Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

02.10.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON], просить стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера», код ЄДР 05468015, на користь [PERSON] інфляційні збитки та 3% річних за порушення грошових зобовязань в сумі 65\~491,08 (шістдесят пять тисяч чотириста девяносто одна гривня 08 копійок). Свій позов позивач мотивує тим, що 16.07.2014 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1/16.07 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (надалі Договір № 1/16.07). Згідно умов якого позивачем на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти в рахунок поворотної фінансової допомоги на загальну суму 110000 гривень. Відповідно до п. 3.1. Договору фінансова допомога надавалась строком 60 днів з дати зарахування коштів та підлягала поверненню по закінченню строку не пізніше 16.09.2014. На виконання умов укладеного Договору та на вимогу позивача відповідач лише частково виконав у строк зобов'язання по поверненню наданої фінансової допомоги перерахувавши на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 50000 гривень за платіжним дорученням № 140 під 03.11.2014. Таким чином, в порушення вимог п. 3.1. укладеного Договору відповідач не виконав обов'язку своєчасно повернути у визначений строк суму наданої фінансової допомоги в сумі 60000 гривень, а тому позивач був вимушений звернутись до суду з вимогою про стягнення цих коштів з відповідача в примусовому порядку. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015 у справі № 710/2693/14-ц (провадження № 2/710/23/2015) позов про стягнення боргу за Договором № 1/16.07 задоволено повністю. Вирішено стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 60000 грн. та судові витрати в сумі 1600 грн., а всього стягнути 61600 грн. Вказане судове рішення відповідачем добровільно виконано не було, а тому згідно виконавчого листа від 27.03.2015 №2/710/23/201.5, відповідним органом Державної виконавчої служби з метою стягнення боргу 19.06.2015 було відкрито виконавче провадження ВГІ № 47922543. 21.07.2014 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 2/22.07 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (надалі Договір № 2/22.07). Згідно умов якого позивачем на рахунок відповідача за квитанцією номер 12451 545 2 через ПАТ «Приватбанк», було перераховано на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 90000 гривень. Відповідно до п. 3.1. Договору фінансова допомога надавалась строком 60 днів з дати зарахування коштів та підлягала поверненню по закінченню строку не пізніше 20.09.2014 . Однак, умови укладеного Договору па вимогу позивача відповідач не виконав, а саме не повернув у визначений строк надану поворотну фінансову допомогу на поточний рахунок позивача. Таким чином, в порушення вимог п. 3.1. укладеного Договору відповідач не виконав обов'язку своєчасно повернути у визначений строк суму наданої фінансової допомоги в сумі 90000 гривень, а тому позивач був вимушений звернутись до суду з вимогою про стягнення цих коштів з відповідача в примусовому порядку. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015 у справі № 710/2694/14-ц (провадження № 2/710/22/2015) позов про стягнення боргу за Договором № 2/22.07 задоволено повністю. Вирішено стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] кошти в сумі 90000 грн. та судові витрати в сумі 1900 грн. (разом 91 900,00 грн). Вказане судове рішення відповідачем добровільно виконано не було, а тому згідно виконавчого листа від 27.03.2015 №2/710/22/2015, відповідним органом Державної виконавчої служби з метою стягнення боргу 19.06.2015 було відкрито виконавче провадження ВП № 47922610. Наразі у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №54794947 про стягнення з [PERSON] акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» грошових коштів на користь Позивача в розмірі 61 600,00 грн. (згідно виконавчого листа від 27.03.2015№2/710/23/2015, ВП № 47922543, відкрите 19.06.2015) та 91 900,00 грн. (згідно виконавчого листа від 27.03.2015 №2/710/22/2015, ВП № 47922610, відкрите 19.06.2015). Про те, що вказані судові рішення не виконано, свідчить й інформація з реєстру виконавчих проваджень. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Таким чином інфляційні збитки згідно ст. 625 ЦК України за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 становлять по договору №1/16.07 - 20\~894,72 грн., по договору №2/22.07 31\~172,48 грн., загальна сума інфляційних збитків 52\~067,20 грн. Сума 3% річних по договору №1/16.07 становить 5\~387,04 грн., по договору №2/22.07 8036,84 грн., разом 13\~423,88 грн. Загальна сума стягнення інфляційних збитків та 3% річних за порушення грошових зобовязань відповідача, що на думку позивача підлягає стягненню становить 65\~491,08 грн. 13.12.2018\~позивачем було\~подано заяву\~про збільшення\~позовних вимог.\~В заяві\~зазначено,\~що загальний\~розмір інфляційних\~збитків згідно\~статті 625\~ЦК України\~за порушення\~грошових зобов'язань\~Відповідача за\~період з\~01.10.2015\~по 01.09.2018\~становлять 52\~543,05\~грн.\~(п'ятдесят\~дві тисячі\~п'ятсот\~сорок три\~гривні 04\~копійок).\~При цьому\~загальний розмір\~3% річних згідно статті 625 ЦК України за порушення грошових зобов'язань Відповідача за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 становлять 13 423,88 грн. (тринадцять тисяч чотириста двадцять три гривні 88 копійок). Таким чином, загальна сума стягнення інфляційних збитків та 3% річних за порушення грошових зобов'язань відповідача, що на думку позивача підлягає стягненню становить 65 966,93 грн (шістдесят п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят шість гривень 93 копійки). Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.10.2018 було відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 19.11.2018 року. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 26.11.2018 було запропоновано позивачу надати розрахунок інфляційний втрат та відсотків річних за порушення грошових зобовязань в розрізі основного боргу та судових витрат. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 22.01.2019 було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду. Позивач у судове засідання не зявився, подав клопотання в якому просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. 16.07.2014 між сторонами [PERSON] (позикодавець) та ПАТ «Швейна фабрика «Лібовнера» (позичальник) було укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №1/16.07. (а.с.6). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015, справа № 710/2693/14-ц, позов [PERSON] до ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» про стягнення боргу за договором, було задоволено. Вирішено стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» м. Шпола, Черкаської області, вул. Пролетарська, 56, код 05468015, індивідуальний податковий № 054680123283, свідоцтво платника податку № 200053655, р/р 26000458077051 в ЧГРУ «ПриватБанк», МФО 354347, на користь [PERSON], [INFO], жителя [INFO], грошові кошти в сумі 60000 грн. та судові витрати в сумі 1600 грн., а всього стягнути 61600 грн. (а.с.7). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2015 ВП №47922543 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/710/23/2015 виданим 27.03.2015 Шполянським районним судом про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] боргу в сумі 61600,00 грн., (а.с.8). 21.07.2014 між сторонами [PERSON] (позикодавець) та ПАТ «Швейна фабрика «Лібовнера» (позичальник) було укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №2/22.07. (а.с.9). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015, справа № 710/2694/14-ц, позов [PERSON] до ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» про стягнення боргу за договором було задоволено. Вирішено стягнути з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» м. Шпола, Черкаської області, вул. Пролетарська, 56, код 05468015, індивідуальний податковий №054680123283, свідоцтво платника податку №200053655, р/р 26000458077051 в ЧГРУ «ПриватБанк», МФО 354347, на користь [PERSON], [INFO], жителя [INFO], грошові кошти в сумі 90000 грн. та судові витрати в сумі 1900 грн., а всього стягнути 91900 грн.(а.с.10). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2015 ВП № 47922610 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/710/22/2015 виданим 27.03.2015 Шполянським районним судом про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON], боргу в сумі 91900,00 грн., (а.с.11). Згідно заяви про надання інформації про хід виконавчого провадження від 03.09.2018, адресований відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, позивач у справі просив письмово надати інформацію про хід виконання виконавчого провадження, вжиті виконавчі дії та суму стягнення грошових коштів на рахунок Стягувача (заявника). (а.с.12). Згідно з роздруківки із сайту Укрпошти, відправлення №1800197175990 на дату 23.09.2018 вручено за довіреністю 05.09.2018 року. (а.с.13). Згідно інформації про виконавче провадження від 29.08.2018 № 47922543 виконавче провадження відносно боржника ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» за виконавчим листом від 27.03.2015 № 2/710/23/2015 виданим Шполянським районним судом було приєднано 27.09.2017 до зведеного виконавчого провадження (а.с.14-15). Згідно інформації про виконавче провадження від 29.08.2018 № 47922610 виконавче провадження відносно боржника ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера», за виконавчим листом від 27.03.2015 № 2/710/22/2015 виданим Шполянським районним судом було приєднано 27.09.2017 до зведеного виконавчого провадження. (а.с.16-17). В листі відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 14.11.2018 №11/439 зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень ЦДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває зведене провадження № 54794947 про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера», на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 833\~409,49 грн., до складу якого входять: виконавче провадження № 47922543 з виконання виконавчого листа Шполянського районного суду №710/2693/14-ц від 27.03.2015 про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» боргу в сумі - 61600,00 грн., виконавче провадження № 47922610 з виконання виконавчого листа Шполянського районного суду №710/2694/14-ц від 27.03.2015 про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» боргу в сумі 91900,00. Стягнення станом на 14.11.2018 за вищевказаними документами не проводились. (а.с.29). Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015, справа № 710/2693/14-ц, яке набрало законної сили 20.02.2015, встановлено, що 16.07.2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» був укладений договір №1/16.07 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, згідно якого позивачем на рахунок відповідача, згідно квитанції №623540902 від 16.07.2014 через ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 20000 грн. та №623538682 від 16.07.2014 через ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 90000 грн. було перераховано на поточний рахунок відповідача грошові кошти в рахунок поворотної фінансової допомоги на загальну суму 110000 грн. На виконання умов укладеного договору та на вимогу позивача відповідач лише частково виконав у строк зобовязання по поверненню наданої фінансової допомоги, перерахувавши на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 50000 грн. за платіжним дорученням №140 від 03.11.2014 року. Однак, в порушення вимог п. 3.1 договору відповідач не виконав обовязку своєчасно повернути у визначений строк суму наданої фінансової допомоги в сумі 60000 грн. В рішенні Шполянського районного суду, Черкаської області від 09.02.2015, справа № 710/2694/14-ц, яке набрало законної сили 20.02.2015, встановлено, що 21.07.2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» був укладений договір №2/21.07 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, згідно якого позивачем на рахунок відповідача, згідно квитанції №12451.545.2 від 22.07.2014 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано на поточний рахунок відповідача ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» грошові кошти в сумі 90000 грн. Умови укладеного договору відповідач не виконав, а саме: не повернув позивачу у визначений строк надану поворотну фінансову допомогу в сумі 90000 грн. Отже обставини справи встановлені цими рішення суду не підлягають доказуванню в даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.2. ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.ч.\~1,\~2\~ст.509\~ЦК України,\~зобов'язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов'язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобовязання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Згідно п.1\~ч.2\~ст.\~11\~ЦК України\~підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов'язків,\~зокрема,\~є: договори та інші правочини. Частина 5 даної статті передбачає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Судом встановлено, що рішеннями Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2015, справа № 710/2693/14-ц, та від 09.02.2015 справа № 710/2694/14-ц, було задоволено позови [PERSON] про стягнення боргу за договорами, та вирішено стягнути з відповідача ПАТ Шполянська Швейна фабрика «Лібовнера» на користь [PERSON], грошові кошти в сумі 90000 грн. та судові витрати в сумі 1900 грн., а всього стягнути 91900 грн. та грошові кошти в сумі 60000 грн. та судові витрати в сумі 1600 грн., а всього стягнути 61600 грн. Отже зобовязання по сплаті коштів, які підлягають стягненню за рішенням суду, в розмірі 60000,00 тисяч гривень та 90000,00 тисяч гривень виникли із договірних відносин, а в розмірі 1900 гривень та 1600 гривень є грошовими зобовязаннями, які виникли на підставі рішення суду. На виконанні у відділі примусового виконання рішень ЦДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває зведене провадження № 54794947 про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 833\~409,49 грн., до складу якого входять: і виконавче провадження № 47922543 з виконання виконавчого листа Шполянського районного суду №710/2693/14-ц від 27.03.2015 про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON] боргу в сумі - 61600,00 грн., та виконавче провадження № 47922610 з виконання виконавчого листа Шполянського районного суду №710/2694/14-ц від 27.03.2015 про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» на користь [PERSON], боргу в сумі 91900,00. Стягнення станом на 14.11.2018 року за вищевказаними документами не проводилися, що підтверджується листом відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 14.11.2018 №11/439, та інформацію про виконавче провадження від 29.08.2018 року № 47922543 та від 29.08.2018 року № 47922610 (а.с. 12,14-17). Таким чином відповідач має не виконане грошове зобов'язання перед позивачем, що підтверджується як рішеннями суду так і документами виконавчого провадження. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Такий правовий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 11.04.2018, справа № № 758/1303/15-ц. У Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2311цс16 від 22.03.2017 зроблений висновок про те, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду справа №686/21962/15-ц від 16.05.2018. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки від простроченої суми боргу за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 в розмірі 20\~538,00 грн., за невиконання відповідачем зобовязання по сплаті боргу за договором №1/16.07 та 30\~807,00 грн. за договором 2/22.07. Крім цього, позивач просить також стягнути з відповідача інфляційні збитки за невиконання відповідачем зобовязання по відшкодуванню судових витрат за рішенням суду у справі №710/2693/14-ц, в розмірі 547,68 грн. від суми в 1600,00 грн., та за рішенням суду № 710/1693/14-ц, в розмірі 650,37 грн. від суми в 1900,00 грн. Загальний розмір інфляційних збитків згідно ст. 625 ЦК України, які просить стягнути позивач за порушення грошових зобовязань відповідача за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 становлять 52\~543,05 (пятдесят дві тисячі пятсот сорок три гривні 04 копійки). Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, за період з 01.10.2015 року по 01.09.2018 за невиконання відповідачем зобовязання по сплаті боргу за договором №1/16.07 в розмірі 5247,12 грн. та в розмірі 7870,68 грн. за договором №2/22.07. А також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за не виконання відповідачем зобовязання по відшкодуванню судових витрат, в розмірі 139,93 грн. від розміру у 1600,00 грн. ( за рішенням у справі №710/2693/14-ц) та в розмірі 166,15 грн. від суми у 1900,00 грн. ( за рішенням суду у справі №710/2694/14-ц). Загальний розмір 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за порушення грошових зобовязань Відповідача за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 становить 13\~423,88 грн., (тринадцять тисяч чотириста двадцять три гривні 88 копійок). (а.с.45-48). З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов'язання з виплати сум фінансової допомоги наданої за договорами, а також не виконав рішення суду щодо стягнення заборгованої суми у розмірі 90\~000,00 грн., та 60\~000,00 грн., то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України. В даному випадку, грошові зобовязання по стягненню заборгованості у вигляді інфляційних збитків та 3% річних виникли з відносин, що повязані як з договірними відносинами в частині нарахування інфляційних збитків та 3% річних на суму боргу, що не була сплачена відповідачем за договорами №1/16.07 від 16.07.2014 в розмірі 60 000\~00 грн. та за договором №2/22.07 від 21.07.2014 в розмірі 90\~000,00 грн. Щодо стягнення заборгованості у вигляді інфляційних збитків та 3% річних, які повязані із неналежним виконанням судових рішень в частині непогашення судового збору у справі № 710/2693/14-ц в розмірі 1600,00 грн. та у справі № 710/2694/14-ц в розмірі 1900,00 грн., то суд вважає, що дія\~статті 625 ЦК України\~поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п'ята\~статті 11 ЦК України\~не дає підстав для застосування положень\~статті 625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами відносин по відшкодуванню витрат повязаних із розглядом справи в суді, зокрема судового збору, а не зобов'язальних правовідносин. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, урегульовано\~Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням судового рішення в частині стягнення судового збору, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Таким чином, суд вважає обґрунтованим наданий розрахунок збитків в частині стягнення з відповідача суми інфляційних збитків за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 щодо невиконання договірних зобовязань в розмірі 51345,00 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 в розмірі 13\~117,80 грн., та приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог про стягнення з відповідача суми інфляційних збитків за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 в частині нарахування на суму судового збору в розмірі 1198,05 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.10.2015 по 01.09.2018 в розмірі 306,08 грн. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється частково суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 192, 524, 526, 546, 547, 553, 554, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 18, 76-81, 89, 102,106,141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд-

Outcome: partial