Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

02.07.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування 1/10 частиною домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що відповідач зареєстрований в 1/10 частині домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачці, але фактично там не проживає з 01.01.2010. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача в її частині домоволодіння порушує її право на вільне користування та розпорядження її майном, оскільки вона не має можливості оформити субсидію. Ухвалою від 07.07.2021 зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Матвєєва Н.Є. надала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилися, позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/10 частини домоволодіння на праві приватної часткової за адресою: [ADDRESS] ), на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської нотаріальної контори Рудою О.М. 14.04.2003 за реєстровим номером 1-582. Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від №23070-000474645-037-08 від 26.05.2021 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований серед інших: [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про не проживання від 19.05.2021, [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає з 01.02.2010. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній більше одного року не проживає та не користуються вищевказаною квартирою, суд вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved