Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

02.11.2018 позивач звернувся до суду з вимогою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення на його користь суми заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 в загальному розмірі 27892 грн. 72 коп.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він з 15.10.2006 забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка, оскільки його визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради №226 від 28 липня 2006 року. Зокрема, позивач забезпечує тепловою енергією будинок [ADDRESS] [ADDRESS] є відповідач [PERSON] , яка не виконує свої зобов`язання перед позивачем по сплаті наданих ним послуг з теплопостачання, внаслідок чого за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 утворилась заборгованість в розмірі 27892 грн. 72 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість солідарно з [PERSON] , яка є наймачем вищевказаної квартири, згідно заяви про переоформлення особового рахунку від 02.02.2017. Ухвалою суду від 28.11.2018 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 23.01.2019 надійшов відзив на позов, в якому відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує в повному обсязі з таких підстав. 06.03.2007 квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири ВВЕ №713551 від 06.03.2007. [PERSON] є лише наймачем вказаної квартири. Відповідно до виписки з протоколу №8 від 27 вересня 2007 року постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачам надано дозвіл [PERSON] на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та влаштування автономного опалення на газу після завершення опалювального сезону в квартирі [ADDRESS] . Позивач був обізнаний про відключення квартири від мережі централізованого теплопостачання, оскільки згідно акту обстеження об`єкта від 09.10.2007 зазначено, що на час перевірки опалювальні прилади є відключеними від мережі, але незважаючи на цю обставину, від позивача ніколи не приходили повідомлення про необхідність приведення системи опалення до вимог чинного законодавства, а сама заборгованість розрахована вже з жовтня 2016 року. Таким чином з 09 жовтня 2007 року ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» не забезпечує квартиру [ADDRESS] , як відключена від центрального опалення та гарячого водопостачання на законних підставах, теплом та гарячою водою, а тому вимоги заявника про стягнення заборгованості є необгрунтованими. Позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач вказуючи на порушення відповідачами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2004 № 630 та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, вказує на самовільне відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення, а тому відповідачі незалежно від фактичного споживання послуги зобов`язані відшкодувати позивачу збитки в розмірі неоплаченої вартості споживання цих послуг. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007р. № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише в будинку в цілому. 12.03.2019 ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області прийнята відмова позивача від позову до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та закрито провадження у справі в цій частині. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, вказуючи, зокрема, на те, що відповідач має всі необхідні дозволи на відключення квартири від мережі централізованого опалення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до таких висновків. Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 28.07.2006 № 226 «Про надання послуг з теплопостачання» позивача було визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води. Дану обставину відповідач не заперечує. За інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Дана обставина відповідачем не заперечується. З виписки з протоколу № 8 постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води від 27.09.2007 вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і улаштування автономного опалення в квартирі [ADDRESS] . З наданої відповідачем копії акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, вбачається, що квартира [ADDRESS] відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП 28.09.2007. Даний акт складено за підписом уповноваженої особи Приватного підприємства «ІВУШКА ШОСТКА» та [PERSON] . З акту від 09.10.2007, складеного представником позивача, на якому наявний відтиск печатки позивача, вбачається, що квартира [ADDRESS] відключена від мережі централізованого опалення. В даній квартирі наявні лише транзитні стояки. Таким чином, з 09.10.2007 позивачу достовірно було відомо, що належна відповідачам квартира [ADDRESS] відключена від мережі централізованого опалення. З дня, коли позивачу стало відомо про відключення вищевказаної квартири до дня звернення позивача з даним позовом спливло 11 років. Цивільний кодекс\~України (ст.\~3)\~визначає,\~що загальними\~засадами цивільного\~законодавства,\~зокрема,\~є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вказує Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2014 року у справі № 1-33/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України . Таке\~розуміння права\~не дає\~підстав для\~його ототожнення\~ із\~законом,\~який \~іноді \~може \~бути й\~несправедливим,\~у тому\~числі обмежувати\~свободу та\~рівність особи.\~Справедливість \~-\~ одна\~ з\~основних засад\~права,\~є вирішальною\~у визначенні\~його як\~регулятора суспільних\~відносин,\~одним із\~загальнолюдських вимірів\~права.\~Зазвичай справедливість\~розглядають як\~властивість права,\~виражену,\~зокрема,\~в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Одним із основних завдань державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання статтею 15 Закону України «Про теплопостачання» визначається захист прав споживачів. Статтею 19 цього ж Закону, яка визначає основні принципи господарювання у сфері теплопостачання, передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Отже, з урахуванням вищевказаних правових норм та досліджених доказів суд вважає, що: - позивачу протягом тривалого строку було відомо про факт відключення належної відповідачам квартири від мережі централізованого опалення, однак, будь-яких дій, направлених на захист своїх прав від порушень зі сторони відповідачів протягом розумного строку вчинено не було, тобто протягом тривалого строку (обчислюваного роками) позивач поводився так, ніби між ним та відповідачами не існувало жодних правовідносин, - відключення квартири від мережі централізованого опалення не можна визнати самовільним. Суд констатує, що дійсно, процедура відключення не була завершена шляхом підписання всіма зацікавленими особами акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП та його затвердження головою міжвідомчої комісії в період, коли факт віключення квартири від вищевказаних мереж мав місце (вересень 2007 року). Однак, акт є документом, що лише фіксує певну подію, яка вже відбулась. Підписання та затвердження акту може не відбутись взагалі, оскільки це залежить виключно від волі осіб, які мають його підписати та/або затвердити. В той же час, з доказів наявних у справі вбачається, що відповідачами було попередньо отримано дозвіл на відключення квартири від мережі централізованого опалення (протокол № 8 постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води від 27.09.2007), а саме відключення здійснювалось працівниками житлово-експлуатаційної організації, а не особисто відповідачами. Доказів протилежного позивачем надано не було. - з моменту відключення квартири від мережі централізованого опалення та ізолювання транзитних стояків відповідачі не були споживачами послуг позивача. Твердження про протилежне суперечить як загальним положенням договору про надання послуг (глава 63 ЦК України) так і засадам справедливості, розумності та добросовісності (ст. 3 ЦК України). Відповідачі можуть нести цивільно-правову відповідальність пов`язану з наслідками відключення від мережі централізованого теплопостачання, зокрема, за невиконання окремих пунктів Технічних умов на відключення системи централізованого опалення. Однак, за відсутності фактичного споживання теплової енергії відповідачі не зобов`язані її оплачувати. Доказів того, що відповідачі незаконно споживали послуги позивача, надано не було. Вищевикладене вказує на необгрунтованість позовних вимог позивача, що має наслідком відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed