Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

04 липня 2016 року позивач звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 лютого 1994 року, її мати [PERSON] склала заповіт про те, що на випадок її смерті все майно заповідає дочці, тобто їй, [PERSON]. 14 лютого 2000 року померла її мати [PERSON], яка за життя була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» с. Хотіївка Корюківського району Чернігівської області та їй був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН №0165343. Саме на це майно після смерті матері і відкрилась спадщина, однак сертифікат було втрачено, тому у нотаріуса відсутні підстави для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно. Тому, для вирішення даного питання позивач змушена звернутись до суду та просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай) площею 4,14 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0165343, виданого Корюківською райдержадміністрацією 26 листопада 1996 року. У позовній заяві позивач просить про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. У судове засідання представник відповідача, Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень не надано. У судове засідання представник третьої особи, Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, надала заяву про слухання справи без її участі, в рішенні покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Як встановлено судом, 03 лютого 1994 року, мати позивача - [PERSON] склала заповіт про те, що на випадок її смерті все майно в чому б воно не заключалося, де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповідає дочці, тобто їй [PERSON]. 14 лютого 200 року у віці 84 років померла її мати [PERSON], про що Хотіївською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть (серія І-ЕЛ №067107) та 24.02.2000 року зроблено відповідний актовий запис за №02 в Книзі реєстрації актів про смерть. За життя її покійна мати була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та їй був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН №0165343 на земельну частку розміром 4,14 умовних кадастрових гектари, 26 листопада 1996 року зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №43. Саме на це майно після смерті матері і відкрилась спадщина. Таким чином, спадкоємцем за заповітом, являється [PERSON]. Однак, нажаль державний акт було втрачено. Причиною, неможливості одержання або відновлення зазначених документів смерть [PERSON], і як результат втрата нею цивільної правоздатності. Таким чином у нотаріуса відсутні підстави для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на нерухоме майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, а оскільки позивач сплатила при зверненні з позовом до суду на користь держави судовий збір, то ці витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved