Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

03 грудня 2019 року перший заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації (далі - УСЗН) з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів за призначеною житловою субсидією. Свій позов обґрунтував тим, що 27 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] за заявою про призначення житлової субсидії. До заяви долучив декларацію про доходи і витрати. Рішенням від 27 червня 2016 року [PERSON] призначена субсидія. В ході проведення перевірки достовірності та повноти наданої інформації про доходи та майновий стан відповідача встановлено, що він 19 травня 2015 року придбав автомобіль «Opel Astra», вартість якого становить 115912 гривень. Однак, відомості про придбання автомобіля [PERSON] при заповненні декларації не вказав, що у свою чергу вплинуло на призначення житлової субсидії та призвело до її зайвої виплати за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року та з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2018 року за рахунок коштів бюджету на загальну суму 19862 гривень 17 копійок. Вказану суму коштів, зважаючи на положення ст.1212 ЦК України, прокурор в інтересах позивача просив стягнути з відповідача на користь державного бюджету, а разом з тим і сплачений судовий збір в розмірі 1921 гривень. В судовому засіданні прокурор та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечуючи фактичних обставин справи просив його задовольнити, а в той же час клопотав про розстрочення стягнення з нього вказаної заборгованості, оскільки в даний час перебуває у надважкому матеріальному становищі, є інвалідом ІІІ групи, не працює. Прокурор та\~представник позивача\~не заперечували\~щодо можливості\~розстрочення рішенням\~стягнення з\~відповідача надмірно виплачених йому коштів за призначеними субсидіями. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з заявою про призначення йому житлової субсидії. До заяви долучив декларацію, в якій зазначив про свої доходи і витрати. Дослідженням змісту даної декларації встановлено відсутність будь-яких записів у розділі ІІІ «Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням для призначення субсидії». Рішенням від 27 червня 2016 року [PERSON] призначена субсидія. Наданими до суду позивачем копіями розрахунків субсидії на житлово-комунальні послуги до особової справи № 9423 та довідок стверджується про отримання відповідачем субсидій за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року та з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2018 року за рахунок коштів бюджету. За результатами перевірки задекларованої відповідачем інформації було встановлено факт реєстрації 19 травня 2015 року на його ім`я автомобіля «Opel Astra», з об`ємом двигуна 1248 куб. см. Повідомленням територіального сервісного центру 0744 МВС у Волинській області № 31/3/4-628 від 24 травня 2019 року встановлено, що вартість даного автомобіля на момент його придбання була в розмірі 115912 гривень. Отже, не зазначення відповідачем відомостей у розділі ІІІ Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, призвело до порушення вимог Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року, № 848 (далі - Порядок № 848). Так, у відповідності до пункту 5 Порядку № 848, житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги (одноразово) з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50000 гривень. Відповідно до пункту 13 Порядку № 848, для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. У відповідності до п. 20 Порядку № 848, надання раніше призначеної субсидії припиняється: якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи (не зазначив один із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. У разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про п примусове стягнення вирішується у судовому порядку. Відповідно до пункту 1 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України № 39/283/90/5 від 29 грудня 1997 року, повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках: виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів. Крім цього, у пункті 2 вищевказаного Порядку вказано, що терміни повернення надміру виплачених коштів встановлюються органом соціального захисту населення в кожному конкретному випадку з урахуванням матеріального стану отримувача субсидії, але не менше місяця з дня отримання повідомлення. 18 червня 2019 року УСЗН було складено акт про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій № 30, яким було встановлено факт неповідомлення відповідачем про витрати на придбання майна, товарів на суму, що перевищує 50 тисяч гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, передбачених Положенням про порядок призначення житлових субсидій, шляхом подання відповідних документів. У відповідності до наданого позивачем розрахунку, розмір надміру виплаченої субсидії відповідачу [PERSON] становить 19862 гривень 17 копійок. Наданим позивачем повідомленням № 1315/7/2-19 від 10 липня 2019 року було повідомлено [PERSON] про необхідність сплати надмірно виплачених субсидій в сумі 19862 гривень 17 копійок у зв`язку із недекларуванням ним факту придбання вищевказаного автомобіля. Станом на даний час відповідач у добровільному порядку вказану суму не сплатив. У відповідності до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігала його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Одночасно, згідно ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, не може бути витребувано у особи, як безпідставно набуте майно, грошові кошти, сплачені їй у якості встановленої законодавством грошової допомоги, якщо їх виплачено добровільно, відсутні рахункові помилки та недобросовісність з боку набувача. У судовому засіданні встановлено, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки не виконав обов`язки, покладені на нього, щодо інформування державних органів про набуття ним майна, які впливають на виплату коштів допомоги, а отже, в силу ст.1212 ЦК України, одержані ним кошти мають бути повернуті, як такі, що виплачені йому без належної правової підстави. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. На підставі ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Згідно ч.5 цієї ж статті, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, відповідач у даний момент переживає важке матеріальне становище, фактично перебуває на повному утриманні своєї дружини, оскільки сам не працює, постійно лікується, у зв`язку з отриманими ушкодженнями здоров`я йому медико-соціальною комісією визначено ІІІ групу інвалідності. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив документально. Позов визнав повністю, однак зазначив про неможливість виконання рішення в частині стягнення з нього одночасно 19862\~гривень 17\~копійок заборгованості, у зв`язку з чим заявив про розстрочення йому вказаного платежу. Оскільки сторони в судовому засіданні визнали необхідність такого розстрочення, що не завдасть шкоди будь-яким інтересам, натомість буде сприяти завданням цивільного судочинства, а разом з тим і реальності виконання судового рішення, суд прийшов до висновку про раціональність та необхідність задоволення вказаного клопотання відповідача. В той же час відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь прокуратури Волинської області судовий збір у розмірі 1921 грн., що був сплачений при подачі позову до суду і підтверджений документально.

Outcome: approved