Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

03 червня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири № 25 на вул. Варшавській, 62 у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він та треті особи є співвласниками квартири № 25 на вул. Варшавській, 62 у м. Львові. 21.09.2007 р. за згодою всіх співвласників у цій квартирі зареєструвався відповідач [PERSON] Проте він уже тривалий час не проживає у вказаній квартирі, участі в утриманні квартири не бере, комунальні послуги не оплачує. Відповідач у вказаній квартирі не проживає без поважних причин понад рік. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується долученим до матеріалів справи оголошенням про виклик в судове засідання відповідачів в газеті «Львівська пошта». Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на квартиру № 46175 від 07 серпня 1996р., квартира за адресою: м. Львів, вул. Варшавська, 62/25 належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 2095, виданої ЛКП «Варшавське 407» 27.04.2015р., у квартирі № 25 в будинку № 62 на вул. Варшавській у м. Львові, зареєстровані позивач [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] ( з 21.09.2007р.), діти [PERSON], [PERSON] Як вбачається з актів комісії ЛКП «Варшавське-407» від 26.12.2014р., 26.09.2014р., 18.07.2014р., 15.04.2014р., затверджених директором ЛКП «Варшавське-407», у квартирі № 25 в будинку № 62 на вул. Варшавській у м. Львові [PERSON], 1980р.н., зареєстрований, однак не проживає з 25.11.2013р. В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач, який є його зятем, залишив спірне жиле приміщення 25.11.2013р. добровільно. Після цього впродовж двох тижнів він забрав з квартири всі свої особисті речі, залишив ключі від квартири дружині [PERSON] З цього часу до квартири він не приходив, наміру проживати у ній не виявляв, перешкод у користуванні квартирою йому не чинилося. Поважних причин не проживання відповідача у спірному житлі судом не встановлено. Також позивач повідомив, що місце проживання чи перебування відповідача [PERSON] йому не відоме. Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] більше року не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, а відтак позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved