Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

03 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 003-07500-221210 у розмірі 3885,72 грн., в якому зазначив, що 22.12.2010 року позивач - ПАТ «ДельтаБанк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та відповідач уклали кредитний договір № 003-07500-221210. Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору, позивач (за договором Банк) відкриває відповідачеві (за договором Держатель) картковий рахунок № 26259904179338 в національній валюті України гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до договору, надалі за текстом Тарифи, та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками, надалі за текстом Правила. Як зазначив далі в позові позивач, відповідно до п. 5.2 договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена ч.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1900,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Також, в позові позивач вказав, що відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій, передбачених договором. У відповідності до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Також, відповідно до п. 3.4 держатель доручає банку здійснювати з рахунку списання грошових коштів. Станом на 17.04.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3885,72 грн., яка складається з наступного: - тіло кредиту: 1756,49 грн.; - прострочене тіло кредиту: 714,48 грн.; - заборгованість за відсотками: 1414,75 грн.; - заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 3885,72 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту: 1756,49 грн.; прострочене тіло кредиту: 714,48 грн.; заборгованість за відсотками: 1414,75 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позові зазначили про розгляд справи без участі представника позивача в звязку з неможливістю брати участь у судовому засіданні та в подальшому надали електронною поштою заяви про розгляд справи без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечують (а. с. 2 на звороті, 48-49). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач у судові засідання 30.06.2015 року, 13.07.2015 року не з'явилася, згідно довідок відділення поштового звязку судові повістки повернуто до суду з відміткою «Адресат тимчасово відсутній» (а.с. 20, 21), про дату та час розгляду справи 24.07.2015 року була сповіщена належним чином (а.с.26), 24.07.2015 року та 29.07.2015 року надала суду письмові заяви, в яких прохає справу відкласти для надання можливості зясування обставин про сплату боргу (а.с. 27, 31) та довідку про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) (а.с. 32), а також копії квитанцій на підтвердження сплати податку на доходи фізичних осіб (а.с.33). В судове засідання 22.09.2015 року відповідачка не зявилась, про дату та час розгляду справи була сповіщена належним чином (а.с.40), заяв, клопотань суду не надала. В судове засідання 07.10.2015 року відповідачка повторно не зявилася. Згідно довідки відділення поштового звязку судову повістку повернуто до суду з відміткою на конверті «Адресат в Росії» (а.с. 46). В судове засідання 03.11.2015 року відповідачка не зявилася, згідно довідки відділення поштового звязку судову повістку повернуто до суду з відміткою на конверті «За зазначеною адресою не проживає» (а.с. 77). Згідно довідки Гуляйпільського РС УДМС України в Запорізькій області про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи за № 2327/1648 від 11.06.2015 року, гр. [PERSON], [INFO], з 11.12.2007 року зареєстрована за адресою: [INFO], за паспортом громадянина України серії СА № 717136, виданим Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 31.03.1998 року (а.с. 15). Відповідач в судове засідання на 02.12.2015 року викликалася шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Запорізька Правда» від 19.11.2015 року (а.с.83) а тому суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку на підставі наданих доказів, проти чого не заперечував представник позивача в тексті позовної заяви та додатковій заяві. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Ч. 9 ст. 74 ЦПК України передбачає, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти чого не заперечує представник позивача в своїй заяві, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 22.12.2010 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № 003-07500-221210 (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору, позивач (за договором Банк) відкриває відповідачеві (за договором Держатель) картковий рахунок № 26259904179338 в національній валюті України гривні, випускає та надає платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до договору, надалі за текстом Тарифи та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками, надалі за текстом Правила, що підтверджується копією договору та тарифів на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Класичний» (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.6 договору Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаються держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та /або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць уразі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та /або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та /або Овердрафтом. Отже, позивач свої зобов'язання за договором виконав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач своє зобовязання за кредитним договором не виконала, відповідно до додатку до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору станом на 17.04.2015 року складає 3885,72 грн. та складається з наступного: - тіло кредиту: 1756,49 грн.;- прострочене тіло кредиту: 714,48 грн.;- заборгованість за відсотками: 1414,75 грн.;- заборгованість за комісіями: 0,00 грн. (а.с. 3). 07.10.2015 року позивачем повторно наданий суду електронною поштою розрахунок заборгованості відповідача (а.с. 51-66), який не суперечить раніше наданому розрахунку. При цьому, представником позивача не ставилося питання про зміну розміру позовних вимог у відповідності до норм діючого законодавства. Вказані розрахунки відповідачем не оспорені та не спростовані. Надані відповідачем довідка щодо поданої нею декларації про майновий стан і доходи (податкова декларація) вих.. № 787/17 від 29.07.2015 року (а.с. 32) та копії квитанцій на підтвердження сплати податку на доходи фізичних осіб (а.а.33) підтверджують лише сплату відповідачем податкового зобовязання на користь Гуляйпільського відділення Пологівської ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області, а саме сплату податку на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування і не може рахуватися належним підтвердженням сплати самого кредитного зобовязання за договором № 003-07500-221210 від 22.12.2010 року. Згідно довідки АТ «Дельта Банк» № 178 від 08.10.2015 року встановлено, що до податкового розрахунку за формою 1ДФ за 4 кв. 2014 року було помилково включено інформацію щодо збігу строку позовної давності по заборгованості клієнта [PERSON] (ІПН [NUMBER]) по договору № 003-07500-221210 в сумі 3671,27 грн. В податковому розрахунку за формою 1ДФ дана сума була відображена за ознакою доходу 107. Помилку АТ «Дельта Банк» було виправлено шляхом подання 11.08.2015 року уточнюючого податкового розрахунку за формою 1ДФ за 4 кв. 2014 року ( а.с.68, 70-72). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, відповідач всупереч положенням ст. 526 ЦК України не виконав зобов'язання, передбачені умовами спірного договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та наданими доказами. Доказів того, що кредит повністю виплачений у матеріалах справи не має, не спростовано це і відповідачем. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідач перед позивачем має заборгованість по кредиту. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Письмової заяви щодо вимог про стягнення на користь позивача витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду не надходило, як не було і надано підтверджуючих документів щодо їх розміру та сплати. Тому, суд не знаходить підстав для стягнення їх на користь позивача.

Outcome: approved