Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

04 липня 2017 року [PERSON] подала до Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов, яким просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь : пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання по сплаті аліментів в розмірі 23009 грн. 00 коп.; аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій формі в розмірі 1860 грн. 00 коп. щомісяця починаючи з 26 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття; моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.; інфляційні втрати в розмірі 50809 грн. 50 коп.; три відсотки річних в розмірі 10695 грн. 40 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовано тим, що у сторін під час перебування у шлюбі з 1997 року по 2006 рік народилось двоє дітей - син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. За рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 26 травня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання вказаних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн. на кожного щомісячно починаючи з 17 лютого 2009 року та до досягнення дітьми повноліття. Дане рішення суду набуло законної сили проте в добровільному порядку відповідачем не виконується, у зв'язку з чим згідно довідки - розрахунку державного виконавця за період з 01 квітня 2016 року по 28 лютого 2017 року заборгованість зі сплати аліментів становить 67 845 грн. 23 коп.. Крім того, [PERSON] зазначила, що розмір аліментів встановлений за рішенням суду від 2009 року абсолютно не відповідає потребам дитини та реаліям сьогодення в розрізі вартості харчів та речей, у зв'язку з чим їх не вистачає на елементарні потреби дитини. Також змінився сімейний та матеріальний стан позивача, оскільки в неї народилась ще одна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка також перебуває на її утриманні. Зважаючи на вказане та посилаючись на вимоги ст. 192, 196 СК України та ст. 526, 625, 1167 ЦК України, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права та просить позовні вимоги задовольнити. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явилась, натомість направила на адресу суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи здійснити у її відсутність. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Натомість уповноважив представляти власні інтереси в суді [PERSON], який позовні вимоги визнав частково, а саме : не заперечував проти задоволення вимог щодо збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] з 350 грн. до розміру 1000 грн., та щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання по сплаті аліментів. Проте не погоджується з наведеним позивачем розрахунком пені, просив здійснити перерахунок суд та у зв'язку з цим поклався на розсуд суду щодо визначення розміру реальної пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також не заперечує щодо стягнення з [PERSON] судових витрат на користь [PERSON] проте виключно пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, моральної шкоди просив відмовити суд, оскільки вважає, що на правовідносини щодо сплати аліментів не поширюється дія вимог ст. 526, 625, 1167 ЦК України. На підставі вимог ст. 223 ЦПК України розгляд справи судом здійснено у відсутність позивача та відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановле-ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікова-ної Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Частинами 1, 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 24 листопада 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Наведене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого 24 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 183 (а.с. 13). Від цього шлюбу у сторін народились двоє дітей : син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 26 травня 2009 року, яке набрало законної сили, та свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого повторно 08 травня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с. 9-11). Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 26 травня 2009 року рішенням Нововолинського міського суду Волинської області позов [PERSON] задоволено та стягнуто з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 350 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 17 лютого 2009 року та до досягнення дітьми повнолітті (а.с. 9-10). Дане судове рішення набуло законної сили, що в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки визнається та не оспорюється сторонами. Виконавчий лист № 2-449-09 видано Нововолинським міським судом Волинської області 17 червня 2009 року та пред'явлено позивачем для виконання до Бориспільського міськрайон-ного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Згідно довідки - розрахунку державного виконавця Геращенко А.І. від 02 березня 2017 року за № 2654 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 01 квітня 20016 року по 28 лютого 2017 року становить 67845 грн. 23 коп. (а.с. 29). Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року за № 2246-VII року, встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, який з 01 липня до 30 листопада 2018 року складає 1944 гривень. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається законом рівною мірою на обох батьків. Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. З пояснень представника відповідача встановлено, що [PERSON] має мінливий заробіток, проте це не є перешкодою щодо утримання дітей; на його утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб немає; стан здоров'я є задовільним та не перешкоджає можливості працювати, отримувати доходи та сплачувати аліменти на утримання дітей; відповідач володіє на праві власності певним майном, отриманим у спадок; після розірвання шлюбу з позивачем нової сім'ї не створив. Також встановлено, що у позивача перебуває на утриманні, крім спільних з [PERSON] дітей - [PERSON] та [PERSON], донька [PERSON], [INFO]. Тобто, наявні обставини, зазначені ч. 1 ст. 192 СК України, а саме - у позивача змінився матеріальний та сімейний стан. Наведене підтверджується довідкою виконавчого комітету Благодатної селищної ради м. Нововолинська Волинської області від 16 лютого 2018 року за № 45 (а.с. 12). З урахуванням наведеного суд вбачає підстави для часткового задоволення вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], та враховуючи вимоги ст. 180 СК України визначає їх розмір в сумі 1000 грн. 00 коп., які слід стягнути з [PERSON] на користь позивача. Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат слід зазначити наступне. 12 червня 2016 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року №1368-VIII, яким внесені зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 року № 836 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», а саме з 12 червня 2016 року. За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. В той же час відповідно ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Відповідно офіційних даних опублікованих на офіційному веб-порталі Державної служби статистики України індекс спожитих цін на товари та послуги у червні 2016 року склав 99,8%, у липні 2016 року - 99,9%, у серпні 2016 року - 99,7%, у вересні 2016 року - 101,8%, у жовтні 2016 року - 102,8%, у листопаді 2016 року - 101,8%, у грудні 2016 року - 100,9%, у січні 2017 року - 101,1%, у лютому 2017 року - 101,0%, у березні 2017 року - 101,8%, у квітні 2017 року - 100,9%, у травні 2017 року - 101,3%, у червні 2017 року - 101,6%, у липні 2017 року - 99,9%, у вересні 2017 року - 102,0%, у жовтні 2017 року - 101,2%, у листопаді 2017 року - 100,9%, у грудні 2017 року - 101,0%, у січні 2018 року - 114,1%, у лютому 2018 року - 114,1%, у березні 2018 року - 113,8%, у квітні 2018 року - 113,6%, у травні 2018 року - 113,2%, у червні 2018 року - 112,6%, у липні 2018 року - 112,1%, у серпні 2018 року - 111,7%, у вересні 2018 року - 111,4%, у жовтні 2018 року - 111,2%. Станом на день ухвалення судового рішення індекс спожитих цін на товари та послуги за листопад 2018 року Державною службою статистики України не визначено. З наведеного вбачається, що розмір індексу споживчих цін на товари та послуги за період з червня 2016 року по листопад 2018 року не перевищив поріг індексації, який дорівнює 103%. Відтак, підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь інфляційних втрат - відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у цивільній справі № 6-2759цс15 вбачається, що ч. 2 ст. 625 ЦК України не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зважаючи на вказане суд приходить висновку, що положення ст. 625 ЦК України не поширюються на сімейні правовідносини, якими є вимоги позивача щодо сплати відповіда-чем аліментів та похідних сум, а тому в частині вимог [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача трьох відсотків річних, слід відмовити. Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобов'язання. Відповідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року зазначено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Представник відповідача під час розгляду справи запевнив, що [PERSON] знає про наявний борг зі сплати аліментів на утримання дітей та визнає свою вину щодо цього. Відтак обставини щодо наявності вини відповідача щодо несплати аліментів на утримання дітей є доведеним фактом та таким, що в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки сторони не заперечують та не спростовують цієї обставини. З довідки - розрахунку із виконавчого провадження від 02 березня 2017 року, вбачається що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання своїх дітей [PERSON] та [PERSON], а тому з нього повинна бути стягнута неустойка (пеня) за порушення цього зобов'язання за весь час прострочення, а саме з березня 2016 року по дату ухвалення судового рішення включно. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, вважає його необґрунтованим та таким, що проведений з порушеннями, які впливають на остаточний розмір пені, що підлягає стягненню на користь [PERSON] з [PERSON]. Відтак, розрахунок пені здійснюється судом самостійно виходячи з наступного. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується у такому порядку : заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01 липня 2015 рок та № 6-2589цс15 від 16 березня 2016 р., ухвалених за результатом розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Суд звертає увагу на неправильність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] визначеної в довідці - розрахунку державного виконавця від 02 березня 2017 року, оскільки ним не враховано тієї обставини, що аліменти у розмірі по 350 грн. 00 коп. стягувались на дітей [PERSON] та [PERSON] щомісячно до досягнення ними повноліття. Проте, син [PERSON] [INFO] досяг повноліття, а відтак з 03 березня 2016 року аліменти мали стягуватись виключно на доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття. Крім того, згідно заяв на грошовий переказ оформлений відповідачем щодо отримувача [PERSON] в період з вересня 2010 року по травень 2011 року [PERSON] здійснював періодичні грошові перекази в рахунок сплати аліментів. Так, 03 вересня 2010 року відповідачем здійснено грошовий переказ у розмірі 200 грн. 00 коп., 10 листопада 2010 року на суму 600 грн. 00 коп., 09 лютого 2011 року на суму 300 грн. 00 коп., 04 січня 2011 року на суму 700 грн. 00 коп., 04 травня 2011 року на суму 500 грн. 00 коп., 11 жовтня 2010 року на суму 700 грн. 00 коп. Відтак за січень 2011 року та жовтень 2010 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня взагалі, а в інші місяці її розмір є меншим на суму проведених грошових переказів. При цьому суд звертає увагу на те, що сторонами у справі не надано доказів неотримання цих коштів [PERSON] чи їх повернення [PERSON] через неотримання позивачем. Разом з тим, дані платіжні документи надано суду в оригіналах з проставленям на них круглої мокрої печатки установи та підписів відправника [PERSON] та уповноваженої особи банку. Відтак сумніві щодо їх справжності у суду немає. Зважаючи на вказане пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей становить : з 01 березня по грудень 2009 року (2142 грн. 00 коп.) + з січня по грудень 2010 року (2098 грн. 00 коп.) + з січня по грудень 2011 року (2099 грн. 00 коп.) + з січня по грудень 2012 року (2562 грн. 00 коп.) + з січня по грудень 2013 року (2345 грн. 00 коп.) + з січня по грудень 2014 року (2345 грн. 00 коп.) + з січня по грудень 2015 року (2555 грн. 00 коп.) + з січня по грудень 2016 року (1599 грн. 50 коп.) + з січня по грудень 2017 року (1277 грн. 50 коп.) + з січня по 16 листопада 2018 року (1120 грн. 00 коп.) = 20 143 грн. 00 коп. Детальний розрахунок здійснено за формулою : - березень 2009 року: нарахована сума аліментів 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн. - сума неустойки (пені); - квітень 2009 року: 700 х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - травень 2009 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - червень 2009 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - липень 2009 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - серпень 2009 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - вересень 2009 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - жовтень 2009 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - листопад 2009 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - грудень 2009 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2009 році становить - 2142 грн. 00 коп.. - січень 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - лютий 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 196 грн.; - березень 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - квітень 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - травень 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - червень 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - липень 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - серпень 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - вересень 2010 року: 500 (700-200 ро квитанції) грн. х пеня (1%) х 30 днів = 150 грн.; - за жовтень 2010 року аліменти сплачено в повному обсязі; - листопад 2010 року: 100 (700 - 600 по квитанції) грн. х пеня (1%) х 30 днів = 30 грн.; - грудень 2010 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 217 грн.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2010 році становить - 2098 грн. 00 коп.. - січень 2011 року аліменти сплачено у повному розмірі; - лютий 2011 року: 400 (700- 300 згідно квитанції) грн. х пеня (1%) х 28 днів = 112 грн.; - березень 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - квітень 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - травень 2011 року: 200 (700 - 500 згідно квитанції) грн. х пеня (1%) х 31 день = 62 грн.; - червень 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - липень 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - серпень 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - вересень 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 день = 210 грн.; - жовтень 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - листопад 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - грудень 2011 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2011 році становить - 2099 грн. 00 коп.. - січень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - лютий 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 29 днів = 203 грн.; - березень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - квітень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - травень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - червень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - липень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - серпень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - вересень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 день = 210 грн.; - жовтень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - листопад 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 день = 210 грн.; - грудень 2012 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2012 році становить - 2562 грн. 00 коп.. - січень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - лютий 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 196 грн.; - березень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - квітень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 217 грн.; - травень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - червень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - липень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - серпень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - вересень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - жовтень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - листопад 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - грудень 2013 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2013 році становить - 2345 грн. 00 коп.. - січень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - лютий 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 196 грн.; - березень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - квітень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - травень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - червень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 217 грн.; - липень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - серпень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - вересень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - жовтень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - листопад 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 день = 210 грн.; - грудень 2014 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2014 році становить - 2345 грн. 00 коп.. - січень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - лютий 2015 року: 700 х пеня (1%) х 28 днів = 196 грн.; - березень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - квітень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - травень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - червень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - липень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - серпень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - вересень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 210 грн.; - жовтень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; - листопад 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 30 день = 210 грн.; - грудень 2015 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2015 році становить - 2555 грн. 00 коп.. Слід наголосити, що [INFO] син [PERSON], на якого з [PERSON] також стягувались щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., досяг повнолітті. - січень 2016 року: 700 грн. х пеня (1%) х 31 день = 217 грн. ; - лютий 2016 року: 700 грн. х пеня (1%) х 29 днів = 203 грн.; - березень 2016 року: з 1 по 2 березня : 700 грн. х пеня (1%) х 2 = 14 грн., з 3 по 31 березня : 350 грн. пеня (1%) х 29 = 203 грн.; - квітень 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 105 грн.; - травень 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - червень 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 105 грн.; - липень 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - серпень 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - вересень 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 день = 105 грн.; - жовтень 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - листопад 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 день = 105 грн.; - грудень 2016 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2016 році становить - 1599 грн. 50 коп.. - січень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - лютий 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 28 день = 98 грн.; - березень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - квітень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 105 грн.; - травень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - червень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 105 грн.; - липень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - серпень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - вересень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 105 грн.; - жовтень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - листопад 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 105 грн.; - грудень 2017 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2017 році становить - 1277 грн. 50 коп.. - січень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - лютий 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 98 грн.; - березень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - квітень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 день = 105 грн.; - травень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - червень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 день = 105 грн.; - липень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - серпень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - вересень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 30 день = 105 грн.; - жовтень 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 31 день = 108 грн. 50 коп.; - 16 листопада 2018 року: 350 грн. х пеня (1%) х 16 день = 56 грн.; відтак загальний розмір неустойки зі сплати аліментів у 2017 році становить - 1120 грн.. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 року встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів заподіяння їй моральної шкоди та не обгрунтувано розмір такої шкоди, у зв'язку з чим вимоги [PERSON] про відшкодування [PERSON] моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. не підлягають задоволенню. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1225-5297-4613-1837 від 10 травня 2018 року та за № 1314-7186-9004-3155 від 08 серпня 2018 (а.с. 1, 45). Позовні вимоги задоволено на 19,88 % (21143,00 / (106 373,90 / 100)), у зв'язку з чим з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати у розмірі 350 грн. 28 коп. ((1762/ 100) х 19,88). На підставі наведеного та

Outcome: partial