Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

03.12.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу в розмірі 50000,00 доларів США, нараховані проценти в розмірі 1393,41 доларів США. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 28.02.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «З любов'ю VAB! «Дев'ятимісячний» №754429/2014, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США, зі строком повернення вказаних коштів 28.11.2014 року та з нарахованими процентами у розмірі 12% річних. 11.11.2014року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів після закінчення строку дії договору. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу та нараховані проценти. Таким чином, позивач вважає,що діями відповідача порушуються її права. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Одночасно зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання свого представника не направив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. На підставі ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Як встановлено судом, 28.02.2014року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «ВіЕіБі Банк» в особі Головного спеціаліста Бандровської О.Л. був укладений договір банківського вкладу «З любов'ю VAB! «Дев'ятимісячний» №754429/2014, відповідно до умов якого останній відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом у розмірі 50000,00 доларів США, на строк до 28.08.2015року і зобов'язується повернути позивачу суму вкладу і нараховані проценти з розрахунку 12% річних (а.с.9). 28.02.2014 року між тим ж сторонами було укладено додатковий договір №1, відповідно до умов якого сторони змінили п.1.7. договору, а саме дату вимоги вкладником вкладу з 28.08.2015 року на 28.11.2014 року (а.с.10). 28.02.2014року позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США, що підтверджується п.1.3. вищевказаного договору. Відповідно до п.1.2. вказаного договору банк прийняв на себе зобов'язання у термін, передбачений договором повернути вклад і нараховані на нього проценти за вимогою вкладника. 11.11.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення суми банківського вкладу та нарахованих процентів після закінчення строку дії вказаного договору (а.с.27). Разом із тим, відповідач взятих на себе зобов'язань за вищезазначеним договором не виконав, а саме, не повернув на вимогу позивача належні позивачу грошові кошти. Як вбачається з наданих позивачем даних смс- інформування ПАТ «ВіЕйБі Банк», сума нарахованих процентів на депозитному рахунку складає 1393,41 доларів США (а.с.30). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач взяті на себе за вищезазначеним договором зобов'язання не виконав, а саме не повернув позивачу у визначений договором строк суму вкладу в розмірі 50000,00 доларів США та нараховані відсотки в розмірі 1393,41 доларів США, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Ч.3 ст.533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В абзацах 2,3 п.14 постанови Пленуму Верховного суду Українивід 18.12.2009 року №14 зазначено: «У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення». Враховуючи те, що відповідач взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти в доларах США, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 50000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 09.12.2014 року (1 долар США - 15,5775грн.) складає 778875 грн. та нараховані проценти в розмірі 1393,41 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 09.12.2014 року (1 долар США - 15,5775грн.) складає 21705 грн.84коп. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 8005грн.80коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved