Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

03.03.2020 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним, де просили визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5, 21га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322481000:09000:0079, що розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються, що їм на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом виданими 12.09.2008 державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори належить земельна ділянка площею 5, 21га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322481000:09000:0079, що розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, по 1/3 ч. 14 грудня 2018 року, вона, [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір оренди вказаної земельної ділянки, який вони, [PERSON] та [PERSON] не підписували та він не був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав, тому вважають його нікчемним. Крім цього вказують, що відповідач не виплачує орендної плати та продовжує безпідставно використовувати земельну ділянку, яка належить їм на праві власності. В судовому засіданні уповноважений представник позивачів адвокат Болгар О.І. позов підтримала та просила задовольнити, про обставини та підстави якого пояснила так, як це викладено в заяві, не заперечувала про заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на веб сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, причин неявки не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивачів, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин. Судом встановлено, що позивачам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/3 ч. кожному земельна ділянка площею 5, 21га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322481000:09000:0079, яка розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтвреджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим [PERSON] 12.09.2008 державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №2-2031, свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим [PERSON] 12.09.2008 державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №2-2035, свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим [PERSON] 12.09.2008 державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №2-2034. 14.12.2018 сторони: [PERSON] і [PERSON] уклали договір оренди земельної ділянки площею 5, 21га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322481000:09000:0079, що розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі» (ч.9 ст.93 ЗК України, ч.2 ст.792 ЦК України). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч.1 ст. 93 ЗК України). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч.4 ст.124 ЗК України ). За змістом ст.ст. 125, 126 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень частини першої, дев`ятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення договору 14.12.2018, орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на дату підписання договору оренди земельної ділянки між сторонами, державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право оренди земельної ділянки. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача (орендаря, суб`єкта іншого права, похідного від права власності, іпотекодержателя, спадкоємця), сторони правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Системний аналіз положень статей 125, 126 ЗК України, 6 Закону України «Про оренду землі», пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дають підстави вважати, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону і виникає з моменту його державної реєстрації. Проте після підписання 14.12.208 цього договору оренди землі сторони не вчинили жодних дій щодо проведення державної реєстрації права оренди. Як слідує із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про державну реєстрацію вказаного договору оренди земельною ділянки станом на 07.02.2020 відсутні. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а згідно з вимогами частини третьої цієї ж статті - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що встановлені в судовому обставини є підставою для визнання спірного договору оренди землі укладеного сторонами 14.12.1028 не дійсним і тому позов задовольняє в повному обсязі.

Outcome: approved