Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

03 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи заявлені вимоги тим, що він перебуває з відповідачем у шлюбі з 05 серпня 2006 року, під час перебування у якому у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси с дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє поразуміння. До того ж з 2014 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя неможливе. Також зазначає, що діти проживають разом з ним, навчаються у Бахмутській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 24 з поглибленим навчанням окремих предметів та курсів, відповідач їх життям не цікавиться, не бере участь у їх вихованні. Вважає, що діти бажають жити з ним, а не повертатися до матері у Горлівку. Позивач працевлаштований, працює водієм у фізичної особи- підприємця, має само тійний дохід; спиртними напоями не вживає. Просить задовольнити позов. Про наявність спорів щодо поділу майна між подружжям у позовній заяві не зазначено. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 12 листопада 2019 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4\~ст. 178 ЦПК України\~позивачу. В судове засідання 12.11.2019 позивач не з`явився, подав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання також не з`явилася. Ухвалою суду від 12.11.2019 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті на 27.11.2019. Судове засідання 27.11.2019 відкладено на 26.12.2019 року, оскільки в судовому засіданні представник органу опіки та піклування Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради повідомив, що засідання комісії з розгляду питання про доцільність проживання дітей з батьком (позивачем) заплановано на 24.12.2019. Отже висновок цього органу може бути надано суду тільки після цієї дати. В судове засідання позивач та представник третьої особи не з`явилися, просили проводити розгляд справи без їх участі. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач також в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду була повідомлена шляхом розміщення оголошення на Web-порталі судової влади України. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, 05 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що в Книзі реєстрації шлюбів МВ РАЦС Горлівського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний запис під номером 935, та підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (арк.с.21). Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (арк.с.6,7). Згідно зі\~ст. 120 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно\~ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі\~ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Сторонами не заявлено про спорів щодо спільного майна, але заявлені позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини. Так судом встановлено наступне. Згідно довідок 1419100502, 1419100503 від 03.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за місцем реєстрації: [ADDRESS] (арк.с. 12,13). Згідно довідки 1436000105 від 20.10.2014 року, довідки № 1419100501 від 03.11.2016 року [PERSON] також взято на облік як внутрішньо переміщену особу (арк.с.14). [PERSON] та [PERSON] навчаються в Бахмутській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 24 з поглибленим навчанням окремих предметів та курсів (арк.с.16,17). Позивач зазначає, що на теперішній час він проживає з іншою жінкою [PERSON] , [INFO] , з якою має намір одружитися в подальшому. Вона працює на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів служби експлуатації вуличних газопроводів, дворових вводів, ГРП (арк.с.3). Фізична особа-підприємець [PERSON] надав довідку про те, що [PERSON] дійсно працює на посаді водія з 22.10.2018 року по теперішній час (арк.с.19). Позивач зазначає, що рішенням Центрально-Міського районного суду м.Горлівки від 02.07.2014 року у справі № 253/4445/14-ц з нього стягнуто аліменти на утримання дітей по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але діти живуть з ним, на його утриманні, матір дітей не піклується про них, живе у Горлівці, на підконтрольну територію державі Україна переїжджати не збирається, провідувати дітей жодного разу не приїжджала, про життя дітей та їх виховання знати не бажає (арк.с.20). Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У\~статті 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено\~статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У\~статті 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі\~статтею 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав на те, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. У рішенні ЄСПЛ в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) Суд вказав на необхідність дослідження питання захисту і безпеки дитини (пункт 79); ризиків безпеки дитини під час проживання з матір`ю (пункт 82); дослідження стабільності середовища дитини для забезпечення її найкращих інтересів (пункти 83-84). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Наведеними вище нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від17 липня 1997 року N 475/97-ВР. За положенням частини шостої\~статі 19 СК України\~суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Втім, у даному випадку у суду відсутні підстави не враховувати висновок органу опіки та піклування Бахмутської міської ради від 20.12.2019 року № 01/11-1053, відповідно до якого враховуючи, що вихованням та утриманням малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , займається батько, [PERSON] , а мати дітей, [PERSON] , не зверталася до служби у справах дітей Управління молодіжної політики та у справх дітей Бахмутської міської ради з приводу встановлення місця прожвиання з нею,

Outcome: approved