Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У судовому засіданні заявник пояснив, що він народився [INFO], зареєстрований та мешкає в [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON], сестра його дружини. За життя [PERSON] було зроблено заповіт на його ім'я, який посвідчено секретарем Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], було встановлено, що в заповіті посвідченому на його ім'я не вірно зазначено, його дату народження що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва. В адміністративному порядку зробити виправлення як з'ясувалось також неможливо. Тому він звернувся до суду та просить встановити той факт, що заповіт складений [PERSON] від 18 травня 2009 року на ім'я [PERSON], [INFO] стосується саме його - [PERSON], [INFO]. Заінтересована особа: представник Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якої прохає розглядати справу без своєї участі та проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення заявника, свідка, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ,виданого виконавчим комітетом Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 03 липня 2013 року) [INFO], померла [PERSON] . 18 травня 2009 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого все своє майно вона заповідала [PERSON] [INFO], який проживає в [ADDRESS], має інд. код [NUMBER], паспорт [NUMBER] виданий Шевченківським РВ УМВС України в Харківській області від 10 жовтня 1996 року в цілому. Згідно відповіді № 01-16/386 від 17 лютого 2014 року Другої Харківської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], заявник отримав відмову, так як в вищезазначеному заповіті, його число народження записане - 16, тоді я к в правовстановлюючих документах посвідчуючих особу дата його народження значиться - [INFO]. На підставі цього заявнику запропоновано для вирішення даного питання звернутися до суду. Відповідно до свідоцтва про народження (№251393 виданого Федорівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 27 червня 1936 року, заявник народився [INFO]. 31 липня 1963 року заявнику було видано військовий квиток ( серія [NUMBER]),де зазначено ,що [PERSON] , народився [INFO] в с. Дуванка Шевченківського району Харківської обалсті. Зазначені вище данні відображені також у паспорт громадянина України (серія [NUMBER], виданого Шевченківським РВ УМВС України в Харківській області 10 жовтня 1996 року),де зазначено,що [PERSON], народився [INFO] в с. Дуванка Шевченківського району Харківської області та проживає в [ADDRESS]. З довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виданої 5 травня 1999 року вбачається, що [PERSON] одержав ідентифікаційний номер [NUMBER]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] знає тривалий час , останній дійсно народився [INFO], має дружину , дружина в свою чергу мала сестру , яка померла. Виходячи з вищевикладеного , оглянутих документів, пояснення свідка ,суд дійшов до висновку ,що [PERSON], [INFO] та [PERSON] ,[INFO] є одна і та ж особа , і документи видані на ім'я одного, стосуються іншого. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.234 ЦПК України суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності і юридичних фактів , що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином встановлення даного факту, має для заявника юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства заявник може мати право на прийняття спадщини за заповітом, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити його вказаних прав. З таких обставин, з умов виваженості, розумності і справедливості , суд вважає заяву [PERSON] доведеною та такою що підлягають задоволенню.

Outcome: approved