overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

02.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Будичанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 2,49 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Будичанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, мотивуючи свої вимоги тим, що з [INFO] року померла баба позивача - [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,49 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Будичанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, за життя баба заповіла батькові позивача [PERSON] все належне їй майно, [INFO] року [PERSON] помер, у зв'язку з тим, що батько позивача не оформив спадкових прав після смерті баби, позивач змушений звернутись до суду, оскільки в нотаріальному порядку не може оформити свої спадкові права. Позивач у судове засідання не з'явився, від представника позивача за довіреністю [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - Будичанська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови Каранюка М.В., згідно якої Будичанської сільської ради позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

02.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 400,00 грн. до 5200,00 грн. - еквівалент 200 доларів США щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що шлюб між ними було розірвано 30.08.2005 року, відповідач є батьком дитини, однак добровільно не надає коштів на утримання дочки. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2008 року вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання [PERSON]-А.Р. в розмірі 400 грн. до досягнення нею повноліття. Оскільки витрати на утримання дочки зросли, та у зв'язку із тим що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дочки, а їй одній тяжко утримувати і забезпечувати дочку, просить позовні вимоги задоволити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, суд відповідно до положень ч. 2ст. 247 і ст. 280 ЦПК України,вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2008 року вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання [PERSON]-А.Р. в розмірі 400 грн. до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача у разі зміни сімейного або матеріального стану. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає доведеним факт збільшення необхідних життєвих потреб [PERSON]-А.Р., що не могло не вплинути на матеріальний стан позивача. Разом з тим, суд бере до уваги зміну сімейного стану відповідача, зокрема наявність у нього на утриманні дружини та двох малолітніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся в суд з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23.05.2008 року /актовий запис № 36/ Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. У добровільному порядку відповідач шлюб розірвати відмовляється. Свій позов позивач мотивує тим, що сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. В суд позивач [PERSON] не зявився, направивши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явилася, проти задоволення позову не заперечила. Суд, вислухавши пояснення відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 23.052008 року /актовий запис № 36/ Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 040350(а.с.5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. У добровільному порядку відповідач шлюб розірвати відмовляється. Сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Строк для примирення не потрібний. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельні ділянки площею 0,6616 га., кадастровий номер 7422281000:03:000:0510; площею 0,2450 га., кадастровий номер 7422281000:03:000:2411, площею 0,1803 га., кадастровий номер 7422281000:03:000:4411, які розташовані на території Вербівської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 01.05.2015 року. В обґрунтування позову зазначив, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (земельні ділянки), оскільки державний акт на право власності на земельні ділянки втрачено. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі. Позов підтримує. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають.. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 01 травня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 255078). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 026715, виданого на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації за № 225 від 30.09.2004 року [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,6616 га., кадастровий номер 7422281000:03:000:0510; площею 0,2450 га., кадастровий номер 7422281000:03:000:2411, площею 0,1803 га., кадастровий номер 7422281000:03:000:4411. За повідомленням нотаріальної контори спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом є її син [PERSON], який прийняв спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 липня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельні ділянки площею 5,4013 га., кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,7102 га., кадастровий номер [NUMBER], площею 0,5900 га., кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Краснопільської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON], яка померла 23.07.2016 року. В обґрунтування позову зазначив, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (земельні ділянки), оскільки державний акт на право власності на земельні ділянки втрачено. У судове засідання сторони не з'явились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 23 липня 2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації за № 69 від 26.04.2005 року [PERSON] є власником земельних ділянок площею 5,4013 га., кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,7102 га., кадастровий номер [NUMBER], площею 0,5900 га., кадастровий номер [NUMBER]. За повідомленням Коропської районної нотаріальної контори спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом є її син [PERSON], який прийняв спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 липня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 06.10.2010 року в сумі 16894 грн 47 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 06.10.2010 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а. с. 8-33). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.06.2017 року становить 16894 грн 47 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 499 грн 40 коп., заборгованість по сплаті відсотків 12015 грн 20 коп., комісія 3099 грн 18 коп., штраф 1280 грн 69 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6, 7), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 08.01.2009 року в сумі 52007 грн 26 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 08.01.2009 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а. с. 7-14). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2017 року становить 52007 грн 26 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 1945 грн 84 коп., заборгованість по сплаті відсотків 42808 грн 69 коп., комісія 4300 грн, штраф 2952 грн 73 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4, 5), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 08.02.2011 року в сумі 38860 грн 84 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 08.02.2011 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту Договір, а. с. 6-21). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2017 року становить 38860 грн 84 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 686 грн 61 коп., заборгованість по сплаті відсотків 31432 грн 52 коп., комісія 4415 грн, штраф 2326 грн 71 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4, 5), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 18.04.2011 року в сумі 83392 грн 15 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 18.04.2011 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а. с. 6-31). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2017 року становить 83392 грн 15 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 5232 грн 41 коп., заборгованість по сплаті відсотків 69769 грн 54 коп., комісія 3942 грн 95 коп., штраф 4447 грн 24 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4, 5), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 19.12.2008 року в сумі 11736 грн 93 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 19.12.2008 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а. с. 6-13). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2017 року становить 11736 грн 93 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 454 грн 21 коп., заборгованість по сплаті відсотків 6755 грн 72 коп., комісія 3730 грн, штраф 797 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4-6), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 22.12.2010 року в сумі 56241 грн 06 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 22.12.2010 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а. с. 7-32). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2017 року становить 56241 грн 06 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 3210 грн 40 коп., заборгованість по сплаті відсотків 46079 грн 71 коп., комісія 3796 грн 61 коп., штраф 3154 грн 34 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4-6), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 27.11.2012ё року в сумі 69277 грн 38 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.11.2012 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а. с. 5-24). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс)зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19.07.2017 року становить 81550 грн 40 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 12148 грн 10 коп., заборгованість по сплаті відсотків 5756 грн 16 коп., комісія 47598 грн 01 коп., штраф 3775 грн 11 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4, 5), правильність якого відповідачем не спростовано. За змістом статті 549 Кодексу, штраф і пеня є різновидами неустойки. В силу положень частини третьої статті 551 Кодексу розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як убачається з розрахунку, основна сума заборгованості, що складається із заборгованості по тілу кредиту та процентам, становить 17904 грн 26 коп. /12148.10 + 5756.16/; загальна сума неустойки, яка складається з пені та штрафу становить 51373 грн 12 коп. /47598.01 + 3775.11/, що значно перевищує суму основного боргу. За таких обставин, суд вважає необхідним зменшити загальну суму неустойки, що підлягає стягненню з відповідача до 10000 грн; отже, всього з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 27904 грн 26 коп. /17904.26 + 10000/. Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial