overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

03 вересня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 1983 року, який є для сторін перший. Пояснила, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з 2005 року, спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з втратою почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Позивачка позовні вимоги підтримувала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 23 березня 1983 року, який зареєстрований у Автозаводському районному відділі ЗАГС м.Кременчука актовий запис №137. Сімейно-шлюбні відносини сторін припинені з вересня 2005 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Через неприязні стосунки сторони не можуть домовитися про розірвання шлюбу у органах ДРАЦС. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

03 вересня 2014 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання трьох дітей : [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно,починаючи з дня подачі і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Сторони подали до суду заяви, в яких позивач повністю позов підтримала, відповідач позов визнав і сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмові заяви сторін і дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача, оскільки вимоги обґрунтовані і доведені. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

03 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.. [PERSON], 1970 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.09.2014р. о 23 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.09.2014р. о 23 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, роздратована, багатомовна, каже, що вона співробітник СБУ, що рятує дітей від здачі на органи. Погрожує розправою. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

03 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1982 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.09.2014р. о 13 год. 11 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.09.2014р. о 13 год. 11 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лисенко А.В. лікарні МЛ №14. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що з хворим контакт формальний. Мислення паралогічне. На питання відповідає не по суті. Виказує маячні ідеї відношення на адресу сусідів. Критика порушена. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

03 вересня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1986 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.09.2014р. о 12 год. 27 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.09.2014р. о 12 год. 27 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гапуша лікарні КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що з хворим контакт малопродуктивний. Злобний. Місця не утримується. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - наслідки недокументованої черепно-мозкової травми (2004р.) з рідкими генералізованими судомними приступами, частими постиктальними суперечними розладами свідомості. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

03 вересня 2014 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що вона [PERSON], є дочкою [PERSON], померлого [INFO]. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересовані особи до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.03.2014, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке він заповів [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 23.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 11 травня 1978 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-9). Однак у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про шлюб прізвище заявника записане як «[PERSON]». Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт того, що [PERSON] є дочкою [PERSON] підтверджується матеріалами справи та показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] З пояснень заявника вбачається, що встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, яке вона має в силу положень ст. 1241 ЦК України. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

03 вересня 2014 року ПАТ КБ «Акцент-Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 25.09.2012 року між ПАТ КБ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №А344RX93450069. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 4962,52 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 18.08.2014 року - 8275,58 грн., а саме: за кредитом - 3266,61 грн; 1,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1191,04 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2946,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 370,27 грн. - штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов визнав, просив слухати справу у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так судом встановлено, що 25.09.2012 року між ПАТ КБ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №А344RX93450069. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 4962,52 грн. В зв'язку з тим що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 18.08.2014 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 3266,61 грн; 1,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1191,04 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2946,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 370,27 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 8275,58 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

03 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 січня 1997 року, Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління, актовий запис № 31. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сім'я розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені у 2010 року, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. У зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

03 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначив, що 01 жовтня 2011 року в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського правління юстиції він уклав шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 236. Від зазначеного шлюбу вони дітей не мають. Позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 15.07.2014 року припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, спільного набутого майна не мають. В судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та просив задовольнити його позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи маються рекомендовані повідомлення. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2011 року сторони уклали шлюб в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського правління юстиції, актовий запис № 236, свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Майнового спору та спору стосовно визначення місця проживання дитини між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливе, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

03 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 19 травня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з травня 2014 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав нотаріально засвідчену згоду на розірвання шлюбу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 103. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved