Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

03 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем має спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. З 2013 року сторони разом не проживають. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З огляду на наявність у позивача іншої дитини [INFO] та скрутне матеріальна становище вона змушена звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 всіх видів його прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення сином повноліття, щомісячно. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, додатково повідомила, що стан здоровя сина задовільний, а матеріального утримання з боку обох батьків він потребує в силу його природних потреб, віку та стану розвитку. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина, який проживає разом з матірю. На даний час він тимчасово не працює, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості. Стан його здоровя задовільний, інших утриманців він не має. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач та відповідач мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-БК № 171111, виданим відділом РАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві 11 квітня 2009 року (а.с.4). Згідно довідки виконкому Шишацької селищної ради Полтавської області від 22.10.2015 № 2558 [PERSON] проживає [INFO]. Разом з нею проживають син - [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні матері (а.с.6). Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Шишацької РДА від 26.10.2015 № 4088 [PERSON] перебуває на обліку і одержує допомогу при народженні дитини та допомогу одинокій матері в розмірі 860 грн. та 350,10 грн. (а.с.5). Відповідач, який проживає окремо від сина, не надає у добровільному порядку у достатній кількості кошти на його утримання, якого він потребує в силу свого віку, розвитку та стану здоровя. З пояснень відповідача встановлено, що він не має інших дітей та утриманців. Скарги на стан здоровя з його сторони не надходили. Згідно довідки Шишацького районного центру зайнятості від 07 грудня 2015 року № 1214 [PERSON] з 24 лютого 2015 року перебуває на обліку в якості безробітного. Його сукупний дохід за останні 6-ть місяців склав 3000,77 грн. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З огляду на визнання позову відповідачем, враховуючи те, що неповнолітня дитина, потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання спільної дитини, нездійснення відповідачем, який проживає окремо від сина, участі в його постійному утриманні в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved