Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

04.12.2017 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON], вякій просить змінити спосіб стягнення аліментів на дитину зі стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі; стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], на користь [PERSON] [INFO], зареєстрованої [INFO], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій валюті у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у сумі 3\~887 гривень 70 копійок. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. 23.03.2018 року відповідач [PERSON] подав Київському районному суду м.Одеси клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну способу сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Вказане клопотання мотивовано тим, що у звязку із наявністю рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2017 року у справі № 520/13150/16-ц та ухвали апеляційного суду Одеської області від 08.11.2017 року, які набрали чинності та ухвалені між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та є тотожним до позовної заяви по даній справі № 520/14857/17, тому відповідач вважає наявними підстави для закриття провадження по справі за п. 3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24.04.2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження по даній справі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. До судового засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Окрім, клопотання про закриття провадження по справі, яке надійшло через канцелярію суду 23.03.2018 року від відповідача. Представник відповідача [PERSON] особисто розписався про дату та час слухання справи. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України - якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, вислухавши позивачку та її представника [PERSON], дослідивши матеріали даної цивільної справи та цивільної справи № 520/13150/16-ц, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що учасники процесу знаходились у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2000 року по 2002 рік, від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. 24.04.2002 року шлюб між сторонами було розірвано, що вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.04.2002 року, актовий запис № 340. Із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 03.04.2017 року вбачається, що [PERSON] при первинному огляді отримала третю групу інвалідності по загальному захворюванню на період з 03.04.2017 року по 01.05.2018 року, та отримує пенсію в розмірі 1452 грн. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 1769 від 24.10.2016 року у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 24.10.2001 року Київським районним судом м.Одеси було винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, тобто до 01.08.2019 року. На даний час на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління: юстиції в Одеській області (ВП 29748255) перебуває виконавчий лист № АЕ-202 виданий 20.07.2009 р. Київським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]. В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості по аліментам, складений 21.03.2018 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області [PERSON], встановлено заборгованість по аліментам боржника [PERSON] у розмірі 32282,40 грн. станом на 01.03.2018 року. Із пояснень позивачки вбачається, що відповідачем погашена заборгованість за 2015-2016 роки, вищевказана сума заборгованості нарахована в період з 01.02.2017 по 01.02.2018 року, що підтверджено також розрахунком. Судом встановлено, що позивачка 24.10.2016 року зверталась до Київського районного суду м.Одеси з позовними вимогами про зміну розміру аліментів з ? частини від усіх видів доходу відповідача на тверду грошову суму у розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Однак, 16.02.2017 року позивач [PERSON] надала суду уточнену позовну заяву про зміну стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки, але не менш 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 13089 грн. Рішенням Київського районного суду м. Одеси\~від 19.04.2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 3349, 00 гривень. В іншій частині вимог про зміну розміру аліментів відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.11.2017 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 19.04.2017 року залишено без змін. 04.12.2017 року позивач повторно звертається з даним позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів на дитину з частки від заробітку на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень щомісячно та стягнути додаткові витрати на утримання дитини [PERSON], [INFO] у сумі 3\~887 гривень 70 копійок, посилаючись на те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі, не бере участі у додаткових витратах, викликаних хронічними хворобами дитини. Слід зазначити, що дитина має низку хронічних захворювань та чисельні діагнози, а саме: гіпертензіонно-лікверний синдром з 2003 року, що підтверджується копією ехоенцефолограми від 09.12.2003 р., виданою Обласною клінічною лікарнею; церебро-астенічний синдром, що підтверджується випискою з історії хвороби № 2314 від 07.09.2007 р. виданою Одеською міською дитячею лікарнею № 1 ім. академіка [PERSON] (гастровідділення); синдром циклічної ацетономічної рвоти, що підтверджується випискою з історії хвороби № 854 від 27.03.2006 р., виданою Одеською міською дитячею лікарнею № 1 ім.академіка [PERSON] (гастровідділення); хронічний еритемотозний гастрит, що підтверджується випискою з історії хвороби № 1786 від 31.04.2010 р. виданою Міською дитячею лікарнею № 2 (педіатричне відділення); вегетосудинна дистонія та лікворна киста мозку, що підтверджується випискою з історії хвороби № 2307 від 27.07.2011 р. виданою Міською дитячею лікарнею № 3; вигін жовчного міхура, що підтверджується результатами ультра-звукового дослідження органів черевної порожнини від 14.05.2012 р.; пролабс сердця, що підтверджується результатами ехокардіографічного дослідження від 18.05.2012 р, зробленого у Дитячій полікліниці № 6; арахноїдальна кіста правої сильвієвої щелини (кіста мозку), що підтверджується результатами томографії головного мозку від 23.08.2013 р. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стан здоровя та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров'я платника або одержувача аліментів. З метою визначення будь-яких змін у платника або одержувача аліментів були досліджені матеріали даної цивільної справи та цивільної справи № 520/13150/16-ц, заслухані пояснення позивача та його представника, зокрема позивач пояснила, що вона має професію бухгалтера, однак за станом здоровя з 2014 року не працює, матеріально її допомагають родичі, а у чоловіка була нова сімя, де народилась дитина, [INFO], він працює приватним підприємцем та має регулярний, але незначний заробіток, сплачує платежі на погашення кредиту по придбанню автомобіля. Тобто, у сторін фактично змін матеріального або сімейного стану не відбулося. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, з урахуванням встановлених обставин та проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що у розумінні положень ст. 192 СК України відсутні підстави для зміни розміру аліментів. У звязку із чим, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, так як є безпідставними та недоведеними. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 3887,70 грн, суд зазначає наступне. Як на підставу своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на ст. 185 СК України, положеннями якої передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір понесених додаткових витрат документально підтверджений належними доказами, зокрема медичними документами та рецептами ліків, у звязку з тим, що дійсно дитина хворіє та має хронічні та інші захворювання, а тому потребує постійних витрат на лікування. Судом досліджено надані позивачкою копії та оригінали квитанцій, чеків та накладних на загальну суму 7775,37 гривень за період серпень-листопад 2017 року, тобто після ухвалення рішення Київського районного суду м.Одеси від 19.04.2017 року. Суд, проаналізувавши медичні документи на підтвердження стану здоровя дитини, зазначає, що у справі наявні особливі обставини для понесення додаткових витрат на утримання дитини у розумінні ст. 185 СК України, а саме щодо наявності захворювань дівчинки, у звязку із чим, позивачем було витрачено кошти на загальну суму 7775,37 грн., тому враховуючи природу даних витрат, суд зазначає, що вказані кошти мають покладатися на двох батьків у рівних частках, у звязку із чим, з відповідача підлягають стягненню кошти у розмірі 3887,70 грн., за відрахуванням витрат на придбання взуття, які повинні покриватися за рахунок аліментів, на а.с.24 є чек про придбання взуття на суму 1950 грн, який суд не приймає до уваги, оскільки він не є у розумінні закону додатковими витрати /7775,37грн : 2 = 3887,70грн 1950 грн = 2912,70 грн./. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Враховуючи, що відповідач є працездатним, має стабільний заробіток, суд приходить до висновку, що він може приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, тому вимоги позивачки в цієї частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 2912,70 грн., які підлягають стягненню з відповідача. В іншій частині позову суд відмовляє за безпідставністю. У відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України \~з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial