Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

03 вересня 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики грошей з відповідача в розмірі 58376 грн. 80 коп. та судових витрат у сумі 840 грн. 80 коп. В обґрунтування позову зазначила, що 18 грудня 2018 року вона уклала з відповідачем договір позики грошей, згідно якого [PERSON] взяла у неї в борг 1088 грн., які згідно п.4.1 договору вона зобов`язалася повернути 22 січня 2019 року. Але відповідач жодного платежу не зробила. Згідно п.4.2 укладеного договору позики, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.1.) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 10 % в день від суми простроченої заборгованості до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Позичальник станом на 01 липня 2020 року борг не повернула. З 23 січня 2019 року до 01 липня 2020 року пройшло 526 днів. 10 % (108,80 грн.) в день за період з 23 січня 2019 року по 01 липня 2020 року (526 днів) складає: 526 х 108,80 грн. = 57288 грн. 80 коп. Всього заборгованість за тілом позики становить - 1088 грн., заборгованість за відсотками становить - 57288 грн. 80 коп. Позичальник не виконав належним чином умови договору позики, тому вона просить стягнути з неї борг в розмірі 58376 грн. 80 коп., та витрати на сплату судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надійшло. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 грудня 2018 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошей (арк.с.4) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 1088 грн., а позичальник зобов`язалася повністю повернути позику за цим договором в термін до 22 січня 2019 року. Пунктом 7.2 договору позики грошей - сторони підтвердили, що цей договір укладено ними добровільно, на них не було здійснено ніякого тиску, примусу чи насильства як морального так і фізичного. Позикодавець та Позичальник не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору. Відповідач [PERSON] написала розписку, якою вона підтвердила отримання від [PERSON] грошей у сумі 1088 грн. (арк.с.5). Відповідно до змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Однак на день звернення позивача з позовом до суду, відповідач не здійснила жодного платежу за договором позики грошей. Крім того пунктом 4.2 договору позики грошей передбачено, що за користування коштами понад строки, які встановлені в договорі (п.4.1) позичальник сплачує проценти у розмірі 10 % (десять відсотків) за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Отже заборгованість за тілом позики у сумі 1088 грн., проценти за користування позикою за період з 23 січня 2019 року по 01 липня 2020 року (нараховані позивачем відповідно до умов договору позики грошей) у сумі 57288 грн. 80 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved