Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

04 грудня 2020 року до суду надійшов позов, в якому позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Хара\~Наталею Станіславівною\~12.12.2019\~року №\~30868,\~яким з\~позивача стягнуто\~на користь\~Акціонерного товариства\~«Перший Український\~Міжнародний Банк» суму заборгованості за кредитним договором № GP-6857809 від 03.10.2014 року в сумі 26083,45 грн. Позов обґрунтований тим, що 03.04.2014 року між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач, укладено кредитний договір № GP-6857809, відповідно до умов якого позивач отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в сумі 15858,16 грн. на строк 36 місяців. 16.11.2020 року позивач з відомостей Єдиного реєстру боржників дізнався про перебування на примусовому виконанні у приватного виконавця Проценко Д.Ю. виконавчого напису від 12.12.2019 року про стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 26083,45 грн. Копію виконавчого напису позивач не отримував і жодних вимог від банку не надходило. Позивач зазначає, що виданий виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він виданий з порушеннями вимог законодавства. Так, при його оформленні нотаріус керувався пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Проте, на момент вчинення виконавчого напису, вказаним Переліком взагалі не було передбачено можливості проведення стягнення заборгованості у безспірному порядку, що випливає з кредитних правовідносин. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року були внесені зміни до Переліку, та доповнено пункт 2 можливістю стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, внесені до пункту 2 Переліку зміни визнано незаконними. Таким чином, застосуванню підлягає редакція постанови КМУ від 29.11.2001 року, яка передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише за нотаріально посвідченою угодою. Також, в порушення вимог законодавства, позивачу не направлялись жодні вимоги про стягнення боргу. Крім того, згідно з виконавчим написом, позивачу нараховано суму відсотків після закінчення строку кредитування, що не передбачено умовами договору. Ухвалою судді від 08.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, і призначено судове засідання на 05.01.2021 року, встановлено строк для подання відзиву, витребувано у приватного нотаріуса копії матеріалів щодо вчинення виконавчого напису. Клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позові представник [PERSON] просив суд розглядати справу без його участі, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи не подавав, відзив на позов не надіслав. Третя особа приватний нотаріус Хара Н.С. в судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала заяву про розгляд справи без її участі та надала суду копії матеріалів нотаріальної справи. Третя особа приватний виконавець Проценко Д.Ю. в судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи ненадання відповідачем відзиву та за згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами і за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 03.04.2014 року між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», укладено кредитний договір № GP-6857809, відповідно до умов якого позивач отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в сумі 15858,16 грн. на строк 36 місяців до 06.10.2017 року, зв сплатою 9 % річних за користування кредитом і комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,30 %. 12.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, номер в реєстрі 30868, яким на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № GP-6857809 від 03.04.2014 року в сумі 26083,45 грн., з яких: 15858,16 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7421,75 грн. прострочена заборгованість за комісією, 2303,54 грн. прострочена заборгованість за відсотками, витрати за вчинення виконавчого напису 500 грн. Строк за який проводиться стягнення з 21.10.2018 року по 21.10.2019 року. 28.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В силу ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На виконання статті 87 Закону України «Про нотаріат», Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року були внесені зміни до Переліку, а саме доповнено його розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», та пунктом 2 якого було визначено, що виконавчі написи можуть вчинятись за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у адміністративній справі № 826/20084/14, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у адміністративній справі № 826/20084/14 залишено без змін. Відповідно до статті 129 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Таким чином, станом на 12.12.2019 року, тобто на час вчинення приватним нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, положення прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови № 1172 від 29.06.1999 року, не передбачали можливості вчинення виконавчого напису на підставі невиконаних зобов`язань за кредитними договорами, у зв`язку з визнанням незаконним і нечинним пункту 2 Переліку. Попередня редакція Постанови № 1172 (від 29.11.2001 року) передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише при поданні нотаріусу нотаріально посвідченої угоди. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дотримання положень статті 87 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Крім того, згідно з періодом стягнення, зазначеним у виконавчому написі, суми відсотків нараховані поза межами строку кредитування, що не передбачено умовами договору і суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (п.п. 54, 66-68). Таким чином, на переконання суду позивачем доведено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Водночас, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на не направлення попередньої вимоги як на доказ порушення вимог законодавства при вчинення нотаріального напису, оскільки пункт 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає обов`язкове направлення вимоги про усунення порушень лише при укладенні договору іпотеки. З цих же підстав суд відхиляє посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду у справі № 305/2082/14-ц, оскільки предметом вказаної справи були зобов`язання з договору іпотеки. Також, позивачем заявлено до компенсації витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн., і на їх підтвердження надано договір про надання правової допомоги від 16.11.2020 року, акт наданих послуг (3 години роботи адвоката зі складання позовної заяви), та рахунок-фактуру на суму 3000,00 грн. з підписом [PERSON] про отримання ним коштів. Проте, суд враховує, що договір про надання правової допомоги укладений з юридичною особою - Адвокатське бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого», яке зобов`язане вести бухгалтерський облік у встановленому законом порядку. Натомість, суду не надано належних доказів (документів бухгалтерського обліку, як то платіжних доручень, квитанцій до прибуткового касового ордера та ін.), якими би підтверджувалось отримання Адвокатським бюро коштів в сумі 3000,00 грн. З цих міркувань суд не приймає до уваги рахунок фактуру № 1 від 16.11.2020 року з підписом [PERSON] про отримання ним коштів в сумі 3000,00 грн., і тому за відсутності доказів оплати відмовляє у компенсації витрат на правову допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: approved