Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

03 січня 2020 року [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 11 листопада 2000 року у Балаклійському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 149. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що від шлюбу вони з відповідачем мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя із відповідачем не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння. Фактично шлюбні стосунки припинено. Ухвалою від 15.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 05.02.2020. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 11 листопада 2000 року між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у Балаклійському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 149 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10) За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини припинені. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 420,40 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (840,80 х 0,5 = 420,40). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 420,40 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved