Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 06 листопада 2010 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошову суму , еквівалентну 15 000 доларів США, строком повернення до 06 листопада 2015 року, що підтверджується розписками від 11.11.2010 р., 18.12.2010 р. та 08.01.2011 р. Вказує, що він позичив кошти відповідачу на викуп орендованого нею у виконкомі Вінницької міської ради нежитлового приміщення, розташованого в м. Вінниці по вул.Хлібна,16. Однак, у визначений договором строк, відповідач не повернула йому позичені кошти , тому він вимушений звернутися до суду із дійсним позовом. Зазначив, що станом на 22 січня 2016 р. офіційним курсом НБУ становить 2452,1735 грн. за 100 доларів США, що підтверджується довідкою НБУ від 22.01.2016 р., тому сума боргу станом на 22 січня 2016 року становить 367826, 03 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 367826, 03 грн. та судових витрат у справі на сумі 3678, 27 коп. 17 лютого 2016 року через канцелярію суд надійшла заява [PERSON],- представника [PERSON] про залучення його до участі у даній справі у якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору. В попередньому судовому засіданні відповідач ФОП [PERSON] у порядку ч.3 ст.130 ЦПК України, зробила усну заяву про визнання позову, яку мотивувала тим, що дійсно 06 листопада 2010 року між нею та позивачем по справі було укладено договір позики, на підставі якого позичила у [PERSON] суму еквівалентну 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США під розписку яку скала власноруч та зобовязувалась повернути гроші до 06 листопада 2015 року, але у звязку з тим, що у неї погіршилося матеріальне становище в сімї, вона не має можливості віддати борг позивачу. Відповідно до положень, викладених в ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно до положень ч.ч.1,4 ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Представник позивача [PERSON] підтримала позов у повному обсязі, просила його задовольнити та стягнути понесені судові витрати позивача. Суд, не вбачає перешкод для ухвалення по даній справі рішення про задоволення позову, так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та ( або) не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому , суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з того, що судом встановлено та сторонами у справі не оскаржувалося, що 06 листопада 2010 року, між позивачем - [PERSON] та відповідачем - ФО-П [PERSON]; І.А., було укладено договір позики, на виконання даного договору він передав відповідачу гроші в сумі 120\~000 (сто двадцять тисяч) гривень, що на час укладення договору еквівалентно 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США для викупу орендованого нею у виконавчого комітету Вінницької міської ради нежитлового приміщення, розташованого в м. Вінниці, по вул. Хлібна, № 16, для здійснення в ньому відповідачем підприємницької діяльності. Крім того, згідно до договору позики відповідач зобовязана передати позику в доларах або в національній валюті, з урахуванням курсу долара США станом на час передачі коштів позивачу частинами, які узгоджені строками до 06 листопада 2015 року (а.с. 4). Про що відповідач склала відповідні розписки, згідно до умов яких вона зобовязалася повернути гроші частинами, а саме- в розмірі 5500 (пять тисяч пятсот) доларів США, в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США та 6500 (шість тисяч пятсот) доларів США до 31 травня 2012 року (а.с. 5-7). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також , судом встановлено та сторонами не оскаржувалося , що в обумовлений строк згідно з договором позики відповідач ФО-П [PERSON] позику не повернула. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно до положень ст. 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи те, що відповідач взяте на себе зобов'язання за договором позики не виконала та не повернула отриманих грошових коштів за договором позики від 06 листопада 2010 року у визначеній в договорі строк , тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 367826 (триста шістдесят сім тисяч вісімсот двадцять шість) гривень три копійки. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3678 ( три тисячі шістсот сімдесят вісім) гривень 27 копійок. Заяву гр. [PERSON]- представника [PERSON] про залучення його до участі у даній справі у якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору , подану нею 17 лютого 2016 року через канцелярію суд, суд у попередньому судовому засіданні не розглянув, так як відповідно до положень , викладених в п. 2 ч. 6 ст.130 ЦПК України, саме у випадку , якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Outcome: approved