Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

02 березня 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,92 га. - рілля, кадастровий номер 7422483500:07:047:0832, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, та належить померлому на підставі втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЧН №083097. В судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, позовну заяву визнають повністю. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] вітчим позивача, [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть №08 від 11 травня 2007 року вчиненим Забарівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. Він здійснив поховання вітчима. На його майно відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,92 га. - рілля, кадастровий номер 7422483500:07:047:0832, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, належить померлому на підставі втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЧН №083097. При житті вітчим не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. Відповідно до ст.1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Позивач проживав разом з вітчимом з січня місяця 2001 року, вони жили у материному житловому будинку, а після її смерті позивач купив інше житло і забрав вітчима до себе, вони разом жили однією сім`єю більше п`яти років, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вітчим віддавав йому свою пенсію, він здійснював догляд за вітчимом, купував йому продукти харчування, ліки, тощо, між ними склались стосунки як між батьком та сином. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 22.01.21 року було встановлено факт його проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини після його смерті, тобто, з січня 2001 року по [INFO] . Спадкоємців першої-третьої черг у померлого не має, тому [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги на майно померлого. Коли він виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без правовстановлюючого документу він цього зробити не зможе. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Сплачений позивачем судовий збір слід залишити за ним.

Outcome: approved