overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

03.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 10000 доларів США, що еквівалентно 268581 грн. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору позики, в частині дотримання ним строку повернення суми позики. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 29.08.2013 року позивач надав відповідачу позику в сумі 10000 доларів США, яку останній зобов'язався повернути в строк до 29.08.2014 року. На підтвердження отримання позики та визначення строку її повернення відповідач видав позивачеві відповідну розписку, яку приєднано до матеріалів справи. В силу положень частини другої статті 1047 ЦК України (далі - Кодекс) розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей є підтвердженням укладення договору позики. Наявність оригіналу розписки в кредитора є підтвердженням неповернення позичальником суми позики. Згідно статті 526 Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору позики не виконав, і у встановлений ним строк суму позики позивачеві не повернув, що є підставою для її стягнення. За офіційним курсом НБУ, станом на день звернення позивача до суду з цим позовом, 100 доларів США коштували 2685 грн 81 коп. Отже, з відповідача підлягає стягненню еквівалент суми боргу в розмірі 268581 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

03.03.2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом .В судовому засіданні вона пояснила , що з відповідачем перебувала у шлюбі з 2000 року. Рішенням Марківського районного суду Луганської області шлюб був розірваний у 2008 році. В 2010 році шлюбні відносини були поновленні і вони повторно зареєстрували шлюб . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] ,та сина [PERSON], [INFO] , які проживають з нею . Після укладення повторного шлюбу сімейні відносини з відповідачем не склалися , що привело до фактичного припинення шлюбних відносин з жовтня 2014 року. На даний час вона має намір створити нову сім'ю, тому вважає, що сім'я розпалась і її збереження неможливе,в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити вимоги позивача . Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливе. Судом встановлено , що сторони перебували у шлюбі з 2000 року по 2008 рік . 28 квітня 2010 року сторони уклали повторно шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Просянської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] ,та сина [PERSON], [INFO] . Шлюбні відносини сторін припинені з жовтня 2014 року і не відновлювались. Позивач має намір створити нову сім'ю ,що свідчить про неможливість збереження сімейних відносин з відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник відповідача позов визнав повністю і це не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

03.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.12.2012 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 916, між нею та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено на початку 2013 року, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просила присвоїти їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 22.12.2012 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №916, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження серії [NUMBER], записаний [PERSON] На даний час [PERSON] проживає з матір'ю - [PERSON] Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено на початку 2013 року, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

03.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають з серпня 2014 року, збереження шлюбу неможливо, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання сина, який залишається проживати з позивачкою. Сторони у судове засідання не з'явилися, позивач надала суду заяву про слухання справи за її відсутністю, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, а позивач, сповіщений належним чином, не з'явився до суду без поважної причини. Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 18 жовтня 2005року Баннівською сільською радою Болградського району Одеської області (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 18.10.2005року, актовий запис №6, а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] народження (свідоцтво про народження [NUMBER], від 22.11.2005р., актовий запис №14), який проживає з матір'ю, про наявність спору між сторонами про місце проживання дитини суду невідомо. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, дійсні причини розірвання шлюбу, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, оскільки вони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, відповідач не заперечує проти задоволення позову, спору між сторонами про місце проживання дочки і її утримання немає - дитина залишається проживати з позивачкою. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання їх права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу, що не суперечить вимогам законодавства України. Сімейним кодексом України, зокрема, його ст.ст.110 і 112 передбачена можливість розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і розірвати цей шлюб, що не суперечить вимогам ст.ст.104,105,110,112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

03.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 20.09.1996 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб в Орлинівській сільській раді Балаклавського району м.Севастополь, актовий запис № 14. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO].народження, [PERSON], [INFO].народження, які знаходяться на її утриманні. З серпня 2014 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини у зв'язку із тим, що між ними постійні сварки та скандали, відповідач застосовує до неї фізичну силу,вона вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просила розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] до в судового засідання на з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. (а.с.12). Відповідач [PERSON] до в судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи.(а.с.13). Суд постановлює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON]. та [PERSON] перебувають в шлюбі з 20 вересня 1996 року. Шлюб зареєстрований в Орлинівською сільською радою Балаклавського району м.Севастополь, актовий запис № 14.(а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO].народження, та [PERSON], [INFO].народження.(а.с.3, 4) Судом встановлено, що з серпня 2014 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини у зв'язку із тим, що між ними постійні сварки та скандали, відповідач застосовує до позивачки фізичну силу, примирення між сторонами неможливо, шлюб суперечить інтересам позивачки. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей шлюб суперечить інтересам позивачки, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

03.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем розірвали шлюб 07.06.2013 року, від подружнього життя у них народилися діти, які знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивачки, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] - є синами відповідача - [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження. 07.06.2013 року подружжя розірвало шлюб. Відповідач з родиною не мешкає, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

03.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей: Вадима, [INFO] та Олега, [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в звязку з чим просила стягнути аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та наполягала на їх задоволенні. Пояснила суду, що на даний час перебуває в декретній відпустці та отримує допомогу на третю дитину в розмірі 849 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленомсу законом порядку. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки діти проживають у відповідача з моменту їх розлучення, а майновий стан не дозволяє сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. З копій свідоцтва про народження дітей (а.с. 3, 4) вбачається, що сторони від шлюбу мають дітей: Вадима, [INFO] та Олега, [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представником відповідача не надано до суду беззаперечних доказів щодо неможливості сплати аліментів відповідачем відповідно до його майнового стану та доказів щодо зміни місця проживання дітей, оскільки такий спір відсутній та діти проживають разом з позивачкою. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на двох дітей щомісяця. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного до її віку. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

03.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі до 18.11.2014 року. Від шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей - синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні. На утримання дітей відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку і до повноліття дітей, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для кожної дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судовому засідання підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, так як син [PERSON] проживає з ним, він його утримує, тобто вони поділили дітей. Вислухавши думку сторін, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтвпро народжень [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.2-3/. Згідно копії домової книги будинку № 8 по вул.. Економічній у м. Краматорську [PERSON] зареєстрований та проживає разом із сином [PERSON], [INFO], про що не заперечують сторони. Згідно копії домової книги будинку [ADDRESS] [PERSON] зареєстрована та проживає разом із сином [PERSON], [INFO], про що не заперечують сторони. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

03.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% всіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його почастку надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу, який зареєстровано 08.08.2009 року сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний та може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

03.03.2015 року позивач поштою звернувся з позовом до відповідача про дострокове розірвання договору та стягнення коштів за договором банківського вкладу в розмірі 12800 доларів США, мотивуючи позовні вимоги тим, що між сторонами 03.10.2014 року було укладено договір про внесення вкладу на депозитний рахунок №851100/2014, однак на вимогу позивача від 17.10.2014 року йому було відмовлено в достроковому поверненні грошових коштів, посилаючись на відсутність готівкових коштів у відповідача. Позивач 16.05.2015 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.29). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву від 21.10.2015 року про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03.10.2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу «НВУ «Девяти місячний» №851100/2014 про розміщення вкладником в банку строкового вкладу на суму 12800 доларів США грн. Договір було укладено на строк до 03.04.2016 року, із сплатою позивачу відсотків в розмірі 12,35 % річних (а.с.6-8). 17.10.2014 року позивач подав до відповідача письмову вимогу про дострокове розірвання договору банківського вкладу та повернення вкладу і відсотків, яку відповідач залишив без задоволення (а.с.9). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. На підставі досліджених доказів та аналізу вказаних правових норм - суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню, оскільки банк на вимогу вкладника від 17.10.2014 року повинен був повернути йому вклад. Станом на 01.12.2015 року офіційний курс гривні до долара США становив 23,9481 грн, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3065 грн 35 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

03.03.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим через несумісність характерів, у зв'язку із чим постійно виникали сварки та скандали. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 06.12.1985 року Заводським відділом ЗАГС, за актовим записом № 574 (а.с. 7). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Так, в своїй заяві позивач зазначає про несумісність характерів між ним та відповідачем й подальше спільне життя є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам, що і не заперечує сама відповідач своєю заявою про визнання позову. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved