Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

03 червня 2015 року до Прилуцького міськрайонного суду звернулась [PERSON] з заявою про надання їй права на шлюб посилаючись на те, що на даний момент вона ще не досягла повноліття. В жовтні 2013 року познайомилась із [PERSON], [INFO], від якого вона завагітніла, станом на 27 травня 2015 року 28 тижнів. Між заявницею та [PERSON] склалися дуже теплі і щирі стосунки, мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного та мають намір зареєструвати шлюб. Реєстрація цього шлюбу відповідає їхнім інтересам. Разом з тим, вони не можуть зареєструвати шлюб, оскільки шлюбний вік для жінок за законодавством України настає у 18 років, визнання права на укладення шлюбу для заявниці є необхідним і відповідає її інтересам. Просить суд, у відповідності до ч. 2 ст. 23 СК України, надати їй право на шлюб. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, з підстав викладених в самій заяві. При цьому пояснила, що [PERSON] є батьком її дитини та на теперішній час вони мають намір створити сім'ю, зареєструвати шлюб. Батьки на шлюб згодні, надання права на шлюб відповідає її правам та законним інтересам. Представник служби у справах дітей Прилуцької міської ради в судове засідання не з»явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в справі мається поштове повідомлення. Зацікавлені особи, заяву про надання права на шлюб підтримали, проти її задоволення не заперечували, оскільки для того щоб зареєструвати шлюб належним чином, потрібне рішення суду про надання права на шлюб. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 234 ЦПК). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Стаття 22 СК України встановлює шлюбний вік для жінки у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Однак за заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Як вбачається з копії паспорта (а.с. 4), [PERSON] народилася 16 лютого 1998 року, тобто на момент розгляду справи має повні сімнадцять років. Судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці. Навпаки, заінтересовані особи та й вона сама, переконані, що шлюб повністю відповідає її інтересам. З огляду на вищевикладене. суд вважає, що заява [PERSON] про надання права на шлюб підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved