Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

04.05.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], та просив ухвалити рішення яким визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Ювілейна, 73/91. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником жилого приміщення за адресою: м. Бахмут, вул. Ювілейна, 73/91. За цією адресою з 07.10.2009 року зареєстрована відповідач, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає і продовжує бути зареєстрований у належному позивачеві житловому приміщенні, чим порушує право позивача користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Фактично відповідач не проживає за місцем реєстрації вже більше шести місяців. Така поведінка відповідач спричиняє позивачу певні незручності та порушує його права, як власника, надані діючим законодавством, що змушує звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявилися.11.07.2016 року представник позивача надіслала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. \~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у тому числі через оголошення у пресі (газета «Урядовий курєр», випуск № 123 від 05.07.2016 року). Відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення\~\~про причину неявки\~\~до суду не надійшло. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає\~ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до\~ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з договору дарування квартири від 11.04.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1-657, вбачається, що [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру № 91, загальною площею 34,52 кв.м, яка знаходиться за адресою Донецька область, місто Артемівськ, вулиця Ювілейна, будинок 73 (арк.с.6-7). Позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Бахмут (Артемівськ), вул. Ювілейна, 73/91, яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 11.04.2013 року виданого Першою Артемівською державною нотаріальної конторою, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04.2013 року № 2273121 (арк.с.6 зворотної сторони) та інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 63097223 від 08.07.2016 року (арк.с.41). Відповідно довідки ПП «Вілс» від 18.04.2016 року, за адресою: Донецька область, м. Бахмут (Артемівськ), вул. Ювілейна, 73/91 зареєстрована (з 07.10.2009 року) 1 особа: [PERSON] Ігоріна, 08.12.1990 року. Власник квартири [PERSON], за вищевказаною адресою не зареєстрований (аркс.с.5). Згідно акту ПП «Вілс» від 19.04.2016 року, за адресою м. Бахмут (Артемівськ), вул. Ювілейна, 73/91 зареєстрована [PERSON], [INFO], але не проживає за вищезазначеною адресою з 25.06.2014 року до теперішнього часу. Вказаний факт можуть підтвердити сусіди [PERSON] та [PERSON] (арк.с.5 зворотної сторони). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації, за адресою: м. Бахмут, вул. Ювілейна, 73/91, з 25.06.2014 року не проживає. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved