Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

04.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в звязку з продовженням навчання, у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову і до 01.10.2018 року (на час встановлення інвалідності). Позовні вимоги [PERSON] були обґрунтовані тим, що відповідач є її батьком, шлюб між ним та її матірю розірвано 03.04.1997 року. За рішенням суду відповідач сплачував аліменти на її утримання, 30.06.2016 року виплата аліментів припинилася у звязку із закінченням нею навчання (одержання ступеня бакалавра). 01.09.2016 року вона вступила до НТУУ КПІ ім. Сікорського, термін навчання з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року. Зазначала, що не одружена; не працює, оскільки навчається на денній формі; має 3 групу інвалідності; потребує постійного лікування. В звязку з вищевказаними обставинами потребує матеріальної підтримки, яку відповідач може надавати, оскільки є здоровим, працездатним, отримує заробітну плату, має власну двокімнатну квартиру, інших утриманців не має, проте добровільно надавати таку допомогу відмовляється. Тому просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на її утримання, оскільки вона продовжує навчання та враховуючи незадовільний стан її здоровя, в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову і до 01.10.2018 року (на час встановлення інвалідності). Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання на період її навчання у Національному технічному університеті України Київський політехнічний інститут у розмірі 1/8 частина із всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 04.10.2016 року і до 28.02.2016 року. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання. В задоволенні позову в іншій частині було відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що [PERSON] вважає оскаржуване судове рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову виходив з того, що відповідач на даний час є безробітним, страждає соматичним захворюванням, має значну заборгованість з оплати комунальних послуг та сплачує заборгованість за кредитом. Проте, ці обставини документально підтверджені не були, тому не могли братися судом до уваги. Також [PERSON] звертає увагу на те, що судом безпідставно було скорочено термін стягнення аліментів не враховано те, що інвалідність їй встановлена до 30.09.2018 року (інвалідність з дитинства). Зазначає, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема станом здоровя (встановлення інвалідності). Проте, відповідач у додаткових витратах участі не приймає. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача [PERSON], позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія I-ЕЛ № 278784 (а.с.4). Шлюб між матірю позивачки та відповідачем було розірвано 03.04.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія I-ЕЛ №036231 (а.с.5). [PERSON] навчається на денному відділення за державним замовленням у Національному технічному університеті України Київський політехнічний інститут і закінчує навчання 28.02.2018 року (а.с.8). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу Суд першої інстанції встановив, що відповідач на даний час є безробітним, страждає соматичним захворюванням, має значну заборгованість з оплати послуг з електропостачання його помешкання (9245 грн.) та до травня 2017 року сплачує щомісячно заборгованість за кредитним договором, тіло якого становить 5950 грн., а тому частково задовольнив позовні вимоги та визначив аліменти у розмірі 1/8 частини від доходу (заробітку) відповідача, оскільки він має можливість сплачувати аліменти позивачу у вказаному розмірі. З таким висновком суду першої інстанції повністю не може погодитися колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на таке. Відповідно до частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Проте, зазначена норма матеріального закону не в повній мірі дотримана судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання та потребує допомоги внаслідок допущеної неповноти зясування обставин, які мають істотне значення для справи. Відповідач є працездатним, але з 01.10.2015 року не працює, що підтверджується записами у його трудовій книжці (а.с.25); він не має постійної роботи, але має періодичний підробіток, що він визнавав під час судового розгляду справи. По справі встановлено, що [PERSON] не має на своєму утриманні інших осіб, крім дочки [PERSON] З 2013 року [PERSON] проходить періодично стаціонарне лікування, оскільки страждає на хронічну екзему (а.с.61) Згідно з рішенням Куликівського районного суду від 03.10.1995 року [PERSON] був зобовязаний виплачувати на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника; станом на 18.08.2016 року заборгованість з виплати вказаних аліментів становила 7062,36 грн. (а.с.6) Згідно з рішенням Куликівського районного суду від 22.08.2013 року [PERSON] був зобовязаний виплачувати на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти на період її навчання, у розмірі 100 грн. щомісячно до закінчення навчання 30.06.2016 року; станом на 18.08.2016 року заборгованість з виплати вказаних аліментів становила 2130,00 грн. (а.с.6). Отже, доводи [PERSON] про неналежне виконання її батьком [PERSON] своїх батьківських обовязків по її утриманню, підтверджені відповідними доказами. По справі встановлено, що станом на 01.11.2016 року [PERSON] мав заборгованість перед ПАТ «Облтеплокомуненерго» в розмірі 9245,92 грн. (а.с.31). Згідно акту опису й арешту майна від 25 лютого 2016 року, державним виконавцем при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON], ПАТ «Облтеплокомуненерго», держави боргу в розмірі 26419,20 грн. було описано і накладено арешт на двокімнатну квартиру в смт Куликівка. Згідно кредитного договору, укладеного 31.05.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], останній отримав на поточні потреби кредит у розмірі 5950 грн. на строк 12 місяців (а.с.26). Стягнувши з [PERSON] аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), суд першої інстанції визнав спроможність відповідача сплачувати такі аліменти; відповідач зазначене рішення суду не оскаржив. Тому пояснення відповідача в засіданні апеляційного суду щодо його неспроможності сплачувати аліменти на період навчання дочки [PERSON] не можуть бути підставою для відхилення апеляційної скарги [PERSON] Згідно з частиною другою статті 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно з довідкою з місця роботи [PERSON], яка є матірю позивача [PERSON], [PERSON] отримала за останні шість місяців 29308,97 грн., тобто розмір її середньомісячного доходу складає 4884,83 грн. З довідки МСЕК від 29.09.2016 року №046211 вбачається, що [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01.10.2018 року (а.с.7). [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН Деснянської у м. Чернігові ради та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 3 групи, щомісячний розмір якої у період з січня 2016 року по квітень 2016 року становив 1074 грн., з травня 2016 року по листопад 2016 року 1130 грн.. а з грудня 2016 року 1247 грн. (а.с.52). За місцем навчання [PERSON] отримує стипендію в розмірі 899,25 грн. (а.с.53). На період навчання позивач зареєстрована та проживає в м. Києві в гуртожитку (а.с.60-зворот); плата за проживання в гуртожитку складає 580 грн. на місяць. Внаслідок вродженої вади серця [PERSON] має інвалідність 3 групи та потребує регулярного лікування у вигляді обовязкових курсів стаціонарного лікування двічі на рік, проведення регулярних контрольних обстежень, які проводяться на платній основі, а в період між госпіталізаціями вона потребує вживання препаратів для стабілізації роботи серця; має супутнє захворювання виразка шлунка, внаслідок чого потребує додаткових витрат на забезпечення особливого раціону харчування, що підтверджується відповідною медичною документацією (а.с.54-59). Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено розмір стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, без належного зясування істотних обставин справи, зокрема, щодо стану здоровя позивача, яка має інвалідність, потребує систематичного стаціонарного та домашнього медикаментозного лікування, а також періодичного контрольного діагностування. Крім того, суд визначив розмір аліментів у 1/8 частині заробітку (доходу), в той час як відповідач не має постійного, стабільного доходу, а його заробітки мають нерегулярний, мінливий характер. Враховуючи наведені вище обставини, вимоги [PERSON] про визначення розміру аліментів на період її навчання можуть бути задоволені лише частково, в сумі 700 грн. щомісяця, починаючи з 04.10.2016 року і до закінчення її навчання 28.02.2018 року. За розгляд справи в апеляційній інстанції належить стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 424 грн. 42 коп., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial