Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

03 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогами стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття. Заочним рішенням Дніпровського районного суду .м Києва від 14 квітня 2017 року позов задоволено. В липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року заяву [PERSON] задоволено, заочне рішення Дніпровського районного суду .м Києва від 14 квітня 2017 року скасовано. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 8 липня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Запитом суду від 03 листопада 2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Дементьєва Т.М. було направено запит до ДПІ у Дніпвоському районі м. Києва щодо надання відомостей про доходи відповідача у справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та стягнути із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що відповідач не може надавати аліменти на утримання доньки, так як він має нерегулярний мінливий дохід, в нього на утриманні перебуває непрацездатна мати-пенсіонер. Крім того, він орендує для свого проживання житлове приміщення, про що надав копію договору оренди житлового приміщення від 03 червня 2017 року. Суд, вислухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Як убачається з матеріалів справи, з 28 липня 2009 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від даного шлюбу [INFO] народилася [PERSON], батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с. 4). Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, малолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований на посаді заступника начальника складу ПП «Інтерна», доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Виходячи з положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], суд виходить з того, що крім спільної дитини із позивачем, інших дітей, які перебували б на утриманні відповідача судом не встановлено. Крім того, доказів перебування у відповідача на утриманні непрацездатної матері ним не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 03 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 03 березня 2017 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved