Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

03.07.2018 позивач звернулась із позовом до відповідача та просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 33262 грн. 20 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що розрахунок позивача невірний, оскільки період затримки розраховується у відповідності до графіку підприємства, який, як вбачається із розрахунку, складає 4 робочі дні на тиждень. Одночасно відповідач посилається на відсутність вини у затримці виплати, пояснюючи скрутним матеріальним становищем. Позивач у встановлений строк подала відповідь на відзив, у якому наголосила на тому, що відповідачем жодним чином не підтверджено чотириденний графік роботи підприємства, а тому середній заробіток слід розраховувати виходячи із п'ятиденного робочого тижня. Заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надходило. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач працював у відповідача та з 17.01.2018 року була звільнена з роботи. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. 01.06.2018 заборгованість із заробітної плати була виплачена позивачу. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобов'язано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Середньоденна заробітна плата позивача, згідно довідки № 414/202 від 11.07.2018 складає 369 грн. 58 коп. Відповідно до ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті. Відповідно до ст. 56 КЗпП України за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку. Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. Про встановлення неповного робочого тижня власником виноситься наказ (розпорядження) або вказані відомості вносяться до колективного договору. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно довідки № 414/202 від 11.07.2018 борг із середнього заробітку складає 26609 грн. 76 коп. З 18.01.2018 (наступного дня після останнього робочого дня позивача) до 31.05.2018 (дня, що передує дню фактичного розрахунку, як кінцевого дня розрахунку середнього заробітку) пройшло 72 робочих дня, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає: 72 дні х 369 грн. 58 коп. = 26609 грн. 76 коп. Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 26609 грн. 76 коп. При цьому виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов'язкових платежів на користь держави. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 700 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial