Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

04 жовтня 2018 року адвокат Кашуба Н.О., яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що згідно ордеру № 5233 від 27 вересня 1974 року її батькові [PERSON] на родину з трьох осіб надано право на зайняття квартири [ADDRESS]. У теперішній час вона є наймачем квартири [ADDRESS] та зареєстрована в цій квартирі. У квартирі окрім неї зареєстровані її мати [PERSON] та її син [PERSON], 1994 року народження, відповідач по справі. Останній за вказаною адресою не проживає з 2014 року, особистих речей не має. У теперішній час він є громадянином Болгарії, і до України повертатися не бажає. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює для позивача додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким. Представник позивача - адвокат Кашуба Н.О., позивач [PERSON], у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак 24 січня 2019 року до адреси суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у його відсутність. Підтвердив факт того, що у теперішній час він є громадянином Болгарії, не заперечує проти пред'явленого до нього позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER], виданого 01 грудня 2017 року ОСББ «Визволителів 2/3», за адресою: [ADDRESS] по теперішній час зареєстровані: [PERSON], 1973 року народження, [PERSON], 1947 року народження, [PERSON], 1994 року народження. Проте згідно Акту № 372 від 26 вересня 2018 року, складеного головою ОСББ «Визволителів 2/3» [PERSON], за підписом сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2014 року по теперішній час. На підставі ордеру на житлове приміщення № 5233 від 27 вересня 1974 року, [PERSON] була видана квартира [ADDRESS] (у 1974 році Приморська) у місті Маріуполі на родину з трьох осіб - на нього, дружинну [PERSON], дочку [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 114, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 12 червня 2007 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Їй присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 08 вересня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO], про що зроблений відповідний актовий запис № 1529. Основним квартиронаймачем у теперішній час є позивач [PERSON]. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як роз'яснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідача - визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved