Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

04 липня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], яку позивач уточнила 18 вересня 2018 року, до [PERSON], третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення (факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), визнання права на майно в порядку спадкування за законом, в якій позивач просила: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], на день його смерті, який помер 07 серпня 2010 року, за адресою: м. Дніпро, вул. Комунарівська, буд. 74; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 07 серпня 2010 року. В обґрунтування позову зазначила, що 07 серпня 2010 року помер батько позивача - [PERSON], [INFO]. Спадкодавець постійно проживав за адресою: [INFO]. Протягом багатьох років позивач разом зі своїм батьком проживала однією сімєю за вищезазначеною адресою, де батько і був зареєстрований, тобто у будинку, який належить позивачу та її чоловіку [PERSON] Разом з батьком позивач вела спільне господарство та побут, постійно доглядала за ним, піклувалася та надавала усіляку допомогу, між ними були тісні родинні відносини. Після смерті батька відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме 1/2 частини квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а. На день своєї смерті батько у цій квартирі не був зареєстрований. 22 червня 2018 року позивач звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з метою оформлення спадщини на ? частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а. Проте, постановою від 22 червня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини вона не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та вважається такою, що не прийняла її. Заяву у шестимісячний термін позивач не подавала, оскільки проживала разом зі своїм батьком на час відкриття спадщини та вважала, що у відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. На день смерті 07.08.2010 року зі спадкодавцем у будинку позивача був зареєстрований її син [PERSON] та онук спадкодавця. Про відмову від спадщини [PERSON] позивачу не відомо, отже він вважається єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину. Незалежно від того прийняв спадщину відповідач [PERSON] чи ні, вона йому належить з дня смерті батька позивача, тобто з 07 серпня 2010 року. Відповідач [PERSON] також звертався з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з метою оформлення спадщини на 1/2 частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а. Однак, 21 червня 2018 року державний нотаріус [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила відповідачу [PERSON] з тих самих мотивів, що і позивачу. Відповідач [PERSON] 19 червня 2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а , яка належала матері позивача та відповідача [PERSON] - [PERSON]. Позивач є рідною донькою [PERSON], яка померла 01 серпня 2011 року, та після смерті якої позивач мала право прийняти спадщину у вигляді ? частини від ? частини квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а, однак державний нотаріус [PERSON] видала відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірної квартири. Таким чином, позивач вважає, що має право на спадкування після смерті батька на належне йому майно, а саме на ? частини квартири №21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] (т. 1, а.с. 133). 18 вересня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем і визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири, в якій [PERSON] просив: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON], померлим 07 серпня 2010 року, на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 07 серпня 2010 року, на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка складається з: 1 - коридор площею 4,7 кв.м., 2 - санвузол - 3,3 кв.м., 3 - кухня - 5,8 кв.м., 4 - житлова кімната площею 13,8 кв. м., 5 - коридор - 1,7 кв.м., 6 - комора - 1,2 кв.м., 7 - житлова кімната площею 13,9 кв.м. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що батьки [PERSON] - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі протягом всього свого життя з 03 січня 1959 року. Від шлюбу у батьків народилась старша сестра позивача за зустрічним позовом [PERSON], [INFO]. Батькам позивача на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. Право власності на згадану квартиру було зареєстроване за [PERSON] ? частина, та за [PERSON] ? частина. 07 серпня 2010 року помер батько позивача за зустрічним позовом [PERSON]. 01 серпня 2011 року померла мати позивача за зустрічним позовом [PERSON]. 19 червня 2018 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в Третій дніпровській державні нотаріальній конторі за реєстром № 4-618 на 1/2 частину [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «ПМЗ» 01.03.1994 року. З 28 березня 1967 року, після вселення в спадкову квартиру батько і матір проживали і були зареєстровані в [INFO]. Позивач був зареєстрований в цій квартирі з 29.02.1996, після отримання паспорту. На прохання відповідача батько був знятий з реєстрації за вказаною адресою і зареєстрований в [INFO] у домоволодінні, яке належить - [PERSON] - цивільному чоловіку відповідача, з метою використання його пільг для сплати за комунальні послуги, так як батько мав статус «дитини війни». Позивач був членом сімї його батьків і постійно проживав разом з ними на день їх смерті, тобто на день відкриття спадщини. 16 травня 1995 року був розірваний шлюб позивача з [PERSON], та з того часу у квартирі залишився проживати він та його батьки. З 1999 року його батьки разом з ним фактично мешкали однією сімєю: весною, влітку, восени вони всі разом проживали в приватному домоволодінні [PERSON] за адресою: м. Дніпро, вул. Кондратюка, № 74, а взимку вони переїздили до спадкової квартири. Після смерті батька в серпні 2010 року він продовжував проживати разом з матірю таким же чином, як це було при батькові. Зазначив, що його сестра відповідач по справі, не проживала постійно разом з батьками на час їх смерті, так як вона має цивільного чоловіка - [PERSON], сина - [PERSON], з якими мешкала на день смерті батьків у квартирі, яка належить їй на праві приватної власності, за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS]. 26 грудня 2017 року він звернувся до державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON], у звязку з чим була заведена спадкова справа № 733/2017 до майна померлого батька. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину [ADDRESS] після померлого 07 серпня 2010 року батька - [PERSON]. Він не подавав своєчасно заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, а тому не виконав вимоги ст. 1269 ЦК України, але на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважає себе таким спадкоємцем, який прийняв спадщину, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подав заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини. У звязку з викладеним, [PERSON] звернувся до суду з даним зустрічним позовом. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року було прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON],\~третя особа\~-\~ Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем і визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири, та об'єднано її в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення (факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), визнання права на майно в порядку спадкування за законом (т. 1, а.с. 177). 03 жовтня 2018 року представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] надала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач за зустрічною позовною заявою проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є безпідставними, незаконними та необґрунтованими, а обставини, викладені в зустрічній позовній заяві не відповідають дійсності. Зазначила, що [PERSON] ніколи не мешкав за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 74, він інколи приїжджав до зазначеного будинку і перебував у будинку максимум 2-3 години. Також, позивач за зустрічною позовною заявою ніколи не робив ремонту у будинку та не займався його облаштуванням, оскільки там не мешкав та не надавав взагалі ніякої допомоги батькам. Оскільки позивач за зустрічною позовною заявою вів аморальний спосіб життя, влаштував батькам нестерпні умови проживання в квартирі № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а, то батьки в 1995 році прийняли рішення переїхати на постійне місце проживання до відповідача за зустрічною позовною заявою. В 1999 році [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], оскільки постійно проживав за вказаною адресою, а оскільки матір була ветераном Великої Вітчизняної війни та мала 50% знижку на оплату комунальних послуг, вона вирішила, що буде зареєстрована в квартирі № 21, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а, щоб [PERSON] сплачував менші кошти за оплату комунальних послуг. Спірна квартира належала батькам позивача та відповідача на праві спільної сумісної власності по ? частини за кожним. Тобто, після смерті батьків право на спадщину за законом мали позивач та відповідач по ? від частки матері та по 1/4 від частки батька, а разом по 1/2 частини квартири кожному. Оскільки позивач за зустрічним позовом 19 червня 2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а, яка належала матері позивача та відповідача [PERSON], то відповідач вважає, що має право на спадкування після смерті батька на належне йому майно, а саме ? частини квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а. У звязку з викладеним, у задоволенні позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом просила відмовити в повному обсязі. 23 жовтня 2018 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на майно в порядку спадкування за законом. У відзиві зазначено, що обставини справи, викладені у позовній заяві обґрунтовуються належними доказами, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Третя Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області являються доведеними, законними та обґрунтованими, а тому, на його думку, підлягають задоволенню з наступних підстав. 07 серпня 2010 року помер його дід - [PERSON], [INFO]. Після смерті діда відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме ? частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а. На день своєї смерті дід у зазначеній квартирі не був зареєстрований, оскільки був зареєстрований за адресою: [INFO]. Вказаний будинок належить його матері [PERSON] та батьку [PERSON] У вказаному будинку проживали його батьки, дід та він зі своєю родиною. Позивач вела спільне господарство та побут, постійно доглядала за дідом, піклувалася та надавала усіляку допомогу, між ними були тісні родинні відносини. На день смерті - 07.08.2010 року він був зареєстрований у будинку своїх батьків разом з померлим. Він не звертався до нотаріуса ні з заявою про прийняття спадщини після померлого діда, ні з заявою про відмову від спадщини. Вважає, що позивач має справо на спадкування після смерті батька на належне йому майно, а саме ? частини квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а. Таким чином, він не заперечує проти заявлених [PERSON] вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Справу просив розглядати без його участі та участі його представника. Також, 23 жовтня 2018 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON], в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, незаконними, безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. [PERSON] вводить суд в оману, оскільки він ніколи не проживав за адресою: [INFO]. [PERSON] приїжджав один-два рази на місяць до своїх батьків до будинку та був там максимум дві-три години. Зазначає, що його бабуся та дід з того часу, коли переїхали до його батьків постійно проживали за адресою: [INFO], та не виїжджали навіть на одну добу до квартири [ADDRESS], не те що на цілу зиму. Вважає, що [PERSON] не має права на спадкування після смерті батька на належне йому майно, а саме ? частини квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а. Таким чином, [PERSON] заперечує проти заявлених [PERSON] позовним вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, у звязку з чим у задоволенні зустрічного позову просить відмовити. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представники - [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали та просили суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Позивач за первісним позовом [PERSON] також додатково пояснила суду, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (нова назва вул. [PERSON])[ADDRESS]. З 01 березня 1994 року спірна квартира по вул. Титова знаходилась у спільній сумісній власності її батьків. Після смерті матері з заявою про прийняття спадщини вона не зверталась. З 1990 року вона проживає у зареєстрованому шлюбі з чоловіком. У 1993 році вони придбали будинок за адресою: м. Дніпро, вул. Комунарівська, 74, який зареєстрований на імя її чоловіка [PERSON]. До смерті її батьків вона проживала з батьками по вул. Комунарівській, 74, а потім переїхала жити у квартиру. З 1995 року по день смерті її батьки проживали за адресою: [INFO], а зареєстровані були [INFO], де проживав [PERSON] Зазначила також, що [PERSON] ніколи не проживав у [INFO]. ЇЇ син та чоловік [PERSON] проживали разом з нею весь цей час за адресою Комунарівська, 74. У 1999 році її батько знявся з реєстрації по вул. Титова та був зареєстрований [INFO], де проживав та був зареєстрованим до смерті, а мати залишилася зареєстрованою на Титова до своєї смерті. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали та просили суд відмовити [PERSON] у їх задоволенні в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відзивах на позовну заяву просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги за первісним позовом він визнає та не заперечує проти їх задоволення в повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом він вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи - Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Допитаний судовому засіданні 17 жовтня 2018 року у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з 1989 року він проживає [INFO]. [PERSON] почала проживати [INFO], з 1993 року, після того як вони придбали там будинок. Також там почали проживати батьки [PERSON], і син та невістка останньої. Батьки [PERSON] проживали там постійно. Декілька разів він був в гостях у [PERSON] та бачив там її батьків. Також брат [PERSON] [PERSON] іноді приходив до них у гості. Будівництвом у домоволодінні займались всі, однак [PERSON] відношення до цього не мав. [PERSON] також проживала за тією адресою, він бачив її там у домашніх речах, однак стверджувати, що вона проживала там постійно він не може. Імен батьків [PERSON] він не знає, їх називали дід та баба. Допитана в судовому засіданні 17 жовтня 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO] з 2003 року та є сусідкою [PERSON], будинок якої розташований поряд. На теперішній час у будинку проживають [PERSON], її син, дружина сина та онука. [PERSON] проживала там і раніше, вона бачила там останню кожного дня, вони допомагали одна одній. [PERSON] та бабу вона також там бачила, вони казали, що у них є ще також син, однак вона не памятає, щоб він до них приходив. Вони спілкувались як сусіди через огорожу кожного дня. [PERSON] проживала там постійно, чоловіка [PERSON] вона також часто бачила. Допитаний в судовому засіданні 17 жовтня 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає за адресою: [INFO] з 2003 року та є сусідом [PERSON], будинок якої розташований поряд та між ними склались прості сусідські відносини. У будинку проживають [PERSON], її син, дружина сина та онука. На його думку [PERSON] постійно проживала там, він бачив її постійно. Раніше там проживали батьки [PERSON], [PERSON] та син останньої [PERSON]. Батьки [PERSON] проживали у вказаному домоволодінні до смерті. [PERSON] він не знає. Позивача він бачив там регулярно, однак стверджувати що вона там постійно проживала він не може. Допитана в судовому засіданні 17 жовтня 2018 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO], де зареєстрована з 30 жовтня 2012 року, хоча проживати стала з 2009 року. 25 січня 2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Позивач [PERSON] є її свекрухою. З початку 2009 року за адресою: м. Дніпро, вул. Комунарівська, 74, всі разом проживали дід, баба, чоловік [PERSON], її свекруха та чоловік свекрухи [PERSON]. [PERSON] іноді приходив до них у гості. За дідом та бабою завжди доглядала [PERSON] Спільний побут вони ведуть завжди. На теперішній час [PERSON] також проживає за адресою: [INFO]. Хто проживав за адресою: [INFO], їй не відомо. Допитана в судовому засіданні 17 жовтня 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона з 1962 року проживає за адресою: [INFO]. Вона з позивачем [PERSON] є сусідами, її будинок навпроти через вулицю. У будинку по вул. Комунарівській [PERSON] проживає приблизно з початку 2000-х років, точно вона не памятає. У вказаному будинку проживали баба та дід, - [PERSON] та [PERSON], які є батьками [PERSON]. Також ще у вказаному будинку проживала [PERSON] і чоловік. У вказаному будинку вони проживали постійно, оскільки тварини та птиця потребують постійного догляду. У будинку дві невеликі кімнати, оскільки раніше будинок був на два господаря. [PERSON] постійно доглядала за батьками. [PERSON] помер першим та його ховали з вказаного будинку. [PERSON] вона не знає. При цьому, вона була впевнена, що [PERSON] проживає у даному будинку, оскільки вона часто бачила там останню. Крім того часто бачила там її чоловіка [PERSON]. Після смерті діда [PERSON] постійно доглядала за матірю. Допитана в судовому засіданні 17 жовтня 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO]. Вказана вулиця є сусідньою вулицею з вул. Комунарівською. Її огород та будинок чоловіка позивача розташовані поруч, через огорожу. Вона проживає там постійно з 2002 року. Раніше вона часто була у батьків позивача та знала позивача [PERSON] та батьків останньої. [PERSON] та баба проживали у зазначеному будинку постійно з 1993 року. Також там проживав син [PERSON] [PERSON]. Будинок невеликий, дві кімнати. Бабу та діда вона бачила кожного для, вони ходили на базар повз її двір. Одного разу вона була у них в гостях, баба та дід також були там. [PERSON] та бабу ховали з вказаного будинку, вона була присутньою на похороні діда. [PERSON] вона не знає. [PERSON] у вказаному будинку вона бачила постійно, вона працювала на огороді. Її чоловік [PERSON] також завжди був поряд. Допитаний в судовому засіданні 17 жовтня в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає за адресою: [INFO]. З 1999 року по 2004 рік він працював разом з [PERSON] у будівельній компанії «Рембуд». У [PERSON] були батьки. [PERSON] також працював з ними у цій компанії зварювальником, приблизно до 2001 року. Також, декілька разів він бачив матір [PERSON], це було на дачі за адресою: вул. Комунарівська, 74, куди він приїздив в гості до [PERSON]. Це було приблизно у 2001-2003 році, коли [PERSON] попросив його допомогти по будівництву, вони робили погріб. У 2001-2003 роках він приїздив до [PERSON] за цією адресою неодноразово. Приблизно у 2007 році він також приїздив туди на рибалку та одного разу залишався на ніч. Батьки [PERSON] жили за цією адресою постійно. Він вважав, що [PERSON] проживав за тією адресою постійно разом з батьками. [PERSON] він там не бачив. Також, приблизно у 2008 році він був в гостях у [PERSON] у квартирі на Титова. У 2010 році дід помер. Допитаний в судовому засіданні 17 жовтня 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає у [INFO] (стара назва вул. Комунарівська), 71, з 1970 року. Він є сусідом [PERSON], його будинок навпроти, через дорогу, які зявились там у 1990-х роках. Першим там почав проживати [PERSON]. Через декілька років туди переїхали також дід та баба. Власником будинку є [PERSON] чоловік [PERSON]. Інколи [PERSON] там з'являлась. Поки у будинку не було опалення, тобто до 2000-х років, то у холодний період вони виїжджали жити на Титова. [PERSON] та бабу ховали з вказаного будинку. [PERSON] також проживав там постійно. Син [PERSON] [PERSON], почав там проживати пізніше, коли точно він не памятає. Він допомагав робити у будинку ремонт та будувати сарай. [PERSON] іноді приїздила та доглядала за батьками. [PERSON] постійно жив у тому будинку до смерті батьків, та після їх смерті переїхав проживати на Титова. Похованням батьків займалась [PERSON] Допитана в судовому засіданні 17 жовтня 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з 23 червня 1989 року вона проживає за адресою: [INFO], та знайома з [PERSON]. [PERSON] останні 7-8 років перед смертю літом виїжджали на дачу. При цьому, взимку [PERSON] жили на вул. Титова. [PERSON] жили втрьох: дід, баба та їх син [PERSON]. [PERSON] раніше, до заміжжя, також проживала на вул. Титова з батьками. Колись вона була в гостях у [PERSON] на вул. Комунарівській. Також там жив якийсь [PERSON]. Останні роки [PERSON] проживали постійно по вул. Комунарівській. Ховали їх також з вул. Комунарівської, 74, у м. Дніпрі. Після смерті баби та діда [PERSON] перестав їздити на вул. Комунарівську. Допитаний в судовому засіданні 02 листопада 2018 року в якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його рідною сестрою. У 1996 році чоловік [PERSON] [PERSON] придбав будинок № 74 по вул. Комунарівській у м. Дніпрі. Вказаний будинок належав двом власникам та був розділений на дві половини, а приблизно через кілька років було придбано і другу частину вказаного домоволодіння. Він з батьком та матірю допомагали прибирати сміття у тому будинку та встановлювали паркан, доглядали за будинком та проживали в ньому. Приблизно з 1998 року він з батьками влітку та в теплий період проживав у вказаному домоволодінні, а взимку він разом з батьками жили у спірній квартирі по вул. Титова у м. Дніпрі. З батьками він проживав постійно, оскільки він був розлучений з першою дружиною та іншої родини він не мав. У 2003 році у вищезазначене домоволодіння було проведено газ. У домоволодінні № 74 по вул. Комунарівській у м. Дніпрі вони проживали вчотирьох: він, його батько, його мати та син позивача [PERSON]. Позивач [PERSON] у вищевказаному домоволодінні ніколи не проживала. У вищевказаному домоволодінні розташований гараж позивача, де вони кожного дня ставили свій автомобіль та тоді ж і заходили провідати батьків. Позивач [PERSON] проживала недалеко, також на вул. Комунарівській у м. Дніпрі, у трикімнатній квартирі. До батьків [PERSON] приходила рідко. За два тижні до смерті батька [PERSON] останній знаходився у лежачому стані, батько хворів на рак шлунку, за батьком доглядали він, мати та племінник [PERSON]. У серпні 2010 році батько помер, ховали батька з будинку № 74 по вул. Комунарівській у м. Дніпрі. Похованням батьків займались він та його сестра [PERSON], фінансово допомагали також три тітки та брати. На день смерті батька в одній половині домоволодіння № 74 по вул. Комунарівській у м. Дніпрі проживав він, батько та мати, а в іншій [PERSON]. При цьому, до того, як там почав проживати [PERSON], він жив у цій половині будинку. Іноді він їздив у відрядження, однак завжди повертався у будинок, де проживали батьки, його речі та речі батьків були у вказаному домоволодінні. Після смерті батька він продовжував проживати з матірю. Згодом, після смерті батьків він другий раз одружився. Коли померла його матір, її також ховали з домоволодіння № 74 по вул. Комунарівській у м. Дніпрі. По вул. Комунарівській 70 раніше жили інші люди, після чого цей будинок купили нові власники. В 2003 році у них в гостях був його друг, який також залишався переночувати. Допитаний в судовому засіданні 05 листопада 2018 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його другом та однокласником. До 1988 року він проживав у м. Дніпрі, а згодом переїхав у м. Павлоград Дніпропетровської області. Іноді він приходив у гості до сімї [PERSON], які тоді проживали [INFO]. З квітня по листопад 2010 року він проживав у [PERSON] у квартирі на вул. Титова у м. Дніпрі, оскільки в той час влаштувався на роботу водієм маршрутного таксі. Проживав він там з дозволу батька [PERSON] дядька [PERSON]. У той час батьки [PERSON] у вказаній квартирі по вул. Титова не проживали, оскільки виїхали в той час на дачу. Де саме знаходилась їх дача йому не відомо та там він ніколи не бував. Окрім нього у вказаній квартирі ніхто не проживав. [PERSON] у той час також проживав на дачі з батьками, оскільки іншої родини у нього не було. [PERSON] та баба іноді приїздили у квартиру, а у серпні 2010 року батько [PERSON] помер. Якось йому подзвонила [PERSON] та повідомила, що він має сплачувати за оренду квартири, він передавав двічі по 600 грн. тьоті [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 03 січня 1959 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯР № 662419, виданим Жовтневим р/б РАЦС м. Дніпропетровська 03 січня 1959 року, актовий запис № 9 (т. 1, а.с. 61). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 березня 1994 року, виданого Виробничим обєднанням «Південний машинобудівний завод» на підставі розпорядження (наказу) № 2771 від 01 березня 1994 року, [PERSON] та [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] (т. 1, а.с. 86). З відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради № 56 від 03 січня 2018 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: [ADDRESS], за гр. [PERSON] ? частина, за гр. [PERSON] ? частина на підставі свідоцтва про право власності від 01.03.1994 року, виданого Виробничим обєднанням Південний машинобудівний завод, згідно розпорядження № 2771, зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 82п за реєстровим № 64 (т. 1, а.с. 83). Згідно технічного паспорту на квартиру № 21 у житловому будинку № 22-а по вул. Титова у м. Дніпрі, виготовленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] станом на 27 грудня 2017 року, загальна площа вказаної квартири становить 44,4 кв.м., житлова площа 27,7 кв.м., та складається з: 1-коридор площею 4,7 кв.м., 2 санвузол площею 3,3 кв.м., 3 кухня площею 5,8 кв.м., 4 житлова площею 13,8 кв.м., 5 коридор площею 1,7 кв.м., 6 комора площею 1,2 кв.м., 7 - житлова площею 13,9 кв.м. (т. 1, а.с. 163-166). Дошлюбне прізвище позивача за первісним позовом [PERSON] «Вєтрова», яке вона змінила на «Головань» у звязку з укладенням 26 квітня 1980 року шлюбу з [PERSON], актовий запис № 380, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00020424241 від 22 червня 2018 року (т. 1, а.с. 80-81). Позивач за первісним позовом [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 349775, виданим повторно 30 серпня 2011 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 388 (т. 1, а.с. 79). Відповідач за первісним позовом [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-УР № 0413547, виданим Будинком щастя Ленінського району м. Дніпропетровська 11 березня 1965 року, актовий запис 684 (т. 1, а.с. 60). Отже, сторони по справі є рідними братом та сестрою. 07 серпня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 363468, виданим 11 серпня 2010 року Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 5640 (т. 1, а.с. 58). Судом встановлено та визнавалося сторонами, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], тобто станом на 07 серпня 2010 року, [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом у [INFO] (стара назва вул. Комунарівська) у м Дніпрі. При цьому, [PERSON] був зареєстрованим за адресою: [INFO] (зареєстрований з 26 листопада 1999 року, знятий з реєстрації 30 жовтня 2012 року), що підтверджується довідкою № 9880 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19 червня 2018 року, виданою Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур (т. 1, а.с. 68), а [PERSON] з 28 березня1967 року до дня смерті 01.08.2011 року була зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується: відповідями Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-192 від 09 січня 2018 року (т. 1, а.с. 66 (зворотній бік)) та № 14/5-2299 від 29 березня 2018 року (т. 1, а.с. 67), а також довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-191 від 09 січня 2018 року (т. 1, а.с. 197). Наведені обставини визнавалися обома сторонами а тому доказуванню не підлягають. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, що складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 07 серпня 2010 року, були його дружина - [PERSON], син [PERSON] та донька - [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Звертаючись до суду з даним позовом позивач за первісним позовом [PERSON] просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], на день його смерті, який помер 07 серпня 2010 року, за адресою: м. Дніпро, вул. Комунарівська, буд. 74, оскільки вона хоча і була зареєстрована за іншою адресою, однак фактично на день смерті [PERSON] проживала з ним за адресою: м. Дніпро, вул. Комунарівська, буд. 74, тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Судом встановлено,\~що позивач\~за первісним\~позовом [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], тобто станом на 07 серпня 2010 року, була зареєстрована за адресою: [INFO] (нова назва вул. [PERSON])[ADDRESS], що підтверджується відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУМВС УДМС України в Дніпропетровській області (т. 1, а.с. 41) та визнавалося сторонами по справи. Відповідно до\~ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Однак, стороною позивача не надано суду достовірних та беззаперечних доказів того, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем за адресою: м. Дніпро, вул. Комунарівська (нова назва вул. [PERSON]), буд. 74. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Допитані під час розгляду справи свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що всі вони проживають поруч з будинком № 74 по вул. Юрія Кондратюка у м. Дніпрі, та часто бачили [PERSON] у даному домоволодінні і вважали, що остання проживає у вказаному домоволодінні. Однак, свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не стверджували що позивач там постійно проживає, а повідомили про те, що вони так вважали, оскільки систематично бачили позивача за вказаною адресою. При цьому, допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] заперечували факт того, що [PERSON] на постійній основі проживала у [INFO], хоча і не заперечували того факту, що позивач дійсно часто знаходилася у домоволодінні де проживали її батьки та допомагала їм по господарству. Допитаний в якості свідка [PERSON] наполягав на тому, що [PERSON] проживала за адресою своєї реєстрації разом зі своїм чоловіком, а до вищевказаного домоволодіння приходила за своїм автомобілем та іноді провідувати батьків. Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що у звязку з частим відвідуванням домоволодіння позивачем свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дійсно могли часто бачити [PERSON] у домоволодінні № 74 по вул. Юрія Кондратюка. Однак, це не свідчить, що вона там дійсно проживала на постійній основі. Показання свідка [PERSON] суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки жодних належних та допустимих доказів того, що вона насправді проживала у домоволодінні № 74 по вул. Юрія Кондратюка у м. Дніпрі на момент смерті [PERSON], тобто станом на 07 серпня 2010 року, суду не надано, а як пояснила сама свідок, то шлюб з [PERSON] вона уклала лише 25 січня 2014 року. Крім того суд також враховує, що [PERSON] є близькою родичкою позивача за первісним позовом [PERSON], а надані нею показання мають розбіжності з поясненнями самого позивача: так Позивач [PERSON] суду пояснила, що після смерті батьків вона не проживає [INFO] та переїхали проживати до своєї квартири, при цьому свідок [PERSON] повідомила, що і після смерті батьків позивач продовжує проживати разом з нею, своїм сином та онукою по вул. Комунарівській, 74. Наведені розбіжності дають суду достатньо підстав вважати показання свідка [PERSON] необєктивними та упередженими. Пояснення позивача [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вони є непослідовними, мають суперечності з показами інших свідків та спростовуються іншими доказами, дослідженим під час розгляду справи. Так, позивач в своїх поясненнях зазначала, що на час смерті батьків вона постійно проживала з ними у будинку № 74 по вул. Юрія Кондратюка у м. Дніпрі, та разом з нею проживав її чоловік [PERSON]. При цьому, усі допитані зі сторони позивача свідки повідомляли, що за вказаною адресою проживала тільки позивач, а її чоловіка вони бачили набагато рідше. На користь факту не проживання позивача разом зі своїм чоловіком [PERSON] у будинку, де на час смерті проживали її батьки, на переконання суду свідчить також той факт, що будинок складається лише з двох окремих кімнат, в одній кімнаті згідно пояснень позивача проживав її син з дружиною та маленькою донькою, а в іншій кімнаті проживали батьки позивача, вона та її чоловік. Проживання чотирьох дорослих людей у одній кімнаті за наявності іншого постійного житла, а саме трикімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Комунарівська (нова назва вул. [PERSON])[ADDRESS], де і зареєстрована позивач, на переконання суду дає достатньо підстав вважати повідомлені позивачем в обґрунтування своїх вимог обставини сумнівними, у звязку з чим вони оцінюються судом критично та до уваги не беруться. Аналізуючи у сукупності пояснення позивача [PERSON] та показання допитаного у якості свідка відповідача [PERSON] суд надає перевагу обставинам повідомленим відповідачем, оскільки відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 76 саме показання свідка є одним з передбачених законом засобів доказування, а пояснення сторін статусу доказів не мають. В свою чергу, ані позивач, ані відповідач [PERSON], бажання бути допитаними у якості свідків під час розгляду справи не виявили. На користь факту проживання [PERSON] разом з його батьками на момент смерті [PERSON] у серпні 2010 року свідчить також повідомлені свідком [PERSON] обставини, відповідно до яких він проживав з дозволу [PERSON] у квартирі [PERSON], розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, б. 22-А, кв. 21, у період з квітня по листопад 2010 року, а [PERSON] в свою чергу проживали втрьох у будинку № 74 по вул. Юрія Кондратюка у м. Дніпрі. Факт проживання [PERSON] разом з батьками підтверджується також показаннями свідка [PERSON] Слід зазначити, що будь-яких інших належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], тобто станом на 07 серпня 2010 року, дійсно проживала зі спадкодавцем за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 74, стороною позивача за первісним позовом суду не надано. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача за первісним позовом щодо встановлення факту постійного проживання\~[PERSON] разом\~зі спадкодавцем\~[PERSON],\~на день\~його смерті,\~який помер\~07\~серпня 2010\~року,\~за адресою:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Комунарівська,\~буд.\~74,\~не доведеними\~належними,\~допустимими,\~достовірними та\~беззаперечними доказами,\~у звязку\~з чим\~суд приходить\~до переконливого\~висновку,\~що у\~задоволенні позовних\~вимог в\~цій частині\~позивачу за\~первісним позовом\~слід відмовити.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено та визнавалося сторонами, що позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законодавством шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її батька [PERSON], не зверталась. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За таких обставин, оскільки [PERSON] у встановлений законом строк не зверталась з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та не довела перед судом факту її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку не прийняла. 22 червня 2018 року [PERSON] звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 975 про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті 07 серпня 2010 року [PERSON], на частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-А (т. 1, а.с. 76). Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 червня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а, після померлого 07 серпня 2010 року батька [PERSON] (т. 1, а.с. 82). З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що заява про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк до 07 лютого 2010 року спадкоємцем [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась та факт прийняття спадщини [PERSON] спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем не підтверджується. На день смерті 07 серпня 2010 року разом зі спадкодавцем був зареєстрований внук [PERSON]. Оскільки позивач\~за первісним\~позовом [PERSON]\~у встановленому\~законом порядку\~не прийняла\~спадщину,\~що відкрилась\~після смерті\~[PERSON],\~а позовні\~вимоги в\~частині визнання\~за нею\~права власності\~є похідними\~від позовних\~вимог про\~встановлення факту\~прийняття спадщини\~у задоволені\~яких суд\~відмовив,\~суд приходить\~до переконливого\~висновку про\~відсутність правових\~підстав для\~визнання за\~[PERSON] права\~власності на\~1/2\~частину квартири\~№ 21,\~що знаходиться\~за адресою:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Титова,\~буд.\~22-а,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON],\~який помер\~07\~серпня 2010\~року,\~у звязку\~з чим\~позовні вимоги\~[PERSON] в\~цій частині\~також не\~підлягають задоволенню.\~ За таких обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення (факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), визнання права на майно в порядку спадкування за законом, слід відмовити в повному обсязі. Щодо позовних вимог [PERSON] за зустрічною позовною заявою до [PERSON],\~третя особа\~-\~ Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем і визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири, суд виходить з наступного. Як вже було зазначено вище, відповідач за первісним позовом [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON],\~тобто станом\~на 07\~серпня 2010\~року, [PERSON] був зареєстрованим за адресою: [INFO] (значиться зареєстрованим з 29 лютого 1996 року), що підтверджується відповідями Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-192 від 09 січня 2018 року (т. 1, а.с. 66 (зворотній бік)) та № 14/5-2299 від 29 березня 2018 року (т. 1, а.с. 67). Вказаний факт визнавався також обома сторонами а тому доказуванню не підлягає. Однак,\~як було\~встановлено судом\~під час\~судового засідання\~з показань\~допитаних свідків,\~відповідач [PERSON] (на\~час відкриття\~спадщини після\~смерті [PERSON],\~тобто станом\~на 07\~серпня 2010)\~разом зі\~своїми батьками\~- [PERSON] та [PERSON] постійно проживав разом у [INFO] (нова назва вул. [PERSON]) у м Дніпрі. З показань допитаних у судовому засіданні свідків судом встановлено, що влітку та у теплий період вищевказані особи проживали у [INFO] (нова назва вул. [PERSON]) у м Дніпрі, а взимку в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Пунктом 6 цієї ж статті передбачено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ч. 2\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2\~ ст. 1268 ЦК України\~про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи наведене суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], на час смерті свого батька [PERSON], постійно проживав разом з ним за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 74, хоча і був зареєстрованим за іншою адресою [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту його постійного проживання з померлим 07 серпня 2010 року [PERSON] на час відкриття спадщини, є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 07 серпня 2010 року, на 1/2 частину квартири [ADDRESS], суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] позивач за зустрічною позовною заявою не звертався та на підставі ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку та набув право на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті його батька. Разом з цим, як вже було зазначено вище, мати позивача та відповідача [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] також постійно проживала разом з ним у будинку № 74 по вул. Юрія Кондратюка у м Дніпрі, а отже на підставі ст. 1268 ЦК України вона також вважається такою, що прийняла спадщину у встановленому законом порядку та набула право на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Посилання позивача за первісним позовом [PERSON] та відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] після смерті [PERSON] прийняв спадщину оскільки був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], суд до уваги не бере, оскільки відповідач [PERSON], як онук спадкодавця, не відносить до спадкоємців першої черги, а тому за наявності спадкоємців першої черги усувається від права на спадкування. Отже, оскільки спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], були син [PERSON] та дружина [PERSON], очевидним є висновок про те, що кожний з них має право на ? частину спадкового майна [PERSON], тобто по ? частині квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 26 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 2082, в якій зазначив, що 07 серпня 2010 року помер його батько - [PERSON], [INFO], на день смерті якого залишилась спадщина на все належне йому майно, спадщину за законом після смерті [PERSON] він прийняв згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України (т. 1, а.с. 55). У звязку з цим 26 грудня 2017 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 733/2017 щодо майна померлого 07 серпня 2010 року [PERSON], копія якої міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 54-124), що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50423281 від 26 грудня 2017 року (т. 1, а.с. 63). 21 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 970 про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті 07 серпня 2010 року [PERSON], на частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-А (т. 1, а.с. 71). Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 червня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а, після померлого 07 серпня 2010 року батька [PERSON] (т. 1, а.с. 75). З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що заява про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк до 08 лютого 2011 року спадкоємцем [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась та факт прийняття спадщини [PERSON] спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем не підтверджується. На день смерті 07 серпня 2010 року разом зі спадкодавцем був зареєстрований внук [PERSON]. У звязку з викладеним позивач [PERSON] з метою захисту своїх спадкових прав, звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до\~ст. 1217 цього ж Кодексу. Враховуючи те, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] постійно проживали разом за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 74, та те, що судом встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини у встановленому законом порядку після смерті свого батька [PERSON] у вигляді ? частини спірної квартири, враховуючи, що позивач за зустрічним позовом не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене майно через те, що не був підтверджений факт проживання за однією адресою [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, суд приходить до переконання, що право позивача на спадкування вказаної частини спірної квартири підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин, за [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 07 серпня 2010 року, у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Разом з цим, як було встановлено у судовому засіданні, іншу ? частину спадкової квартири [ADDRESS] прийняла дружина спадкодавця - [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав на неї у встановленому законом порядку. Однак слід враховувати, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Отже, ? частини спірної квартири, яку [PERSON] успадкувала та прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], також увійшла до загальної спадкової маси майна, що залишилося після її смерті. Таким чином, загальне спадквое майно, що залишилося після смерті [PERSON] складалося з: ? частини квартири, розташованої за адрсеою: [ADDRESS], що належала їй на підставі свідоцтва про право власності від 01.03.1994 року, виданого Виробничим обєднанням Південний машинобудівний завод, згідно розпорядження № 2771; та ? частини квартири, розташованої за адрсеою: [ADDRESS], яку вона прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] 01 серпня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 418098, виданим 08 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 5496 (т. 1, а.с. 99). 26 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 2081, в якій зазначив, що 07 серпня 2010 року померла його мати [PERSON], [INFO], на день смерті якої залишилась спадщина на все належне їй майно, спадщину за законом після смерті [PERSON] він прийняв згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України (т. 1, а.с. 184). У звязку з цим 26 грудня 2017 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 732/2017 щодо майна померлої 01 серпня 2011 року [PERSON], копія якої міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 183-212), що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50423211 від 26 грудня 2017 року (т. 1, а.с. 188(зворотній бік)). 19 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 953 про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті 01 серпня 2011 року [PERSON], на ? частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-А (т. 1, а.с. 191). 19 червня 2018 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 4-618, після смерті [PERSON], яка померла 01 серпня 2011 року, на ? частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-а (т. 1, а.с. 211). При цьому, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті 01 серпня 2011 року [PERSON], на 1/4 частину квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 22-А, яку остання успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], відповідач [PERSON] не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зустрічній позовній заяві позивач не просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 01 серпня 2011 року, на частину квартири [ADDRESS]. Враховуючи,\~що суд\~розглядає справи\~виключно в\~межах заявлених\~позовних вимог\~та позбавлений\~можливості вийти\~за їх\~межі,\~суд приходить\~до переконливого\~висновку про\~наявність підстав\~для часткового\~задоволення позовних\~вимог [PERSON]\~в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири після смерті його батька. Крім того суд зазначає, що оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], та в судовому засіданні було встановлено, що ? частина квартира увійшла до загальної спадкової маси усього майна, що залишилося після її смерті, будь-яких перешкод для звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ? частину вказаної квартири на теперішній час в нього не має. Оскільки, [PERSON] в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 07 серпня 2010 року, на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка складається з: 1-коридор площею 4,7 кв.м., 2 санвузол площею 3,3 кв.м., 3 кухня площею 5,8 кв.м., 4 житлова площею 13,8 кв.м., 5 коридор площею 1,7 кв.м., 6 комора площею 1,2 кв.м., 7 - житлова площею 13,9 кв.м. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, а позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вартість спірної квартири [ADDRESS] згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості вказаної квартири, здійсненого Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт-Групп», станом на 17 липня 2018 року становить 416\~070,00 грн. За подання до суду зустрічної позовної заяви позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 2\~785,15 грн. (квитанція № 0.0.1135597574.1 від 17 вересня 2018 року (т. 1, а.с. 153)), з яких: за позовними вимогами майнового характеру - 2\~080,35 грн., тобто 1 відсоток від ціни позову, яка була визначена позивачем за зустрічним позовом у розмірі 208\~035,00 грн. та дорівнює вартості ? частини спірної квартири; за позовними вимогами немайнового характеру 704,80 грн. Враховуючи, що під час розгляду справи суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення зустрічного позову, тобто задоволення позовних вимог немайнового характеру та часткового задоволення позовних вимог майнового характеру в частині визнання права власності на ? частину спірної квартири, то з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 1\~744,97\~грн.\~(704,80\~грн.\~+\~1\~040,17\~грн.\~=\~1\~744,97\~грн.). Оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] судом відмовлено, судові витрати по справі за первісним позовом підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1272, 1296 ЦК України та

Outcome: partial