Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

02.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що з 2006 року проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем без реєстрації шлюбу. В 2014 році сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Невдовзі після реєстрації шлюбу фактичні шлюбні відносини між подружжям були припинені. Відповідач виїхав на постійне місце проживання до м. Києва і з цього часу проживає окремо. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, так як суперечить інтересам сторін. До травня 2016 року відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу на її утримання та утримання неповнолітньої дитини. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка до судового засідання не з'явилася, суду надала заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги, а саме: просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 3000 грн. щомісяця, а також аліменти на її утримання в сумі 1000 грн. щомісяця. Справу просить розглянути за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не з'явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, починаючи з 2006 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство, без реєстрації шлюбу. 26 грудня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції від 26.12.2014 року, актовий запис № 752. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції від 24.02.2015 року. Невдовзі після реєстрації шлюбу фактичні шлюбні відносини між подружжям були припинені. Відповідач виїхав на постійне місце проживання до м. Києва і з цього часу проживає окремо. Постійного місця роботи не має. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, так як суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. До травня 2016 року відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи те, що відповідач визнає вимоги в повному обсязі і згоден виплачувати аліменти як на утримання дитини, так і на утримання дружини, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме, з відповідача можливо стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи стягувати з дня подання позову до суду - 02.09.2016р. і до досягнення дитиною повноліття - [INFO], а також аліменти на утримання дружини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи стягувати з дня подання позову до суду - 02.09.2016р. і до досягнення дитиною трирічного віку - [INFO] На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., а також з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Outcome: approved