Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

03 червня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 30 липня 2005 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 30.07.2005 року зроблено запис № 878.Вказана обставина підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] .Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO] .Позивач зазначає, що спільне життя з Відповідачем не склалося, погляди на подружні стосунки та життя загалом виявилися протилежними. Спільні намагання протягом тривалого часу віднайти взаємне порозуміння та зберегти шлюб виявилися марними.Просила шлюб розірвати, а судові витрати - покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 30 липня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 878. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 4) Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 червня 2007 року (а.с. 8). Судом встановлено,що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сімейне життя, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася, а збереження сім`ї є неможливим. Виходячи з викладеного, давши оцінку обставинам справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити за собою прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105, ч.1 ст. 110, 112 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved