Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З позову вбачається, що позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, що кожен раз спричиняло позивачці та дитині душевні страждання. Відповідач не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникають у нього та дитини, він не здатний був підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З грудня 2013 року між позивачкою та відповідачем ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24.03.2014 року шлюб між сторонами розірваний. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24.03.2014 року з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.02.2014 року та до повноліття дитини, тобто до 09.08.2027 року. Згідно розрахунку державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.02.2016 року відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 15319,00 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, та продовжує наростати. З грудня 2013 року відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, сином не цікавиться, вихованням сина не займається, що свідчить про повну втрату до нього будь-якого інтересу та батьківських почуттів. Відповідач фактично знехтував правами свого сина та своїми обовязками з його утримання та виховання. З даних підстав, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що відповідач ніколи не приділяв уваги сину, йому дитина не потрібна. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не виказує ніяких почуттів. Вона сама займається вихованням дитини. Відповідач не цікавиться чим живе дитина, не цікавиться здоровям сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Вона не проти спілкування відповідача із сином. Просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та пояснив, що він бажає спілкуватися з диною, бачитися, гуляти, приймати участь у його вихованні, але позивачка не давала йому спілкуватися з дитиною. Син добре до нього ставиться, радіє коли бачить. Просив не позбавляти його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування Краматорської міської ради [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог та надала висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є матірю позивачки, з 2014 року вона та її дочка нічого не чули про відповідача. Відповідач з 2014 року з дитиною не спілкується, не підтримує з ним родинні стосунки, школу не відвідує, дитиною не цікавиться. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з позивачкою знайомий з 2014 року, активного виховання батька він не бачив. За 4 роки їх спільного знайомства він не бачив, щоб батько спілкувався з дитиною, дитина ніколи не згадує батька. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8) Відповідно до копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. (а.с.9) Відповідно до копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24.03.2014 року з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], стягнуті аліменти на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 14.02.2014 року та до досягнення повноліття дитини, тобто до 09.08.2027 року. (а.с.10-11) Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] відповідно до виконання виконавчого листа № 2/234/1485/14 від 24.03.2014 року, виданого Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2014 року до повноліття дитини, заборгованість станом на 31.11.2017 року становить 34187,50 грн. (а.с.51) Згідно розрахунків державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконання виконавчого листа № 2/234/1485/14 від 24.03.2014 року, виданого Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2014 року до повноліття дитини станом на 29.02.2016 року в розмірі 15319,00 грн. Заборгованість станом на 31.11.2017 року становить 34187,50 грн. (а.с.12, 51) Відповідно до Пенсійного посвідчення Серія ААЗ № 257092, [PERSON], [INFO], отримує пенсію по інвалідності 2 групи з дитинства. (а.с.29) Відповідно до висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання малолітнього сина [PERSON]. Враховуючи інтереси малолітнього [PERSON], [INFO], з метою захисту його прав та законних інтересів, орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO]. (а.с.60-61) Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, ставлення батька до своїх обовязків по вихованню сина, а саме його бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини, суд не вбачає злісного нехтування відповідачем своїми батьківськими обовязками та достатніх і виправданих підстав для такого серйозного втручання в сімейне життя відповідача як позбавлення його батьківських прав. Будь-яких доказів, які свідчать про те, що спілкування із батьком не відповідає інтересам дитини в судовому засіданні не встановлено. Таким чином, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed