Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

04.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи : Відділ Державної реєстраційної служби Синельниківської міської ради, Орган опіки і піклування Синельниківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона, [PERSON], є головним власником квартири розташованої за адресою: 52500, Дніпропетровська область, Синельникове, [ADDRESS]. На даний час у спірній квартирі зареєстровано 5 осіб : позивач, її сини [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], невістка [PERSON] [INFO], малолітня онука [PERSON] [INFO], що підтверджується актом виданим житлово - експлуатаційною конторою 2. З 2014 року сини, невістка та онука не проживають у зазначеній квартирі, оскільки увесь цей час вони проживали у м. Львів та були там зареєстровані, а зараз проживають у Польщі та отримали посвідку на тимчасове проживання. Відповідачі не сплачують комунальних послуг та не беруть участі в утриманні квартири цілому. Однак, для вчинення певних правочинів, щодо квартири для забезпечення власних потреб, необхідно згода проживаючих в ньому осіб. Відповідачі не проживають з позивачем та не допомагають їй вести господарство, а їх реєстрація за зазначеною адресою не дозволяє їй розпоряджатись квартирою на власний розсуд, та значно обмежує її законні права. Оскільки відповідачі у спірній квартирі не проживають більше року, не сплачують рахунки за користуванням жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню спірної та не приймають участі у спільному побуті, не є членами моєї сім'ї, вони вважаються такими, що втратили право користування даною квартирою. Враховуючи вищевикладене просить суд, визнати [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], такими, що втратили право користування квартирою № 31, в будинку 19 по вулиці Миру, м. Синельникове, Дніпропетровської області. Зобовязати відділ Державної реєстраційної служби Синельниківської міської ради Дніпропетровської області зняти [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], з реєстраційного обліку в квартирі - № 31 будинку 19 по вулиці Миру, м. Синельникове, Дніпропетровської області. До початку проведення підготовчого судового засідання позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог та можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] у підготовче судове засідання не зявились попередню надавши суду заяви, про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Треті особи: Відділ Державної реєстраційної служби Синельниківської міської ради, Орган опіки і піклування Синельниківської міської ради у підготовче судове засідання не зявились, причини не явки не повідомили, хоча про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 11.09.1995 року реєстраційний № 549, встановлено належність [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON] на праві особистої приватної власності квартири [ADDRESS] (а.с.9). З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] виданого 21.08.1995 року вбачається, що власником даної квартири є [PERSON] ( а.с. 10-11). У вказаній квартирі окрім позивача [PERSON] є зареєстрованими, але фактично не проживають з 2014 року сини позивачки: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], невістка [PERSON] [INFO], малолітня онука [PERSON] [INFO] (а.с.12). Посилання позивача, щодо застосуванню положення норм ст. ст. 64, 71, 72 ЖК Української РСР не підлягають, оскільки вони регулюють питання, що виникають у користуванні жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Згідно ст. 7 Закону України від 11. 12. 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Таким чином,\~з огляду\~на вищевикладене,\~позивач є\~власником зазначеної\~вище квартири,\~реєстрація відповідачів\~в ньому\~створює позивачу\~перешкоди у\~користуванні ним,\~відповідачі більше\~одного року\~в будинку\~не проживають, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку підлягають частковому задоволенню, виходячи з того, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється безпосередньо на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, тому дана вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв'язку із зазначеним, позивачу [PERSON], якою при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 352 грн. 40 коп., а також здійснити стягнення з відповідачів на користь позивача 352 грн. 40 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial