буде встановлено, що на межі житлової забудови а прирівняних до неї об'єктів, концентрації шкідливих речовин у атмосферному повітрі, рівні шуму, вібрації, ультразвуку, електромагнітних та іонізуючих випромінювань, статичної електрики не перевищуватимуть гігієнічні нормативи. На замовлення [PERSON] була проведена державна санітарно-епідеміологічна експертиза, протокол № 111 від 19.08. 2015 року та обґрунтований висновок якої долучений до цієї справи і обгрунтовно скорочення нормативної санітарно-захисної зони для підприємства по виробництву шлакоблоків та тротуарної плитки ФОП [PERSON], розташованого за адресою: [ADDRESS]. Більш за те, при прийняті рішення Райгородоцькою селищною радою 15.04.2003 року «Про надання земельної ділянки [PERSON]», було розроблено проект відведення земель із зміною цільового використання та надано висновок державної землевпорядної експертизи від 25.04.2003 року, що обґрунтовує правомірність та законність надання земельних ділянок. Таким чином, зміна цільового призначення землі по [ADDRESS], що перебувала у власності [PERSON], здійснювалась на підставі постанови КМУ від 11.04.2002 року № 502 «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб» з розробленням і затвердженням проекту відведення земельної ділянки. А тому, просить відмовити у задоволенні позову прокурора. Представники співвідповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], діючі на підставі нотаріально посвідчених довіреностей ( а.с. 70-75 ), просили відмовити прокурору у безпідставно заявленому цивільному позові,бо, на їх думку, прокурор перевищив свої повноваження та,за допомогою [PERSON], втручається в діяльність малого бізнесу. Виробнича діяльність [PERSON] неодноразово перевіряється різними контролюючими органами та службами, навіть, було заведено кримінальне провадження, але діяльність [PERSON] не створює небезпеки для життя оточуючих громадян та не порушує нічиїх прав. ФОП [PERSON] надав всі необхідні документи, які були узгоджені відповідними службами та пройшли експертизу, щодо зміни цільового використання належної йому на праві власності земельної ділянки площею 0,12 га та щодо зміни і надання в оренду селищною радою земельної ділянки площею 0,0470 га по [ADDRESS]. Використання ним цих земельних ділянок для виробництва декоративних керамічних виробів для домашнього господарства і магазин відповідає вимогам діючого законодавства. Суд, вислухавши прокурора, як позивача по справі, та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними докази та заслухавши показання свідків, приходить до висновку,що позов в.о Слов'янського міжрайонного прокурора про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради про надання земельної ділянки [PERSON] і про визнання протиправним і скасування договору оренди землі, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Прокурор звернувся до суду в інтересах держави, здійснюючи представництво інтересів держави у суді відповідно до ст. 121 Конституції України та Закону України «Про прокуратуру», і, відповідно до ст.. 45 ЦПК України набув статусу позивача, враховуючи відсутність органу,що здійснює державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування. Пред'являючи цей позов до Райгородоцької селищної ради про визнання протиправним і скасування прийнятого цим органом місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки [PERSON] із зміною її цільового призначення та про визнання протиправним і скасування договору оренди землі із зміненим цільовим призначенням, прокурором зазначено, що порушення інтересів держави у даному випадку полягає у невідповідності оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування законам України, що стосуються порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, а земля як основне національне багатство, перебуває під особливою охороною держави, та в цьому інтереси держави підлягають судовому захисту. З огляду на викладене, суд вважає, що доводи представника співвідповідача [PERSON] - адвоката Прокопцева С.В., щодо відсутні підстави для звернення до суду з вказаним позовом прокурора відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України, із-за необґрунтованості ним в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави або якогось власника, не є слушними. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли із земельних відносин, хоча відповідачем є орган місцевого самоврядування- Райгородоцька селищна рада, рішення якої оскаржується, вказана справа за позовом прокурора, відповідно до ст. 15 ЦПК України, розглядається у порядку цивільного судочинства, що також визначено у пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». Відповідно до статей 13-14 Конституції України та статті 1 Земельного кодексу України, земля є об'єктом права власності українського народу, земля є основним національним багатством, що перебуває під особою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно статті 2 ЗК України, суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, орган місцевого самоврядування та органи державної влади. Як встановлено в судовому засіданні, прокурором оскаржується рішення Райгородоцької селищної ради від 15.04.2003 року № 24/8-171 «Про надання земельної ділянки громадянину [PERSON]» та Договір оренди землі від 12.11.2004 року, укладений між Райгородоцькою селищною радою і [PERSON] Згідно вищезазначеного рішення № 24/8-171 від 15.04.2003 року Райгородоцька селищна рада затвердила проект відведення земельної ділянки із зміною цільового використання та додатковим відведенням громадянину [PERSON] під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин. Цим же рішенням селищна рада вирішила: Цільове призначення приватизованої земельної ділянки громадянина [PERSON], що надавалась для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS], площею 0,12 га, забудованих земель під житловою забудовою, змінити на виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства. Надати додатково громадянину [PERSON] під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин, в оренду строком 25 років земельну ділянку площею 0,0470 га забудованих земель громадського призначення із земель запасу житлової та громадської забудови Райгородоцької селищної ради. ( а.с. 20 ) Згідно Договору оренди землі від 12.11.2004 року, орендодавець- Ррайгородоцька селищна рада та орендар - приватний підприємець [PERSON], уклали договір про передачу в строкове платне користування земельну ділянку під виробництво керамічних декоративних виробів для домашнього господарства та магазин по [ADDRESS]. В оренду передана земельна ділянка площею 0,0470 га забудованих земель громадського призначення із земель запасу житлової та громадської забудови Райгородоцької селищної ради. ( а.с. 40-42 ) Прокурор зазначає, що селищною радою було прийнято вказане рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, приватизованої [PERSON], та про надання йому додатково в оренду земельної ділянки із зміненням цільового призначення землі, із порушенням діючого законодавства та порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, що, відповідно до ст. 21 ЗК України, є підставою для визнання недійсними угод щодо таких земельних ділянок. Отже, визначальним для правильного вирішення вказаного спору, є встановлення порушень вимог діючого законодавства або дотримання цих вимог закону на час прийняття рішення Рвйгородоцькою селищною радою 15.04.2003 року № 24/8-171 «Про надання земельної ділянки [PERSON]» із зміною цільового призначення. Згідно статті 20 ЗК України ( в редакції на 15.04.2003 року ), віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення ( викуп ) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власника земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 19 ЗК України визначені категорії земель України за їх основним цільовим призначенням, як такі: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; г-) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку,енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Як встановлено в судовому засіданні, земельна ділянка площею 0,1200 га по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрованого 28.02.2002 року за № 3135, цільове призначення цієї земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. ( а.с.18-19, 140 ) Згідно даних Державного кадастрового обліку земель, земельна ділянка, що передбачається в оренду терміном на 25 років [PERSON] під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин по [ADDRESS], площею 0,047 га забудованих земель громадського призначення, числиться в землях житлової та громадської забудови Райгородоцької селищної ради. ( а.с. 130 ) Згідно рішення Райгородоцької селищної ради від 05.06.2002 року № 24/2-49, була розглянута заява власника цієї земельної ділянки [PERSON] та надано згоду на зміну цільового використання частини земельної ділянки по [ADDRESS], [PERSON] під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин роздрібної торгівлі . ( а.с. 141 ) Крім того, Райгородоцькою селищною радою 13.01.2003 року було надано Дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки [PERSON] під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин, загальною площею 0,167 га, в тому числі із зміною цільового використання - 0,12 га забудованих земель будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить [PERSON] на праві приватної власності та земельної ділянки площею 0,047 га забудованих земель громадського призначення із земель житлової та громадської забудови Райгородоцької селищної ради, розташованих по [ADDRESS]., та надано Технічне завдання від 09.10.2002 року на розробку проекту відведення земельної ділянки [PERSON] Згідно Проекту відведення земель із зміною цільового використання громадянину [PERSON] під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин із земель особистої приватної власності та земель Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, складеного Слов'янською районною філією Державного підприємства «Донецький регіональний центр державного земельного кадастру», ( в розробці проекту приймали участь інженер-землевпорядник та інженер-геодезист) межі та площа земельної ділянки, що проектується до відведення із зміною цільового використання та додатковим відведенням, визначені згідно з генеральним планом забудови. Коли виду цільового призначення земельної ділянки: 26.21- виробництво керамічних виробів для домашнього господарства та декоративних керамічних виробів, 52.11.0 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах. Даним проектом відповідно до статті 20 ЗК України згідно з рішенням Райгородоцької селищної ради від 15.04.2003 року № 24/8-171, передбачене цільове призначення частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,12 га забудованих земель під житловою забудовою, що є приватною власністю [PERSON], та надавалась для будівництва та обслуговування житлового будинку, змінити на виробництво керамічних виробів для домашнього господарства та декоративних керамічних виробів та магазин, додатково надати в оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 0,047 га земель громадського призначення. Отже, за діючим на той час законодавством, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 «Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», Райгородоцькою селищною радою було дотримано визначений цим Порядком механізм щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,12 га, яка перебувала у власності [PERSON] Відповідно до пункту 6 зазначеного Порядку, проект відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, погоджується з органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідемологічни органом, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, а також підлягає державні землевпорядній експертизі, після якої замовник подає проектні матеріали відповідно до сільської, селищної, міської ради або до районної держадміністрації для прийняття рішення. Як вбачається з копії Акту вибору та обстеження земельної ділянки, передбаченої під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин в населеному пункті 2 відділення «Червоний Молочар» Райгородоцької селищної ради, від 12.11.2002 року, комісія у складі : начальника управління сільського господарства, начальника районного відділу земельних ресурсів, головного архітектору району,головного державного санітарного лікаря м. Слов'янська і Слов'янського району, начальника Північнодонецької регіональної державної екологічної інспекції, начальника Слов'янського районного відділу культури, голови Райгородоцької селищної ради та замовника [PERSON], погодились із зміною цільового використання земельної ділянки площею 0,12 га та з додатковим відведенням земельної ділянки площею 0,047 га забудованих земель громадського призначення із земель житлової та громадської забудови Райгородоцької селищної ради в оренду строком на 25 років з подальшим викупом. Обстежена земельна ділянка придатна для розміщення виробництва декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та будівництва магазину. Крім того, проект відведення земельної ділянки [PERSON] із зміною цільового використання був погоджений начальником Слов'янського районного відділу земельних ресурсів, начальником Північнодонецької регіональної екологічної державної інспекції, головним архітектором району, головним державним санітарним лікарем, Слов'янським районним відділом культури. ( а.с. 130 об. -134 ). Згідно Висновку державної землевпорядної експертизи від 23.04.2003 року, затвердженого 25.04.2003 року начальником Донецького обласного управління земельних ресурсів, проект відведення земель із зміною цільового використання громадянину [PERSON] під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин із земель особистої приватної власності та земель Райгородоцької селищної ради Слов'янського району, отримав позитивний висновок після усунення зауважень та пропозицій до проектних матеріалів. ( а.с. 124 ) Пункт 7 «Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб» передбачає,що сільська, селищна, міська рада розглядає проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту. Оскаржуваним рішенням від 15.04.2003 року за № 24/8-171 Райгородоцькою селищною радою був затверджений проект відведення земельної ділянки [PERSON] та прийнято рішення про зміну цільового призначення відповідно до вимог цього Порядку, що діяв на той час. Крім того, до прийняття Наказу № 548 від 23.07.2010 року «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель», цільове використання земельних ділянок в межах категорій, визначалось відповідно до «Класифікатора видів економічної діяльності ( КВЕД), залежно від виду діяльності, що здійснювалась на земельній ділянці. Таким чином, визначення цільового використання ( призначення ) земельної ділянки [PERSON] як «виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин» в межах категорії «землі промисловості, транспорту,зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення» не суперечило чинному на той час законодавству. З огляду на викладене, доводи прокурора, що при прийнятті рішення 15.04.2003 року № 24/8-171 Райгородською селищною радою було порушено порядок зміни цільового призначення земельної ділянки , що перебувала у приватній власності [PERSON] і надавалась для обслуговування житлового будинку, так як, на думку прокурора, «виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та магазин» не передбачено вичерпним переліком категорій земель ( стаття 19 ЗК України), не є слушними, так як у даному випадку Райгородоцькою селищною радою у межах її компетенції, відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішувалось питання про зміну цільового призначення приватизованої земельної ділянки [PERSON] із категорії земель житлової та громадської забудови на категорію «землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення» відповідно до КВЕД за видом діяльності, що мала здійснюватись на цій земельній ділянці, та прийняття такого рішення селищною радою цілком відповідало «Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502, що діяв на той час. Прокурор зауважує, що Райгородоцькою селищною радою при прийнятті рішення 15.04.2003 року № 24/8-171, під час зміни цільового призначення приватизованої [PERSON] земельної ділянки та передачі йому в оренду земельної ділянки із зміною її цільового використання, було допущено порушення вимог Додатку 4 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року щодо недотримання 100 метрової санітарно-захисної зони. У своїх пояснення представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] також ставить питання, що затвердження проекту відводу земельних ділянок [PERSON] із зміною їх цільового призначення, було здійснено з порушенням ДСП 173-96 (Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів) та з порушенням Додатку № 4 ДБН 360-92 ( Державні будівельні норми) і з порушенням вимог ст.116 ЗК України, які полягають в недотриманні санітарно-захисної зони 100 м для виробництва штучного каміння та бетонних виробів, виробництва керамічних та вогнетривких виробів і мергелів, у відсутності плану-схеми погодження меж з сусідніми землекористувачами та кадастрового плану погодження меж., а також, що земельна ділянка, яка була надана в оренду [PERSON], на той час числилась в землях житлової та громадської забудови Райгородоцької селищної ради і не може використовуватися у сфері виробництва будівельної промисловості, яку здійснює [PERSON] Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Прокурор, між іншим, посилається на висновок комплексної комісійної судової інженерно-екологічної, судової економічної експертизи, експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності № 47/568/714від 02.02.2015 року, проведеної в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013050510003902 від 12.07.2013 року, а яким постановою слідчого СВ Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 23.05.2015 року було закрито провадження у зв'язку із встановленням відсутності в діянні [PERSON] складу злочину, передбаченого ст.. 241 ч.1 КК України, так як виробнича діяльність ФОП [PERSON] не створює небезпеки для життя, здоров'я людей та довкілля. Згідно висновку вищезазначеної експертизи, фізичною особою-підприємцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], здійснено розміщення площадки по виробництву будівельних матеріалів на відстані 55 метрів від найближчої житлової забудови, чим не забезпечено дотримання вимог додатка № 4 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів в частині обов'язкової наявності 100 метрової санітарно-захисної зони. Як вбачається з Актів проведених перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства ФОП [PERSON], від 25.03.2013 року та від 07.10.2013 року, встановлено, що ФОП [PERSON] на належних йому земельних ділянках, у тому числі і на земельній ділянці площею 0,047 га, що надана йому в оренду на 25 років, за адресою: [ADDRESS] ,займається виробництвом декоративних керамічних виробів для домашнього господарства та будівельних матеріалів із бетону. ( а.с. 9-15 ) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], як державний інспектор з охорони навколишньої природної середи, показала, що при проведенні перевірок в 2013 році за місцем розташування підприємства ФОП [PERSON], не було виявлено порушень земельного законодавства. Свідок [PERSON] показав, що при проведенні перевірки 11.02.2014 року дотримання суб'єктом господарювання - ФОП [PERSON] вимог законодавства, ним, як державним інспектором сільського господарства в Донецькій області, було складено акт і ніяких порушень, у тому числі і порушень земельного законодавства, не було виявлено. Про це свідчить акт від 11.02.2014 року із зазначенням відсутності порушень вимог земельного законодавства при здійсненні підприємницької діяльності ФОП [PERSON]( а.с. 21-31 ). Згідно листа Головного Державного санітарного лікаря міста Слов'янська і Слов'янського району від 11.03.2013 року, за результатами проведеної перевірки, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS], [ADDRESS], розташоване підприємство по виробництву будівельних матеріалів (шлакоблок, плитка тротуарна), що на відстані 55 метрів від найближчої житлової забудови ( [ADDRESS] ), чим не дотримана санітарно-захисна зона.( а.с. 16-17 ) Відповідно до вимог Додатка № 4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.1996 року № 173, за санітарною класифікацією підприємств, виробництв та споруд, встановлені санітарно-захисні зони, зокрема, клас 1У- санітарно-захисна зона в 100 м, встановлена для 1)виробництва штучного каміння та бетонних виробів; 2) елеваторів цементів та інших курних будівельних матеріалів; 3) виробництва будівельних матеріалів із відходів ТЕЦ; 4) виробництва азбестових виробів; 5) виробництва полімерних будівельних матеріалів; 6) виробництва фарфорових та фаянсових виробів; 7) виробництва червоної та силікатної цегли; 8) виробництва керамічних та вогнетривких виробів і мергелів; 9) кам'яноливарні; 10) виробництва скла. Отже, слід зазначити, що при винесенні 15.04.2003 року Райгородоцькою селищною радою рішення про надання земельної ділянки [PERSON] із зміною її цільового використання , а саме для виробництва декоративних керамічних виробів для домашнього господарства, як вид економічної діяльності, не передбачав дотримання обов'язкової 100 метрової санітарно-захисної зони. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що при узгодженні проекту відведення земель із зміною цільового використання [PERSON] на землях Райгородоцької селищної ради, що відбувалося в кінці 2002 року і коли в складі комісії вона як головний архітектор району підписала акт узгодження, то зміна цільового призначення земель передбачалась як для виробництва керамічних декоративних виробів для домашнього господарства та магазин. Генерального плану на Райгородоцьку селищну раду на той час в 2002 році не було затверджено. Відведення землі відбулося у відповідності до діючих на той час санітарних норм та Правил зміні цільового призначення землі. Порушення вказаних вимог закону, як зазначає сам прокурор,було виявлено під час проведення досудового слідства за кримінальним провадженням і отримання висновку вищезазначеної комплексної комісійної експертизи від 02.02.2015 року, тобто більше 10 років після прийняття оскаржуваного рішення Райгородоцькою селищною радою про зміну цільового використання земельної ділянки, а тому розташування на цій земельній ділянці підприємства по виробництву бетонних виробів, а саме шлакоблоку та тротуарної плитки,може бути визнано нецільовим використанням землі. Проте, таке питання не вирішується судом, так як не є предметом спору. Більш за те, заслуговують на увагу заперечення представників співвідповідача [PERSON] в тій частині, що згідно пункту 5.7 Наказу МОЗ України від 19.06.1996 року № 173, розміри санітарно-захисної зони можуть бути зменшені, коли в результаті розрахунків та лабораторних досліджень, проведених для району розташування підприємств або іншого виробничого об'єкта, буде встановлено, що на межі житлової забудови та прирівняних до неї об'єктів, концентрації шкідливих речовин у атмосферному повітрі, рівні шуму, вібрації, ультразвуку, електромагнітних т інозуючих випромінювань, статичної електрики, не перевищують гігієнічні нормативи. Відповідно до Протоколу державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 19.08.2015 року за № 111 та висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 19.08.2015 року № 05.03.02-07/37412, надано обґрунтування скорочення нормативної санітарно-захисної зони для підприємства по виробництв шлакоблоків та тротуарної плитки ФОП [PERSON], розташованого за адресою: [ADDRESS] ( об'єкт 1У класу ). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що порушення Наказу МОЗ України від 19.06.1996 року № 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» в частині недотримання передбачених Додатком № 4 санітарно-захисних зон, не може бути підставою для скасування рішення селищної ради про зміну цільового призначення земельної ділянки, що перебувала у власності [PERSON] і про додаткове надання в оренду земельної ділянки із земель запасу житлової і громадської забудови Райгородоцької селищної ради під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства і магазин, що відповідає виду економічної діяльності відповідно до КВЕД та відповідає вимогам діючого на той час «Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502. Відповідно до пункту 1.3 Наказу МОЗ від 19.06.1996 року № 173, особи, винні у порушенні Правил, несуть відповідальність згідно зі статтею 80 Основ Законодавства України про охорону здоров'я та статей 45-49 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». За приписами вищезазначеного Закону, передбачена дисциплінарна, адміністративна, цивільно-правова та кримінальна відповідальність, яка застосовується у випадках, що призвели до виникнення захворювань, отруєнь, радіаційних уражень, тривалої або тимчасової втрати працездатності, інвалідності чи смерті людей. Інші наслідки порушення Наказу МОЗ від 19.06.1996 року № 173 відсутні. Аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що прокурором не доведено порушень порядку зміни цільового призначення земель при прийнятті Райгородоцькою селищною радою рішення від 15.04.2003 року № 24/8-171 «Про надання земельної ділянки [PERSON]» із зміною цільового призначення належної йому на праві власності земельної ділянки площею 0,12 га та наданої йому в оренду земельної ділянки площею 0,047 га із земель запасу житлової та громадської забудови селищної ради, під виробництво декоративних керамічних виробів для домашнього господарства а магазин, у зв'язку з чим, наслідки, передбачені статтею 21 ЗК України, як то визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки та про визнання недійсними угод щодо земельних ділянок із зміною їх цільового призначення, не можуть бути застосовані. А отже, вимоги прокурора про визнання протиправним та скасування рішення Райгородоцької селищної ради № 24/8-171 від 15.04.2003 року «Про надання земельної ділянки [PERSON]» та про визнання протиправним та скасування договору оренди землі від 12.11.2004 року про передачу в оренду на 25 років [PERSON] земельної ділянки площею 0,047 га, за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст.1-3,12, 18-21 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про землеустрій» , Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»,

Outcome: dismissed