Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

03.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] додаткові витрати на дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого має двоє дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти постійно проживають з [PERSON] та перебувають на її утриманні. [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання дітей, проте заборгованість з аліментів становить 11070 грн. Діти мали ряд захворювань, через які [PERSON] витратила 26616 грн. 92 коп. Крім того, сину необхідно провести лікування, вартість якого становить 4010 грн. Також [PERSON] на розвиток та навчання дітей витратила 11716 грн. Тому, відповідно до вимог ст. 185 СК України [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 1/2 частину вищезазначених додаткових витрат. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача понесені позивачкою витрати на навчання та лікування дітей, а також витрати, які будуть позивачкою понесені для лікування сина. Після перерви, що була оголошена 13.09.2017 року, відповідач в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку із станом здоров'я. При цьому, документів, на підтвердження такого стану здоров'я, який позбавляє можливості брати участь у судовому засіданні, відповідачем не надано. В судовому засіданні 13.09.2017 року відповідач позов не визнав та пояснив, що він надає гроші на всі додаткові витрати, про які просить позивачка, а також надає гроші безпосередньо доньці, коли вона про це просить. Тому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши позивачку та її представника, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 19.05.2001 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01.04.2015 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На утримання дітей за рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01.04.2015 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2015 року. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їй фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. В судовому засіданні встановлено, що протягом 2015-2017 років позивачкою понесено витрати на лікування дітей на загальну суму 29676 грн. 32 коп., що підтверджується наданими позивачкою копіями медичних карток дітей, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 3473 і товарними чеками на придбання ліків та оплату медичних послуг. Крім того, необхідність подальшого лікування сина сторін та вартість цього лікування підтверджена наданим позивачкою результатами обстеження та прейскурантом вартості подальшого лікування. В заперечення позовних вимог, відповідач посилався на те, що надає необхідну матеріальну допомогу, проте не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Обставин, що мають істотне значення, і можуть вплинути на розмір його участі у додаткових витратах, пов'язаних з лікуванням дітей, відповідачем не наведено та не доведено. Таким чином, витрати, понесені позивачкою на лікування дітей протягом 2015-2017 років, мають бути відшкодовані відповідачем в розмірі 50% від загальної суми, що становить 14838 грн. 16 коп. (29676,32 / 2). Так само в розмірі 50% мають бути профінансовані наперед витрати, які позивачка має понести у зв'язку з подальшим лікуванням сина, що становить 2005 грн. (4010 грн. / 2). Разом з тим, витрати в розмірі 402 грн. на потреби школи, в якій навчаються діти, не можуть бути стягнуті в якості додаткових витрат, оскільки не є такими у розумінні ст. 185 СК України, та охоплюються аліментами на утримання дітей. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат в розмірі 1000 грн. за договором з ПП «Максі Моделе» від 30.10.2014 року про надання інформаційно-консультативних послуг у сфері модельної діяльності, а також витрат в розмірі 7500 грн. за договором з ТзОВ «Навком» від 28.01.2017 року про надання консультативних послуг, суд виходить з наступного. Як випливає зі змісту ст. 185 КК України, додатковими витратами є не будь-які витрати, понесені при звичайному способі життя (хоча вони і будуть додатковими), а тільки ті витрати, що викликані особливими обставинами. В судовому засіданні позивачкою не доведено, на розвиток яких здібностей неповнолітньої [PERSON] направлено отримання консультативних послуг від ПП «Максі Моделе» та ТзОВ «Навком». Так само, не доведено, на розвиток яких здібностей даної дитини позивачкою сплачено Львівській гімназії «Євшан» 2650 грн. Вказана гімназія є комунальним закладом, а отже навчання в такій гімназії відбувається безоплатно. В довідці гімназії № 41 від 07.04.2017 року зазначено, що 2650 грн. сплачено за надання додаткових освітніх послуг. Проте, про які додаткові освітні послуги йдеться, не зазначено. Тобто, позивачкою не доведено наявність таких особливих обставин, як необхідність розвитку наявних у дитини здібностей. З наданих позивачкою договорів та довідки неможливо зробити висновок, які здібності неповнолітньої [PERSON] потребують розвитку та що саме на розвиток цих здібностей позивачкою було понесено додаткові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачкою документи хоч і підтверджують понесення нею додаткових витрат, проте не підтверджують наявність певних здібностей у дитини та необхідність вказаних витрат для розвитку саме цих здібностей. Тому участь відповідача у цих витратах не є обов'язковою, а отже у задоволенні позову в частині стягнення витрат, пов'язаних з навчанням, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial