Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

02 липня 2018 року позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за цією ж адресою у порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що житловий будинок літ. «А-1» по [ADDRESS] був збудований спільно [PERSON] та його зятем [PERSON] в 1962 році на два господаря з ізольованими приміщеннями та окремими входами, по даному житловому будинку відкрито два особових рахунки. За особовим рахунком [NUMBER] головою сім'ї зазначений [PERSON], за особовим рахунком [NUMBER] головою сім'ї зазначений [PERSON]. Житловий будинок в натурі не розподілявся, щодо нього договір конкретного користування не визначався, забудовники володіли ним спільно у рівних частках. Право власності на вказане домоволодіння не реєструвалося, оскільки на час закінчення будівництва спірного будинку виникнення права власності не залежало від проведенням його реєстрації. Тобто, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] було набуто [PERSON] та [PERSON] у рівних частках за нормами діючого на той час законодавства. Один зі співвласників спірного житлового будинку - [PERSON] мав дружину - [PERSON] та двох дітей - дочку [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]») та сина [PERSON]. Діти [PERSON] проживали окремо, він мешкав разом з дружиною у спірному будинку. В 1968 році [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. На час його смерті разом з ним проживала дружина [PERSON], у зв'язку зі смертю чоловіка в погосподарській книзі Веселівської сільської ради за 1967-1969 роки проведена зміна запису по особовому рахунку [NUMBER] щодо голови сім'ї на [PERSON] - дружину померлого. В 1991 році померла [PERSON], єдиним спадкоємцем після її смерті був син померлої - [PERSON], який після смерті матері спадщину прийняв. В погосподарській книзі Веселівської сільської ради за 1991-1995 роки в зв'язку зі смертю [PERSON] проведена зміна запису по особовому рахунку [NUMBER] щодо голови сім'ї на [PERSON]. Таким чином, [PERSON] набув право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] постійно проживав в успадкованій частині будинку, разом з ним проживала дружина - [PERSON]. Син подружжя - позивач по справі [PERSON] проживав окремо від батьків. [INFO] року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частини у праві власності на житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є дружина померлого - [PERSON] та його син - [PERSON]. Спадщину після смерті чоловіка прийняла дружина померлого - [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована разом з чоловіком. [INFO] року [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Веселівської сільської ради зроблено актовий запис № 27 та видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - 1/2 частини спірного будинку, яка була прийнята [PERSON]. Нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Богуновою Н.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки відсутні документи, що стверджують право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна. Що стосується 1/2 частини житлового будинку, право власності на яку набуто [PERSON] позивачі зазначають, що [INFO] року останній помер, після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги спадкування за законом, були дружина померлого - [PERSON] та дочка [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]», яке було змінено на «[PERSON]» після державної реєстрації шлюбу 20 липня 1981 року). Спадщина була прийнята дружиною [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована разом з чоловіком у спірному будинку. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] року, бабуся позивача [PERSON] померла [INFO] року. Єдиним спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON] є її онука - [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]», яке було змінено на «[PERSON]» після державної реєстрації шлюбу 06 серпня 2005 року). Протягом шести місяців після відкриття спадщини позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Богуновою Н.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON], оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна. Таким чином, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спадковий будинок, позивачі можуть реалізувати свої спадкові права лише у судовому порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2008 року позовна заява залишена без руху із наданням строку на усунення недоліків, а саме необхідністю сплати судового збору. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі, призначене підготовче судове засідання 12 листопада 2018 року о 11год. 30хв. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2018 року клопотання про забезпечення доказів задоволено, витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості щодо звернення із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, [PERSON], померлої [INFO] року, [PERSON], померлого [INFO] року, [PERSON], померлої [INFO] року, які постійно проживали та були зареєстровані по [ADDRESS] а також про складання ними заповітів та на чиюсь користь. Представником позивача - Лаєвською М.Л. подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачів, представник позивача просила ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач Веселівська сільська рада Харківського району Харківської області направила до суду лист про слухання справи за їхньою відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При таких обставинах, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок літ. «А-1» по [ADDRESS] був збудований спільно [PERSON] та його зятем [PERSON] в 1962 році на два господаря з ізольованими приміщеннями та окремими входами. Як вбачається з довідки Веселівської сільської ради від 17 червня 2015 року № 712, в погосподарській книзі Веселівської сільської ради за 1964-1966 роки станом на 01.01.1964 по житловому будинку по [ADDRESS] відкрито два особових рахунки. За особовим рахунком [NUMBER] головою сім'ї зазначений [PERSON], за особовим рахунком [NUMBER] головою сім'ї зазначений [PERSON]. Відповідно до положень ст.ст. 121-123 ЦК України, в редакції закону 1963 року, що діяв на час закінчення будівництва, забудовники володіли спірним житловим будинком спільно у рівних частках. Як вбачається з повідомлення КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 06.07.2018 № 410, згідно архівних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012 право власності на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться в с. Зелене Харківського району Харківської області по вул. Зеленій, № 20 - не зареєстровано. Під час будівництва спірного житлового будинку питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5,яка діяла на час закінчення будівництва, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться у сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Таким чином, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] було набуто [PERSON] та [PERSON] у рівних частках за нормами діючого на той час законодавства. Співвласник спірного будинку [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], від шлюбу [INFO] року народилася дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим [INFO] року Нескучанською селищною радою Липецького району Харківської області. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 08 квітня 1962 року Веселівською селищною радою Старосалтівського району, прізвище [PERSON] було змінено на «[PERSON]» після державної реєстрації шлюбу. Також, від шлюбу [PERSON] [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 05 січня 1941 року Нескучанською селищною радою Липецького району Харківської області. У зв'язку зі смертю [PERSON] в 1968 році, в погосподарській книзі Веселівської сільської ради за 1967-1969 роки проведена зміна запису по особовому рахунку [NUMBER] щодо голови сім'ї на дружину померлого - [PERSON]. В 1991 році після смерті останньої проведена зміна запису по особовому рахунку на померлої - [PERSON]. Вказані зміни підтверджуються довідкою Веселівської сільської ради від 17 червня 2015 року № 712. Таким чином, [PERSON] набув право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] що належала його батькам. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав в спірному будинку, 24 червня 1965 року уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Веселовською сільською радою Харківського району Харківської області, зроблений актовий запис № 12 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 жовтня 1969 року Веселівською селищною радою Харківського району Харківської області. [INFO] року [PERSON] помер, про що Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області було зроблено актовий запис № 12 та 10 травня 2008 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частини у праві власності на житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є дружина померлого - [PERSON] та син - позивач [PERSON]. Як вбачається з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 28.12.2018 № 4555, заповітів від імені [PERSON] не складалося, дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли, отримали свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частині на земельну ділянку та грошові вклади. Заява від інших спадкоємці до держнотконтори не надходили. При таких обставинах, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на 1/2 частку спадщини, до складу якої також входить 1/2 частина спірного житлового будинку по [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Веселівської сільської ради зроблено актовий запис № 27 та 24 грудня 2014 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частина спірного будинку, яка була успадкована сином померлої - позивачем [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою протягом шести місяців після відкриття спадщини, що підтверджується відповідю Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 28.12.2018 за № 4555. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку після смерті батьків позивач [PERSON] не отримував, листом Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 21.07.2015 йому відмовлено у видачі вказаного свідоцтва у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію цього майна по [ADDRESS]. При таких обставинах, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки він прийняв спадщину після смерті батьків, але не має можливості оформити спадкові права на частину спадкового майна у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності. Суд також задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON], виходячи з наступного. [INFO] року співвласник житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] - [PERSON] помер, про що Веселівською сільською радою було зроблено актовий запис № 06 та 01 березня 2001 року видано свідоцтво про смерть серпії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції закону 1963 року, були дружина померлого - [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 08 квітня 1962 року Веселівською селищною радою Старосалтівського району Харківської області) та дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 01 жовтня 1962 року Веселівською сільською радою Старосалтівського району Харківської області). Дошлюбне прізвище «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]» після державної реєстрації шлюбу 20 липня 1981 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 20 червня 1981 року Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, в редакції закону 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно інформації Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області від 11.06.2015 № 695, [PERSON], померлий [INFO] року, на день смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON]. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка та набула право власності на 1/2 частину спірного будинку з відповідною частиною надвірних будівель, проте, як вбачається з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 28.12.2018 № 4555, до нотаріальної контори не зверталася та свідоцтво про право на спадщину не отримувала. [PERSON] - дочка [PERSON] померла [INFO] року, про що Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 03 та 02 січня 2003 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. [PERSON] померла [INFO] року, про що Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 11 та 09 квітня 2012 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS]. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1268-1270, 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу- 6 місяців з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Єдиним спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON] є онука померлої - [PERSON], яка дочкою померлої [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 24 грудня 1983 року Веселівською селищною радою Харківського району), прізвище «[PERSON]» змінила на «[PERSON]» після державної реєстрації шлюбу 06 серпня 2005 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 06 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області). Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку після смерті бабусі позивач [PERSON] не отримувала, листом Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 21.07.2015 відмовлено у видачі вказаного свідоцтва у зв'язку з відсутністю документів, що стверджують право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію цього майна по [ADDRESS]. При таких обставинах, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки він прийняв спадщину після смерті батьків, але не має можливості оформити спадкові права на частину спадкового майна у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності. Як вбачається з технічного паспорту на спірний житловий будинок станом на березень 2019 року за вищевказаною адресою знаходиться житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 78,80кв.м., житловою площею 30,40кв.м., допоміжною площею 21,70кв.м., площею літніх неопалювальних приміщень 26,70кв.м., та надвірні будівлі - гараж літ. «Б1», погріб літ. «В1», літня кухня літ. «Д1», тамбур літ. «д2», вбиральня літ. «Г1», сарай літ. «Е1», огорожа № 1-3, колонка № 4. За таких обставинах, судом встановлено, що у зв'язку з відсутністю державної реєстрації на житловий будинок по [ADDRESS] позивачі не мають можливості реалізувати права на спадщину в позасудовому порядку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, залишає за рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved