Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

03.10.2013р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.11.1998р. вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 15.02.2013р. було розірвано. Від шлюбу вони мають двох доньок [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні і вихованні. Відповідач добровільно не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання дітей, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на утримання двох доньок до їх повноліття (а.с.1). В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.21). Відповідач в судове засідання також не з'явився, позовні вимоги визнав повністю, на підтвердження чого надав суду заяву, справу просив розглянути без його участі (а.с.22). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.11.1998р., який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 15.02.2013р. було розірвано (а.с.8). Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають двох доньок [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с.5, 6), місце проживання яких було визначено вказаним рішенням суду біля матері (позивачки) до їх повноліття (а.с.8). Про те, що [PERSON] і [PERSON] проживають разом зі своєю матір'ю та знаходиться на її утриманні і вихованні також підтверджується довідкою, виданою Савранською селищною радою Одеської області 30.09.2013р. за вих.№208 (а.с.7). Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньок позивачці не надає, між ними відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Позовні вимоги відповідач визнав повністю, про що надав суду письмову заяву від 07.02.2014р. (а.с.22). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Частиною 3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст.183 СК України). При визначенні розміру аліментів на дітей суд враховує визнання відповідачем позову та обставини, встановлені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач здоровий (а.с.22), працездатний і працює сортувальником в ТОВ «Авантаж» (юридична адреса: 03058, м.Київ, вул.Індустріальна, буд.46А, корп.5, к.94, код за ЄДРПОУ 31202855; фактична адреса - смт.Саврань, Одеської області) (а.с.23), що у нього не має непрацездатних батьків або інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, а також те, що у дітей [PERSON] і [PERSON], на утримання яких стягуються аліменти, не має майна у порядку спадкування чи за договором дарування, яке давало б позивачці достатні кошти на їх утримання (а.с.22), і приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх доньок в розмірі, в якому просить позивачка, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 229,40грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved