Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

02 вересня 2016 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], який помер 27.05.2014 року у м.Севастополь, АР Крим, Україна. В заяві зазначено, що [PERSON], [INFO], є сином заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія ІІ-АП № 368267 від 16 вересня 1981 року. 27 травня 2014 року син помер. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АП № 297236 від 27 травня 2014 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Симферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим. Для отримання свідоцтва про смерть сина, заявник звернулася до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, проте у видачі зазначеного документа їй було відмовлено через те, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ або будь-який інший чинний на території України документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті (м.Севастополь) є тимчасово окупованою територією України, визначеною Законом України №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». 30 серпня 2016 року [PERSON] отримано відмову у проведенні державної реєстрації смерті, з підстави, що державні органи на території України не визнають документів, виданих органами, які знаходяться на території не підконтрольній Україні. Оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати факт смерті [PERSON] та видати свідоцтво, про його смерть, заявник вимушена звернутися з заявою про встановлення факту смерті [PERSON]. Встановити зазначений факт їй необхідно для переміщення дитини померлого сина [PERSON] через митний кордон України без надання дозволу другого з батьків, а також для належного оформлення документально на проведення державної реєстрації смерті особи. У судовому засіданні, представник заявника, наполягаючи на фактах, викладених у заяві, просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія ІІ-АП № 368267 від 16 вересня 1981 року. 27 травня 2014 року син помер. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АП № 297236 від 27 травня 2014 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Симферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим. Для отримання свідоцтва про смерть сина, заявник звернулася до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, проте у видачі зазначеного документа їй було відмовлено через те, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ або будь-який інший чинний на території України документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті (м.Севастополь) є тимчасово окупованою територією України, визначеною Законом України №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно ст. 9 п.п. 1, 2, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, с недійсним і не створює правових наслідків. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичною смертю громадянина України на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника свідоцтва про смерть, встановленої діючим законодавством України форми та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті громадянина України [PERSON], яка настала 27 травня 2014 року у віці 32 роки в м.Севастополь.

Outcome: approved