Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

04.12.2015 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому вказано, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.07.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний ліміт може бути змінено за рішенням Банку, на що Клієнт ([PERSON]І.) надала свою згоду. Також відповідач підтвердила своїм підписом свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем [PERSON]. При укладанні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 «Умов надання банківських послуг» - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у т.ч. простроченого Кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов надання банківських послуг» - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. ПАТ «КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] не надавала своєчасно Банку кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, отже зобовязання за вказаним Договором не виконала. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання Боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за кредитним Договором у неї, станом на 31.10.2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 12547 грн. 90 коп., яка складається із: 1) заборгованості за кредитом 1265,27 грн.; 2) заборгованості по процентам за користування кредитом 7508,92 грн.; 3) заборгованості за пенею та комісією 2700 грн.; 4) штрафу (фіксована частина) 500 грн.; 5) штрафу (процентна складова) 573,71 грн. Враховуючи, що відповідач продовжує ухилятися від сплати заборгованості перед Банком, зобовязання не виконує, ПАТ «КБ «Приватбанк» просить стягнути із [PERSON] на користь Банку заборгованість у розмірі 12547,90 грн. за кредитним договором б/н від 25.07.2012 року, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника ПАТ «КБ «Приватбанк», на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала частково, а саме просила зменшити розмір нарахованої Банком пені. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 25.07.2012 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк» було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний ліміт може бути змінено за рішенням Банку, на що Клієнт ([PERSON]І.) надала свою згоду. Також відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем [PERSON]. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у т.ч. простроченого Кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умов та Правил надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання Боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором /а.с. 5, 6-7, 8-31/. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за Кредитним договором від 25.07.2012 року, надавши [PERSON] кредит. Як вбачається з копії розрахунку суми позову, відповідач кредитні кошти отримала та користувалася ними, з Умовами кредитування була ознайомлена, зобовязувалася своєчасно здійснювати погашення кредиту, що підтверджується її підписом в Анкеті-Заяві та Довідці про умови кредитування /а.с. 4, 5, 6-7/. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, 25.07.2012 року [PERSON] уклала кредитний договір із ПАТ «КБ «Приватбанк», отримала кошти, користувалася ними, однак, внаслідок не виконання нею взятих на себе зобовязань виникла заборгованість. З розрахунку ціни позову вбачається, що станом на 31.10.2015 року заборгованість відповідача перед Банком становить 12547,90 грн. та складається із: 1) заборгованості за кредитом 1265,27 грн.; 2) заборгованості по процентам за користування кредитом 7508,92 грн.; 3) заборгованості за пенею та комісією 2700 грн.; 4) штрафу (фіксована частина) 500 грн.; 5) штрафу (процентна складова) 573,71 грн. /а.с. 4/. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за можливе застосування до спірних правовідносин, які виникли внаслідок укладення між сторонами споживчого кредиту, положень п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені, яка згідно ст. 549 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання. Постановою Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України та Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», які прямо вказують на поширення дії даного закону на кредитні відносини, як щодо укладання, так і виконання даної категорії договорів. Існує позиція відносно того, що положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно пені, що дає змогу обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості. Стосовно ч. 3 ст. 551 ЦК України судова практика полягає в тому, що підставою для зменшений неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. Таким чином, до стягнення із [PERSON] підлягатиме 632,64 грн. пені, як 50% від розміру заборгованості по кредиту на суму 1265,27 грн. сума основної заборгованості. Отже, судом встановлено, що відповідач перебувала у договірних відносинах з ПАТ «КБ «Приватбанк», але взятих на себе зобовязань належним чином не виконувала, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 10480,54 грн., а, відповідно, суд дійшов висновку, що [PERSON] зобовязана відшкодувати наявну заборгованість. З огляду на вищевикладене, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 10480,54 грн. заборгованості за кредитним договором від 25.07.2012 року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн.

Outcome: partial