Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

04.09.2020 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 31.07.2015 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1986, під час якого в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вони з відповідачем мають різні інтереси та уподобання, в них різне бачення ролі чоловіка та дружини у сім`ї, вони перестали розуміти одне одного та кожен із них живе своїм відокремленим життям. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить судрозірвати їх шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.09.2020 відкрито провадження у справі, призначено судове засіданняя (а.с.12). 19.03.2021 у судове засідання позивач [PERSON] повторно не з`явилася, попередньо через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. 19.03.2021 відповідач [PERSON] також повторно до судового засідання не з`явився, попередньо через канцелярію суду подав заяву про надання строку на примирення, оскільки він бажає зберегти сім`ю. Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. При цьому судом враховується позиція Верховного Суду, викладена у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18 (61-3235св19), згідно з якою закріплена статтею 111 Сімейного кодексу України норма щодо необхідності вжиття заходів до примирення подружжя є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», убачається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Вивчивши заяву відповідача від 21.10.2020 щодо надання строку на примирення, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає дану заяву необгрнутованою та у задоволені якої слід відмовити з огляду на таке. Судом установлено, що позовна заява надійшла до Вінницького районного суду Вінницької області ще 04.09.2020; з цього часу відповідачу достеменно було відомо про наявність даної цивільної справи у провадженні вищевказаного суду, а також про усі судові засідання, які призначалися даним складом суду, однак відповідач жодного разу не з`явився в судове засідання та не навів обгрунтування надання строку на примирення. Суд не убачає підстав для задоволення заяви відповідача про надання строку на примирення, оскільки судом установлено та відповідачем не спростовано, що сторони, уклали шлюб 31.07.2015, від шлюбу мають неповнолітню дитину, мають різні погляди на життя, між ними виникають непорозуміння, кожен із них живе своїм відокремленим життям. Також суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження намірів відповідача примиритися із позивачем. Тому, з метою забезпечення права позивача на судових захист та недопущення безпідставного затягування розгляду даної справи, суд вважає, що у задовлені заяви відповідача від 21.10.2020 слід відмовити. Тому, суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 31.07.2015 сторони зареєстували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1986, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого 31.07.2015, серія [NUMBER] (а.с.3). В період шлюбу в сторін по справі народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 09.02.2016, серія [NUMBER] , актовий запис №514(а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя; обставини, викладені у позові, а саме те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим; беручи до уваги наявні фактичні взаємовідносини, те, що кожен із них проживає своїм відокремленим життям; сторони не підтримують шлюбних відносин; суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] », що відповідає вимогам закону. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved