Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

03.04.2019 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить визнати за нею право власності на 1 / 2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на вулиці Шкільна,46 у с.Табаки Болградського району Одеської області, - як за спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON], який помер 02.09.2018 року, мотивуючи свої вимоги тим, що нотаріус відмовив у видачі їй свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також вона просить визнати за нею право власності на 1 / 2 частину цього ж будинку, що належить їй, як члену суспільної групи робочий двір, мотивуючи свої вимоги тим що вона зареєструвати за собою право власності на свою частку вищезазначеного домоволодіння не може через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього її права - з-за тієї ж причини - відсутності правовстановлюючого документу. Позивач у судове засідання не з'явилася, у своїй заяві просила задовольнити усі позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач, в особі Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області F надіслав суду заяву про те, що сільська рада копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, F за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: вул.Шкільна,46 у с.Табаки Болградського району Одеської області на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто, був спільним майном подружжя F [PERSON] та [PERSON], кожному з них на праві власності належало по 1 / 2 частині вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що підтверджується довідкою Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 14.03.2019 року за F226 (а.с.7); - 02.09.2018 року помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть І-ЖД F536100, видане 04.09.2018 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис F614, а.с.8), його частину будинку успадкувала шляхом проживання, - його дружина - позивач [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання - Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 14.03.2019 року за F226 (а.с.7); - згідно свідоцтва про одруження, позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є чоловіком та дружиною (ІІІ-ЯР F089138 від 08.06.1961р., а/з 34, а.с.9), - згідно довідки Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 14.03.2019 року за F226, спадкодавець [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] - по день смерті - 02.09.2018 року, разом з ним проживала та була зареєстрована позивач - дружина F [PERSON]П.(а.с.7); - згідно довідки директора КП «Болградське БТІ» від 06.03.2019 року за F70, станом на 31.12.2012р. відсутня інформація про реєстрацію права власності за адресою: Одеська область, Болградський район, с.Табаки вул.Шкільна,46 (а.с.12); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована на вул. Шкільна, 46 у с. Табаки Болградського району Одеської області (а.с.10-11); - згідно звіту, оціночна вартість вищевказаного житлового будинку станом на 18.03.2019р. , з урахуванням ПДВ складає 73020 грн. (а.с.13-26); - рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно FF42767240 від 20.12.2018р. позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на її частину вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.27); - постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 13.03.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 02.09.2018р., - у звFязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість (а.с.28); - згідно відповіді приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 03.05.2019р. за F860/01-16, - спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON], який помер 02.09.2018 р., - заводилася, до нотаріуса з заявою про успадкування його майна за законом звернулася позивач F його дружина F [PERSON], також до нотаріуса з заявою звернулася дочка спадкодавця [PERSON] про відмову від одержання обовFязкової частки у спадщині, а також з заявою про успадкування його майна за заповітом звернувся [PERSON], згідно заповіту йому спадкодавець заповідав земельну ділянку; - відповідно до заяви представника Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, по господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В п господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок по господарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при СРСР 13 квітня 1979 року F 112/5, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при СРСР 12 травня 1985 року F 5-2ЛҐ2&, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сімFї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства «пенсіонерів», які не мають працюючих членів сім'ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі F6- 145цс13 Порядок введення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню по господарського обліку в сільських народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року F 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року F 69. Згідно із зазначеними вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. З огляду на викладене, власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресом: вул. Шкільна 46, с. Табаки, Болградський район, Одеської області є подружжя: чоловік [PERSON] та дружина [PERSON], в рівних частках по 1/2 частці. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовFязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та обFєктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, а саме, на 1 / 2 частину домоволодіння як за спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка [PERSON] також і на 1 / 2 частину - як за членом робочого двору, - підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані.

Outcome: approved