Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

02 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно транспортна компанія», треті особи - [PERSON], Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «[PERSON] страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 вересня 2015 року о 01.00 годині на 130 км автошляху Красноград-Перещепине-Новомосковськ, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], буксуючи причіп «Велтон», д/н АЕ 7625ХТ, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], [NUMBER] 161 регіон. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир [PERSON] тілесні ушкодження. Винність [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується винесеною суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олійником А.В. постановою від 13.10.2015 року у справі за №183/6480/15, згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу. Автомобіль «Skania» д/н [NUMBER] та автопричеп «Велтон», д/н [NUMBER], якими було здійснено наїзд на автомобілі «Ford Mondeo» та «Volkswagen Polo» належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна компанія» . Водій [PERSON] знаходиться у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно транспортна компанія» та у день дорожньо-транспортної пригоди він здійснював трудові обовязки. Автомобіль «Ford Mondeo», д/н [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 208775. Цивільно-правова відповідальність застрахована страховою компанією «[PERSON] страхування», страховими полісами №АІ/7034525, № АІ/8209920. Відповідно до висновку експертного дослідження №263/15 від 18 листопада 2015 року про визначення матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріальної шкоди завданої автомобілю «Ford Mondeo» в результаті ДТП складає 344\~689,19 грн. Вважає, що завдану матеріальну та моральну шкоду повинен відшкодувати саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно транспортна компанія», як власник джерела підвищеної небезпеки і як роботодавець, працівником якого під час виконання своїх трудових обовязків спричинена шкода, а тому, з урахуванням уточненої позовної заяви просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно транспортна компанія» на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 271419,81 грн. Крім матеріальної шкоди, позивач зазначив, що йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у звязку з пошкодженням автомобіля, в необхідності проведення незапланованого ремонту автомобіля. Вважає, що в результаті ДТП були порушені його права, як власника, а тому оцінює спричинену йому моральну шкоду в 50\~000,00 грн. та просить стягнути з відповідача на його користь. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував йому шкоду, він вимушений був звертатися до спеціаліста про проведення експертного дослідження для визначення суми збитків, у звязку з чим ним було сплачено 1\~500,00 грн., за правовою допомогою до адвоката, якому сплачено 4600,00 грн., а також сплатив судовий збір для предявлення позову до суду в розмірі 730,80 гривень, які просив стягнути з відповідача на його користь. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та в своїх запереченнях вказали що позивач не повідомив їх про проведення автотоварознавчої експертизи, при цьому огляд транспортного засобу здійснювався без представника відповідача. Даний факт унеможливив повноцінно направити вимоги про виготовлення страхового акту та проведення виплати по договору добровільного страхування або отримати письмову відмову страхової компанії. Крім того, вказала, що оскільки ТОВ «ТТК» уклала договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, та добровільного страхування від нещасних випадків, тому право вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди позивач має предявляти до ПАТ «СК «[PERSON] страхування». Також зазначив, що позивач своєчасно не звернувся до страхової компанії, внаслідок чого йому було відмовлено в виплаті страхового відшкодування, тому його вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Як вказує в запереченнях представник відповідача, позивачем не надано акту про надання послуг на правову допомогу з зазначенням її вартості, тому вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомоги просить вирішити на розсуд суду. Представник третьої особи ПАТ «СК «[PERSON] страхування» в судове засідання не зявився, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. У звязку з неявкою сторони у справі, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Позивачем уточнювалися позовні вимоги, а відповідачем надавалися відповідні заперечення; сторонами подавалися докази. В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2015 року о 01.00 годині на 130 км автошляху Красноград-Перещепине-Новомосковськ, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], буксуючи причіп «Велтон», д/н АЕ 7625ХТ, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], [NUMBER] 161 регіон. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир [PERSON] тілесні ушкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду у справі № 183/6480/15 від 13 жовтня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 10). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експерта № 263/15 від 18 листопада 2015 року, матеріальна шкода, спричинена автомобілю [NUMBER] в результаті ДТП становить 344689,19 грн. Ринкова вартість пошкодженого автомобілю становить 73269,38 грн. (а.с. 16-44) Згідно квитанції № 263 від 18 листопада 2015 року за проведення експертного дослідження [PERSON] сплачено 1500 грн. (а.с. 45) Згідно відомостей, наданих територіальним сервісним центром № 1246, автомобіль [NUMBER], з буксуючим причепом «Wielton», д/н АЕ 7625ХТ належить ТОВ «Торгівельно-транспортна компанія». Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідача в своїх запереченнях на те, що відповідачем у справі повинна бути страхова компанія, тому як у відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-2587цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. А тому позивач має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги власника джерела підвищеної небезпеки, винної особи або до страхової компанії. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Таким чином в судовому засіданні встановлено факт спричинення шкоди, протиправність дій відповідача та причинний зв'язок між діями відповідача та спричиненням шкоди, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 271419,81 грн. підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків, а саме: Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди визначається в залежності від характеру та розміру страждань (душевних, психічних) з урахуванням інших обставин. Зокрема судом враховується, що шкода була фактично спричинена внаслідок протиправної поведінки третьої особи, яка знаходилась у трудових відносинах з відповідачем, вказаними діями пошкоджено майно позивача, чим спричинено йому душевні страждання, а також враховується той факт, що позивач вимушений був прикладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків. З урахуванням викладеного, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення витрат на сплату вартості проведеного експертного дослідження та витрат на оплату вартості послуг на правову допомогу, то як вбачається з квитанції № 263 від 18 листопада 2015 року, позивачем було сплачено 1500 гривень за висновок експертного дослідження № 263/15 від 18 листопада 2015 року. Також, як вбачається з акту виконаних робіт щодо надання правової допомоги, від 18 червня 2016 року та з квитанції № 549975 від 18 листопада 2016 року, [PERSON] було сплачено 4600 гривень в рахунок отриманих юридичних послуг адвоката, тому суд вважає за можливе стягнути в рахунок відшкодування судових витрат з відповідача. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 730,80 гривень. А тому в іншій частині позовних вимог позивача необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial