Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

02 листопада 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 2 000,00 грн., пеню в сумі 9 660,00 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 11.02.2015 року між сторонами був укладений Договір про надання юридичних послуг. За умовами вказаного договору позивач взяв на себе обов'язок надати юридично-консультативні послуги щодо оскарження нарахування переплати пенсії відповідачу УПФУ в Шевченківському районі м.Києва. На виконання умов Договору була видана відповідачем довіреність. Позивач направив до суду адміністративний позов за результатами розгляду якого було визнано протиправними дії УПФУ в Шевченківському районі м.Києва щодо вимоги про відшкодування переплати пенсії. Постанова суду набрала законної сили. На протязі 10 днів від дати набрання законної сили постанови відповідачем не виконано зобов'язання згідно п.5.1.3 Договору та не сплачено 2 000,00 грн. Як зазначає позивач, постанова суду набрала законної сили 13.05.2015 року, а з 24.04.2015 року відбулось прострочення виконання зобов'язань та саме з цього дня відповідач має сплатити позивачу пеню, яка за період з 24.04.2015 року по 31.10.2015 року складає 9 660,00 грн. (2 000,00 грн. х 3%) х 161 день прострочки). В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представники в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що відповідач не замовляла саме тих послуг, які були їй надані позивачем, оскільки не було необхідності у зверненні до суду з таким позовом. Позивач лише бажала відновити розмір пенсії, який був до його зменшення (раніше вона отримувала пенсію 2 107,00 грн., а потім отримувала 1 200,00 грн.). Замість того, щоб відновити розмір пенсії позивач подав позов про скасування попередження про переплату пенсії. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, відповідача та її представників, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, 11.02.2015 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - Виконавець) та [PERSON] (далі - Замовник) був укладений Договір про надання юридичних послуг. Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились на визначені ним умови. Предметом вказаного договору визначено, що Виконавець зобов'язується надати юридично-консультативні послуги щодо оскарження нарахування переплати пенсії Замовнику УПФУ Шевченківського району м.Києва (п.1 Договору). Послуги, згідно п.1 Договору, здійснюються шляхом представництва інтересів Замовника в УПФУ Шевченківського району м.Києва, ГУПФ України в м.Києві, а в разі необхідності - складання необхідних процесуальних документів (позову, апеляційних скарг, касаційних скарг), представництва інтересів в суді. За умовами Договору Замовник зобов'язаний сплатити Виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі і строки, передбачені цим Договором. Сторони домовились і визначили Договором, що Замовник сплачує на користь Виконавця оплату за підготування документів до суду в розмірі 2 000,00 грн. (п.5.1.1) та у випадку вирішення справи на користь Замовника (повного або часткового задоволення позовних вимог) Замовник додатково сплачує на користь Виконавця грошову винагороду в розмірі 2 000,00 грн. не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили (п.5.1.3). На виконання п.5.1.1 Договору [PERSON] 13.02.2015 року сплатила кошти в сумі 2 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції. На виконання п.4.6 Договору, 10.02.2015 року [PERSON] видала довіреність на представництво її інтересів в тому числі і [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2014 року УПФУ в Шевченківському районі м.Києва направило претензійний лист [PERSON] в якому було зазначено, що в період з 01.12.2013 року по 30.11.2014 року виникла переплата пенсії в сумі 11 406,44 грн. у зв'язку з помилковим нарахуванням по пенсії. Претензією пропонувалось [PERSON] повернути вказану суму переплати протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги. 18.02.2015 року [PERSON], як представник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до УПФУ в Шевченківському районі м.Києва в якому просив визнати протиправними дії УПФУ в Шевченківському районі м.Києва щодо вимог про відшкодування переплати пенсії в сумі 11 406,44 грн. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 07.04.2015 року (справа №761/5261/15-а) визнано протиправними дії УПФУ в Шевченківському районі м.Києва щодо вимог про відшкодування переплати пенсії в сумі 11 406,44 грн. Постанова набрала законної сили 13.05.2015 року. В судовому засіданні була оглянута справа №761/5261/15-а з якої вбачається, що постанову яка набрала законної сили отримала особисто позивач 22.05.2015 року. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що УПФУ в Шевченківському районі м.Києва зверталось до суду із позовом про стягнення переплати пенсії та рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 01.10.2015 року відмовлено в задоволенні заявлених вимог. Пунктом 3.2 Договору визначено, що виконання Виконавцем своїх зобов'язань по цьому Договору підтверджується фактичним виконанням своїх обов'язків за цим Договором. Листом від 15.10.2015 року на вимогу [PERSON] та у зв'язку з повним виконанням вимог укладеного договору від 11.02.2015 року [PERSON] повернув оригінал довіреності від 10.02.2015 року. Отже, як встановлено в судовому засіданні, позивачем були виконані умови договору та оскаржено нарахування переплати пенсії. Постанова суду набрала законної сили, а тому у відповідності з п.5.1.3 Договору з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 000,00 грн. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Так як відповідач не виконала свої зобов'язання, кошти не сплатила, тому позивач нарахував пеню у розмірі 9 660,00 грн. Умовами п.9 Договору передбачено, що Замовник в разі несплати (не своєчасної оплати) коштів, передбачених п.5.1.2 та 5.1.3 цього Договору, сплачує на користь Виконавця пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання не виконала та не сплатила кошти. Як вбачається позивачем нарахована пеня, яка перевищує суму заборгованості. Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Застосовуючи ст. 551 ЦК України та зменшуючи розмір пені суд виходить з того, що пеня більш ніж в чотири рази перевищує суму основного боргу, враховуючи, що відповідач є пенсіонером, а тому зменшує її розмір до розміру суми основного боргу, тобто до 2 000,00 грн. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в пункті 27 роз'яснює, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Проте суд вважає, що застосування ст.551 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами є правомірним, оскільки Закон - це нормативно-правовий акт, який приймається в особливому порядку органом законодавчої влади, регулює найбільш важливі суспільні відносини, виражає волю й інтереси більшості населення, має вищу юридичну силу щодо інших нормативно-правових актів, є загальнообов'язковим для всього населення і держави та охороняється державною владою. Відповідач зазначала, що вона хворіє з 2012 року хворобою Паркінсона, проте суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження можливості відповідачем усвідомлювати значення своїх дій при підписанні Договору. Крім того, відповідач пояснила, що вона скасувала довіреність, яка була надана позивачу, водночас суду не було надано доказів на підтвердження скасування довіреності. Також суд не може прийняти до уваги звернення позивача до Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві, Київської колегії адвокатів та національної асоціації адвокатів України, оскільки вони направлені після отримання копії позовної заяви та відкриття провадження у даній справі. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial