Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 03 січня 2015 року померла її мати [PERSON], яка на день смерті мешкала у селищі Виноградному по вулиці Радянській, будинок 156 [PERSON] є спадкоємицею за заповітом. Спадщину вона прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], однак вона не може оформити своїх спадкових прав, так як відсутній правоустановчий документ на будинок, про що нотаріусом була видана відмова у здійсненні нотаріальних дій. [PERSON] дійсно була власницею вказаного домоволодіння, що підтверджується рядом документів. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство позивачка звертається до суду та просить визнати за нею право власності на домоволодіння 156 А по вулиця Радянській у селищі Виноградному міста Маріуполя, загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м. у порядку спадкування після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, які просить задовольнити у повному обсязі, дала пояснення аналогічні, викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON], діючий на підставі довіреності у судовому засідання не заперечував проти заявлених позовних вимог, вважає, що задоволення позову не суперечить діючому законодавству, та не порушує права інших осіб. Зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 03 січня 2015 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 813228, виданим 06 січня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області. Актовий запис № 32. Згідно довідки № 22, виданої Виноградненською сільською радою 29 квітня 2915 року, [PERSON], дійсно по день смерті 03 січня 2015 року була зареєстрована на території ради: селище Виноградне, вулиця Радянська, 156 А. Як вбачається з Договору, посвідченого 16 жовтня 1967 року нотаріусом державної нотаріальної контори Виногрдненської селищної ради, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], останнім належить домоволодіння 156 А по вулиці Радянській у селищі Виноградному у місті Маріуполі. Згідно до заяви від 27 листопада 1997 року, поданої приватному нотаріусу Виноградненської селищної ради [PERSON] відмовився від будинку та земельної ділянки на користь [PERSON]. Рішенням Новоазовського районного суду від 06 січня 1998 року встановлено, що договір купівлі продажу будинку 156 А по вулиці Радянській села Виноградне Новоазовського району Донецької області, посвідчений Виногрдненською селищною радою 16 жовтня 1997 року по реєстру №35 на імя [PERSON] та технічний паспорт на вказане домоволодіння на імя [PERSON] від 02 січня 1990 року, належить [PERSON], [INFO]. Як вбачається із заповіту, посвідченого 14 лютого 1992 року [PERSON], заповіла [PERSON] все належне їй майно, яке буде належати їй на день її смерті та все те, на що вона за законом буде мати право. Постановою приватного нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 05 травня 2015 року, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок 156 А по вулиця Радянській у селі Виноградному Новоазовського району, оскільки у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно до рішення [PERSON] міської ради № 6/48-5402 від 05 червня 2015 року «Про збільшення кордонів Орджонікідзевського району міста Маріуполя», тимчасово, до переходу під контроль органів державної влади та органів місцевого самоуправління непідконтрольних їм населених пунктів Донецької області, збільшені кордони Орджонікідзевського району міста Маріуполя на 2 282,7 гектара земель за рахунок передачі до його складу 2 282,7 гектарів землі Новоазовського району, що перебувають у відомстві Виноградненської селищної ради ( у ому числі території села Виноградне, Піонерське, Приморське). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обовязкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Окрім того, відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати:1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З підстав наведеного та з урахуванням того, що позивачка звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, та з урахуванням відсутності документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, суд приходить до висновку, що за позивачкою може бути визнано право власності на домоволодіння 156 А по вулиці Радянській у селі Виноградне у місті Маріуполі в порядку спадкування після смерті померлої [PERSON], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved