Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

04.03.2015р. до суду надійшов зазначений позов. Позивач на обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS], який йому подарований матір'ю [PERSON], 04.06.2003 року. 08.02.2005р. між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 08.09.2014р. - розірвано. Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При народженні старшої доньки позивачем надано дозвіл на реєстрацію відповідача з дітьми в будинку. З червня 2014р. шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони разом не проживають, що також встановлено рішенням суду про розірвання шлюбу, яким визначено місце проживання дітей біля матері. Відповідач проживає з дітьми з червня місяця 2014р. в с. Концеба Савранського району, хоча зареєстрованим місцем проживання є будинок позивача. З часу припинення шлюбних відносин, відповідачка в будинку з дітьми не мешкає, поточні ремонти не здійснює, присадибну ділянку не обробляє, комунальні рахунки не сплачує, тобто з червня 2014 року відповідачка з дітьми фактично відсутня за місцем реєстрації. Відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку в Савранському РС ГУДМС відмовляється категорично. Перебування відповідача з дітьми на обліку в будинку, що є власністю позивача, позбавляє останнього можливості вільно володіти та розпоряджатися свої майном. З урахуванням зазначеного, з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні 08.04.2015р. позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та наполягав на визнанні відповідача з дитиною [PERSON], 2005 року народження, такими, що втратили право користування житловим будинком та зняття їх з реєстраційного обліку. Крім того, позивач повідомив суд, що відповідач разом із дітьми остаточно припинили проживати в його будинку з середини січня 2015 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог [PERSON] пояснивши, що після розірвання шлюбу сторони проживали однією сім'єю до середини січня 2015 року. Після різдвяних свят відповідач залишила позивача та переїхала проживати до своїх батьків в с. Концеба Савранського району. Крім того, відповідач вказала на те, що вона могла б виписатися в добровільному порядку разом з дітьми, однак вона не має в своїй власності та власності родичів відповідного житлового будинку, в якому можливо зареєструвати малолітніх дітей та відповідача. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Савранської РДА Січкар Н.С., в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги можливо задовольнити за умови наявності житлового будинку оформленого в належному порядку в якому можливо зареєструвати малолітніх дітей. З урахуванням того, що на даний час не має житлового будинку для реєстрації малолітніх дітей, то при задоволенні позовних вимог буде порушено права дітей. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено. [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 04.06.2003 року (а. с. 7). Відповідно до ст. 41 Конституції України «… кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. … Право приватної власності є непорушним.» Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Шлюб між сторонами розірвано 08.09.2014р. за рішенням Савранського районного суду Одеської області (а. с. 6). Користування житловим будинком відповідачем припинено в середині січня місяця 2015 року, тобто на час звернення до суду не сплинув однорічний строк встановлений ст. 405 ЦК України. Рішенням суду визначено місце проживання малолітніх дітей разом з матір'ю, тобто при знятті матері з реєстраційного обліку, такому процесу підлягають малолітні діти сторін. Зняття з реєстраційного обліку малолітніх дітей проводиться за погодження органами опіки та піклування, та мають мати місце реєстрації їх в майбутньому. Однак в судовому засіданні встановлено, що у відповідача відсутній житловий будинок в якому можуть бути зареєстровані малолітні діти. Суд з урахуванням всіх обставин в їх сукупності дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed