Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

04 грудня 2019 року до суду звернулася з позовом [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року було відкрито спрощено позовне провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 08 лютого 2014 року перебували у шлюбі. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова 22.07.2016 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу подружжя мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги їм не надає, ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину. Позивач в своєму позові також зазначила, що відповідач має офіцйне працевлаштування, достатнє матеріальне становище для сплати аліментів. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не надавав, таким чином суд розглядає справу за його відсутності. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов в повному обсязі, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08 лютого 2014 року, рішенням Київського районного суду м.Харкова від 22.07.2016 шлюб між ними розірвано.(а.с.14-15) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 серпня 2014 року подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] , де відповідач вказаний батьком, а позивачка - матір`ю. Як вбачається з позовної заяви дитина мешкає з позивачкою, відповідачем ця обставина не спростована. Відповідно до рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.04.2016 з [PERSON] на корить [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Як визначено ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відомостей про розмір доходу відповідача [PERSON] до суду не подано, таким чином, суд, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача виходить з гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років на місяць становить: з 01 січня 2020 року - 1779 грн., з 01 липня 2020 - 1859 грн., з 01 грудня 2020 - 1921 грн. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, змінивши розмір та порядок стягнення з відповідача аліментів, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial