Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

02 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Мирогощанська сільська рада, управління Держгеокадастру у Дубенському районі, Друга Дубенська державна нотаріальна контора про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку та свідоцтва про право на спадщину за законом В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що їй на праві спільної часткової власності належить ? частина житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від 30.01.1996 року. Інша половина (1/2 частина) вказаного житлового будинку належала на праві спільної часткової власності рідному брату її чоловіку [PERSON]. Після його смерті спадщину отримала його дружина - відповідач по справі [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину, від 22.06.2011 року. Вищевказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 0,43га. Як співвласники житлового будинку, і позивач і відповідача мають право на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований належний їм житловий будинок. В 2016 році позивачу стало відомо, що земельна ділянка, розміром 0,25 га, на якій знаходиться житловий будинок, у лютому 2010 року передана у власність чоловіку відповідача [PERSON] на підставі рішення Мирогощанської сільської ради від 07.08.2009 року №501. 18 лютого 2010 року [PERSON] отримав на вказану земельну ділянку державний акт на право власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] спадщину отримала відповідач [PERSON] Позивач просить визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]) площею 0,25 га розташовану в с.Мирогоща Дубенського району, виданий [PERSON]., визнати недійсним та скасувати рішення Мирогощанської сільської ради від 07.08.2009 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га., визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видану [PERSON] 22.06.2011 року після смерті [PERSON], яка складається із земельної ділянки площею 0,25 га та розташована в с.Мирогоща Дубенського району та належала покійному на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]). Відповідачем було подано заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнає повністю та просить залишити їх без задоволення. По суті заявлених позовних вимог, пояснила, що є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площе. 0,25 га, які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину. Спадщину вона отримала після смерті свого чоловіка [PERSON] Посилання позивача на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення Мирогощанської сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою та свідоцтво про право власності на спадщину є недійсним і порушують її право на земельну ділянку є безпідставними. Позивачем жодного доказу на підтвердження недійсності оскаржуваних документів не надано. При приватизації земельної ділянки [PERSON] було повністю дотримано встановлені чинним законодавством вимоги, а саме межі земельної ділянки було погоджено із суміжними землекористувачами (в тому числі із позивачем), рішення сільської ради винесене в межах повноважень органу місцевого самоврядування на підставі норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування. Вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину є передчасною, оскільки не встановлено незаконності набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Також відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, посилаючись на те, що позивачем позов подано до суду в кінці 2016 року, а про приватизацію земельної ділянки [PERSON] знала ще в 2009 році, що підтверджується протоколом встановлення і погодження меж земельних ділянок в натурі, які передаються у власність [PERSON] від 01.07.2009 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просить позов задоволити. [PERSON] пояснила, що належний її та відповідачу [PERSON] житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,43 га. Вони з відповідачем, як співвласники житлового будинку, мають рівні права на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,25 га.. Однак, на даний час земельна ділянка площею 0,25 га, на якій розташований належний її житловий будинок, належить [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину, від 22.06.2011 року видане після смерті [PERSON] Рішення Мирогощанської сільської ради від 07.08.2009 року №501, державний акт на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]) від 18.10.2010 року, свідоцтво про право на спадщину за законом, в частині спадкування земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої на території с.Мирогоща Дубенського району, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому [PERSON] є недійсним, оскільки порушують її права на земельну ділянку, на якій розташована належна їй ? частина житлового будинку. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник позивача підтримала позовні вимоги свого довірителя з підстав зазначених у позові та додатково пояснила, що незважаючи на те, що позивачка особисто погоджувала межі земельної ділянки при проведенні приватизації її братом у 2009 році її права є порушеними, оскільки на той час позивачка не знала, яку фактичну частину землі, що перебувала під обслуговуванням спільного суміжного домогосподарства було приватизовано [PERSON] За таких обставин на переконання представника, позивачка дізнавшись про порушення своїх прав у 2016 році не пропустила строк позовної давності звернення за судовим захистом. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснила, що вона є законним власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд., які успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Позивачем безпідставно стверджується, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий її покійному чоловіку [PERSON], рішення Мирогощанської сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою та свідоцтво про право на спадщину є недійсними і порушують її права на земельну ділянку, на якій знаходиться належна їй ? частина житлового будинку [ADDRESS]. При приватизації земельної ділянки її покійним чоловіком були дотримані всі вимоги, встановлені чинним законодавством. Із суміжними землекористувачами були погоджені межі, в тому числі із позивачем, порушень прав та інтересів інших осіб не виявлено, а отже підстав для відмови у затверджені документації із землеустрою в Мирогощанської сільської ради не було та дане рішення сільської ради є законним. Твердження позивача про те, що [PERSON] приватизовано земельну ділянку для будівництва та обслуговування всього житлового будинку не відповідає дійсності. Також нею не доведено, що в результаті приватизації земельної ділянки [PERSON], вона позбавлена права приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування належної їй частин житлового будинку, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вона взагалі зверталася із заявою про приватизацію земельної ділянки. Також позивачем не надано жодних доказів того, що про приватизацію земельної ділянки [PERSON] лише у 2016 року. Це твердження спростовується протоколом встановлення і погодження меж земельних ділянок в натурі, які передаються у власність [PERSON] в межах с.Мирогоща від 01.07.2009 року, в якому погоджено межі земельної ділянки [PERSON] суміжними землекористувачами, в тому числі і позивачем. Це свідчить про те, що про приватизацію земельної ділянки [PERSON] позивач знала щонайменше від 01.07.2009 року, і в разу порушення її прав та інтересів мала можливість звернутися в межах встановленого строку позовної давності. Тому відповідач просить застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів, відмовивши в заявлених позовних вимогах повністю. Представник третьої особи - Мирогощанської сільської ради, Перетятко О.В., в судовому засіданні пояснив, що до Мирогощанської сільської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки звернувся [PERSON] Рішенням Мирогощанської сільської ради від 07 серпня 2009 року №501 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки загально площею 0,3854 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1354 на території сільської ради. [PERSON] до сільської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки для обслуговування належної їй частини житлового будинку не зверталася. Суд вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] належить ? частина житлового будинку з приналежними до нього службовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.3) [PERSON] належить ? частина житлового будинку з приналежними до нього службовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] Дубенського району згідно свідоцтва про право на спадщину від 22.06.2011 року (а.с.5) Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина складається в тому числі із земельної ділянки площею 0,1354 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована в с.Мирогоща Дубенського району, передана для ведення особистого селянського господарства та належала покійному на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Мирогощанською сільською радою 18 лютого 2010 року на підставі рішення Мирогощанської сільської ради від 01 липня 2007 року №235. (а.с.4) На підставі рішення Мирогощанської сільської ради №501 від 07.08.2009 року, [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,25 га в с.Мирогоща Дубенського району для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. (а.с.7). При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства [PERSON] в межах с.Мирогоща Дубенскього району 01 липня 2009 року. У відповідності до складеного протоколу встановлення і погодження меж земельних ділянок в натурі, які передаються [PERSON] в межах с.Мирогоща Дубенського району, згідно якого [PERSON] разом з іншими суміжними землекористувачами погодила межі земельної ділянки, яка надається [PERSON] (а.с.95). Дана встановлена судом обставина визнана та підтверджена і стороною позивача у справі. Згідно до вимог ст.264 ЦПК України, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Стороною позивача не наведено жодного обґрунтованого доводу та доказу підставності заявлених вимог, щодо необхідність визнання недійсними та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON], визнання недійсним та скасування рішення сільської ради в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане [PERSON] після смерті [PERSON] Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст.126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки) таким документом був державний акт, форма якого затверджується КМ України. Згідно ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку визначеному законом. Так відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст..155 ЗК України). За положенням глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Як встановлено в ході судового розгляду, на час прийняття рішення сільською радою 17 серпня 2009 року, про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON] про порушення своїх прав та інтересів щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою не заявляла. Нею, як суміжним землекористувачем, було погоджено межі земельної ділянки, яка виділялася [PERSON] про що свідчить її підпис у відповідному протоколі від 01.07.2009 року та підтвердження вказаного факту в судовому засіданні. З викладених підстав позов є безпідставним. Як зазначає ст.ст.256 та 257 ЦК України, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачем та його представником клопотання про поновлення строку позовної давності не заявлялось . Частина 1 ст.259 ЦК України зазначає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідач подав до суду заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Згідно ч.4 ст.268 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed