Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

03 квітня 2019 року позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 21 вересня 2016 року з відповідачем було зареєстровано шлюб у Амур-Нижньодніпровському районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 563, від якого сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Сторони проживають окремо з листопада 2018 року, домовленості утримання дружини не досягнуто. Відповідач добровільно не утримує родину, хоча може надавати таку допомогу. Позивач не має змоги працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Ухвалою судді від 01 листопада 2018 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явилася, але звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. З 21 вересня 2016 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює у зв`язку з доглядом за малолітньою дитиною. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік, повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до вимог ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має не залежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено, що відповідач є працездатним, протипоказань до окремих видів праці не має. Доказів негативного стану здоров`я позивача суду не надано, як не надано відомостей про наявність у відповідача нерухомого майна у власності, інших видів доходу. Також, згідно свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визначеного позивачем розміру аліментів та вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Інших даних про стан здоров`я, матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що мають істотне значення та враховуються судом при визначенні розміру аліментів не встановлено, відповідачем не повідомлено. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлений 03 квітня 2019 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved