Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

04.02.2014 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] р. померла бабуся позивача - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді частини житлового будинку з прибудовою, погрібом, житловою площею 88,4 кв.м, загальною площею 122,0 кв.м, зазначений під літерою А, а, а1, а2 та побутові споруди - сара1 «Б», сарай «В», огорожа №1, 2 з господарськими будівлями та спорудами, в [ADDRESS]. 1/3 спадкового майна успадкував син покійної - [PERSON] (батько позивача), а решту 2/3 по заповіту не спадкували її доньки [PERSON] та [PERSON]. [INFO] р. помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1/9 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними забудовами. Коли позивач звернувся в нотаріальну контору, йому відмовили, оскільки він не має оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видано 15.10.2009 р. Охтирською міською державною нот. конторою. Тому позивач звернувся в суд з позовом, яким просить визнати за ним право власності на 1/9 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив суд визнати за його довірителем [PERSON] право власності на спадкове майно. Представник відповідача - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції - Шевчук Л.О. позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] р. в м. Охтирка помер рідний батько позивача - [PERSON] (а.с.5), після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1/9 частини житлового будинку з надвірними забудовами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.9) відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом №137/1996, виданого 15.10.2009 р. (а.с.8). Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів. Згідно довідки №677 від 18.12.2014 р., виданої виконкомом КП «Охтирське МБТІ» та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.2009 р. вбачається, що 1/9 частина житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], належить на праві власності покійному [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р., і якій на праві власності належала 1/3 частина вказаного домоволодіння (а.с.9, 8). В судовому засіданні було оглянуто інвентарну справу на домоволодіння [ADDRESS] та встановлено, що свідоцтво про право власності на 1/9 вказаного домоволодіння видавалося покійному [PERSON], а на решту 2/3 частини (по 1/9 частині) свідоцтва про право власності не видавалися, оскільки доньки покійної [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] з такою вимогою не зверталися. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] - є рідним сином спадкодавця [PERSON] (а.с.6), в зв'язку з чим він має право спадкування за законом як спадкоємець першої черги спадкування. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом було встановлено, що 1/9 частина спірного домоволодіння [ADDRESS] дійсно належала на праві приватної власності покійному [PERSON], а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати за ним право власності на спірний будинок та земельні ділянки. На підставі викладеного, Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), ст. 9, 13, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 328, 1261, 1270 ЦК України,

Outcome: approved