Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

03 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та уточнивши позовні вимоги просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2003 року по жовтень 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не бере участі в утриманні дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 листопада 2003 року та заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року зазначений шлюб було розірвано (а.с.6-8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте в змозі надавати таку допомогу. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття сина, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. Визначаючи саме такий розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що обов'язок утримання дітей покладається в рівній мірі на обох батьків. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved