Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

04.06.2015р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ДП «Центр державного земельного кадастру», Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (далі ДП «ЦДЗК») про визнання невиконаними договорів №0069 від 30.07.2010р., №12-50-09-0441 від 06.01.2011р., стягнення з ДП «Центр державного земельного кадастру» пені за затримку у виконанні робіт в сумі 63 603 грн.60коп., зобовязання ДП «ЦДЗК» в особі Дніпропетровської регіональної філії» ДП «ЦДЗК» виконати комплекс попередніх робіт для виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, буд.16-а відповідно до вимог законодавства України на час закінчення робіт. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 28.12.2009р. № 350/53 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» 30.07.2010р. він уклав договір № 0069 з ДП «ЦДЗК» про проведення комплексу попередніх робіт для виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, буд.16а, а також договір №12-50-09-0441 від 06.01.2011р. на проведення топографо-геодезичних робіт по встановленню в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки. Зазначає, що при виконанні даних договорів відповідачем порушені його права як споживача. Він сплатив повністю передоплату, але відповідач відмовився виконувати роботи, що підтверджується листом від 13.06.2013р. № 14/2997-5. До теперішнього часу роботи не виконані і технічна документація не передана для подальшої роботи. Зокрема, станом на 05.06.2014р. порушення терміну виконання робіт за договором №12-50-09-0441 від 06.01.2011р. становить 1208 днів. Тому, на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач повинен сплатити йому пеню за кожний день затримки в розмірі 3% вартості послу в сумі 63 603грн. 60коп. Також, позивач в обґрунтування свого позову посилався на те, що з боку ДП «ЦДЗК» не виконані вимоги Постанови КМУ від 17.10.2012р. №1051 «Про затвердження Порядку ведення державного земельного кадастру» стосовно виконання робіт за договорами, не дивлячись на отримання плати за виконання робіт. Позивач в судовому засіданні 12.11.2015р. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідачів ДП «ЦДЗК» та ДРФ ДП «ЦДЗК» , [PERSON] (діє на підставі довіреності від 05.01.2015р. та від 10.07.2015р. - а.с. № 36, 27) в судовому засіданні 12.11.2015р. проти позову заперечувала, надала письмові заперечення (а.с. № 47 - 50), в яких відзначено, що ДП «ЦДЗК» були виконані умови договору по проведенню робіт для виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по пр. Гагаріна, буд.16а, та результати роботи передані позивачу за актом приймання-здачі від 17.12.2010р., що й передбачено п. 5.1. договору №361/11.0069 від 30.07.2010р. Роботи по договору №12-50-09-0441 від 06.01.2011р. - проведення топографо-геодезичних робіт по встановленню в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, відповідачем також виконані та передані за актом приймання-здачі топографо-геодезичних робіт від 15.06.2011р., що передбачено п. 3.3. договору. Тобто, дія вказаних договорів закінчилася у дні підписання актів приймання-здачі робіт, у звязку із виконанням зобовязань. Будь-яких порушень з боку ДП «ЦДЗК» при виконанні зобов'язань за договорами допущено не було, акти підписані без зауважень. При укладенні договорів позивач не порушував питання про невідповідність умов договорів нормам чинного законодавства, протоколи розбіжностей не складалися, застереження не вносилися, оскільки умови договору були прийнятними для позивача. Вважає, що позивачем безпідставно заявлена до стягнення пеня на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ця норма застосовується лише у разі порушення виконавцем умов та строків виконання робіт. Твердження позивача про те, що станом на 05.06.2014р. відповідачем порушені терміни виконання робіт за договорами, не відповідає дійсності, оскільки дія договорів закінчилася на багато раніше, тому застосування даної норми є безпідставним. Звертає увагу суду на те, що предметом договору від 30.07.2010р. № 361/11.0069 з ДП «ЦДЗК» є виконання комплексу попередніх (підготовчих) робіт для виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, а не виготовлення технічної документації із землеустрою. Твердження позивача про те, що технічна документація не передана у порушення п. 3.5. договору № 12-50-09-0441 від 06.01.2011р. є безпідставними, оскільки всі примірники технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), отримані позивачем 15.06.2011р. при підписанні акту приймання-здачі. Тому, на думку представника відповідача, відсутні підстави вважати договори невиконаними, а акти приймання-здачі недійсними. Щодо суті спору, відповідач відзначив, що спір виник не з приводу невиконання відповідачем договорів. Згідно із п. 4.3. договору №12-50-09-0441 від 06.01.2011р. саме замовник (позивач) зобовязаний погодити межі земельної ділянки із суміжними власниками, а згідно із п.5.3. договору виконавець не несе відповідальності за обставини, не повязані з технічною стороною виконуваних робіт (відсутність суміжного землекористувачам або відмова від узгодження меж земельної ділянки). Фактично, проблемою позивача є те, що межі його земельної ділянки погодили всі суміжні власники та землекористувачі, крім Інституту транспортних систем і технологій. Земельні спори відповідно до ч. 3 ст. 158 ЗК України, зокрема, й щодо меж земельних ділянок, вирішують органи місцевого самоврядування, рішення якого може бути оскаржено до суду. Позивач, як особа, якій не погоджують межі земельної ділянки суміжні власники, не звернувся до суду із позовом до суміжного власника (землекористувача) про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зокрема, щодо відмови у погодженні меж, або із вимогою про сприяння погодженню меж земельної ділянки. Існування саме даного спору дійсно перешкоджає позивачу в оформленні прав на земельну ділянку. Рішенням міської ради позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Між тим, через існування відмови у погодженні меж ділянки позивач не може укласти договір на розробку технічної документації із землеустрою, що в свою чергу унеможливлює зареєструвати право на землю та отримати державний акт. Тому просила відмовити у позові. Суд, вислухав позивача, представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як встановлено судом, [PERSON] рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.12.2009р. № 350/53 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою (а.с. № 5). [PERSON] уклав договір з ДП «ЦДЗК» 30.07.2010р. № 0069 на проведення комплексу попередніх робіт для виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, буд. 16а. Договір укладено із підписанням протоколу узгодження ціни в сумі 362 грн. 81коп. (а.с. № 6). Договір від ДП «ЦДЗК» підписано керівником Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» на підставі довіреності. Згідно із п. 5.1. договору №361/11.0069 від 30.07.2010р. передача робіт підтверджується актом приймання-здачі виконаних робіт, що підписується сторонами договору. Пунктом 5.2. договору встановлено, що у разі мотивованої відмови замовника від підписання акту приймання-здачі виконаних робіт сторони у 5-тидений строк укладають двосторонній акт із зазначенням обсягу необхідного доопрацювання. 06.01.2011р. між тими ж сторонами укладено договір №12-50-09-0441 на проведення топографо-геодезичних робіт по встановленню в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки. Договір також укладено із підписанням протоколу узгодження ціни в сумі 1\~342 грн. 40коп. (а.с. № 7, 8). Договір від ДП «ЦДЗК» також підписано керівником Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» на підставі Положення та довіреності. Згідно із п. 3.3. договору роботи вважаються виконаними в день підписання акту приймання-здачі. Аналогічно, згідно із п. 3.4. договору у разі мотивованої відмови замовника від підписання акту приймання-здачі виконаних робіт сторони у 5-тидений строк укладають двосторонній акт із зазначенням обсягу необхідного доопрацювання. На виконання умов договорів позивач сплатив повну вартість робіт (а.с. № 9, 10). Як вбачається з матеріалів справи, сторони підписали акт приймання-здачі від 17.12.2010р. про виконання умов договору №361/11.0069 від 30.07.2010р., в якому зазначено, що виконана робота відповідає умовам договору і оформлена відповідним чином (а.с. № 51). Сторони також підписали акт приймання-здачі від 15.06.2011р. про виконання умов договору №12-50-09-0441 від 06.01.2011р., в якому зазначено, що роботи виконані у повному обсязі та оформлені згідно чинного законодавства (а.с. № 52). Стаття 599 ЦК України встановила, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом, зобовязання за договорами були виконані належним чином, оскільки замовник не відмовився від підписання акту приймання-здачі виконаних робіт, акти підписані без зауважень, між сторонами не укладався акт про доопрацювання. Суд критично оцінює посилання позивача на те, що відповідач листом від 13.06.2013р. № 14/2997-5 повідомив про відмову виконувати роботи. Як видно з даного листа (а.с. № 19) в ньому йдеться про порядок державної реєстрації земельних ділянок та присвоєння їм кадастрового номеру, а також про те, що документація із землеустрою потребує приведення у відповідності до вимог чинного законодавства. В ньому не йдеться про відмову виконувати роботу за договором. До того ж, як видно зі змісту договору №361/11.0069 не передбачений кінцевий термін виконання роботи, а лише початок після надходження передоплати (п. 2.3.), тому доводи позивача про те, що має місце затримка виконання робіт на 166 днів є необґрунтованими. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним з правових наслідків порушення зобов'язання згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України є сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Проте, матеріалами справи не підтверджено прострочення відповідачем виконання зобовязань за договором, що й не зумовлює застосування наслідків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України та ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII. Стосовно вимог про визнання договорів невиконаними, суд вважає, що заявляючи дані вимоги, позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права. Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав треба розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний у ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням, враховуючи, що відповідно до ст. ст. 12-14 ЦК України цивільні права здійснюються, а цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ані законом, ані договором не передбачено такого способу захисту порушеного права, як визнання зобовязання невиконаним. Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 13, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у звязку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Щодо вимог про стягнення пені за договором №12-50-09-0441 від 06.01.2011р. на проведення топографо-геодезичних робіт. Пунктом 3.1. договору встановлений термін виконання робіт протягом 1-го місяця з моменту оплати і закінчується датою остаточного виконання сторонами зобовязань. 13.01.2011р. позивач сплатив відповідачу за топографо-геодезичні роботи по встановленню меж земельної ділянки в сумі 1 342грн. 40коп. Отже, термін закінчення робіт 13.02.2011р. Втім, сторони підписали акт приймання-здачі лише 15.06.2011р., отже із простроченням на 4 місяці, а не 1208 днів, як вказує позивач, з періоду, коли договір вже припинив дію у звязку із його виконанням. Тому розрахунок пені за такий термін прострочення (1208 грн.) є невірним. Крім того, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність (спеціальна) в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Наслідком спливу позовної давності за ч. 4 ст. 267 ЦК України, є відмова у позові, якщо сторона заявила про застосування позовної давності. Про прострочення виконання договору позивач дізнався 15.06.2011р., при підписанні акту приймання-здачі робіт, а до суду звернувся лише 04.06.2015р., тобто поза межами річного строку, що є наслідком відмови у задоволені позовних вимог про стягнення пені. Стосовно вимог до відповідача - Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК». Дніпропетровська регіональна філія ДП «ЦДЗК» згідно п.1.5. Положення про ДП «ЦДЗК» не є юридичною особою (а.с. № 66-70). Згідно зі ст. 109 ЦПК України позови пред'являються до юридичної особи - за її місцезнаходженням. Процесуальна правоздатність юридичних осіб визначається законом з моменту утворення. В позовному провадженні сторонами згідно ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Цивільну процесуальну правоздатність мають особи, які наділені цивільною правоздатністю. Ними є всі юридичні особи публічного і приватного права. Отже, належним відповідачем у справі є саме ДП «ЦДЗК», а не його філія. За таких обставин, позивачу у задоволенні його позовних вимог слід відмовити повністю. Обговорюючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, суд не находить підстав для відшкодування судових витрат позивачу за рахунок належного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed