Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

03 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 24.12.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Від цього шлюбу в них народився син, [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не бере, не несе витрат по утриманню і догляду за дитиною, з дитиною не спілкується, не турбується про його фізичний та духовний розвиток. В позовній заяві позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, Овчаров Р.В., який діє на підставі довіреності №29/03-1080 від 11.12.2014р., в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, не заперечував проти задоволення позову. Прокурор Слов'янської міжрайонної прокуратури, Мєшков Г.М., в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 24.12.2008р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №578 від 24.12.2008р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно рішення Слов'янського міськрайонного суду від 19.02.2009р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно (а.с.9). З довідки №5-2412 від 02.09.2014р., виданої ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції, вбачається, що заборгованість по виконавчому листу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] станом на 01.09.2014 року складає 33 049,00 грн. (а.с.10). Неповнолітній [PERSON], [INFO], постійно мешкає з [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою керівника мікрорайону ЖД-2 від 04.11.2014 року (а.с.14). З довідки ЗОШ №18 від 21.10.2014р. за №562 вбачається, що учень [PERSON] навчається в ЗОШ №18 з 1 по 4 клас. За цей період участь у вихованні та навчанні дитини приймала лише мати. Усі батьківські збори та виховні заходи відвідує лише [PERSON] З батьком дитини, [PERSON], класний керівник та батьківський комітет не знайомі (а.с.16). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав за №29/03-56 від 19.01.2015р., враховуючи, що батько дитини, [PERSON], має заборгованість по аліментам в розмірі 33 049,00 грн., що свідчить про його свідоме ухиляння від виконання батьківських обов'язків щодо утримання свого сина, батьківські збори, виховні, святкові та інші заходи, які проводилися в ЗОШ, він не відвідував, навчанням та вихованням сина не цікавився, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає доцільним позбавлення батька - [PERSON], батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини [PERSON] У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилявся від їх виконання у відношенні своєї неповнолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] р.н. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved