Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

02 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якій просить суд ухвалити рішення про зменшення розміру аліментів, на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що сплачуються на підставі договору про сплату аліментів на дитину, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] ) , посвідченого приватним нотаріусом Одеського МНО Гончаровою С.Ю. 24 вересня 2015 року, в реєстрі за № 611 з 20\~491\~(двадцять\~тисяч чотириста\~дев`ятсот одна)\~гривень,\~50\~копійок до\~суми в\~розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, 00 копійок щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття або досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років у випадку продовження його навчання. Ухвалою суду від 19 березня 2020 року відкрито провадження у справі. л.с.76-77. 11 серпня 2020 р. до суду надійшов відзив на позов , поданий адвокатом Соловйовим В.В. л.с.95-99. Ухвалою суду від 22 лютого 2021р. прийнято заяву позивача щодо уточнення позовних вимог. Л.с.176-177,179. Вимоги позову обґрунтував тим, що 01 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Першим Суворовським відділом РАЦС Одеського МУЮ ї Одеської області, актовий запис № 590 від 01.09.2009.В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року по справі № 523/16749/15-ц шлюб було розірвано, син сторін залишився проживати з матір`ю. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року по справі №1527/10549/12 з позивача стягнуто на користь відповідачки, на утримання неповнолітнього сина ј частини від усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.07.2012 року та до його повноліття, а саме до [INFO] . 24 вересня 2015 року сторони по справі уклали Договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Гончаровою С.Ю., запис в реєстрі № 611. Відповідно до п. 2. Договору про сплату аліментів, у зв`язку з тим, що син сторін - [PERSON] , буде постійно проживати разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , Платник - [PERSON] , добровільно зобов`язується сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 20491,50 (двадцять тисяч чотириста дев`яносто одна) гривня 50 копійок, що є еквівалентом 950 (дев`ятсот п`ятидесяти) доларів США, згідно курсу НБУ 2157, 5129 гривень до 100 доларів США, встановленому на 24.09.2015 року, але не менше ніж 20\~000 (двадцяти тисяч) гривень, щомісячно до досягнення сином повноліття, або досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років у випадку продовження його навчання. 04.12.2019 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , згідно свідоцтва про зміну імені [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС Головного ТУЮ в Одеській області . Як зазначає позивач, він був зареєстрований як ФОП , дата державної реєстрації 05.04.2012 року, номер запису: 2 556 000 0000 099669, основним видом діяльності консультування з питань інформатизації. Протягом 2012-2017 років, позивач отримував достатній дохід від провадження господарської діяльності, щоб виконувати умови Договору про сплату аліментів. Зазначений Договір укладений у 2015 році, позивач укладав сподіваючись, що рівень його доходів буде вищим або не меншим ніж у минулих роках. Саме з таких мотивів позивач самостійно запропонував у Договорі розмір аліментів 20491, 50 (двадцять тисяч чотириста дев`яносто одна) гривень 50 копійок, що є еквівалентом 950 (дев`ятсот п`ятидесяти) доларів США. Але починаючи з 2018 року, доходи позивача перестали бути систематичними, а у 2019 році позивач фактично припинив господарську діяльність, оскільки основний замовник його послуг відмовимся від послуг позивача та нових договорів з ним не укладав. Інших замовників послуг у позивача немає. Протягом 2019 року у позивача взагалі відсутній будь-який дохід від провадження господарської діяльності. Доходів з інших джерел позивач не має. На цей час позивач ніде не працює, знаходиться на обліку у центрі зайнятості. У позивача виникла заборгованість по сплаті аліментів, наразі склалася ситуація, коли позивач не може виконати взяті на себе добровільно зобов`язання, а розмір його боргу буде незалежно від його дій зростати, оскільки його доходу не вистачає для виконання цих зобов`язань, у зв`язку з чим просив суд зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання повністю підтримала позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, підтримав відзив повністю. З`ясував обставини справи, заслухав пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню . Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року по справі № 523/16749/15-ц. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач ( Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05 квітня 2011 року). Після розлучення сторін , їх малолітній син залишився проживати з матір`ю. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року по справі №1527/10549/12 з позивача стягнуто на користь відповідачки, на утримання неповнолітнього сина ј частини від усіх видів щомісячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.07.2012 року та до його повноліття, а саме до [INFO] .(л/c 49-50, 51-52) 24 вересня 2015 року сторони уклали між собою Договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю., запис в реєстрі № 611. Відповідно до п. 2. Договору про сплату аліментів, у зв`язку з тим, що син, [PERSON] , буде постійно проживати разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , платник - [PERSON] , добровільно зобов`язується сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 20491,50 (двадцять тисяч чотириста дев`яносто одна) гривня 50 копійок, що є еквівалентом 950 (дев`ятсот п`ятидесяти) доларів США, згідно курсу НБУ 2157, 5129 гривень до 100 доларів США, встановленому на 24.09.2015 року, але не менше ніж 20\~000 (двадцяти тисяч) гривень, щомісячно до досягнення сином повноліття, або досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років у випадку продовження його навчання. 04.12.2019 року відповідачка [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , свідоцтва про зміну імені [NUMBER] . Позивач був зареєстрований як фізична особа підприємець, дата державної реєстрації 05.04.2012 року, номер запису: 2 556 000 0000 099669, основним видом діяльності консультування з питань інформатизації. Дата припинення 31.07.2020 року, підстава власне рішення. Протягом 2012-2017 років, позивач отримував достатній дохід від провадження господарської діяльності, щоб виконувати умови Договору про сплату аліментів. Протягом 2019 року у позивача взагалі відсутній будь-який дохід від провадження господарської діяльності, що відображено в податкових деклараціях на л.с.20-44. Доходів з інших джерел позивач не має. На цей час позивач ніде не працює, знаходиться в пошуках роботи, розміщує резюме на сайті щодо пошуку роботи л.с.45-48. Позивач звертався з заявами до центру зайнятості про призначення виплати допомоги по безробіттю л.с.151-155 та надано статус безробітного з 16.10.2020 року л.с.156. За зверненням позивача ,складено висновок за результатами інспекційного відвідування щодо доцільного витрачання аліментів на дитину від 29.12.2020р. (л.с.173-174) , згідно якого : « одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів…». Відповідачка [PERSON] має постійне місце роботи в ТОВ «ППЛ 33-35» (м.Одеса,Мтна площа,1), стабільний дохід, що вбачається з листа від 05.11.2020р. (л.с.166) , довідки від 27.03.2020р. л.с.109-110 Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у витратах щодо утримання дитини зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Однак, відповідачкою не зазначено яку суму своїх особистих грошових коштів витрачає вона на утримання та потреби сина. Як вбачається з доказів , представлених сторонами та пояснень сторін, витрати на утримання сина несе лише батько позивач, але це порцшує принцип рівності прав та обов,язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Разом із тим, щомісячна сплата аліментів батьком на утримання дитини в сумі 20491,50 грн. суперечить діючим правилам про рівність обов`язків. Обов,язок щодо утримання дитини також несе і мати , але стороною відповідача не представлено суду доказів витрат грошових коштів матері на утримання сина у той мірі що несе позивач, а саме з боку матері в сумі 20 491 ,50 грн. Відповідачем не надано доказів того, що на утримання дитини їй необхідно 20\~491,50 грн.( стан здоров,я, різні додаткові заняття у спортивних чи наукових секціях, витратний відпочинок), що мати щомісячно повністю витрачає на потреби дитини , надані позивачем щомісячні аліменти, а у разі залишків аліментів зберігає їх на банківському рахунку дитини. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров,я та матеріальне становище дитини; стан здоров,я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. При цьому, з норм статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. В п. 4 Договору про сплату аліментів, сторони договору передбачили, що у разі непрацездатності, втрати роботи або відсутності доходу у платника, [PERSON] , виплата аліментів здійснюється згідно чинного законодавства України. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров,я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач на момент укладання договору про сплату аліментів мав достатній рівень доходів для можливості виконання взятих на себе добровільно зобов`язань по сплаті аліментів в сумі 20 491 (двадцять тисяч чотириста дев`яносто одна) гривень 50 копійок. Податковою звітністю підтверджується також те, що у 2019 році позивач не отримував доходу від здійснення господарської діяльності. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.07.2020 року, позивач припинив здійснення господарської діяльності, номер запису в реєстрі: 25560060004099669. На цей час позивач не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості має статус безробітного. Як зазначає позивач в нього наявний борг по сплаті аліментів. Зазначене безперечно свідчить про те, що матеріальний стан позивача значно погіршився. Відповідач працевлаштована, має стабільний дохід, а її посилання на фотокартки позивача з дружиною за кордоном, які переглянуті відповідачкою на сторінці дружини позивача в мережі Фейсбук і копії надані суду, суд не приймає як належні, допустимі, достовірні докази. Згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів до суми в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, 00 копійок щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття або досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років у випадку продовження його навчання відповідає вимогам ст. 182 СК України щодо розміру аліментів на малолітню дитину. Відповідно до правил ст. 3 Цивільного кодексу України : « Загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2)неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом;\~ 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.» Норми статті 13 Цивільного кодексу України визначають межі здійснення цивільних прав, а саме : « 1. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. 2. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. 3. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. 4. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. 5. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. 6. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.» \~ \~ \~ \~ \~ \~ Стосовно\~внесення в\~договір про\~сплату аліментів\~змін,\~суд зазначає\~наступне:\~ \~ \~ \~ \~Згідно із\~статтею 189\~СК України,\~батьки мають\~право укласти\~договір про\~сплату аліментів\~на дитину,\~у якому\~визначити розмір\~та строки\~виплати.\~Умови договору\~не можуть\~порушувати права\~дитини,\~які встановлені\~цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану. \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно із\~статтею 653\~ЦК України,\~у разі\~зміни договору\~зобов`язання\~сторін змінюються\~відповідно до\~змінених умов\~щодо предмета,\~місця,\~строків виконання\~тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Суд також приходить до висновку, що позовна вимога позивача стосовно внесення змін у пункт 4 Договору про сплату аліментів підлягає задоволенню задля забезпечення прав дитини та недопущення випадків при яких сума аліментів може бути меншою ніж зазначена у позовних вимогах позивача, а саме 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, 00 копійок щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але з дня ухвалення рішення, а ні з дня пред`явлення позову, як просив позивач. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З урахуванням встановлених обставин , дослідивши представлені сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial