Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

03.06.2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що позивачам на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач є колишнім чоловіком [PERSON], рішенням суду від 10.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано. В серпні 2014 року відповідач забрав свої особисті речі та залишив житлове приміщення. Перешкоди в користуванні квартирою відповідачу не створювалися, ключі від вхідних дверей у відповідача є, проте останній житловим приміщенням не користується, комунальні послуги не оплачує, а тому підлягає визнанню таким, що втратив право користування житлом. Позивачі їх представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні в якості свідків були допитані позивачі - [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], тимчасово не працює, надала свідчення, що відповідач - її колишній чоловік, весною 2014 року він зібрав всі свої речі та виїхав з квартири, ключі від квартири він має, проте квартирою не користується, витрат на утримання квартири не несе, житлом не цікавиться. [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], перукар, надала свідчення, що відповідач - її колишній вітчим, 2014 року він виїхав з квартири, ключі від квартири він має, проте квартирою не користується, витрат на утримання квартири не несе, житлом не цікавиться. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.03.2006 року, виданого Святошинською РДА в м. Києві (а. с. 16) та договором купівлі-продажу частини квартири від 02.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано в реєстрі за №748 (а. с. 14). Згідно довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації, форми №3 виданої КК «Центр Комунального сервісу» від 04.05.2016 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник рахунку, [PERSON] - донька співвласник, [PERSON] - донька, [PERSON] - чоловік (а. с. 29). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 21.06.2016 року (а. с. 33). Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 10.12.2015 року (а. с. 12) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Актами від 16.10.2015 року (а. с. 19), 22.03.2016 року (а. с. 11), затвердженим начальником ЖЕД - 3 встановлено, що [PERSON] з серпня 2014 року за адресою місця реєстрації не проживає, його особистих речей у квартирі [ADDRESS], немає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, оскільки останній з серпня 2014 року в квартирі не проживає, комунальних послуг не сплачує, фактичне місце його проживання невідоме. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] з серпня 2014 року за місцем реєстрації в [ADDRESS] не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов'язаних з утриманням будинку в належному технічному стані, не сплачує послуг за житлово-комунальні послуги, що фактично створює позивачам перешкоди в користуванні власністю, а тому в силу ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved