Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

02 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який 09.04.2016 року був уточнений, до відповідача [PERSON], в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що у відповідності до договору купівлі - продажу від 12.11.1999р. позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. У 1999р. син позивача - [PERSON] одружився - з відповідачем [PERSON]., вона була також спільно з позивачем та своїм чоловіком зареєстровані в вищезазначеній квартирі та проживали однією сім'єю. У 2009р. [PERSON] розірвав шлюб зі своєю дружиною- відповідачем по справі, і вона в жовтні 2010 року, забравши повністю з квартири свої речі стала проживати окремо за адресою [ADDRESS]. З 2010 часу відповідач у квартирі не мешкає, тобто нею не користується, у ній не з'являється, не оплачує комунальні послуги, не бере участі у поточних ремонтах, у квартирі відсутні її речі і взагалі вона втратила всякий інтерес до квартири в якій зареєстрована. Реєстрація відповідача у квартирі позивача змушує останню витрачати додаткові кошти на оплату комунальних послуг, які вона не споживає, а також позбавляє позивача права оформити субсидію, що є порушенням її права на достатній життєвий рівень. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити з вищезазначених підстав. Позивач доповнила, що відповідач в спірній квартирі з 2010 року не мешкає, після того як переїхала та жодного разу не з'являлась, особистих речей відповідача в будинку не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Допитана в одному із попередніх судових засідань пояснила, що позов не визнає в повному обсязі, посилаючись на незаконність вимог позивача їх необґрунтованість, виходячи з наступного. В квартирі [ADDRESS], [PERSON] була одразу зареєстрована після покупки квартири. Кошти на 1/2 квартири їй дали батьки, але оформили квартиру на [PERSON],- матір колишнього чоловіка, фактично відповідачем був зроблений внесок на її придбання і є адресним та цільовим. Частку даної квартири було придбано, за кошти, які є власними коштами відповідача та які нею були надані позивачу в борг на придбання квартири, а тому відповідач претендує на повернення боргу саме за рахунок частки даної квартири. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживала у цій квартирі, платила кошти за комунальні послуги. Але повивач змінила замки, заселила квартирантів і не дає відповідачу проживати в квартирі. [PERSON] вимушена знімати і проживати в іншій квартирі. На вимоги відповідача вселити її позивач відповідає, що відповідач колишній член сім'ї і вона розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Іншого житла для мешкання у відповідача не має і місце де б вона могла зареєструватися також не має. Комунальні розрахунки не сплачує, так як не має останніх показників лічильників, а також позивач не бажає цього. Проживати вона в спірній квартирі не може по причині, що позивачами умисно здійснюються перешкоди. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача з урахуванням доказів , що є у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України Суд заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає , що позов є обгрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], сусіди позивача, кожний окремо, пояснили, що відповідач була невісткою позивача. Відповідач не мешкає за спірною адресою більше семи років, речей останньої в квартирі позивача не має. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.11.1999 року, є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 6). В квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], 1980 року народження(а.с.4), однак в квартирі не проживає без поважної причини понад року. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] без поважних причин не мешкає в квартирі [ADDRESS] понад одного року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved