Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

04 березня 2020 року (згідно штампу) позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у розмірі 134353,23 гривень та судові витрати згідно квитанції, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує умов кредитного договору. Судом 06.07.2020 було постановлено заочне рішення, яке в подальшому було скасовано 17.12.2020 та призначено до розгляду в загальному порядку. У судове засідання від позивача надано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. \~ \~ \~ \~У судове засідання від представника [PERSON] , адвоката Загальця О.М. надійшла заява про розгляд справи без їх з позивачем участі. Також надано відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнають та просять відмовити у їх задоволенні та застосувати строки позовної давності, як до заборгованості за кредитом так і за відсотками. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, згідно заяви № б/н від 17.11.2005 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за пере виплати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 0% від суми. Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленою Банком часткою к разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором. У зв`язку з цим, відповідач згідно розрахунку позивача станом на 31.12.2019 року має заборгованість 320145,07 грн., яка складається з наступного: 3999,30 грн. заборгованість за кредитом; 311550,83 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4594,94 грн. заборгованість за пенею; 0,00 грн. заборгованість за комісією. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» виконав свої зобов`язання перед позичальником і оскільки, відповідач в добровільному порядку борг не повертає, то позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка становить 134353,23 грн., яка складається з наступного: 3999,30 грн. заборгованість за кредитом; 130353,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 17.11.2005 року по 30.12.2018 року. Дослідивши матеріали справи встановлено, що 17.11.2005 року [PERSON] було укладено з позивачем договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви № 4627.0817.0205.1058 про відкриття рахунку і надання кредитної картки на наступних умовах: тип карти: Master Card № [NUMBER] , валюта - гривня, сума кредитного ліміту - 2 000,00 грн., базова процентна ставка - 3% в місяць із розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту дорівнює строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Своїм підписом у тексті наведеної заяви [PERSON] підтвердив, що він ознайомився і згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Надав свою згоду, що така заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір банківських послуг. Також у заяві наявна відмітка, що 17.11.2005 року [PERSON] отримав кредитну картку та ПІН-код, а у розділі «Відмітки банку» містяться підписи спеціалістів банку та указано номер виданої картки № [NUMBER] . До позову АТ КБ «ПриватБанк» додано Умови та правила надання банківських послуг, які відповідачем не підписані. З довідки АТ КБ «ПриватБанк», скерованої до суду вбачається, що [PERSON] були надані кредитні картки: № [NUMBER] терміном дії до вересня 2015 року, № [NUMBER] - з терміном дії до грудня 2017 року, № [NUMBER] терміном дії до травня 2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За приписами ст. 634 ЦК України Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилюється як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] має заборгованість за тілом кредиту та до банку із заявою про закриття карткового рахунку не звертався. З наданої банком виписки по основній та додатково перевипущених картках на ім`я [PERSON] вбачається, що останнім проводилось зняття готівкових коштів та часткове погашення кредитної заборгованості, що свідчить про підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. Розрахунком заборгованості, наданим АТ КБ «ПриватБанк», підтверджується несвоєчасне погашення кредиту відповідачем і наявність заборгованості за тілом кредиту, яка за розрахунком банку становить 3999,30 грн. Ураховуючи доведеність факту існування між сторонами грошового зобов`язання, яке має виконуватись належним чином обома сторонами, [PERSON] повинен сплатити позивачу заборгованість за тілом кредиту у сумі 3999, 30 грн. Вирішуючи питання про правомірність заявленої вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками і неустойкою (штрафом, пенею), суд ураховує наступне. Як вбачається з наданих розрахунків, позивач без згоди [PERSON] встановив значні відсотки за користування кредитом та постійно змінював їх в сторону збільшення: спочатку 36,0%, потім 43,2%, 72% з оглядом на змінені в одноособовому порядку відсотки за користування кредитом позивач зробив свої розрахунки на значну суму заборгованості. Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України та викладена в постанові у справі №6-1374 цс від 11 жовтня 2017 року. Зміна кредитного договору щодо зміни процентної ставки має здійснюватися у письмовій формі шляхом надіслання зацікавленою особою відповідної пропозиції (оферти) у письмовій формі, а зміни набирають чинності з моменту акцепту пропозиції позичальником, що також має бути здійснена у письмовій формі. Позивач ніякої пропозиції відповідачу не надсилав і суду не надав доказів надсилання йому таких пропозицій. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання. За такого правового висновку заборгованість по відсоткам за користування кредитом має стягуватись по строк дії укладеного кредитного договору. Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до ст.ст.257, 261 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності становить три роки. Його перебіг починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Відповідно до ч. 1 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Здійснені відповідачем розрахунки, з 17.11.2005 року по 30.12.2018 року, з оглядом на встановлений законом трирічний термін звернення до суду, закінчився строк позовної давності для вимог розрахованих позивачем. Крім того, згідно п.2.1.1.5.2, п.2.1.1.6.2, п.2.1.1.10.5, п.2.1.1.11.1 наданих позивачем до позовної заяви «Умов та правил надання банківських послуг» затверджених наказом позивача від 06.03.2010 р. №СП-2010-256, з якими позивач не знайомив відповідача при видачі кредиту, наданий йому кредит є споживчим. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. \~ \~ \~ \~Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума боргу за кредитом, крім 130353 (сто тридцять тисяч триста п`ятдесят три) грн. 93 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом з 17.11.2005 року по 30.12.2018 року. Оскільки, позов задовольняється частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений ними при зверненні з позовом до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так позовні вимоги задоволено на 2,97% це 3999,30х100:134353,23, а тому з відповідача слід стягнути 62,42 грн. судового збору (2102,00:100х2,97=62,42), а решту слід залишити за позивачем. 3 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2\~ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство»\~не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість на користь АТ КБ «Приватбанк». \~ \~ \~ \~

Outcome: partial