Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~03.01.2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 12.06.2010 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2014 року шлюб між ними розірвано, після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з нею. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.07.2014 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином повноліття та стягнуто з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області було стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з [PERSON] на її користь та на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. З вересня 2019 року дитина пішла до школи, у зв`язку з чим були збільшені витрати на її забезпечення всім необхідним, зокрема взуттям, одягом, канцтоварами, підручниками та іншим навчальним приладдям, крім того, збільшилися витрати на оздоровлення дитини, в листопаді 2019 року дитина перенесла операцію, витрати на яку понесла саме вона. \~ \~ \~ \~Також позивач зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину законодавчо було збільшено з не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте встановлений вказаним рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області розмір аліментів в сумі 600 грн. ніяк не забезпечує необхідний і достатній рівень для гармонійного розвитку дитини та є меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини семирічного віку, таким чином для забезпечення необхідного та достатнього розвитку дитини необхідно збільшити розмір аліментів на її утримання. Відповідач наразі офіційно не працює, проте займається перегоном автомобілів з-за кордону і отриманий від цього дохід забезпечує йому такий рівень життя, що він має фінансову можливість постійно подорожувати за кордон. \~ \~ \~ \~Посилаючись на зазначене, позивач просить постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Сліщенка Ю.Г. Ухвалою судді від 13.03.2020 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 10.08.2020 року за № 265 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 року справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 21.08.2020 року суддею Кудрявцевою Т.О. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та не заперечувала проти розміру збільшення аліментів з відповідача на утримання дитини до 1200,00 гривень. Вислухавши позивача з представником, представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~Згідно ст.\~77\~ЦПК України,\~ належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2010 року, який рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2014 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії № [NUMBER] , виданим 04.12.2012 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1640. Після припинення між сторонами шлюбних відносин їх син [PERSON] залишився проживати з матір`ю - [PERSON] і оскільки батько дитини - [PERSON] добровільно не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом про стягнення з нього аліментів. \~ \~ \~ \~ Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.07.2014 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 10.06.2014 року і до досягнення сином повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 10.06.2014 року і до досягнення сином [PERSON] трьох років. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.07.2014 року скасовано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року і до досягнення дитиною трьох років. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України, з дійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю [PERSON] , а [PERSON] є її батьком, на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів позивач вказує на те, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання сина, так як на даний час законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів є більшим, ніж передбачено у вищезазначеному рішенні суду. Встановлено, що з вересня 2019 року дитина сторін [PERSON] , [INFO] , пішла до школи, у зв`язку з чим були збільшені витрати на її забезпечення всім необхідним, зокрема взуттям, одягом, канцтоварами, підручниками та іншим навчальним приладдям, і ці витрати несе позивач, що підтверджено відповідними видатковими накладними, товарними чеками, замовленнями, Актами наданих послуг, рахунками-фактурами. Крім того, збільшилися витрати на оздоровлення дитини, в листопаді 2019 року дитина перенесла операцію, витрати на яку понесла позивачка, що підтверджується відповідною довідкою КЗ «ДСКМЦМД» ім. проф. М.Ф. Руднєва ДОР від 08.11.2019 року. Після ухвалення рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 600,00 грн. щомісячно змінився визначений положеннями\~Сімейного кодексу\~України \~мінімальний розмір аліментів, а саме встановлено, що згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження\~\~її\~\~здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відтак визначений рішенням Апеляційного суду розмір аліментів наразі цим вимогам не відповідає. Добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації обов`язку по виплаті аліментів у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду, не досягнуто, тому суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області. Судом встановлено, що відповідач за станом здоров`я не має перешкод для надання матеріальної допомоги на утримання дитини, він наразі офіційно не працює, проте надає послуги з перегонів автомобілів з-за кордону з Європи, Грузії в Україну, що не заперечувалося його представником в судовому засіданні та підтверджується роздруківками з соціальної мережі Інтернет, з яких видно перелік яких послуг надається відповідачем із зазначенням його номеру телефону, а саме послуг щодо доставки та розмитнення автомобілів. В судовому засіданні представник відповідача, зокрема, посилалася на відсутність у відповідача можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою у даній справі розмірі та зазначала, що протягом останніх років відповідач переказував позивачці гроші на утримання дитини, періодично купував дитині одяг та іграшки. Також пояснила, що відповідач не працює, не отримує постійних доходів, його фінансовий стан не змінився, він переганяв автомобілі з-за кордону відповідно до укладеного договору з підприємством, тобто надавав послуги з перевезення автомобілів, а не продавав автомобілі, при цьому він за ці послуги від підприємства отримував оплату лише в сумі 80 євро за одне таке перевезення, а дохід від продажу автомобілів отримувало підприємство. \~ \~ \~ \~На підтвердження вказаних доводів представником відповідача надана суду копія Договору про надання послуг від 09.01.2019 року, укладеного між підприємством UAB «Tolesta» (замовник) та [PERSON] (виконавець), відповідно до п.1.1. якого предметом договору є те, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги по перевезенню авто під замовника, з місця знаходження авто до пункту його призначення. Пунктом 1.2. договору передбачено, що замовник та виконавець за результатами надання послуги після кожного перевезення авто складають Акт приймання-передачі наданих послуг із зазначенням найменування авто та вартості наданих послуг, який є підтвердженням сторін про належне виконання послуг виконавцем та підставою для здійснення розрахунків замовника з виконавцем. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2.2.1. договору замовник погоджує з виконавцем графік кількості і термінів послуг, що надаються. \~ \~ \~ \~Пунктом 3.2. договору передбачено, що за надану виконавцем послугу замовник виплачує виконавцю винагороду в сумі 80 євро за один перевезений автомобіль. Відповідно до п.3.3. договору, замовник оплачує послуги виконавця на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг шляхом безготівкових (готівкових) розрахунків. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.5.1. цього договору, термін його дії з 10 січня 2019 р. по 30.12.2019 року. Судом зазначалося вище про те, що позивач звернулася до суду із даним позовом 30.01.2020 року і свої вимоги обгрунтовувала, зокрема, отриманням відповідачем доходів від його діяльності, пов`язанної з перевезенням автомобілів в Україну з інших країн. Як вбачається з інформації з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» від 30.12.2020 року за № 0.184-826-0-15-20-вих, наданої Державною прикордонною службою України на запит суду за клопотанням позивача, [PERSON] на протязі 2018 року здійснював перетин кордону України 62 рази, в 2019 році 11 разів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач визнав позов частково та не заперечував наявності отриманих доходів від здійснення перевезень автомобілів, проте, з урахуванням зазначеної інформації про кількість перетинів відповідачем кордону України, відповідачем не надано підтвердження розміру своїх доходів та доказів того скільки саме доручень замовника за вказаним договором, що діяв в межах 2019 року, на виконання послуг по перевезенню автомобілів ним було виконано, не надано підтвердження складання Актів приймання-передачі наданих послуг із зазначенням найменування авто та вартості наданих послуг, що є підтвердженням сторін про належне виконання послуг виконавцем та підставою для здійснення розрахунків замовника з виконавцем; не надано доказів оплати замовником йому винагороди, її розміру на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг шляхом безготівкових (готівкових) розрахунків. Таким чином, суд вважає, що з огляду на встановлені обставини та наявні у справі докази, вбачається, що отриманий від цієї діяльності дохід забезпечує відповідачеві такий рівень життя, що він має фінансову можливість постійно виїздити за кордон, в тому числі для відпочинку, що ним не спростовано в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ В обгрунтування своїх заперечень проти позову відповідач у відзиві та його представник в судовому засіданні також посилалися на наявність у відповідача ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого суду надана копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.2015 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідно до якого батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Разом з цим, наявність у відповідача ще однієї дитини не звільняє відповідача від обов`язку матеріального утримання його спільної з позивачем дитини - [PERSON] для забезпечення її гідного життя. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Як зазначив у постанові від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 Верховний Суд, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 року у справі № 664/252/19-ц зазначив, що твердження заявника про те, що у нього збільшилися витрати у зв`язку з народженням другої дитини та необхідності обслуговувати свій транспортний засіб для проїзду до місця роботи є безпідставними та необгрунтованими, такими, що не дають суду підстав для зменшення присуджених судом аліментів, оскільки батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок повною мірою відповідає інтересам дитини та захищає її права. З огляду на те, що, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем та оскільки дитина сторін проживає разом із позивачем, враховуючи вік та потреби дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині збільшення стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] до 2 395 грн. щомісячно до його повноліття, що відповідає розміру щомісячного прожиткового мінімуму на дитину його віку. Позовні вимоги позивача в іншій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач може надавати допомогу у заявленому нею розмірі 3000,00 грн. В позові позивач посилалася на те, що відповідач також отримує доходи від діяльності його підприємства ТОВ «СВГРОМ АВТО», проте будь-яких доказів таким твердженням позивачем суду не надано. Розподіл судових витрат підлягає здійсненню відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial