overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

03.10.2017 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 21.12.2013 р. уклала шлюб з відповідачем. 15.02.2014 р. у них народилась донька [PERSON]. [PERSON] кошти на утримання дитини надає нерегулярно та не в достатній кількості, у зв»язку з чим склалося скрутне матеріальне становище. За позовом [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження позивач і відповідач мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наведене вище свідчить про обґрунтованість і законність заявлених [PERSON] вимог, у зв»язку з чим суд задовольняє позов. [PERSON], як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена, відтак, відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

03.10.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила змінити розмір аліментів на утримання дитини, які стягувалися за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.04.2010 р. з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття, оскільки відповідач не працює, має мінливий дохід і можливість надавати кошти на утримання неповнолітньої дочки. 06.11.2017 р. позивачка надала до суду заяву в якій змінила розмір позовних вимог, просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття, просила справу розглянути у її відсутність, змінені позовні вимоги задовільнити в повному обсязі (а.с. 12). Представник відповідача до суду не з`явився, письмово змінені вимоги позову визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 13). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.04.2010 р. сплачує щомісячно аліменти на утримання дочки в розмірі 300 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; - ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Оскільки відповідач за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.04.2010 р. сплачує щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини, то розмір аліментів необхідно змінити (збільшити) і щомісячно стягувати з нього кошти в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи після набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

03.10.2017 р. до суду подано позов, в якому позивачка вказала, що в день смерті її матері [PERSON], [INFO] р. в м.Ладижині Тростянецького району, відкрилася спадщина, зокрема, на належний покійній земельний пай розміром 2,02 га, який знаходиться у користуванні КСП «Діброва» с.Семирічка Гайсинського району серії [NUMBER], єдиним спадкоємцем за законом є позивачка - дочка покійної [PERSON], однак через скрутне матеріальне становище нею був пропущений шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, причину пропуску вважає поважною, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути без нього, вимоги задовільнити повністю (а.с. 15). Представник відповідача Семиріцької сільської ради в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову визнав повністю, просив справу розглянути без нього (а.с.16). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає заявлені вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Доведено, що земельний пай розміром 2,02 га, який знаходиться у користуванні КСП «Діброва» с.Семирічка Гайсинського району серії [NUMBER], належить [PERSON], померлій [INFO] р., на час відкриття спадщини померлої [INFO] р. [PERSON] її дочка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом належного на праві володіння земельною часткою (паєм) серії [NUMBER], однак позивачка перебувала у скрутному матеріальному становищі, тому нею був пропущений шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Вказані правовідносини регламентуються: - ч.1 ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до яких для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки, померлій [INFO] р. [PERSON], належав земельний пай розміром 2,02 га, який знаходиться у користуванні КСП «Діброва» с.Семирічка Гайсинського району серії [NUMBER], спадкоємицею є дочка [PERSON], [INFO], яка пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті її спадкодавиці [INFO] р. [PERSON], [PERSON] через те, що перебувала у скрутному матеріальному становищі, що суд визнає поважною причиною, то задля захисту спадкових інтересів [PERSON] рішенням суду визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

03.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 06.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 53; неповнолітню доньку [PERSON], 03.10.2014 року залишити проживати з відповідачем, [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося у звязку з різністю характерів та морально-етичними поглядами на життя. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 06.08.2013 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 53, (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 187924). Від даного шлюбу є малолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 403850 від 10.10.2014 року (а.с. 4), яка проживає з матірю. Відповідно до матеріалів справи шлюбні відносини між сторонами припинені близько двох років, спільне господарство не велось, проживають окремо. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність спільних інтересів та різність характерів. Майнового спору та про місце проживання дитини у сторін не має. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач вирішила прізвище залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

03.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду із завою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи заяву тим, що він є власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Болградської РДА від 26 вересня 1996 року за № 766 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у КСП «8 Березня» розміром 1,54 га, вартістю 6 720 грн. При оформленні зазначеного документу було допущено помилку в написанні прізвища заявника «[PERSON]», проте як в паспорті громадянина України прізвище українською мовою значиться «[PERSON]», що позбавляє його можливості вільно розпоряджатися належним йому сертифікатом та отримати державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. Заявник до суду подав заяву, якою підтримав свої вимоги, наполягав на їх задоволенні, розгляд справи просить провести у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, в судове засідання не прибув, повідомлявся згідно вимог діючого законодавства. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності згідно вимог чинного законодавства. Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.6 п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що в паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14.03.2001 року, прізвище заявника значиться українською мовою «[PERSON]» (а.с.6). Однак в сертифікаті на право на земельну частку (пай) площею 1,54 в умовних гектарах серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 26 вересня 1996 року, за № 766, прізвище власника зазначено «[PERSON]» (а.с.8). Факт того, що заявнику [PERSON] належить вищезазначений сертифікат серії [NUMBER], підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №1300 від 04.09.2017 року (а.с.9). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 1,54 в умовних кадастрових гектарах, виданий Болградською районною державною адміністрацією, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «8 Березня» (с.Городнє Болградського району), зареєстрований 15 травня 1997 року за № 255, виданий на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], [INFO]. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і відповідно до статті 256-259 ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

03.10.2017 року [PERSON] звернулась до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. Мотивуючи його тим, що 19.04.2016 року, між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що виконком Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, в книзі реєстрації шлюбу від 19 квітня 2016 року, зроблено відповідний запис № 3. Від подружнього життя у сторін народилась дитина донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає біля позивачки [PERSON] та в майбутньому буде проживати біля неї. Позивач зазначила, що основною причиною є цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, яка з часом все більше поглиблювалась, відсутність взаємоповаги, взаєморозуміння. Сімя розпалася остаточно і збереження шлюбу неможливе, оскільки втрачені почуття любові та взаєморозуміння подружжя. Позивачка [PERSON], в \~судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач \~ [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

03.10.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12.04.2016 року, актовий запис № 403. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з січня 2017 року. Спільне господарство не ведеться. В сім»ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємо порозуміння. За таких обставин подальше сумісне життя позивач вважає не можливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Позивач відмовляється розірвати шлюб в органах РАГСУ. Примирення вважає не можливе. В судове засідання позивач не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 12.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 403. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - «Болва» (а.с.3). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Спору щодо розподілу майна не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

03.10.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 14.02.2014 року. Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких підстав позивач звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач, [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. (а.с. 19). Заслухавши позивача, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 14.02.2014 року. Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження (а.с.4-6), яка проживає разом з позивачем. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, визнання цього позову ним не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.1п.1 ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави 640 грн. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved