Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

03 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07 березня 2002 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від подружнього життя мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 лютого 2011 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року з [PERSON] на її користь на утримання дітей стягнуті аліменти у розмірі 550 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [PERSON] розмір аліментів є значно нижчим, ніж встановлений Законом України №2037-VIII від 17 травня 2017 року мінімальний розмір аліментів в сумі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з 01 травня 2017 року становить 1777 грн. До того ж у звязку з підготовкою сина до навчання у «Кадетському корпусі» ім. І.Г. Харитоненка та доньки до навчання у школі нею було витрачено на форму, канцелярські приладдя та інші речі 9245 грн. та 3800 грн. відповідно, що разом становить 13045 грн. [PERSON] витрати вона вважає додатковими витратами на дітей відповідно до ст. 185 СК України. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року, а саме з 550 грн. до 888,50 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з [PERSON] на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дітей в сумі 6522,50 грн. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, його інтереси представляла [PERSON], яка позов визнала частково та зазначила суду, що позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів до 888,50 грн. на кожну дитину вона визнає, але не згодна з тим, що аліменти повинні бути не менше 50% прожиткового мінімуму. В частині стягнення половини додаткових витрат на дітей в сумі 6522,50 грн. позов не визнає. Заслухавши позивачку [PERSON], представника відповідача [PERSON], повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07 березня 2002 року по 05 березня 2011 року. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 05 березня 2011 року, шлюб між ними розірвано (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] (а. с. 5-6). Також судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 550 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17 березня 2017 року. Рішення суду набрало законної сили 05 травня 2017 року (а.с. 8-9). На даний час діти проживають з позивачкою. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1, 2 до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. 17 травня 2017 року прийнято [PERSON] України №№2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] набрав чинності 08 липня 2017 року. Таким чином, починаючи з 08 липня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 грудня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 1689 грн., 1/2 від вказаної суми становить 844 грн. грн. 50 коп. З огляду на встановлені факти, оскільки розмір аліментів, який стягнутий рішенням Білопільського районного суду від 18 квітня 2017 року на утримання дітей сторін в сумі 550 грн. щомісячно на кожну дитину не відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та є недостатнім для належного забезпечення дітей, наявні підстави для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів підлягає задоволенню, а тому необхідно змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх сина та доньки у розмірі 888,50 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача половини додаткових витрат на дітей в сумі 6522,50 грн., то суд приходить до наступних висновків. З довідки Державного ліцею інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.Г. Харитоненка від 27 червня 2017 року №185/16 вбачається, що [PERSON] зарахований з 01 вересня 2017 року кадетом вказаного ліцею та не перебуває на повному державному утриманні. Кадет знаходиться на забезпеченні (харчування, навчання, проживання та речове забезпечення) (а. с. 19). У позовній заяві [PERSON] вказує, що на особисті речі для сина та засоби гігієни вона витратила 9245 грн. Крім того, на канцелярські товари та шкільну форму для дочки вона також витратила 3800 грн. Відповідно до ст. 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року №6-1489цс17. Товарний чек від 28 серпня 2017 року, відповідно до якого були придбані канцтовари на суму 1500 грн., суд вважає неналежним доказом, оскільки з нього не вбачається, що саме було придбано. Товарний чек від 26 серпня 2017 року також є неналежним доказом, оскільки він не оформлений належним чином (на ньому відсутня печатка). Перелік речей, які слід мати на навчання в «Кадетському корпусі» також неналежний доказ, оскільки позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона їх придбала. Крім того, суд вважає, що витрати на канцелярські товари, засоби гігієни, одяг (за виключенням кадетської форми) не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України. Для цієї мети з відповідача були стягнути аліменти на утримання дитини. Також суд зазначає, що витрати позивачки на утримання житла, а саме оплата комунальних послуг, не є додатковими витратами на дітей. З огляду на викладене, оскільки всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України [PERSON] не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона понесла додаткові витрати на дітей, тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial