Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

02 листопада 2020 року представник позивача звернувся з вищевказаним позовом до відповідачки предметом якого є нерухоме майно, яке перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району, Одеської області. позиція сторін В обґрунтуванні позовних вимог представник позивача зазначив, що 14 грудня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, від шлюбу народилось двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , під час шлюбу за спільні кошти сторонами було придбане нерухоме майно, у вигляді квартири двокімнатної, загальною площею 56.1кв.м., житлова 28.3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірне нерухоме майно), відповідачка у добровільному порядку здійснити поділ не бажає, а тому позивач просить визнати спільним сумісним майном подружжя та визнати за ним Ѕ частину спірного нерухомого майна. (а.с.1.44). В ході судового засідання позивач підтримав свої позовні вимоги та під час судового розгляду представник позивача до суду направив заяву з якої вбачається, що на позові наполягає просить справу розглянути на підставі поданих доказів. Відповідачка отримала копію позову та матеріали до нього належним чином, та направила відзив в порядку ст. 178 ЦПК України з якого фактично вбачається, що спірне нерухоме майно не підлягає поділу в рівних частках. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Відділ опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином. рух справи 05 листопада 2020 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, аналогічною ст. 372 ч.2 ЦК України. обставини, які встановлені судом 14 грудня 2007 року між сторонами був укладений шлюб (а.с .8). Під час шлюбу народились неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 2-.23). 01 квітня 2011 року на ім`я відповідачки [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.04.2011 року на спірне нерухоме майно, яке було зареєстровано 27 квітня 2011 року. 11 лютого 2016 року шлюб був розірваний (а.с.9). Вартість спірного нерухомого майна складає 590 935 грн., що підтверджується звітом від 10.05.2021 року. Відповідачка фактично не погоджується з вартістю спірного нерухомого майна. Предметом доказування під час розгляду даної справи є вартість нерухомого майна, в підтвердження вартості спірного нерухомого майна, позивач надав письмовий доказ у вигляді звіту від 10.05.2021 року. Відповідачка, відповідно до ст.ст.77,78 ЦПК України належних та допустимих доказів, щодо вартості спірного нерухомого майна не надала. Таким чином, суд вважає, що заперечення відповідачки, щодо вартості спірного нерухомого майна носить голослівний характер, а тому суд вважає необхідним взяти за основу вартість спірної квартири в розмірі 590 395 грн. відповідно до звіту від 10.05.2021 року. Відповідачка під час судового розгляду зазначила, що позивачу необхідно виділити у власність спірне нерухоме майно у вигляді 35/100 його частини, посилаючись на те, що гроші на придбання спірного нерухомого майна були надані з боку відповідачки у зв`язку з її підприємницькою діяльністю. В ході судового розгляду з боку відповідачки належних та допустимих доказів того, що за її особисті кошти було придбано спірне нерухоме майно в розмірі 65/100 частин не надала, а тому дані заперечення не знайшли свого підтвердження. Відповідачка ухиляється від добровільного поділу спірного нерухомого майна. З урахуванням письмових пояснень сторін, характеру майна, письмових документів наданих з боку сторін, суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно сторони придбали за спільні кошти, а тому відповідно до ст. 60 СК України нерухоме майно є спільним сумісним майном подружжя, а тому підлягає поділу між сторонами в рівних частках. судові витрати При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 5255 грн., що підтверджується фінансовим документом від 02.11.2020 року, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2954.70грн. (590 935:2=295 467.5)х1%=2 954.70). Під час судового розгляду позивачем були здійснені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що підтверджується фінансовим документом (а.с.25), суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню в повному обсягу. Таким чином, всього з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 7954.70 (5000+2954.70=7954.70)

Outcome: approved