Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

03 січня 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (далі ТОВ ОТП Факторинг Україна) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 03 лютого 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2007940195. Відповідно до договору банк надав останньому на придбання товару кредитні кошти в загальному розмірі 24 376,00 грн. зі строком повернення кредиту 36 місяців, а відповідач зобов'язався вчасно повернути кредит. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір факторингу, за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору № [NUMBER] від 03 лютого 2014 року. Позичальник взяті на себе зобов'язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 24 листопада 2016 року його заборгованість перед позивачем складає 22 879,32 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 21 835,20 грн.; комісія - 1 044,12 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ «ОТП Факторинг Україна»просить стягнути з відповідача на їх користь вищевказану суму заборгованості. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, у письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджене зворотними поштовими повідомленнями, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надсилав, а тому з письмової згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, із матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №2007940195. За умовами договору банк надав [PERSON] споживчий кредит на придбання товару в загальному розмірі 24 376,00 грн. зі строком користування 36 місяців та кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 03.02.2017 р., а відповідач зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного часткового повернення (згідно графіку) отриманих у кредит коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту. Погашення кредиту мало відбуватися шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 1153 грн. 3 числа місяця, наступного за розрахунковим. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов`язок останнього на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість, а також неустойку. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір факторингу, за яким банк відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли з кредитного договору № [NUMBER] від 03 лютого 2014 року. Про перехід права вимоги [PERSON] повідомлений, що підтверджене копією повідомлення від 05.01.2015 р. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, що призвело до виникнення станом на 24.11.2016 р. заборгованості за вищезазначеним договором у розмірі 22 879,32 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 21 835,20 грн.; комісія 1 044,12 грн. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини, визначені главами 71, 73 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень статтей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Таким чином, враховуючи те, що згідно наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання ні первісному кредитору ні фактору, з урахуванням відступлення права вимоги заявлена кредитна заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати на суму 1 378,00 грн.

Outcome: approved