Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

04.05.2018 року [PERSON] який представляє інтереси [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду з позовом до Державного підприємства «Луганськвугілля» вимогами якого є стягнення заборгованості по заробітній платі, заборгованості за час затримки з виплати заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплатити та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він згідно наказу №275-к від 25.12.2000 був прийнятий на роботу до Відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства на посаду гірничого робітника очисного забою (ГРОЗ №291). 01.04.2016 згідно наказу №47-к на підставі ст. 38 КзПП України Позивач був звільнений з займаної посади. Однак, всупереч вказаних норм законодавства України, ДП «Луганськвугілля» не було проведено розрахунок з позивачем, що є грубим порушенням прав [PERSON] Згідно довідки №192 від 08.06.2015 виданої відповідачем [PERSON], остання заробітна плата була нарахована йому в жовтні 2014 року та загальна заборгованість перед позивачем складає 39 346 (тридцять дев'ять тисяч триста сорок шість) грн. Як вбачається з відповіді на інформаційний запит, зокрема з листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №02/12-8682 від 26.09.2017 «на звернення ДП «Луганськвугілля» від 04.12.2014 №174 наказом від 16.12.2014 №186 Міненерговугілля внесено відповідні зміни до статуту в частині зміни місце знаходження підприємства з міста Луганська, вулиця Лермонтова, будинок 1-в у м. Київ, Святошинський район, провулок Приладний, будинок 2-А. Слід зазначити, що вугледобувні підприємства та їх відокремлені підрозділи (шахти), що перереєструвалися на контрольовану Україною територію, через особливості гірничої промисловості фактично не здійснили переміщення та відповідно не можуть провадити господарську діяльність на контрольованій території. Фактично зазначене підприємство знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження». Відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Як вбачається з корінців про виплату заробітної плати позивачу, за останні місяці роботи коли [PERSON] нараховувалась заробітня плата (липень-вересень 2014 року) тарифна ставка [PERSON] складала 219 грн. 42 коп. в день. Відповідно до листів Міністерства праці та соціальної політики України від від 04.09.2013 р. N 9884/0/14-13/13, від 09.09.2014 N 10196/0/14-14/13 та від 20.07.2015 N 10846/0/14-15/13 кількість робочих днів у 2014 - 2016 роках складала: листопад 2014 - 20 днів; грудень 2014 - 23 дні; січень 2015 р. - 20 днів; лютий 2015 - 20 днів; березень 2015 - 21 день, квітень 2015 - 21 день, травень 2015 - 18 днів, червень 2015 - 20 днів, липень 2015 - 23 дні, серпень 2015 - 20 днів, вересень 2015 - 22 дні, жовтень 2015 - 22 дні, листопад 2015 - 21 день, грудень 2015 - 23 дні, січень 2016 - 19 днів, лютий 2016 - 21 день, березень 2016 - 22 дні, квітень 2016 - 21 день. Відтак, враховуючи дату звільнення Позивача, а саме 01.04.2016 загальна кількість робочих днів за даний період складає , всього - 357 днів. Відтак, враховуючи вищевикладене, 2/3 від тарифної ставки позивача складає 219,42 / 3 х 2= 146, 28 грн. А тому, заборгованість відповідача перед позивачем за період простою ВП «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» не з вини працівника [PERSON] в період з 1.11.2014 по 01.04.2016 (всього за період - 357 робочих днів) складає 52 221 грн. 96 коп. Розрахунок заборгованості по заробітній платі (за формулою: 2/3 від тарифної ставки х кількість робочих днів у відповідному періоді, як приклад, розрахунок за період 01.11.14 - 30.11.14 складає: 146,28*20=2925,60). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чиним законодавством. Розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати наведений нижче (за формулою: загальна сума заборгованості невиплаченої заробітної плати на період * індекс інфляції - загальна сума заборгованості невиплаченої заробітної плати на період, наприклад інфляційні втрати за період з 01.07.14 - 31.07.14 складають: 13507,00*100,4%-13507,00= 54,03). Відтак, сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати складає суму у розмірі 28 049 грн. 71 коп. (54,03+197,43+895,00+898,68+747,58+1268,15+1414,72+2573,77+5560,63+7638,28+1267,89+241,06+1598,04+1518,32+552,92+741,17+882,04=28 049, 71). Оскільки станом на день звернення з цією позовною заявою до суду (02.05.2018) відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, позивач вважає, що ДП «Луганськвугілля» повинні виплатити позивачу, який не мав заробітку не з його вини протягом тривалого часу, його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що має вираховуватися виходячи з тарифної ставки позивача, яка як вбачається з корінців про виплату заробітної плати позивачу, за останні місяці роботи коли [PERSON] нараховувалась заробітня плата (липень - вересень 2014 року) складала 219 грн. 42 коп. в день. Відповідно до листів Міністерства праці та соціальної політики України від 20.07.2015 №10846/0/14-15/13, від 05.08.2016 №11535/0/14-16/13, та роз'яснень від 19.10.2017 р. №224/0/103-17/214 кількість робочих днів у 2016 - 2018 роках складає: квітень 2016 - 21 день, травень 2016 - 19 днів, червень 2016 - 20 днів, липень 2016 - 21 день, серпень 2016 - 22 дні, вересень 2016 - 22 дні, жовтень 2016 - 20 днів, листопад 2016 - 22 дні, грудень 2016 - 22 дні, січень 2017 - 20 днів, лютий 2017 - 20 днів, березень 2017 - 22 дні, квітень 2017 - 19 днів, травень 2017 - 20 днів, червень 2017 - 20 днів, липень 2017 - 21 день, серпень 2017 - 22 дні, вересень 2017 - 21 день, жовтень 2017 - 21 день, листопад 2017 - 22 дні, грудень 2017 - 21 день, січень 2018 - 21 день, лютий 2018 - 20 днів, березень 2018 - 21 день, квітень 2018 - 20 днів, травень 2017 - 20 днів. Враховуючи дату звернення з цією позовною заявою до суду, загальна кількість робочих днів за даний період ( з 01.04.2016 по 02.05.2018) складає, всього - 521 день. Враховуючи вищевикладені обставини та нормативно-правове обґрунтування, а також те, що в період з 01.04.2016 по 02.05.2018 кількість робочих днів складає 521 день, сума середнього заробітку Позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 114 317 грн. 82 коп. (тарифна ставка - 219 грн. 42 коп. * кількість робочих днів у періоді - 521 день) (219,42*521= 114 317,82). Крім того просить стягти моральну шкоду завданої неправомірними діями ДП «Луганськвугілля» [PERSON] та судовий збір. 18.06.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва визначені правила подальшого розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін /а.с.70/. Відповідачем відзиву не надано. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власним підприємства, установи, договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст.116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно наказу №275-к від 25.12.2000 був прийнятий на роботу до Відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства на посаду гірничого робітника очисного забою (ГРОЗ №291), що підтверджується трудовою книжкою /а.с.51/. Згідно копії трудової книжки позивача, 01.04.2016 згідно наказу №47-к на підставі ст. 38 КзПП України був звільнений з займаної посади /а.с.52/. Всупереч вказаних норм законодавства України, ДП «Луганськвугілля» не було проведено розрахунок з позивачем, що є грубим порушенням прав [PERSON] Згідно довідки №192 від 08.06.2015 виданої відповідачем [PERSON], остання заробітна плата була нарахована йому в жовтні 2014 року та загальна заборгованість перед позивачем складає 39 346 (тридцять дев'ять тисяч триста сорок шість) грн. /а.с.55/. Відтак, згідно довідки №192 від 08.06.2015 загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 39 346 (тридцять дев'ять тисяч триста сорок шість) грн. В позовній заяві Позивач зазначав, що з відповіді на інформаційний запит, зокрема з листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №02/12-8682 від 26.09.2017 вбачається, що « на звернення ДП «Луганськвугілля» від 04.12.2014 №174 наказом від 16.12.2014 №186 Міненерговугілля внесено відповідні зміни до статуту в частині зміни місцезнаходження підприємства з міста Луганська, вулиця Лермонтова, будинок 1-в у м. Київ, Святошинський район, провулок Приладний, будинок 2-А…Слід зазначити, що вугледобувні підприємства та їх відокремлені підрозділи (шахти), що перереєструватися на контрольовану Україною територію, через особливості гірничої промисловості фактично не здійснили переміщення та відповідно не можуть провадити господарську діяльність на контрольованій території. Фактично зазначене підприємство знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження». Положеннями ч. 1 ст. 113 КЗпП України визначено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Оскільки фактично з жовтня 2014 року ДП «Луганськвугілля» не нарахувало заробітну плату позивачу не з вини працівника, при розрахунку заборгованості з заробітної плати в період з 01 листопада 2014 року по 01 квітня 2016 (день звільнення працівника) позивачем було взято тарифну ставку яка, як вбачається з корінців про виплату заробітної плати позивачу, за останні місяці роботи коли [PERSON] нараховувалась заробітня плата (липень - вересень 2014 року) складала 219 грн. 42 коп. в день. З листів Міністерства праці та соціальної політики України від 04.09.2013 р. N9884/0/14-13/13, від 09.09.2014 N10196/0/14-14/13 та від 20.07.2015 N10846/0/14-15/13 вбачається, що кількість робочих днів у 2014 - 2016 роках складала: листопад 2014 - 20 днів; грудень 2014 - 23 дні; січень 2015 р. - 20 днів; лютий 2015 - 20 днів; березень 2015 - 21 день, квітень 2015 - 21 день, травень 2015 - 18 днів, червень 2015 - 20 днів, липень 2015 - 23 дні, серпень 2015 - 20 днів, вересень 2015 - 22 дні, жовтень 2015 - 22 дні, листопад 2015 - 21 день, грудень 2015 - 23 дні, січень 2016 - 19 днів, лютий 2016 - 21 день, березень 2016 - 22 дні, квітень 2016 - 21 день. Отже,враховуючи дату звільнення позивача, а саме 01.04.2016 загальна кількість робочих днів за даний період складає, всього - 357 днів. Враховуючи вищевикладене,у відповідності до ч. 1 ст. 113 КЗпП України 2/3 від тарифної ставки позивача складає 219,42 / 3 х 2= 146, 28 грн. А тому, заборгованість відповідача перед позивачем за період простою ВП «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» не з вини працівника [PERSON] в період з 01.11.2014 по 01.04.2016 (всього за період - 357 робочих днів) складає 52 221 грн. 96 коп. Розрахунок заборгованості по заробітній платі (за формулою: 2/3 від тарифної ставки х кількість робочих днів у відповідному періоді, як приклад, розрахунок за період 01.11.14 - 30.11.14 складає: 146,28*20=2925,60) наведений нижче. №Період2/3 від тарифної ставкиКількість робочих днівСума нарахованої заробітної плати грн. 1.01.11.14 - 30.11.14146,28202925,60 2.01.12.14 - 31.12.14146,28233364,44 3.01.01.15 - 31.01.15146,28202925,60 4.01.02.15 - 28.02.15146,28202925,60 5.01.03.15 - 31.03.15146,28213071,88 6.01.04.15 - 30.04.15146,28213071,88 7.01.05.15 - 31.05.15146,28182633,04 8.01.06.15 - 30.06.15146,28202925,60 9.01.07.15 - 31.07.15146,28233364,44 10.01.08.15 - 31.08.15146,28202925,60 11.01.09.15 - 30.09.15146,28223218,16 12.01.10.15 - 31.10.15146,28223218,16 13.01.11.15 - 30.11.15146,28213071,88 14.01.12.15 - 31.12.15146,28233364,44 15.01.01.16 - 31.01.16146,28192779,32 16.01.02.16 - 29.02.16146,28213071,88 17.01.03.16 - 31.03.16146,28223218,16 18.01.04.16 - 01.04.16146,281146,28 Всього: 35752 221, 96 Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором (або нормативним актом роботодавця, погодженим із профспілкою), не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У положеннях ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» №2050-111 від 19.10.2000 визначено, що Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші». Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). В свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 №159, належить право на компенсацію втрати частини заробітку безпосередньо визначено порядок обрахування. Відтак, як вбачається з позовної заяви, при обрахуванні заборгованості по заробітній платі нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць використовувалася інформація згідно довідки №192 від 08.06.2015, а також інформація щодо обрахунку заборгованості по заробітній платі не з вини працівника в період з 01.11.2014 по 01.04.2016 у вищенаведеній таблиці. Так зокрема сума нарахованої Позивачу заробітної плати помісячно в період з 01.06.2014 по 01.04.2016 наводиться у таблиці. № ПеріодСума нарахованої заробітної плати за період 101.06.14- 30.06.1413507,00 201.07.14 - 31.07.1411172,00 301.08.14 - 31.08.146183,00 401.09.14 -30.09.146583,00 501.10.14 - 31.10.141901,00 601.11.14 - 30.11.142925,60 701.12.14 - 31.12.143364,44 801.01.15 - 31.01.152925,60 901.02.15 - 28.02.152925,60 1001.03.15 - 31.03.153071,88 1101.04.15 - 30.04.153071,88 1201.05.15 - 31.05.152633,04 1301.06.15 - 30.06.152925,60 1401.07.15 - 31.07.153364,44 1501.08.15 - 31.08.152925,60 1601.09.15 - 30.09.153218,16 1701.10.15 - 31.10.153218,16 1801.11.15 - 30.11.153071,88 1901.12.15 - 31.12.153364,44 2001.01.16 - 31.01.162779,32 2101.02.16 - 29.02.163071,88 2201.03.16 - 31.03.163218,16 2301.04.16 - 01.04.16146,28 Розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати наведений нижче (за формулою: загальна сума заборгованості невиплаченої заробітної плати на період * індекс інфляції - загальна сума заборгованості невиплаченої заробітної плати на період, наприклад інфляційні втрати за період з 01.07.14 - 31.07.14 складають: 13507,00*100,4%-13507,00= 54,03). № ПеріодСума загальної заборгованості з/п на період (грн.)Індекс інфляції %Сума з урахуванням Інфляції (грн.)Інфляційні втрати грн. 101.07.14 - 31.07.1413507,00100,413561,0354,03 201.08.14 - 31.08.1424679,00100,824876,44197,43 301.09.14 - 30.09.1430862,00102,931757,00895,00 401.10.14 - 31.10.1437445,00102,438343,68898,68 501.11.14 - 30.11.1439346,00101,940093,58747,58 601.12.14 - 31.12.1442271,60103,043539,751268,15 701.01.15 - 31.01.1545636,04103,147050,761414,72 801.02.15 - 28.02.1548561,64105,351135,412573,77 901.03.15 - 31.03.1551487,24110,857047,875560,63 1001.04.15 - 30.04.1554559,12114,062197,407638,28 1101.05.15 - 31.05.1557631,00102,258898,891267,89 1201.06.15 - 30.06.1560264,04100,460505,10241,06 1301.07.15 - 31.07.1563189,6499,0** 1401.08.15 - 31.08.1566554,0899,2** 1501.09.15 - 30.09.1569479,68102,371077,721598,04 1601.10.15 - 31.10.1572697,8498,7** 1701.11.15 - 30.11.1575916,00102,077434,321518,32 1801.12.15 - 31.12.1578987,88100,779540,80552,92 1901.01.16 - 31.01.1682352,32100,983093,49741,17 2001.02.16 - 29.02.1685131,6499,6** 2101.03.16 - 31.03.1688203,52101,089085,56882,04 Всього: 28 049, 71 *Сума компенсації за відповідний місяць не нараховується, оскільки індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків. Відтак, сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати складає суму у розмірі 28 049 грн. 71 коп. (54,03+197,43+895,00+898,68+747,58+1268,15+1414,72+2573,77+5560,63+7638,28+1267,89+241,06+1598,04+1518,32+552,92+741,17+882,04=28 049, 71). За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно абз. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Постанова №100 від 08.02.1995 та/або Порядок), у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до абз. 4 Постанови №100 від 08.02.1995, Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. В свою чергу, у п. 4 Порядку зазначено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Оскільки станом на день звернення з цією позовною заявою до суду (02.05.2018) відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, позивач вважає, що ДП «Луганськвугілля» повинні виплатити Позивачу, який не мав заробітку не з його вини протягом тривалого часу, його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що має вираховуватися виходячи з тарифної ставки позивача, яка як вбачається з корінців про виплату заробітної плати Позивачу, за останні місяці роботи коли [PERSON] нараховувалась заробітня плата (липень - вересень 2014 року) складала 219 грн. 42 коп. в день. Відповідно до листів Міністерства праці та соціальної політики України від 20.07.2015 №10846/0/14-15/13, від 05.08.2016 №11535/0/14-16/13, та роз'яснень від 19.10.2017 р. №224/0/103-17/214 кількість робочих днів у 2016 - 2018 роках складає: квітень 2016 - 21 день, травень 2016 - 19 днів, червень 2016 - 20 днів, липень 2016 - 21 день, серпень 2016 - 22 дні, вересень 2016 - 22 дні, жовтень 2016 - 20 днів, листопад 2016 - 22 дні, грудень 2016 - 22 дні, січень 2017 - 20 днів, лютий 2017 - 20 днів, березень 2017 - 22 дні, квітень 2017 - 19 днів, травень 2017 - 20 днів, червень 2017 - 20 днів, липень 2017 - 21 день, серпень 2017 - 22 дні, вересень 2017 - 21 день, жовтень 2017 - 21 день, листопад 2017 - 22 дні, грудень 2017 - 21 день, січень 2018 - 21 день, лютий 2018 - 20 днів, березень 2018 - 21 день, квітень 2018 - 20 днів, травень 2017 - 20 днів. Враховуючи дату звернення з цією позовною заявою до суду, загальна кількість робочих днів за даний період ( з 01.04.2016 по 02.05.2018) складає, всього - 521 день. Відтак, враховуючи вищевикладені обставини та нормативно-правове обґрунтування, а також те, що в період з 01.04.2016 по 02.05.2018 кількість робочих днів складає 521 день, сума середнього заробітку Позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 114 317 грн. 82 коп. (тарифна ставка - 219 грн. 42 коп. * кількість робочих днів у періоді - 521 день) (219,42*521= 114 317,82). Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (в тому числі і особистих немайнових прав). Згідно п. 3 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з частиною 1 статті 237-1 КЗпП України у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відшкодувати йому моральну шкоду. В рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, суд зазначив, що, спір про відшкодування звільненому працівнику моральної шкоди, завданої затримкою розрахунку при звільненні, є трудовим спором. Окрім того, суд дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Оскільки в даному випадку Відповідач при звільненні [PERSON] не провів з ним розрахунок, та не здійснив виплату заборгованості по заробітній платі, тобто фактично не розрахувався з Позивачем, то строк на звернення до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди завданої затримкою розрахунку при звільненні не є пропущеним. Отже у зв'язку із значною затримкою виплати належної Позивачу заробітної плати, останньому було завдано значної моральної шкоди з огляду на наступне. Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно додатку до вказаного Переліку \- м. Брянка, Луганської області, в якому знаходилися зареєстровані місце проживання позивача та місцезнаходження відповідача у 2014 році, входять до території, де здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 27.02.2015 №3251003042 Позивач перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] Відтак, тривала затримка з виплати відповідачем заробітної плати [PERSON] (починаючи з червня 2014 року), є порушенням ст.ст., 47, 115-117, 233 КЗпП України та ст. 12, 24, 34 Закону України «Про оплату праці» та прав позивача, оскільки невиконання відповідачем своїх обов'язків щодо своєчасного розрахунку при звільненні [PERSON] значною мірою обмежило фінансові можливості позивача в особливо скрутний для нього період. Завдана відповідачем моральна шкода, перш за все полягає у душевних стражданнях позивача, які були завдані внаслідок неправомірних дій відповідача щодо невиплати позивачу заробітної плати, оскільки її неотримання з урахуванням того, що позивач у зв'язку із проведенням антитерористичної операції був вимушений разом із своєю сім'єю залишити своє майно, рідну домівку, родичів, близьких людей, друзів, та переміститися з окупованої території України, не могло не позначитися негативно на його звичайному способі життя та вимагало додаткових зусиль та коштів для його організації. Адже дані кошти, які відповідач повинен був сплатити [PERSON], могли б значно полегшити позивачу можливість переїзду та облаштування свого життя та своєї сім'ї на новому місці. Відтак, позивач був вимушений шукати шляхи отримання додаткового фінансового заробітку для можливості нормального забезпечення проживання себе та своєї родини, що негативно вплинуло на вже і так підірване важкою роботою здоров'я та психологічний стан позивача. Тому, враховуючи неправомірні дії відповідача щодо значної затримки з виплати заборгованості по заробітній платі, а також характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, час та зусилля необхідні для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню складає 116 967 грн. 75 коп., тобто половину від загальної суми заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідно до положень ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;3) у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців;4) у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки;5) у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки;6) у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік;7) у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік;8) у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки;9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості;10) у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Отже, ціна позову складає 350 903 грн. 24 коп. (що складається з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.06.2014 по 31.10.2014 у розмірі 39 346 грн. 00 коп. + заборгованість по заробітній платі за період простою ВП «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» не з вини працівника [PERSON] в період з 01.11.2014 по 01.04.2016 у розмірі 52 221 грн. 96 коп. + компенсація за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 28 049 грн. 71 коп. + середній заробіток за затримку виплати заробітної плати у розмірі 114 317 грн. 82 коп. + моральна шкода у розмірі 116 967 грн. 75 коп.) Як вже зазначалося вище, ціна позову становить 350 903 грн. 24 коп., що складається з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.06.2014 по 31.10.2014 у розмірі 39 346 грн. 00 коп., заборгованості по заробітній платі за період простою ВП «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» не з вини працівника [PERSON] в період з 01.11.2014 по 01.04.2016 у розмірі 52 221 грн. 96 коп., компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 28 049 грн. 71 коп., середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати у розмірі 114 317 грн. 82 коп. та моральної шкоди у розмірі 116 967 грн. 75 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем підлягає сплаті судовий збір у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, загальна сума позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за період простою ВП «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» не з вини працівника [PERSON] в період з 01.11.2014 по 01.04.2016, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати складає 194 589 (сто дев'яносто чотири тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 49 коп. (52 221 грн. 96 коп. + 28 049 грн. 71 коп. + 114 317 грн. 82 коп.). Враховуючи вищевикладене, сума судового збору за вищезазначені позовні вимоги складає 1 945 грн. 49 коп. (194 589, 49 * 1%). Окрім того, позивачем також було заявлено позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди з Відповідача у розмірі 116 967 грн. 75 коп. Відповідно до п.1 ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди підлягає сплаті судовий збір у розмірі - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому, сума судового збору за вищезазначену позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди складає 1 762 грн.00 коп. (оскільки 116 967 грн. 75 коп. * 1,5 % = 1 754,51, що менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Відтак, загальна сума судового збору, що підлягає оплаті за 4 позовних вимоги складає 3 707 (три тисячі сімсот сім) грн. 49 коп. (1945 грн. 49коп. + 1762 грн. 00 коп.), що сплачена позивачем, згідно квитанції №89 від 12.06.2018. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved