overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

02 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила позовні вимоги, та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини заробітку, бо в нього є зобов'язання по кредитам, тому він не зможе сплачувати аліменти в розмірі ? заробітку. Він часто забирає дитину до себе, купує йому необхідні речі. Не заперечує надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення ним 18 років, але в меншому розмірі, чим вказала позивачка. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2010 року по 11 листопада 2013 року. Шлюб розірвано в установленому законом порядку, відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду від 11 листопада 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження відповідач вказаний, як батько. Відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. З представлених позивачкою документів встановлено, що відповідач відмовляється достатньо в добровільному порядку надати допомогу на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Суд критично оцінює пояснення відповідача, що в відповідача є зобов'язання по кредитам, тому він не зможе сплачувати аліменти в розмірі ? заробітку. Він часто забирає дитину до себе, купує йому необхідні речі, але в судовому засіданні не доведено, що відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини, також зобов'язання по кредитам не впливає на розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини. З урахуванням цього варто стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. У силу статті 191 СК України аліменти на користь неповнолітніх дітей присуджуються з дня пред'явлення позову, тому аліменти на користь [PERSON] варто стягнути з дня звернення в суд, тобто з 02 грудня 2013 року. З відповідача варто стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1% від сукупності усіх виплат, але не більш ніж за шість місяців, що складає 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

02 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом (а.с. 2) до [PERSON] в якому посилаючись на вкрай важке матеріальне становище, просила суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу. 15 січня 2014 р. уточнивши позовні вимоги (а.с.28) позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? /3 частини від усіх видів його доходу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її присутності, позовні вимоги підтримала (а.с.28). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглядати справи без його присутності, уточнені позовні вимоги визнав (а.с.30). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO] приходиться матір'ю [PERSON], [INFO]. Позивачка є інвалідом 2-ї групи та її дохід складається з пенсії, яку вона отримує по інвалідності(а.с.6). Позивачка важко хворіє та перебуває на обліку у лікаря-кардіолога (а.с.8,11,12,12). Згідно ч.1 ст.202 СК України - повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч.1 ст.204 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Враховуючи, що позивачка є непрацездатною, важко хворіє та потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

02 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду с позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину. У судовому засіданні позивач позов підтримала та показала суду, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1998 року, від якого у них народилась дитина: донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. На теперішній час шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, вони не ведуть спільного господарства, відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його доходу, враховуючи, що з відповідача не провадяться утримування по виконавчим документам. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в частині, визначеній позивачем, оскільки вони не мешкають разом однією сім'єю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 1998 року, зареєстрованого у виконкомі Грузсько-Зорянської селищної ради Гірницького району м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу у сторін народилась дитина: донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. У судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично припинили сумісне життя, на теперішній час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Неповнолітня дитина мешкає разом зі своєю матір'ю - позивачем по справі, та перебуває на її утриманні. За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, з відповідача на її користь слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, розмір аліментів в дольовому співвідношенні до заробітку відповідача визначений вірно - 1/4 частина, з урахуванням його матеріального стану. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

02 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляду справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження та довідки про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

02 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - сина [PERSON] - [INFO], з тих підстав, що відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги та пояснила, що з відповідачем вони з 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільну дитину - сина [PERSON] -[INFO]. В серпні 2013 року вони припинили з відповідачем сумісне життя і проживають окремо. Відповідач не віддає їй заробітну плату і не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, інколи купує йому речі. Дитина проживає з нею і знаходиться у неї на утриманні, чого не достатньо, тому вона просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку відповідача, який працює охоронцем в ДП «Макіїввугілля» і має постійний дохід. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судовою повісткою, про що свідчить розписка про отримання ним повістки особисто. Судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с. 4 ) Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] - [INFO], батьком якого є відповідач, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини.( а.с. 5 ) Судом встановлено, що сторони припинили сумісне життя у серпні 2013 року та разом не проживають і не ведуть спільного господарства, відповідач не віддає позивачці заробітну плату та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Неповнолітній [PERSON] - [INFO], проживає з матір'ю, позивачкою по справі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування за місцем мешкання ( а.с. 6 ) Відповідач, згідно довідки з місця роботи, працює контролером КПП у ВП «Червоногвардійський ремонтно-механічний завод» ДП «Макіїввугілля» і його середня місячна заробітна плата складає 3398,81 гривень ( а.с. 16 ) Інших утриманців відповідач не має і аліменти нікому не сплачує. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, суд вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їхньої неповнолітньої дитини обґрунтованими, розмір частки, яку вимагає позивачка як аліменти на дитину, а саме по 1/4 частці від заробітку ( доходу ) відповідача , відповідає потребі дитини у аліментах та можливостям її матері і батька утримувати дитину, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

02 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання доньки, [INFO], через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. При цьому вказала, що за припинення спільного проживання з відповідачем, донька проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Матеріальної допомоги батько не надає, хоча працює і інших утриманців не має. Відповідач у судове засідання не з'явився. За допиту, у порядку окремого судового доручення, позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб, виданим на підставі актового запису №296 в Книзі реєстрації шлюбів по виконкому Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.3) та є батьками доньки [PERSON], [INFO], про що суду надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 травня 2013 року за актовим записом №9, місце державної реєстрації - виконком Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.4). За довідкою від 06 грудня 2013 року, вих.№1312 від виконкому Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області дитина проживає з позивачкою. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядкуст.182 СК України, суд враховує на стан задовільного здоров'я та матеріального становища дитини, яка не має власного майна і отримує утримання від матері за рахунок соціальних виплат, а також відповідача, який працює, має стабільний дохід, не має інших утриманців і не повідомив про такі обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення. При цьому, приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/4 частки його доходу. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд постановляє про стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

02 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у сумі 2 000,00 грн. на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком дітей, проте матеріальної допомоги на їх утримання не надає. На зазначених підставах просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги у повному обсязі та пояснила, що діти проживають разом із нею, вона не працює. Відповідач позов визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання обох дітей у сумі 600,00 - 700,00 грн., оскільки не має постійного доходу, працює лише у літній сезон, а саме надає послуги з перевезення пасажирів. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають із позивачем та знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на вік дітей та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти у сумі по 450,00 грн. на кожну дитину. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

02 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] купила у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], за яку сплатили 25000 грн. [PERSON] та [PERSON] про отримання грошей надали розписку, а позивачі по справі отримала правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї. Посвідчити договір купівлі-продажу квартири сторони в нотаріальній конторі не змогли з причини ухилення від цього відповідачів. Позивачі звернулися до суду з позовом і просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 02 грудня 2013 року між ними [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], оскільки фактично умови договору ними були виконані та просять визнати за ними - [PERSON] і [PERSON] право власності на цю квартиру, за кожним на 1/2 частку. Позивач [PERSON] надав суду заяву (а.с. 27), просить залишити без розгляду справу за його позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності, претензій матеріального та морального характера не має. У судовому засiданні позивач [PERSON] пiдтримала свої позовнi вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязi. Вiдповiдачі у судовому засiданні позов визнали у повному обсязі, не заперечували проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва № 24042 про право власності на житло, виданого 14.11.2013 року Управлінням житлово-комунального господарства Алчевської міської ради (а.с. 16) згідно розпорядження від 14.11.2013 року № 213, право власності на яку належним чином зареєстровано за ними у Реєстраційній службі Алчевського міського управління юстиції Луганської області за реєстраційним № 235617644112 09.12.2013 року, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17-18). 02.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] у усній формі уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON] та [PERSON], як продавці передали у власність [PERSON], як покупцю, правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї, а остання у свою чергу сплатила вартість квартири у розмірі 25000 грн., про отримання грошей [PERSON] та [PERSON] надали розписку (а.с. 26). Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

02 грудня 2013 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з заявою про визнання громадянина недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна над недієздатною особою. Обгрунтовуючи доводи заяви [PERSON] посилається на те, що її рідний брат [PERSON] з дитинства являється інвалідом 2-ї групи та перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом дебільність в ступені вираженої імбицільності потребуючи стороннього догляду. Рішенням виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області опікуном [PERSON] була його мати [PERSON], яка померла [INFO]. На теперішній час [PERSON] проживає разом із заявницею, потребує стороннього догляду, оскільки не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявниця просить суд визнати [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіку та призначення опікуна в її особі. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, рішенням виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №42 від 21 грудня 1991 року призначено опікуном [PERSON] над інвалідом дитинства 2-ї групи [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] зареєстрованого виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 28 жовтня 2013 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). Висновком ради опіки та піклування Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області підтверджується необхідність стороннього догляду за [PERSON] (а.с.13). Відповідно до п.1 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Обмежень, які встановлені ст.64 ЦК України у [PERSON] не виявлено. Необхідно зазначити, що згідно акту №13 від 28 січня 2014 року висновків відділення судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірного розумового відхилення. За своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.28-30). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною.

Outcome: approved