Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

02.12.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Державного акта Серії ДП СВ №022814 від 19 липня 2000 року, вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території КСП «Миролюбівське» Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224884900:01:003:0147. Між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2012 року, зареєстрований 18 жовтня 2012 року у книзі реєстрації договорів оренди у відділі Держкомзему у Синельниківському районі за №122488494000109, предметом якого визначено вказану земельну ділянку. 29 січня 2015 року між тими самими сторонами укладено Договір про зміну та доповнення договору оренди земельної ділянки від 18 жовтня 2012 року №122488494000109, державну реєстрацію якого проведено 24.03.2015 року. Станом на грудень 2020 року існує заборгованість зі сплати орендної плати орендарем на користь орендодавця за період з 2017 року по 2020 рік включно, яка становить 15777 грн. 60 коп. Договором оренди землі передбачено, що розрахований розмір орендної плати за оренду 6,050 га земель по договору встановлено у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі і становить 5259 грн. 20 коп. (без ПДВ). Періодичність внесення орендної плати визначено два рази на рік. За письмовим погодженням з орендодавцем, орендар може перенести термін виплати орендної плати, але не зменшувати її. Розрахунки закінчуються не пізніше 31 грудня. У розмір орендної плати не входить податок на землю. Відповідач систематично порушував і не виконував умови договору оренди земельної ділянки в частині регулярного внесення грошової суми оренди і перегляду орендної плати у зв`язку зі зміною розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, а з 2017 року до 2020 року взагалі орендну плату не виплачував. Крім того, відповідач не виконував обов`язки землекористувача щодо додержання законодавства про охорону довкілля, підвищення родючості ґрунтів та збереження інших корисних властивостей землі, своєчасного надання відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування даних про стан і використання земель. Відповідачем не здійснювались заходи щодо підвищення родючості ґрунтів, не проводився облік сівозміни. В зв`язку із викладеним, посилаючись на Закон України «Про оренду землі», ст.ст. 526, 626, 651, 792 ЦК України, ст.ст. 124, 125, 141 ЗК України, позивач [PERSON] просить розірвати укладений між нею та ФГ «Меренчук» договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2012 року, зареєстрований 18 жовтня 2012 року у книзі реєстрації договорів оренди у відділі Держкомзему у Синельниківському районі за №122488494000109 та Договір від 29 січня 2015 року про зміну та доповнення договору оренди земельної ділянки від 18 грудня 2012 року №122488494000109, зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 20219162 від 24 березня 2015 року 10:52:52 Державний реєстратор Деркач Світлана Василівна, реєстраційна служба Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області); вирішити питання про стягнення судових витрат. До початку проведення судового засідання представником позивача [PERSON] , [PERSON] , надано суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП СВ №022814, виданого 19 липня 2000 року на підставі рішення ХІ сесії XXIII скликання Миролюбівської сільської Ради народних депутатів від 03 квітня 2000 року, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 6,050 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території КСП «Миролюбівське» Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224884900:01:003:0147. 02 вересня 2006 року позивач змінила прізвище на « [PERSON] », у зв`язку із укладенням шлюбу. 01 січня 2012 року між позивачем [PERSON] та Фермерським господарством «Меренчук» укладено договір оренди вищевказаної ділянки, строком на п`ять років, починаючи з дати його реєстрації, який зареєстровано 18 жовтня 2012 року у книзі реєстрації договорів оренди у відділі Держкомзему у Синельниківському районі за №122488494000109. На підставі акту прийому-передачі земельної ділянки (паю) в натурі, орендодавець [PERSON] передала, а орендар ФГ «Меренчук» прийняв у тимчасове користування ділянку, загальною площею 6,05 га, в т.ч ріллі 6,05 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СВ №022814 від 19.07.2000 року. 29 січня 2015 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ФГ «Меренчук» укладено договір про зміну та доповнення договору оренди земельної ділянки від 18.10.2012 року №122488494000109, який вступив в силу з моменту його підписання сторонами та проведення державної реєстрації 23.03.2015 року, за яким визначено продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки на 20 років, починаючи з моменту проведення державної реєстрації цього договору, а також змінено розмір плати за оренду землі на суму 5259 грн. 20 коп., без ПДВ. Відповідно до п.7.1.5 Договору від 01.01.2012 року, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно наданої суду копії відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] від 24 квітня 2021 року, за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року, вбачається відсутність нарахувань ФГ «Меренчук» [PERSON] орендної плати в період з 2018 року до 2020 року. Зазначені обставини свідчать про систематичну несплату орендної плати за період з 2018 року до 2020 року орендарем на користь орендодавця, що є порушенням ФГ «Меренчук» умов договору, укладеного 01.01.2012 року. Відповідачем не надано суду належних, допустимих, достатніх доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України, які спростовують обставину систематичної несплати орендної плати орендодавцю [PERSON] . Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті д частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями13,15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно п. 10.1 Договору, останній втрачає чинність у разі його припинення або розірвання у випадках, передбачених законодавством. В даному випадку суд вважає, що несплата відповідачем на користь позивача в період з 2018 року до 2020 року орендної плати є істотними обставинами порушення договірних умов, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. За таких умов доводи позивача мають правове значення для вирішення даного спору, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, ст.651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору. Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстави для задоволення позову [PERSON] з підстави систематичної несплати орендної плати, а також вказує на те, що позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих порушення орендарем законодавства про охорону довкілля, підвищення родючості гуртів та збереження інших корисних властивостей землі, своєчасного надання відповідним органам виконавчої влади та місцевого самоврядування даних про стан і використання земель, що, в свою чергу, не впливає на результат розгляду справи по суті. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved