Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

02 серпня 2017 року позивач звернувсядо Фастівського міськрайонного суду з позовомдо [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна. Позивач мотивує свої вимоги тим, що йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 13.02.2007 року належить ? частина житлового будинку № 20 по вул. Горького в с. Волиця Фастівського району Київської області. Співвласником вказаного будинку є [PERSON] На належну позивачеві частину квартири накладено арешт на підставі судового наказу № 2н-124 від 24.04.2008 року, щовиданий Фастівським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Банк «Київська Русь» заборгованості в сумі 26\~249,75 грн. та судових витрат і ІТЗ в сумі 147,83 грн. Позивач звернувся до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою, на яку отримав відповідь про те, що станом на 20.06.2017 року згідно відомостей АСВП «Державний виконавець» виконавці провадження, де стороною є [PERSON] на виконанні не перебувають та рекомендовано звернутися до суду із заявою про зняття арешту з майна. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяв про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої службив судовому засіданні не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином. Третя особа в судове засідання не зявився, повідомлявся вчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.02.2007 року належить в рівних частках житловий будинок з прилеглою службовою спорудою, що знаходиться в селі Волиця Фастівського району Київської області по вул. Горького, 20 (а.с. 9). З довідки, наданою [PERSON] міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області вбачається, що на виконання у відділі перебувало виконавче провадження № 30297445 з виконання судового наказу № 2н-124 від 24.02.2008 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Банк «Київська Русь» боргу в сумі 26\~397,58 грн. 07.12.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, того ж числа згідно заяви стягувача винесена постанова про арешт майна боржника. 24.12.2013 року державним виконавцем на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 71). Відповідно до листа від 20.06.2017 року № 15.28-22/1162 [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області, перевіркою відомостей програмного забезпечення АСВП «Державний виконавець» виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON], на виконанні у [PERSON] МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області не перебувають. Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно\~\~до ч.ч. 1,2,3\~ст.59\~\~ЗУ «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на даний час виконавчі провадження відносно позивача відсутні, а за раніше відкритим виконавчим провадженням № 30297445 повернутий виконавчий документ стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved