Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

04.08.2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нежитлову будівлю ( колибу відпочинкового комплексу «Десятка») та нежитлову будівлю ( готель відпочинкового комплексу « Десятка»), які розташовані в смт. Ворохта , м. Яремче Івано-Франківської області та звільнення з-під арешту та заборони відчуження вказаного нерухомого майна. В процесі розгляду справи 04.09.2014 року представник позивачки подав суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить звільнити з-під арешту та заборони відчуження нежитлову будівлю (колибу відпочинкового комплексу «Десятка») та нежитлову будівлю ( готель відпочинкового комплексу « Десятка»), які розташовані в смт. Ворохта , м. Яремче Івано-Франківської області . Представники позивачки [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 30.07.2004 року . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнано за позивачкою право власності на нерухоме майно, серед якого - право власності на нежитлову будівлю ( колибу відпочинкового комплексу «Десятка») та нежитлову будівлю ( готель відпочинкового комплексу « Десятка») , які розташовані в смт. Ворохта, м. Яремче Івано-Франківської області та на земельні ділянки площею по 0,0700 га , на яких розташовані вказані нежитлові будівлі. Згідно ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року залишено без змін та набрало законної сили. Судовими рішеннями підтверджено законність та незаперечність права власності позивачки на готель та колибу відпочинкового комплексу «Десятка». Однак , рішеннями державного реєстратора від 04.04.2014 року № 12187098 та № 12190682 позивачці відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлові будівлі ( готель та колибу відпочинкового комплексу «Десятка» ) в зв»язку з накладенням арештів на вказане нерухоме майно постановами державного виконавця ВДВС Яремчанського МУЮ від 13.02.2013 року та від 25.02.2013 року , винесених на виконання ухвал Яремчанського міського суду від 13.02.2013 року та 20.02.2013 року про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. Арешт накладено на нерухоме майно [PERSON], позивачка жодних боргових зобов»язань перед [PERSON] не має. Безпідставні намагання [PERSON] позбавити позивачку можливості здійснювати реалізацію свого законного права власності на готель та колибу свідчать про його корисливий умисел привласнити вказані об»єкти. При виконанні ухвал Яремчанського міського суду про забезпечення позову державним виконавцем безпідставно накладено арешт на майно, яке є спільною власністю позивачки та [PERSON] як подружжя, що потягло за собою ущемлення прав позивачки та без врахування тієї обставини, що майно, на яке накладено арешт та заборону на його відчуження, значно перевищує суму позовних вимог - 3 900 584 грн. Оскільки жодних боргових зобов»язань перед [PERSON] позивачка не має, майно , на яке накладено арешт, належить їй на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року , яке набрало законної сили, представники позивачки просять звільнити з-під арешту та заборони відчуження майна нежитлову будівлю ( колибу відпочинкового комплексу «Десятка») , розташовану за адресою : [ADDRESS], загальною площею 808,2 кв.м. ( свідоцтво про право власності від 03.01.2009 року, видане виконкомом Яремчанської міської ради на підставі рішення № 113 від 23.12.2008 року) та нежитлову будівлю ( готель відпочинкового комплексу « Десятка») , розташовану за адресою : [ADDRESS], загальною площею 475,2 кв.м. (свідоцтво про право власності від 03.01.2009 року, видане виконкомом Яремчанської міської ради на підставі рішення № 113 від 23.12.2008 року). Представник відповідача - відділу ДВС Яремчанського міського управління юстиції в судове засідання не прибув на повторний виклик суду, про причини неприбуття суд не повідомив , про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому судовий розгляд слід закінчувати у відсутності представника відділу ДВС . В процесі судового розгляду 31.03.2015 року начальник відділу ДВС Маковійчук О.В. позовні вимоги заперечив та пояснив, що арешт на все рухоме і нерухоме майно [PERSON] було накладено старшим державним виконавцем правомірно у відповідності з вимогами ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі ухвал Яремчанського міського суду від 13.02.2013 року та 20.02.2013 року про вжиття заходів забезпечення позову та накладення арешту на все майно боржника. Такі ухвали суду виконуються негайно , арешт накладається на все майно і державний виконавець не зобов»язаний з»ясовувати чи є майно спільною сумісною власністю подружжя. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнав . Відповідач [PERSON] бере участь у справі через свого представника [PERSON], яка була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду рекомендованими листами з повідомленням та за допомогою засобів зв»язку у відповідності з вимогами ч. 6 ст.74 ЦПК України. За змістом ч. 5 ст. 76 ЦПК України належне повідомлення про час і місце судового розгляду представника сторони вважається належним повідомленням сторони. На повторний виклик суду представник відповідача [PERSON] не прибула, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася. Тому судовий розгляд слід закінчувати у відсутності відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] В процесі судового розгляду 31.03.2015 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги заперечила з тих підстав, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] належне їм спільне майно подружжя свідомо розділили в судовому порядку завідомо не в рівних частках, умисно приховавши від суду статус вказаного майна, яке вже було предметом судового розгляду і на яке вже в законному порядку було накладено арешт, оскільки [PERSON] переслідує корисливу мету - ухилення від виконання боргових зобов»язань у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Результат вирішення судом справи про поділ майна подружжя [PERSON] був би іншим, якщо б суду було відомо про законні претензії на вказане майно [PERSON] Незаперечним є факт, що рішенню про поділ майна подружжя [PERSON] передувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, у якій ухвалами Яремчанського міського суду від 13.02.2013 року та 20.02.2013 року вжито заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна [PERSON] в межах заявлених позовних вимог - 3 900 584 грн. Вважає, що старшим державним виконавцем в законному порядку в межах наданих йому повноважень на виконання ухвал Яремчанського міського суду про забезпечення позову було винесено відповідні постанови та накладено арешт на майно боржника [PERSON] При цьому відсутня необхідність внесення виконавцем до суду подання про визначення частки майна , на яке звертається стягнення, як то передбачено ст.52 ч. 6 Закону України « Про виконавче провадження» , оскільки на вказаному етапі розгляду справи не ухвалено рішення , не видано виконавчий лист, а тому обов»язкова стадія вилучення та примусової реалізації майна боржника не відбулася, а відповідно не відбулося і реального звернення стягнення на майно боржника [PERSON] Постанови старшого державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не зачіпають інтересів позивачки, оскільки стосуються обумовлених судом законних обмежень щодо майна, яке належить на праві приватної власності боржнику [PERSON] На момент накладення старшим державним виконавцем арешту на майно [PERSON] ще не було ухвалено рішення про поділ майна подружжя [PERSON]. Оскільки жодних порушень порядку накладення арешту на майно боржника [PERSON] не допущено, [PERSON] свідомо розділили в судовому порядку майно подружжя в завідомо нерівних частках з метою ухилення [PERSON] від виконання боргових зобов»язань перед [PERSON], вважала, що позовні вимоги є безпідставними і в їх задоволенні просила відмовити. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено, в провадженні Яремчанського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. На виконання ухвал Яремчанського міського суду від 13.02.2013 року та 20.02.2013 року про забезпечення позову у вказаній справі старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції постановами від 13.02.2013 року та 25.02.2013 року заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна , яке належить боржнику [PERSON] в межах суми боргу та накладено арешт на все нерухоме майно , що належить боржнику [PERSON] у межах суми боргу 3 900 584 грн. Арешт на майно боржника [PERSON] накладено старшим державним виконавцем ВДВС Яремчанського міського управління юстиції правомірно у відповідності з вимогами ст.57 Закону України «Про виконавче провадження». Посилання позивачки на порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо визначення частки майна при накладенні арешту , як то передбачено ст.52 ч. 6 Закону України «Про виконавче провадження» , не заслуговують на увагу , оскільки виконавець не звертав стягнення на майно боржника. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, виділено у власність [PERSON] та визнано за нею право власності на нерухоме майно, серед якого - право власності на нежитлову будівлю (колибу відпочинкового комплексу «Десятка»), розташовану за адресою : [ADDRESS], загальною площею 808,2 кв.м., ( свідоцтво про право власності від 03.01.2009 року, видане виконкомом Яремчанської міської ради на підставі рішення № 113 від 23.12.2008 року) та на нежитлову будівлю ( готель відпочинкового комплексу « Десятка») , розташовану за адресою : [ADDRESS], загальною площею 475,2 кв.м. (свідоцтво про право власності від 03.01.2009 року, видане виконкомом Яремчанської міської ради на підставі рішення № 113 від 23.12.2008 року). Вказане судове рішення згідно ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2015 року набрало законної сили. Колегія суддів, залишаючи без змін рішення Святошинського районного суду м.Києва від 27.03.2013 року , зазначила , що накладення арешту на все майно [PERSON] в порядку забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики не є перешкодою його власнику у володінні та користуванні ним, а також не є перешкодою в поділі цього майна між подружжям , якщо воно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки арешт майна - це накладення тимчасової заборони на право розпоряджатися майном шляхом його відчуження. Поділ майна проведено судом у порядку , погодженому сторонами, обґрунтовано. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч.2 цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів та зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України « Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Скориставшись зазначеним правом, позивачка [PERSON] звернулася з позовом до Святошинського районного суду м. Києва і в судовому порядку за позивачкою визнано право власності на майно , на яке накладено арешт , зокрема, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2013 року, яке набрало законної сили 23.04.2015 року, визнано право власності позивачки [PERSON] на готель та колибу відпочинкового комплексу «Десятка», на які накладено арешт та які є предметом спору. В зв»язку з визнанням за позивачкою у судовому порядку права власності на арештоване майно, позовні вимоги підлягають до задоволення і накладений постановами старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції від 13.02.2013 року та від 25.02.2013 року арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на нежитлові будівлі ( колибу та готель відпочинкового комплексу «Десятка») підлягає зняттю.

Outcome: approved