overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

02 липня 2015 року [PERSON], звернулася до суду з заявою про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану, посилаючись на те, що в свідоцтві про шлюб, складеному 8 лютого 1953 року на [PERSON] та [PERSON] не вірно записано по батькові нареченого «Миколайович» замість «Никонович», що є перешкодою для оформлення пенсії у звязку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вказуючи на те, що органом РАЦС, їй відмовлено у внесенні відповідного виправлення, просила заяву задовольнити. В судове засідання заявниця [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представники заінтересованих осіб - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції та управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівському районі в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке. Згідно ст.234 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким проживала у [INFO], що підтверджується даними паспорта заявниці. При видачі свідоцтва про шлюб, у графі по батькові нареченого помилково зазначено «Миколайович», замість «Никонович» (а.с.6) 06 червня 2007 року [PERSON], [INFO], який проживав в [INFO], помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 7). Маючи право на отримання пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», заявниця не може реалізувати своє право, у звязку з допущеною помилкою в актовому записі про її шлюб із померлим [PERSON] (а.с. 22). 23 червня 2015 року заявниці відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб, у звязку з тим, що актовий запис про народження [PERSON] не зберігся (а.с.14,15). Юридичний факт перебування заявниці у шлюбі з покійним [PERSON] підтверджується спільним прізвищем «Дмитрук», наявністю всіх документів, які належали [PERSON], а саме свідоцтвом про смерть, посвідченням про інвалідність, довідкою про присвоєння ідентифікаційного коду, посвідченням ветерана війни, посвідченням про вручення орденів та нагород. За таких обставин, окрім судового розгляду, встановити факт неправильності запису в акті громадянського стану заявниці - неможливо. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, згідно закону. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

02 липня 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В заяві вказала, з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя 23 серпня 2010 року у них народилася донька [PERSON], яка на теперішній час проживає з нею. Відповідач працездатний, має тимчасові заробітки, але добровільно не надає допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1\\4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судове засіданні позивач не з'явився, але надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засіданні не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Але надіслав письмову заяву. Позовні вимоги визнав повністю та бажає надавати допомогу донці і проти їх задоволення не заперечує. Судом ухвалено слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2010 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області. (а.с3). Яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. (а.с.4) Відповідач працездатний, має тимчасові заробітки працює і згодний надавати матеріальну допомогу донці. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

02 липня 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В заяві вказала, з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16 листопада 2013 року. Від спільного життя 22 вересня 2000 року у них народилася донька [PERSON], яка на теперішній час проживає з нею. Відповідач працездатний, працює, але добровільно не надає допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судове засіданні позивач не з'явився, але надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засіданні не з'явився, але надіслав письмову заяву. Позовні вимоги визнав повністю та бажає надавати допомогу донці і проти їх задоволення не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2000 року, який розірвано 16 листопада 2012 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження видане відділом реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області. (а.с3). Яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.(а.с.2) Відповідач працездатний, працює і згодний надавати матеріальну допомогу донці. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

02 липня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що 05.06.2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Більше року вони проживають окремо. [PERSON] матеріальної дороги на утримання сина не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також витрати на правову допомогу в сумі 2\~000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечував. Суд, заслухавши думку адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.2004 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-КЕ №110592 від 05.06.2004 року, актовий запис №363 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №017464 від 30.01.2006 року, актовий запис №06 (а.с.5). Син повністю перебуває на утриманні позивачки [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Також з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 2\~000 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

02 липня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів. Допустити негайне виконання рішення суду. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO]. З листопада 2014 року їх подружні стосунки погіршилися, разом не проживають і відповідач матеріальної допомоги на виховання дітей з цього часу не надає. Вона тимчасово не працює. В судове засідання позивачка не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день та час судового засідання, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечує прои заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, двічі не зявився у судове засідання (15.07.2015 року, 22.07.2015 року), про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21 липня 2004 року в Новогалещинській селищній раді Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №6 (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.5,7,8). Діти проживають разом із позивачкою, яка на даний час не працює (а.с.а.с.23-24). Сторони не досягли домовленості щодо утримання спільних дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дітей. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд вважає розмір аліментів, заявлений позивачкою обґрунтованим, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів щомісячно. Враховуючи те, що позивачка відповідно до вимог Закону України Про судовий збір звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

02 липня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до\~ Дніпропетровської міської рада про визнання права на отримання ділянки, відповідно до якого вирішено позов задовольнити частково. 29 жовтня 2015 року від Апеляційного суду Дніпропетровської області на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було повернуто вищевказану цивільну справу для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не зявилися, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 гривні (двісті сорок три гривні) 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

02 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.07.2015р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора страждає тяжким психічним розладом, психомоторним збудженням, які обумовлюють її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.07.2015р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, тривожна, дії її неадекватні. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

02 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м.Марганець, вул.Старицького, 6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.07.2015р. о 11 год. 21 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора страждає тяжким психічним розладом, психомоторним збудженням, які обумовлюють її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.07.2015р. о 11 год. 21 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «Марганецька ЦРЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора в розмову вступає неохоче, відповідає роздратовано. Звучать маячні ідеї самозвинувачення, малоцінності. Вважаєю, що оточуючі критикують її дії «дивляться скоса». Вважає. що їй вже ніхто не допоможе. Критика відсутня. [PERSON] було поставлено попередній діагноз хронічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

02 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.07.2015р. о 12 год. 59 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.07.2015р. о 12 год. 59 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дехтяр, КЗ «ДКПЛ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий неспокійний, тривожний, дезорієнтований. Називає свою жінку «повією», замахується на неї. Память, інтелект грубо знижені. Задаваємі питання частково не осміслює. Дезорієнтований в календарному часі. Контакт зниений через виражені інтелектуально-мнестичні розлади. [PERSON] було поставлено попередній діагноз деменція при хворобі Альцгеймера. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

02 липня 2015 року заявниця звернулась в суд із заявою про надання дозволу на реєстрацію шлюбу неповнолітній особі, посилаючись на те що, вона має бажання зареєструвати шлюб з [PERSON], однак не може це зробити, оскільки не досягла шлюбного віку. Реєстрація шлюбу відповідає її інтересам, В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і просила суд надати їй право на шлюб та допустити негайне виконання рішення суду. Заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви. Представник служби у справах дітей [PERSON] не заперечила проти заяви. Суд, заслухавши заявницю, заінтересовану осібу: [PERSON], представника служби у справах дітей [PERSON], які не заперечували проти надання дозволу на шлюб, оскільки останній хоче одружитися з заявницею, дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Неповнолітня особа, [PERSON] має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], але не може цього зробити, оскільки не досягла шлюбного віку, окрім того, згідно матеріалів справи, виписки № 69 від 08.05.2015 р. із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON] знаходиться на «Д» обліку в Кам»янка-Бузькій ЦРЛ з приводу вагітності 14-15 тижнів. Реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявниці, крім того, батько заявниці, не заперечує проти цього. Відповідно до ч. 2 ст. 22 СК України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла чотирнадцятирічного віку, рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За таких обставин, заява підлягає задоволенню. Суд має надати заявниці право на шлюб та допустивши негайне виконання рішення.

Outcome: approved