Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

03.09.2020 позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, яким просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини (а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , з яким не перебувала у зареєстрованому шлюбі, за спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст.125 СК України, визнав себе батьком дитини. Стверджує, що відповідач проживає окремо, а дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, порушивши надану обіцянку надавати кошти на утримання їхнього сина, хоча працює та має постійний дохід. Вважає, що оскільки вона одна не може забезпечити належний рівень життя дитини, відповідач, як батько дитини, який здоровий та працездатний, може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Ухвалою від 24 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання (а.с.14). У судовому засіданні позивач підтримала позов та підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду від 08 грудня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання у прийнятті визнання позову відповідачем відмовлено, зважаючи на те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання іншої дитини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши заяву, матеріали даної цивільної справи, матеріали справи № 359/6065/20, 2-н/359/444/2020, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження\~ дитини серії [NUMBER] , виданим 23 квітня 2019 року Дарницьким районним у місті києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження (а.с. 10), у графі «Батько» зазначено: [PERSON] . Та обставина, що малолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.181 сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом ч.2 та 3 цієї статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, суду надано не було. В порядку ч.7 ст.81 ЦПК України судом з канцелярії суду було витребувано інформацію про ухвалені Бориспільським міськрайонним судом Київської області судові рішення щодо відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, оскільки жодної стороною про ці обставини суду повідомлено не було. Встановлено, що відповідно до судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2020 року у справі № 359/6065/20, 2-н/359/444/2020, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення заяви, а саме: з 05 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд також враховує, що позивачем при зверненні з позовом до суду не були враховані вищевикладені обставини щодо матеріального стану відповідача. Відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що\~загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Враховуючи викладене,

Outcome: partial