Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

03.08.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що вони з відповідачем з 1999 року по 2015 рік перебували в шлюбі, від спільного проживання у шлюбі у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Олевського районного суду Житомирської області № 287/262/15-ц від 15.09.2015 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання двох дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 04.06.2018 року, а далі в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 17.12.2023 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно. У звязку із законодавчою зміною визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, просить збільшити розмір аліментів, що стягується з відповідача та стягувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що від спільного проживання у шлюбі у сторін народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дітей. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обовязку по утриманню дітей, не піклується про їх здоровя, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не зважаючи на рішення суду, аліменти на утримання дітей сплачувати відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом і має можливість утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Так статтею180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини , стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі, зміни матеріального або сімейного стану когось із них, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання \~щодо \~розміру \~аліментів, \~\~суд \~\~повинен ураховувати: \~\~стан \~\~здоров'я, \~матеріальне \~становище \~дитини \~і платника аліментів; \~наявність в \~останнього \~інших \~неповнолітніх дітей, \~непрацездатних \~чоловіка, \~дружини, \~батьків, \~повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав, що є визначене ними СК України, спірні аліменти підлягають збільшенню. У сукупності наведеного, судом визначається необхідним та достатнім збільшення оспорюваних аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивачки, визначивши їх мінімальне обмеження в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, чим ставить їх у складне матеріальне становище та порушує їх право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку, згідно вимог ст. 183 СК України, у частці від заробітку, а саме у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved