Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

03 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , місце проживання якої: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] , до Бахмутської міської ради, місцезнаходження якого: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] помер її рідний батько - [PERSON] . Після смерті батька залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті батька вона разом із батьком та матір`ю мешкали у вищевказаному будинку. Її мати - [PERSON] з невідомих для неї причин не оформила спадщину після смерті її батька - [PERSON] [INFO] її мати - [PERSON] інших родичів першої черги спадкування, крім її матері та неї у померлого - [PERSON] не було. Просить позов задовольнити. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 23 квітня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. Ухвалою суду від 23 квітня 2020 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Бахмутської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 18 травня 2020 року. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві. Представником позивача подано на адресу суду заяву, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) відповідач до судового засідання також не з`явився. Ними подано до суду лист, в якому він просить розглянути справу за його відсутності, прийняти рішення на власний розсуд. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6) [PERSON] помер [INFO] у віці 45 років. Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.7) [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є: батько - [PERSON] (російською мовою), мати - [PERSON] (російською мовою). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років. Згідно копії договору купівлі-продажу від (а.с.9-10) 17 квітня 1967 року [PERSON] придбав, тобто став його власником, одноповерховий будинок, житловою площею 11,62 кв.м., з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що також підтверджується копією домової книги (а.с.11-12). Відповідно до довідки позивач на день смерті свого батька [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] , на час смерті [INFO] своєї матері вона була зареєстрована по даній адресі з 29 серпня 1989 року і по теперішній час. Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2020 року [PERSON] у заведені спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] було відмовлено. З листів завідуючого першої бахмутської державної нотаріальної вбачається, що спадкова справа на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалась, тобто ніхто не звертався з заявою про прийняття спадщини. Також спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] не відкривалась, тобто ніхто не звертався з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, тому суд вважає, що факт визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті обох батьків також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За клопотанням позивача суд залишає судові витрати за нею.

Outcome: approved