Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

04.09.2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] у м. Луганськ, посилаючись на те, що Відділ реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації ГТУЮ у місті Києві відмовив йому у реєстрації смерті батька, оскільки свідоцтво про смерть видано органами окупованої території. Заявник в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання в якому просить розглядати заяву у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Заявник звернувся до Відділу реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації ГТУЮ у місті Києві для отримання свідоцтва про смерть. Листом № Р-86/16.2-45 від 04.09.2018 року Відділ реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації ГТУЮ у місті Києві відмовив у проведенні державної реєстрації смерті, мотивуючи свою відмову тим, що для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Разом з тим, отримані офіційні документи на підтвердження факту смерті [PERSON], є недійсними на території України, оскільки видані незаконно створеними органами на тимчасово окупованій території України, а відомості про смерть особи не внесенні до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки довідка про причину смерті, яка видана незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, також у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], померлий [PERSON] [INFO] є батьком [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Встановлено, що [PERSON], [INFO] - помер [INFO] в м. Луганськ, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 02.05.2018 р. [NUMBER] (а.с.9). Згідно медичного свідоцтва про смерть [NUMBER] від 26.04.2018 року [PERSON] помер внаслідок хронічної серцевої недостатності (а.с. 13). Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 14.11.2014 № 875/2014, діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено. Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова була прийнята 17.03.2015 року. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до пункту 10 частини 2 додатку до розпорядження КМ України від 02 грудня 2015 року за №1275 м. Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Виходячи з цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved