Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

04 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачу на праві власності належить автомобіль «Мерседес-Бенц Е220», державний номерний знак [NUMBER]. 05 серпня 2015 року близько 14-20 годин\~ [PERSON], управляючи автомобілем «Пежо 301» державний номерний знак [NUMBER], по автодорозі Н-08 «Запоріжжя-Дніпропетровськ-Бориспіль» зі сторони м. Дніпропетровська у напрямку с. Дослідне, вирішивши повернути у зворотньому напрямку в порушення п.16.13 Правил дорожнього руху, не дав дорогу автомобілю «[PERSON] Е220» під керуванням [PERSON], що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого сталося зіткнення двох транспортних засобів. Згідно експертного дослідження від 25.08.2015 року, належний позивачу автомобіль отримав пошкодження і вартість відновлювального ремонту складає 430905,89 грн. На підставі викладеного,\~ позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі\~ 430905,89 грн., судові витрати В судове засідання позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 08 лютого 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди внаслідок ДТП, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк до 16 лютого 2018 року для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.\~\~\~ Відповідач не надав суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та не надав відзиву на позов, в звязку з чим суд розглядає справу за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. 05 серпня 2015 року близько 14-30 годин на автодорозі Н-08 Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя 414 км, водій [PERSON] керував автомобілем «Пежо» номерний знак [NUMBER], на перехресті з вул. Старокодацька здійснив розворот наліво та\~ не надав дорогу автомобілю «[PERSON] Е220» номерний знак [NUMBER],\~ який рухався\~\~ в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON], скоїв з ним зіткнення. Під\~ час дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортні засоби, пасажир «Пежо» [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016 року по справі № 200/867/16-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Рішення суду набрало законної сили. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У вищезазначеній ДТП транспортному засобу «[PERSON] Е220» номерний знак [NUMBER]були спричинені механічні пошкодження. Власником автомобіля «[PERSON] Е220» номерний знак [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно висновку експерта\~ № 205/15 від 25.08.2015 року, складеного судовим експертом [PERSON], належний позивачу автомобіль отримав пошкодження і вартість відновлювального ремонту складає 430905,89 грн. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Постановою Верховного суду України від 20 січня 2016 року №2-2808цс 15 встановлено, що\~\~право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення\~ суми шкоди з відповідача, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved