Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

04.10.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Кіріченка В.М. звернувся з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 14.09.2015 в розмірі 11 859 грн 82 коп та 1 921 грн 00 коп в рахунок повернення судового збору. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем у справі - [PERSON] 14.09.2015 року був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 12.09.2019 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 11 859 грн 82 коп, з яких: 621 грн 40 коп - заборгованість за тілом кредиту; 2 578 грн. 83 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 981 грн 99 коп - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 1 636 грн 66 коп - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 540 грн 94 коп - штраф (процентна складова). Справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України, що розміщене 12.11.2019. Правом подання відзиву не скористалася, інших заяв, клопотань, суду не надано. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, прийшов таких висновків. Згідно із витягом із статуту /а.с.31-32/ позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Випискою з ЄДРПОУ /а.с.28/ та банківською ліцензією /а.с.29/ підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Судом встановлено, що 14.09.2010 позивач [PERSON] , будучи неповнолітньою (17 років), подала заяву Юніора на випуск картки, яка оформлена у виді договору без згоди на його укладення законними представниками неповнолітньої /а.с. 8-24/. Заявляючи вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором б/н від 14.09.12015, АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію заяви Юніора від 14.09.2015 (а.с. 8), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 9), витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с, 10-24), копію паспорта [PERSON] не засвідчену належним чином (а.с.25-26), розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14.09.2015 (а.с. 5-7). Із позовної заяви слідує, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком /а.с.5-7/. За наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 12.09.2019 становить 11 859 грн 82 коп з яких: 621 грн 40 коп - заборгованість за тілом кредиту; 2 578 грн. 83 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 981 грн 99 коп - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 1 636 грн 66 коп - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 540 грн 94 коп - штраф (процентна складова). Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У даному випадку судом встановлено, що заяву Юніора на випуск картки у виді договору оформлено неповнолітньою особою - 17 років, без підпису законних представників - батьків або опікунів (піклувальників), інших доказів на наявність згоди законних представників на укладення відповідних договірних правовідносин стороною позивача суду не надано. Відповідно до статті 1 Конвенції про права дитини дитиною є кожна людська істота до досягнення нею 18-річного віку, якщо за законом, що застосовується до цієї особи, вона не досягне повноліття раніше. Діти незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним, рівні у своїх правах (стаття 52 Конституції України). Поняття «малолітня особа» та «неповнолітня особа» пов`язані насамперед із дієздатністю і використовуються для визначення вікової межі, з якої ці особи здатні самостійно чи за згодою законних представників набувати та здійснювати суб`єктивні права і обов`язки. Ст. 6 Сімейного Кодексу України виокремлює групи дітей: це малолітні особи віком до 14 років та неповнолітні особи віком від 14 до 18 років. Правосуб`єктність таких осіб включатиме правоздатність та часткову чи неповну дієздатність. Розглядаючи вік до 14 років, а також від 14 до 18 років, українське законодавство врахувало психологічні особливості віку, надаючи їм можливість вчиняти певні дії, які породжують певні наслідки. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Обсяг дієздатності неповнолітніх є вужчим, ніж у осіб з повною дієздатністю. Саме тому Цивільний кодекс України позначає дієздатність неповнолітніх як неповну. Згідно зі статтями 31, 32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 4) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 5) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 6) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Інші правочини неповнолітній укладає за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону (ч. 2 ст. 32 ЦК україни) Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону (ч. 4 ст. 32 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed