Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

02 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2018 року йому належить будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрована попередня власниця будинку - [PERSON] Реєстрація [PERSON] в належному позивачу будинку і має наслідком порушення його прав як власника, у зв`язку з чим [PERSON] просить визнати відповідачку особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2018 року позивачу належить будинок [ADDRESS] (а.с.8-9), в якому, як вбачається з довідок КП «Служба єдиного замовника» від 16 липня 2018 року № 2606, від 01 березня 2019 року № 640, зареєстрована [PERSON] (а.с.11). Пунктом 8 договору купівлі-продажу від 15 травня 2018 року передбачено обов`язок [PERSON] знятись з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] в строк до 15 червня 2018 року. Проте, як вбачається з довідок КП «Служба єдиного замовника» 16 липня 2018 року № 2606, від 01 березня 2019 року № 640 (а.с.11), цей обов`язок відповідачка [PERSON] не виконала. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] , яка є колишньою власницею будинку, право власності якої припинилось у зв`язку із відчуженням, не виконала обов`язку та не знялась з реєстраційного обліку в строки що передбачені договором купівлі-продажу від 15 травня 2018 року, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] . В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391 ЦК України,

Outcome: approved