Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] [PERSON] звернулись до суду із позовом до Територіальної громади в особі Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому вказали, що 06 жовтня 2014 року померла [PERSON], 04.04.1930 р. н., яка була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. Померла [PERSON] є їх матірю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,3005 га та земельна ділянка площею 0,5740 га, що розташовані на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області. Вказані земельні ділянки належали [PERSON]на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №200372, виданого Зміївською районною державною адміністрацією 08 червня 2005 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №010569100293. Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом, спадкоємцями майна [PERSON] є її діти, тобто безпосередньо позивачі у даній справі, а також [PERSON] [INFO], який був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. Так, в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачі звернулись із заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори [PERSON] Їх брат [PERSON] жодних заяв про прийняття спадщини після померлої матері до державного нотаріуса не подавав. Для отримання свідоцтв про право на спадщину позивачами було подано особисто заяви про прийняття спадщини до Зміївської державної нотаріальної контори і на підставі поданих заяв нотаріус [PERSON] сформувала спадкову справу № 21/2015. 01 лютого 2015 року їх брат [PERSON] помер. На момент смерті останнього будь-які відомості про наявність у нього будь-якого рухомого та нерухомого майна, яке належало б йому на праві приватної власності на підставі договорів дарування, купівлі-продажу, спадщина, тощо, були відсутні. 11 травня 2017 року державним нотаріусом [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №1-653 від 11.05.2017 року по спадковій справі № 21/2015 та свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за №1-657 від 11.05.2017 р., по спадковій справі №21/2015. Згідно свідоцтв №1-653 та №1-657 від 11.05.2017 року, померлому [PERSON] належить право на спадкування частки майна, а саме земельної ділянки площею 5,3005 га право на спадкування частки майна у вигляді 1/3 земельної ділянки площею 0,5740 га. Нотаріусом не було визначено та закріплено до 11 травня 2017 року за померлим [PERSON] будь-якого права на спадкування земельних ділянок (часток з них), а тому останній не мав фактичної можливості при житті отримати свідоцтва і оформити право власності на частки зазначених земельних ділянок відповідно до вимог чинного законодавства. Про наявність права на спадкування часток земельних ділянок, які були визначені свідоцтвами позивачі дізнались лише 11 травня 2017 року. Померлий [PERSON] на момент смерті мешкав самотньо в с. Геївка, Зміївського району Харківської області, не маючи дружини, дітей, батьків, окрім самих позивачів, які є його братом та сестрою, відтак, спадкоємців окрім них померлий не мав. [PERSON] на момент смерті не мав складу спадщини, тому спадкування ним зазначеної у свідоцтвах частки майна на той час не було можливим, більш того, померлий не склав заповіт та не мав осіб, які мають право на спадкування за законом в першій черзі, а відтак, позивачі, як брат і сестра померлого мають право на спадкування частини майна, що було йому визначено згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1-653 та 1-657 від 11.05.2017 року. Вказані обставини, та той факт, що у виданих свідоцтвах про право на спадщину за померлим [PERSON] визначено право на спадкування частки майна, а саме земельної ділянки площею 5,3005 га та частки майна у вигляді 1/3 земельної ділянки площею 0,5740 га стали відомі позивачам лише після безпосередньої видачі вказаних свідоцтв про право на спадщину вони змушені звернутися до суду із вказаним позовом для захисту своїх законних прав та інтересів та просять суд визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини померлого [PERSON] через наявність об'єктивних обставин, які перешкоджали подачі їх заяв про прийняття спадщини померлого. Від позивачів [PERSON], [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягали. Від сільського голови Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Третя особа державний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду в судове засідання не зявилась, заяв про відкладення судового розгляду або заперечень проти позову до суду не подавала. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини: З копії свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ №471913, виданого виконавчим комітетом Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області 07.10.2014 року вбачається, що [PERSON] померла - 06 жовтня 2014 року. (а.с. 11) З копій свідоцтв про народження, вбачається, що померла 06.10.2014 року [PERSON] є матірю позивачів у справі [PERSON] та [PERSON] та померлого [PERSON] З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №200327, виданого Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області 08.06.2005 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №010569100293 вбачається, що за життя, [PERSON] належали земельні ділянки загальною площею 5.8744 га, що розташовані на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, КСП «Донецьке» З копії свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 11.05.2017 року державним нотаріусом Зміївської нотаріальної контори Харківської області [PERSON], зареєстрованих в реєстрі за №1-653, №1-657 спадкової справи №21/2015 вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] є її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в 1/3 частці кожний. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво складається з: земельної ділянки площею 5,3005 га (кадастровий №6321783000:02:000:0011) та земельної ділянки площею 0,5740 га (кадастровий №6321783000:02:000:0551), що розташовані на території Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку майна не видано. (а.с. 14, 15) З копії плану меж земельної ділянки за кадастровими номерами: №6321783000:02:000:0011, 6321783000:02:000:0551 вбачається, що державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], 11.05.2017 року за реєстровими №1-651, 1-653, 1-655, 1-657 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 5,3005 га та 0,5740 га на імя [PERSON], [PERSON] в 1/3 частці кожному. Копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що земельні частки за кадастровими номерами: №6321783000:02:000:0011, 6321783000:02:000:0551 площею 5,3005 га та 0,5740 га в 1/3 частці належать на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 11.05.2017 року позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 17, 18) З відповідей завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] від 07.09.2017 року за №1164/0116, №1169/0116 вбачається, що після померлої 06.10.2014 року [PERSON], 28.01.2015 року з заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлої [PERSON], [PERSON]. 11 травня 2017 року за заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом, дітям померлої [PERSON], [PERSON], були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно померлої в 1/3 частці кожному. 1/3 частка майна залишилась відкритою для оформлення спадкоємцями померлого 01 лютого 2015 року [PERSON], котрий фактично прийняв спадщину, постійно мешкаючи з померлою на час її смерті за однією адресою. Після померлого 01 лютого 2015 року [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, в тому числі з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судовим розглядом встановлено, що після смерті 06.10.2014 року [PERSON] на підставі заяв [PERSON], [PERSON] від 28.01.2015 року про прийняття спадщини за законом була відкрита спадкова справа 21/2015. Позивачами [PERSON], [PERSON] вказані заяви були подані до нотаріальної контори в межах строку, визначеного ст. 1270 ЦК України. Померлий, 01.02.2015 року [PERSON] відповідно до Закону набув право на спадкування, після смерті 06.10.2014 року матері [PERSON] та прийняв спадщину згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, шляхом постійно проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 66 ЗУ «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За життя, [PERSON] не встиг використати своє право та обов'язок на отримання свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. ст. 1296, 1297 ЦК України, та фактично не міг цього здійснити, оскільки помер 01.02.2015 року, тобто до спливу строку визначеного ст. 1298 ЦК України, а саме, закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Так, свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі спадкової справи 21/2015 видано спадкоємцям померлої 06.10.2014 року [PERSON] - 11.05.2017 року. У вказаних свідоцтвах, визначена 1/3 частка за померлим 01.02.2015 року [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] та брата [PERSON], 1/3 частка права власності на спадщину якого фактично прийнята після смерті матері. Спадкоємців 1/3 частки померлого [PERSON] не має. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи вимоги законодавства, а також визнання відповідачем позову, наявних та встановлених судовим розглядом обєктивних обставин, що перешкоджали подачі заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON], підстав позбавити позивачів права на спадщину суд не вбачає, а тому вважає за необхідне визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved