Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

03.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, посилаючись на те, що згідно виконавчого листа №2-624/2001 від 13.10.2001 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, відповідач допустив заборгованість по аліментах і станом на 10.07.2018 року розмір якої складає 25384,01 грн., що підтверджується довідкою Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області. Враховуючи, що саме з вини відповідача, виникла заборгованість по аліментам, позивач вважає, що має право на отримання неустойки (пені). Тому змушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2017 року по 10.07.2018 рік у розмірі 7118,06 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Так, судом встановлено, що Рішенням Фастівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2001 року задоволено позовні вимоги в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини зарплати щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2001 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно виконавчого листа виданого на підставі зазначеного рішення суду ВДВС Фастівського МРУЮ було відкрито виконавче провадження стосовно примусового виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2001 року. Як вбачається з Довідка-розрахунку заборгованості від 22.08.2018 року за № 31920106 Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області станом на 10.07.2018 року заборгованість по аліментах становить 25384,01 грн. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом наведеної норми права, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається на наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Наданий позивачкою розрахунок нарахованої пені, суд вважає є правильним. З наданого розрахунку вбачається, що неустойка (пеня) за період з 01 лютого 2017 року по 10 липня 2018 року становить 7118,06 грн. Відповідач проти позовних вимог не заперечував і з даним розрахунком погодився. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що покладений обовязок на відповідача відносно сплати аліментів за рішенням суду він належним чином не виконав, внаслідок чого з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 704,80 гривень. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved