overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначила, що 22.12.2007 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу позивач з відповідачем мають доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини не можуть існувати, оскільки не має взаємності почуттів та поваги в сім'ї. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновити її не можна. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №357, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу позивач з відповідачем мають доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що відповідач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхніх неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але обставини життя склалися таким чином, що подружжя проживає окремо. Від шлюбу мають неповнолітніх синів, на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги. Позивачка до суду не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позову. У разі неявки відповідача, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, заперечень проти позову судові не надав, тому, зі згоди позивачки, суд розглядає справу заочно без участі відповідача на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України, а на підставі ст. 197 ЦПК України - без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що сторони у справі з 05.06.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від спільного подружнього життя мають двох синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтв про їхнє народження (а.с.3-4), які мешкають з позивачкою (а.с.5). На даний час діти знаходиться на утриманні матері - [PERSON], оскільки відповідач мешкає поза м. Первомайським, вихованням дитини не займається та матеріальної допомоги не надає. Інших утриманців відповідач не має. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка просить стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача і суд вважає, що такий розмір відповідає життєвим обставинам і є достатнім. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2011 році, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Просить шлюб розірвати. В суді позивачка доводи позову підтримувала і пояснювала, що з відповідачем припинили спільне проживання 31 грудня 2015 року. 04 травня 2016 року суд надав сторонам строк для примирення. Після наданого для примирення строку позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. В наданий судом строк сторони не примирились, позивачка позов підтримує. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів паспорта позивачки, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини, акта депутата про те, що дочка проживає з позивачкою. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] В судове засідання позивач не з'явилась, надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить судове засідання проводити за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 червня 2014 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 300.(а.с. 3) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO].(а.с. 4) Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, через що виникали суперечки з різних приводів, фактично шлюбні відносини остаточно припинились у вересні 2015 року, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не пред'являлись. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 18 серпня 2007 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через непорозуміння, різні погляди на життя, ведення господарства, внаслідок чого характер взаємовідносин став негативним, у зв'язку з чим виникають постійні сварки. Матеріально відповідач сім'ю не забезпечує, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Між сторонами втрачено фізичні та духовні зв'язки, у зв'язку з чим збереження сім'ї неможливо. Просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням та довідкою про доставку смс - повідомлення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить поштове повідомлення Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 18 серпня 2007 року, який уклали та зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 111. /а.с. 5/ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Крім того, суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки. Спору про майно, що є спільною сумісною власністю, на час звернення із позовом про розірвання шлюбу, між сторонами не існує. За спільною згодою дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 30% від його доходу (заробітку) щомісячно на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В заяві вказала, що добровільно кошти на утримання дочки відповідач не надає. 18 березня 2016 року позивачка подала письмову заяву про зменшення позовних вимог просить стягувати з відповідача 1\\4 частину його заробітку (доходу). В суді позивачка позов підтримує повністю. Згідна на ухвалення заочного рішення. Відповідач, повідомлений 05 квітня 2016 року про час та місце розгляду справи, в суд не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони проживають окремо. Мають дочку [PERSON], [INFO], яка живе з позивачкою. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення дочки. Відповідач має постійне місце праці. Дані обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів свідоцтвом по шлюб, свідоцтвом про народження дочки, довідкою про місце проживання дочки. Згідно ст. 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, відповідають чинному законодавству, підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

03 березня 2016 року відповідач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області зі заявою про перегляд заочного рішення, в якій посилається на те, що 19 серпня 2015 року Хотинським районним судом Чернівецької області було розглянуто цивільну справу № 724/885/15-ц (провадження № 2/724/559/15) за позовом Кредитної спілки «Альянс Україна» до [PERSON] про стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі й винесено заочне рішення. В обґрунтування заяви посилається на те, що вказане заочне рішення було отримано нею лише 29.02.2016 року, про що свідчить дата видачі на завіреній судом копії рішення. Зазначає, що ні вона, ні члени її сімї судових повісток про призначення справи не отримували. Так, як з червня 2015 року по вересень 2015 року знаходилася за межами України, про що свідчить довідка Хотинської міської ради. Тому в даному випадку суд зобовязаний був відкласти розгляд справи,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

03 березня 2016 року головний лікар Краматорської психіатричної лікарні звернувся в суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний заклад в умовах стаціонару без її згоди . В судовому засіданні лікар-психіатр та представник Краматорської психіатричної лікарні підтримали заявлені вимоги і суду пояснили, що [PERSON] у звязку з наявністю тяжкого психічного розладу, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї. Законний представник хворої - син, просить також заяву задовольнити. Прокурор підтримав заяву головного лікаря психіатричної лікарні про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без її згоди. Вислухавши доводи учасників судового засідання, суд вважає, що заяву головного лікаря КЛПУ «Міська психіатрична лікарня» задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON], у зв'язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює виявляти реальні наміри вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для неї, потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування без її згоди . Зазначені обставини підтверджуються поясненням лікаря - психіатра, висновком комісії лікарів-психіатрів. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є всі підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

03 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Трансформаторна, 6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.03.2016 р. о 15 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є небезпечна для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.03.2016 р. о 15 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, напружена, активно висловлює маячні ідеї особливих здібностей. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

03 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, ул.Пушкіна, 47/6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.03.2016 р. о 10 год. 28 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.03.2016 р. о 10 год. 28 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДМЛ №1» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована, себе називає по імені, память знижена на поточні та минулі події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved