Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

03 вересня 2021 року позивач, [PERSON] , звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 09 жовтня 1999 року між нею та [PERSON] зареєстрований шлюб. Сторони мають одну спільну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] яка проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що в 2016 році через постійні сварки шлюбні відносини між сторонами припинились. Враховуючи вищевикладене, позивач прохала суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 вересня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , та її представник, адвокат Галушко С. С, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак останній подав суду заяву, в якій прохає розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. Позов підтримує та прохає задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляд справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла телефонограма, в якій він прохав розгляд справи проводити без його участі. Позов визнав повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 жовтня 1999 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Радянській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 6). Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в 2016 році припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезазначене, з урахуванням думки позивача, вважаю, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] . Крім цього, судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з нього на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved