Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

04.11.2014 року [PERSON], через свого представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору. В обґрунтування позову зазначив, що 18.12.2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № HATOGA00000027, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в іноземній валюті у дол. США у розмірі 15623,79 доларів США на ремонт будинку та у розмірі 1897,20 доларів США на сплату страхових платежів. Протягом четвертого кварталу 2008 року відбулась істотна зміна обставин, якими він керувався укладаючи кредитний договір, а саме значне зростання курсу долара США по відношенню до гривні України. Аналогічна істотна зміна обставин відбулась протягом першого-третього кварталу 2014 року. Крім того, на час укладення спірного договору він був працевлаштований за безстроковим трудовим договором та мав стабільну заробітну плату. На сьогоднішній день він не має постійного місця роботи, доходи носять мінливий характер та не є постійними. Зазначені істотні зміни обставини є підставою для розірвання кредитного договору. В добровільному порядку відповідач вносити зміни в спірний кредитний договір не бажає, у зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду. В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав з наведених у ній підстав. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Крім того зазначив, що відповідачем при укладенні спірного кредитного договору не було роз'яснено [PERSON] про валютні ризики, пов'язані з наданням кредиту в іноземній валюті, а також не надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. За таких обставин, судом ухвалено провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечували позивач та його представник. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 18.12.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір № HATOGA00000027, відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 15623,79 доларів США на ремонт будинку та у розмірі 1897,20 доларів США на сплату страхових платежів, з кінцевим терміном повернення 15.12.2017 року та зі сплатою процентів у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. Суд не може погодитись з доводами представника позивача, стосовно того, що [PERSON] не було роз'яснено про валютні ризики, пов'язані з наданням кредиту в іноземній валюті та не надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, з огляду на наступне. Укладений кредитний договір є двостороннім правочином. Він укладений на загальних умовах, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що відповідає ч.ч. 1- 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи спірний кредитний договір, позивач своїм підписом засвідчив факт та згоду з його умовами, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором і погодився з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови договору, та що всі умови йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Договір був підписаний обома сторонами, тобто за правилом ч. 1 ст. 638 ЦК України є укладеними, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд вважає за доцільне зазначити, що в п. 2.2.5 спірного кредитного договору міститься посилання на курс Міжбанківського валютного ринку України при визначенні банком валютного курсу на день операції. Крім того, відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір № HATOGA00000027 від 18 грудня 2007 року в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. При цьому позивачем [PERSON] не доведено, що сторони при укладенні вказаного кредитного договору були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане. Крім того, позичальник [PERSON] при належній завбачливості та виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, міг самостійно передбачити в момент укладення кредитного договору в іноземній валюті можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті, щоб уникнути відповідної залежності від курсових коливань. Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Згідно ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Судом також не визнається істотною зміною обставин той факт, що позивач на сьогоднішній день втратив роботу, оскільки при укладенні спірного кредитного договору він мав можливість і повинен був це передбачити. Крім того, позивач не позбавлений можливості влаштуватися на іншу роботу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed