Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

04.09.2019 позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 23.06.2014. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] .. Вказала, що спільне життя не склалось через постійні сварки. Зазначила, що з жовтня 2018 року разом не проживають, відносини між ними припинені. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому просить розірвати шлюб між ними та стягнути судові витрати. 12.09.2019 у справі було відкрито провадження. 02.10.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги визнає та згідний на розірвання шлюбу, просив справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що не згідний із підставами позову, заперечив наведені позивачем в позовній заяві обставин. 23.01.2020 позивачка подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розгляд справи призначався на 23.01.2020, повне судове рішення в порядку ч.6 ст.259 ЦПК України складено 28.01.2020. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №20 (а.с.4). Від спільного подружнього життя у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Ураховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд,

Outcome: approved