Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

04.05.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з 01.12.2007 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, укладеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, який в подальшому за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було розірвано. Під час шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач є працездатною особою, здоровою людиною, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їх дочки, проте участі у вихованні та утриманні дитини не бере, всі питання щодо виховання та утримання дитини позивачкою вирішуються самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Добровільно про сплату аліментів відповідачем на користь позивачки, на утримання їхньої спільної дочки, з відповідачем домовитися не вдалося, а тому [PERSON] змушена звернутися до суду та стягнути аліменти з відповідача у судовому порядку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в подальшому подала суду заяву про розгляд справи без участі позивача, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги не визнав. Пояснив, що на даний час він не працює, а тому він не має можливості в добровільному порядку забезпечувати дочку. У лютому 2019 року припинив державну службу та був звільнений з посади головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Генічевського управління Головного управління ДФС у Херсонській області. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Даними свідоцтв про шлюб Серія [NUMBER] виданого 01.12.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області та про народження Серія [NUMBER] виданого 25.07.2012 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби України Запорізького міського управління юстиції, копії яких додані до позовної заяви, підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 01.12.2007, від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно наказу Головного управління ДФС у Херсонській області № 77-0 від 20.02.2019, вбачається, що відповідач [PERSON] з 20.02.2019 був звільнений з посади головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Генічевського управління Головного управління ДФС у Херсонській області. Як пояснив у судовому засіданні відповідач, на даний час він не працює. Позивачем надано докази, якими підтверджуються наступні обставини: разом з позивачем проживає малолітня дочка [PERSON], [INFO]; відповідач, який є батьком дитини, проживає окремо; між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини.При цьому враховується також, що на даний час відповідач не має регулярного доходу, однак має можливість сплачувати аліменти. Згідно з частиною першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Оскільки утримання неповнолітньої дитини є конституційним обов'язком батьків, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дочки, незважаючи на вжиття нею заходів щодо участі у вихованні та утриманні дитини. Визначаючи розмір аліментів, які стягуватимуться з відповідача, суд керується положеннями статті 182 СК України, принципом розумності і справедливості, та вважає, що розмір аліментів, що має стягуватися з відповідача на користь позивача має бути визначений в одній четвертій частці заробітку (доходу) батька. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, шляхом стягування з відповідача аліментів у розмірі однієї четвертої частки усіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне роз'яснити, що в порядку ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодою зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні відомості про понесені сторонами судові витрати. Позивач звільнена від оплати судового збору при поданні позовної заяви. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved