Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

02.06.2021 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що постановою Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.05.2020 року накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1838 га для будівництва та обслуговування будівель, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 48/П/72/2008-840 від 28.03.2008 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» та [PERSON] укладено Договір іпотеки посвідчений 28.03.2008 року приватним нотаріусом. Предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки є: земельна ділянка площею 0,1838 га для будівництва та обслуговування будівель, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 09.01.2020 року між ТОВ «Світ Фінансів» та ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА», укладено договір відступлення прав за кредитним договором. 02.03.2020 року між ТОВ «Світ Фінансів» та [PERSON] , укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договорами. Отже, було відступлення право вимоги за кредитним договором № 48/П/72/2008-840 від 28.03.2008 року до [PERSON] , а 02.03.2020 року між ТОВ «Світ Фінанси» та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Отже, було відступлення право вимоги за договором іпотеки від 28.03.2008 року до [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є кредитором [PERSON] та іпотекодержатилем за договором іпотеки. 15.05.2020 року Відділом державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження № 52116562. 15.05.2020 року постановою Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1838 га для будівництва та обслуговування будівель, розташованої за адресою: [ADDRESS] Вказана постанова порушує права [PERSON] як кредитора та іпотекодержателя, оскільки наявність арешту та заборона відчуження квартири, що є предметом Договору іпотеки унеможливлює здійснення свого законного права на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно на користь стягувача, який не є іпотекодержателем, а тому [PERSON] звернулась до суду, як за захистом прав кредитора та іпотекодержателя. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, що викладенні в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. На адресу суду надіслав лис, щодо розгляду справи без участі представника відповідача. Крім того, реалізуючи своє право, відповідач надав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в позові, оскільки в рамках виконавчого провадження № 52116562, перебуває виконавчий лист № 2-1623/11 виданий Шевченківським районним судом м. Києва від 26.12.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» заборгованість за кредитним договором у розмірі 288 251,81 доларів США, витрати п сплаті судового збору у розмірі 1 700грн., витрати по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення - 120,00грн., а всього 2 299 186,90грн. Отже, з рахуванням фактичних обставин на які посилається позивач у позовні заяві з приводу переходу право вимоги, позивачем для реалізації свого права під час примусового виконання рішення у виконавчому провадженні, має право виконати належні дії, передбачені ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, на даний час виконання зобов`язання відповідно до кредитного договору № 48/П/72/2008-840 від 28.03.2008 року перебуває на завершальної стадії судового процесу - примусовому виконанні, недотримання позивачем положень ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» та відсутність передбачених ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту. Третя особа у судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, що викладенні в письмових поясненнях, а саме оскільки відповідно до витягу з Державного ре6єстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 202586153 від 02.03.2021 року та Інформаціцуї з державного реєстру речових правна нерухоме майно від 11.06.2021 року Іпотекодержателем є [PERSON] , а [PERSON] не здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № 48/П/72/2008-840 від 28.03.2008 року. Заслухавши представника позивача та третю особу, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. 28.03.2008 року між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 48/П/72/2008-840, відповідно до умов банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 240 961 доларів США, з цільовим використанням кредиту проведення розрахунку по договору купівлі-продажу № 1873 від 28.03.2008 року. 28.03.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 48/П/72/2008-840 між ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» та [PERSON] укладено Договір іпотеки, предметом іпотеки є: земельна ділянка з кадастровим номером 3221886001:03:2310012, площею 0,1838 га для будівництва та обслуговування будівель, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 05.09.2016 року постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області відкрито виконавче провадження № 52116562 за виконавчим листом, виданого Шевченківським районним судом м. Києва № 2-1623/11 від 26.12.2013 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 299 186,90грн. 15.05.2020 року постановою державним виконавцем Вишгородського районного управління відділу державної виконавчої служби Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП № 52116562 накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] , а саме: об`єкт незавершеного будівництва з кадастровим номером 3221886001:03:2310012, за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2020 року між ТОВ «Світ Фінансів» та ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА», укладено договір відступлення прав № GL3N212458, за кредитним договором № 48/П/72/2008-840 від 28.03.2008 року . Крім того, 09.01.2020 року між ТОВ «СВІТ ФІНАНСИ» та ПАТ «Комерційний Банк «Надра» укладено договір про відступлення вимоги за договорами іпотеки. 02.03.2020 року між ТОВ «Світ Фінансів» та [PERSON] , укладено договір відступлення прав вимоги. Отже, було відступлення право вимоги за кредитним договором № 48/П/72/2008-840 від 28.03.2008 року до [PERSON] 02.03.2020 року між ТОВ «Світ Фінанси» та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки б/н від 28.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., за реєстрованим номером № 1876. Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку». Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 1, 2 п. 2 постанови від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до роз`яснень у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Таким чином, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник/володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, а відповідачем у вказаному спорі має бути боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Однак, у даному випадку позивач (іпотекодержатель) є відмінним від поняття - власник, оскільки іпотекодержатель лише має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника, що не наділяє іпотекодержателя ознаками власника майна. У будь-якому випадку, відповідно до зазначеного вище роз`яснення Пленуму інші особи, які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, тобто зняттю арешту має перебувати визнання права власності на це майно, а вже потім у разі задоволення цієї вимоги арешт може бути знятий. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed