Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

02.10.2018 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить здійснити поділ спільного майна подружжя, розділити між сторонами по 1/2 ідеальної частини квартири за адресою м. Червоноград вул. Івасюка 18/38 та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальної частини цієї квартири. В обґрунтування позову вказав, що дана нерухомість була придбана під час шлюбу, тому за принципом рівності часток чоловіка і дружини за кожним із подружжя просить визнати право власності на 1/2 її ідеальної частини. 12.11.2018 р. відповідач подав заяву про застосування позовної давності, мотивуючи тим, що з часу розірвання шлюбу минуло більше трьох років. 16.01.2019 р. представник позивачки подав заперечення на заяву про застосування позовної давності, у якій вказав, що відповідний строк пропущений не був. 16.01.2019 р. відповідач подав відзив, у якому позовні вимоги визнав. У судове засідання для розгляду справи по суті сторони не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує, а відповідач вказав, що визнає позов в повному обсязі. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснив судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.09.2013 р. у цивільній справі № 459/3379/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено та вирішено розірвати шлюб між сторонами, що зареєстрований 20.11.1999 р. відділом РАГС м. Червонограда Львівської області, актовий запис № 434. Дане рішення набрало законної сили 07.10.2013 р. Як видно з свідоцтв про зміну імені серії І-СГ № 013270, 017020, 021017 відповідач неодноразово змінював прізвище: 13.12.2012 р. змінив прізвище з «Жигайло» на «Солтис»; 17.02.2015 р. з «Солтис» на «Шарко»; 17.05.2017 р. з «Шарко» на «Жигайло». Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 11.12.2006 р. відповідач придбав квартиру за адресою м. Червоноград вул. Івасюка 18/38. Відповідно до зведеного акту від 27.09.2018 р., інвентаризаційна вартість даної квартири становить 155583 грн. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як визначено ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляд на встановлені судом обставини справи та в силу викладеного законодавства, вище вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Визнання відповідачем позову суд трактує як відмову від заяви про застосування позовної давності. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що сторони визнали, що спірне майно є їх спільною сумісною власністю, шлюбний договір та договір про поділ спірного майна сторони не уклали, виходячи із засади рівності часток та визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судові витрати складаються з 777,91 грн., сплачених позивачем у якості судового збору, і в силу приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню у її користь з відповідача.

Outcome: approved