Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

04 березня 2019 року [PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є матір`ю, а відповідач батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З відповідачем [PERSON] з травня 2009 року вона стала проживати окремо, дитина проживає з нею. Зазначає, що спору з приводу місця проживання дитини в них не було. Відповідач фактично самоусунувся від виховання дитини, не піклується про сина, не приймає участі в його розвитку, не цікавиться життям. Відповідач жодного разу не відвідував школу де навчається їх дитина, не цікавився, його навчанням, не відвідував заходів в яких він приймав участь. На сьогоднішній день дитина зовсім не пам`ятає свого батька. У зв`язку із наведеним, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав наведених в позові. У судовому засіданні, в присутності представника Новозаводської районної у м. Чернігові ради, був допитаний малолітній [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що сумує за батьком, однак давно вже його не бачив, з ним не спілкується. Ним опікується мама, з якою у нього склалися добрі стосунки. Представник органу опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради в судовому засіданні зазначив, що вони підтримують позов, вважають за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , оскільки встановлено, що останній перестав цікавиться життям дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою її місця проживання/перебування (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У зв`язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази. Згідно із свідоцтвом про народження, серія: [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Його батьками в свідоцтві записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно із рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області, 28 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний(а.с.9). Згідно із актом обстеження умов проживання, складеного 14 лютого 2019 року, вбачається, що бул обстежені умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з якою вона проживає разом із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . В ході обстеження встановлено, що родина винаймає квартиру, квартира обладнана сучасними меблями та побутовими пристроями. У кімнаті є ліжко, диван, стіл для занять, шафа для одягу, комп`ютер. Санітарний стан приміщення добрий. Згідно із довідкою Чернігівського відділу поліції ГУНП № 302/124/45/5/2019 від 15 січня 2019 року, [PERSON] за наявними обліками не встановлено, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, до ВП областей н території України не доставлявся. останнє відоме місце реєстрації: [ADDRESS] . За час проведення перевірки встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилося можливим(а.с.13). Згідно із довідкою КНП «Дитяча поліклініка № 1» Чернігівської міської ради № 01-29/1436 від 27 грудня 2018 року, дитина [PERSON] перебуває під наглядом КНП «ДП № 1» ЧМР з 10 січня 2017 року. На диспансерному обліку не перебуває(а.с.14). Згідно із довідкою Чернігівської МДМГО Центр спортивно - естрадного танцю «Інсайд» від 24 січня 2019 року, [PERSON] , [INFO] відвідує центр з вересня 2018 року та по теперішній час, активно бере участь в концертних програмах. Дитина охайна, доглянута, неконфліктна, має здібності у танцях. Вихованням дитини займається мати, відвідує батьківські збори, бере участь у житті дитини і центру. За весь час перебування в центрі, батько [PERSON] не цікавився успіхами дитини(а.с.15). Згідно із довідкою служби у справах дітей Новозаводської районної ради у м. Чернігові вбачається, що [PERSON] навчається у 3-А класі Чернігівського ліцею № 32, його батько [PERSON] за період навчання дитини жодного разу до школи не приходив, не зустрічався з вчителями та адміністрацією ліцею з питань навчання та виховання сина, не цікавився його успіхами у навчанні. Вихованням [PERSON] займається виключно його мати - [PERSON] (а.с.16) Згідно із рішенням Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 34 від 11 лютого 2019 року [PERSON] , [INFO] , встановлено статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а саме зазнала психологічного насильства(а.с.17). Згідно із рішенням Новозаводської районної ради у м. Чернігові № 49 від 25 лютого 2019 року, було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Згідно із висновком затвердженим рішенням виконавчого комітету районної у місті ради, орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Відповідно до положень статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із положеннями Закону та роз`яснень, наведених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився та не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивачкою доведений факт самоусунення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини [PERSON] , а саме суду надані належні, допустимі та достовірні докази того, що відповідач не піклується про свого сина, не відвідує його, долею, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, не виявляє батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надає та жодних заходів для спілкування з дитиною не здійснює. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в своїй сукупності, суд розцінює як те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що відповідно до ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] . Згідно із висновком затвердженим рішенням виконавчого комітету районної у місті ради, орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина мешкає окремо від батька, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги навчанню та вихованню сина. З сином не спілкується, не відвідує його за місцем проживання. Не цікавиться його успішністю в школі, станом його здоров`я, розвитком і вза\-галі не шукає шляхів спілкування з дитиною. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки вказаний висновок підписаний уповноваженою особою, зроблений на підставі вивчення всіх обставин справи, взаємин батька із дитиною. Суд також зважає на пояснення самої дитини у судовому засіданні, яка на сьогодні сумує за батьком, однак ствердив, що давно його не бачив та не спілкувався з ним. Проаналізувавши обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що таке ухилення має тривалий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відносно його сина. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дитини, яка не отримує від батька необхідної допомоги, уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON] та його задоволення у повному обсязі. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. який був сплачений нею при зверненні до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved