Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

03 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 20 жовтня 2001 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON], від якого вони мають неповнолітню дочку [PERSON], 17 грудня 2001 року. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Коштів на утримання дочки відповідач добровільно не надає. Усі витрати по утриманню дитини вона несе самостійно. Домовленості щодо утримання дочки між ними не досягнуто. Інших дітей відповідач не має. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у суд теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, згоден сплачувати аліменти на дочку [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що 20 жовтня 2001 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із матірю та перебуває на повному її утриманні. На даний час шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги дочці не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо від неї, сторонами не досягнуто. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги неповнолітній дочці [PERSON] не надає, позов визнав, домовленості щодо утримання ним дитини сторони не досягли, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved