Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

03.07.2019 ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в користь банку заборгованість за Договором Комплексного Банківського Обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, станом на 24.06.2019, що становить 12689,63 грн., у тому числі заборгованість за кредитом: 8930,71 грн., проценти за користування кредитом 2524,61 грн., комісія 200,84 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 623,39 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 295,20 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 82,38 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 32,50 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 20.03.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк» та [PERSON] було укладено Заяву №1653715 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Таким чином, відповідач беззастережно приєднався до ДКБО, яка на день підписання заяви на приєднання розміщення на інтернет-сторінці банку та уклали з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Банк відкрив відповідачу відповідний банківський рахунок на умовах пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційний стендах, що знаходяться в приміщенні установ Банку. На виконання умов ДКБО надав відповідачу платіжну картку Mastercard Debit Standart 0 грн. грн.. та ПІН конверт до неї. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, укладеної між банком та відповідачем 20.03.2018, відповідачу надано кредит у розмірі 10000 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Під час перевипуску платіжної картки на повний термін, строк дії кредиту подовжується на строк дії платіжної картки. Термін дії платіжної картки до листопада 2022 року. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань. Однак свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, у зв`язку з чим утворилась вищевказана заборгованість. Представник позивача подав заяву про слухання справи без його участі. Позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що 20.03.2018 ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідачу, згідно укладеного договору Комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу надано кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,00% річних і 0,001% річних протягом Грейс-періоду у період у випадку безготівкового розрахунку, строком до листопада 2022 року. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.6.6 процентна ставка за кредитом є фіксованою, і складає 35% річних за користування кредитними коштами всіх випадках, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду і 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс- періоду у період у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. У відповідності до п.1.21 та п.1.23 розділу ХХІІ ДКБО в редакції від 15.03.2019 чинній на день укладення ДКБО сплата нарахованих процентів за користування кредитом обов`язкового щомісячного платежу/процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, зо передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта, з урахуванням умов передбачених п 1.23 цього розділу. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а Платіжна картка при цьому блокується. Відповідно до п.1.23 розділу ХХІІ ДКБО (редакція від 10.05.2019 чинна на день підготування позовної заяви) будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору та додатків, що є його невідємною частиною породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором та його невід`ємними частинами. Згідно п 1.29 розділу ХХІІ ДКБО (редакція від 10.05.2019 чинна на день підготування позовної заяви) строк повернення кредиту є таким, що настав, і Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня у разі прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості за кредитним договором на строк понад 58 календарних днів. Згідно положень п.1.21 ХХІІ ДКБО (редакція від 10.05.2019 чинна на день підготування позовної заяви) за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені цим Договором, в тому числі додатками, що є його невідємними частинами, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. В Україні\~визнається і\~діє принцип\~верховенства права. Конституція України має найвищу\~юридичну силу;\~закони та\~інші нормативно-правові\~акти приймаються\~на основі Конституції України\~і повинні\~відповідати їй,\~що прямо\~передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до\~частини четвертої статті 42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади\~цивільного законодавства\~визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору\~є однією\~із загальних\~засад цивільного\~законодавства,\~що передбачено\~у пункті\~3\~частини першої статті 3 ЦК України. Одним із\~основоположних принципів\~цивільного судочинства\~є справедливість,\~добросовісність та\~розумність,\~що передбачено\~у пункті\~6\~частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах\~першій,\~третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному\~випадку договірні\~правовідносини виникли\~між банком\~та фізичною\~особою -\~споживачем банківських\~послуг (частина\~перша статті 11\~Закону України\~від 12\~травня 1991\~року №\~1023-XII «Про захист\~прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону №1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від\~22 листопада 1996 року № 543/96-В\~«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,\~634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відсутність у заяві про приєднання №1653715 та заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, комісії, надані банком Договір комплексного банківською обслуговування фізичних осіб не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказаний договір не підписаний відповідачем. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказаний договір не підписаний відповідачем. Позивачем не представлено суду доказів на підтвердження обізнаності відповідача про внесення змін до вищевказаного договору. А тому такий Договір не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ПАТ «Державний ощадний банк України» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11\~Закону №\~1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такого висновку дійшов Верховний суд у складі Великої палати 03.07.2019 при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Стаття 81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ «Державний ощадний банк України» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, до такого висновку також дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді вищезазначеної справи. А отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім цього, позивачем заявлено вимоги про стягнення у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України - 3% річних від простроченої суми основного боргу (82,38 грн.), які суд вважає підставним і таку вимогу слід задоволити. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягають 9013,09 грн. (8930,71 грн. заборгованість за основним боргом + 82,38 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу) заборгованості за кредитом, в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 12689,63 грн. Позов задоволено на загальну суму 9013,09 грн. Відтак на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1364,43 грн. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є підставними, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved