overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

03 лютого 2016 року [PERSON] подав до суду заяву про визнання недієздатним свого брата [PERSON], [INFO]. В заяві зазначала, що його брат [PERSON] страждає стійким психічним розладом і внаслідок цього він не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та за ним потрібен постійний догляд та контроль. За таких обставин необхідно визнати його недієздатним. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити заяву про визнання особи недієздатною. Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення заявника, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] проживає разом із своїм братом [PERSON] за адресою: м. Львів, вул. Хвильового, 56/28. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом та за своїм станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку судово психіатричної експертизи № 217 від 15 квітня 2016 року [PERSON], [INFO] страждає стійким хронічним розладом психічної діяльності у формі параноїдної шизофренії, безперервно проградієнтний перебіг з вираженим дефектом в емоційно вольовій сфері та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. У відповідності до ч. 2 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

03 лютого 2016 року Апостолівським районним судом постановлено рішення по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до [PERSON], третя особа - приватне підприємство «Михайлівське» про стягнення заборгованості, але при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Позов задоволено, але при постановленні рішення 03 лютого 2016 року судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи, що позов задоволено, суд вважає, що з відповідача на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 гр.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

03 лютого 2016 року в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Б.Хмельницького,3 в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка та її представник не зявились, однак, останній подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача Золотопотіцької селищної ради село Сновидів Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 03 лютого 2016 року в с.Сновидів Бучацького району померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 20 березня 2003 року і посвідчений секретарем Сновидівської сільської ради Бучацького району, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

03 лютого 2016 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся позивач зі своєю позивною заявою в якій просив, встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №019689, який виданий 22 серпня 1996 року на підставі рішення виконкому Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області №73 від 27 травня 1996 року, відносно земельної ділянки, площею 0, 178 га., що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Дальник, вул. Горностаєва, 26 дійсно належить [PERSON], [INFO] В судове засідання позивач не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що свій позов підтримає та просить розглянути справу у його відсутність. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Дослідивши письмові докази по справі,суд вважає можливим задовольнити заяву в повному обсязі. Відповідно до ст.. 256 ч. 1п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є власником земельної ділянки, загальною прощею 0,178 га., яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Дальник, вул. Горностаєва,26, що підтверджується Державним актом про право власності на землю серії І-ОД № 019689, виданий 22 серпня 1996 року на підставі рішення виконкому Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області. В державному акті допущена помилка, а саме не вірно записано прізвище заявника. Згідно паспорта прізвище вказується як [PERSON], а у вищевказаному державному акті прізвище записано, як Делінський. В звязку з тим, що вини заявника у складені державного акту не має, вищевказаний акт не скасований та є дійсним, суд вважає можливим встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 019689, який виданий 22 серпня 1996 року на підставі рішення виконкому Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, відносно земельної ділянки, площею, 0178 га., яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Дальник, вул. Горностаєва, 26 належить [PERSON], [INFO] При поданні заяви був сплачений судовий збір, вини зацікавленої особи при поданні позову не має, а тому судовий збір розподілу не підлягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

03 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 27.03.2014 р. виконавчим комітетом Жовтанецької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 06. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилась дочка [PERSON], 2014 р.н., однак сім'ю зберегти їм не вдалось, вони не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 27 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON]. був укладений шлюб, про щовиконавчим комітетом Жовтанецької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівській області в Книзі реєстрації шлюбів .27.03.2014 р. зроблено відповідний актовий запис №06 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 27.03.2014 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], спільним побутом не поєднані, позивачка не виявила бажання примиритись, відповідач позов визнав, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

03 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.02.2016 р. о 19 год. 28 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.02.2016 р. о 19 год. 28 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Авдєєва В.В., КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №5» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, приблизно орієнтована у просторі, виказує маячні ідеї збитку на адресу доньки. Пам'ять знижена на поточні події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлад особистості та поведінки внаслідок судинних захворювань головного мозку, виражений психоорганічний синдром з маячнею та галюцинаціями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

03 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.02.2016 р. о 01 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.02.2016 р. о 01 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош, КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий вів себе вдома агресивно, кидався на оточуючих, погрожував розправою. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

03 лютого 2016 року Іллічівським райсудом м. Маріуполя ухвалено рішення відповідно до якого вищевказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Укр-Нова» на відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] 80000,00 грн. і на користь [PERSON] 120000,00 грн. Позивачка звернулася до суду з заявою, в якій просить винести додаткове рішення по справі, оскільки при винесенні рішення не були розглянуті вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Учасники розгляду в судове засідання не зявилися, їх присутність відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є обовязковою. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. За ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до складу яких зокрема відносяться витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачкою надано квитанцію до прибуткового касового ордеру та акт прийому-передачі виконаних робіт, відповідно до яких сплатила 2436 грн. за надання правової допомоги по цивільній справі, а саме складання позовної заяви та підготовка пакету документів для звернення до суду, вивчення судової практики по аналогічних спорах та відпрацювання правової позиції у справі, копіювання документів та юридична консультація тривалість 5 годин (а.с. 31). Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже з відповідача ТОВ «Укр-Нова» на користь позивачки на відшкодування витрат на правову допомогу підлягає стягненню 609 грн. (сума задоволених позовних вимог 200000 грн., що складає 25 % від заявлених позовних вимог, отже 25 % від 2436,00 грн. = 609 грн.).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

03 лютого 2016 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Мукачівське міськрайонне управління юстиції, приватний нотаріус [PERSON] про визнання договору недійсним. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про постановлення додаткового рішення, посилаючись на те, що під час ухвалення рішення суду по даній справі 03 лютого 2016 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Сторони в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином\~ про дату,\~ час та місце розгляду справи, відповідно до вимог частини 3 статті 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] в особі представника [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав. 03 лютого 2016 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Мукачівське міськрайонне управління юстиції, приватний нотаріус [PERSON] про визнання договору недійсним. Позовні вимоги задоволено частково, питання про розподіл судових витрат, в порядку статті 88 ЦПК України, судом не вирішено. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір: квитанція №40899672 від 04 листопада 2015 року 487 гривень 20 копійок, квитанція №40899642 від 04 листопада 2015 року 243 гривень 60 копійок, квитанція №41114279 від 25 листопада 2015 року 243 гривень 60 копійок Вимогами пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК України, визначено, що cуд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. 2 із 2 Як зазначено вище, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним договору-купівлі продажу задоволено, щодо решти вимог відмовлено. Таким чином, підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], сума сплаченого судового збору згідно: квитанції №40899672 від 04 листопада 2015 року 487 гривень 20 копійок, квитанції №41114279 від 25 листопада 2015 року 243 гривень 60 копійок, що становить 730 гривень 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2002 року, актовий запис № 63, від якого мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У попереднє судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги. (а.с. 21). Відповідачка у судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи проти винесення рішення по справі у попередньому судовому засіданні, оскільки визнає позовні вимоги, вважає також неможливим збереження сімї та примирення з позивачем, просила залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем (а.с. 22). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 07 вересня 2002 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], 16 грудня 2005 року, яка проживає з відповідачкою, що підтверджується довідкою № 14250-24149 виданою УСЗН Костянтинівської міської ради 17 грудня 2014 року про взяття на облік особи, яка перемищується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.11). З грудня 2014 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved