Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

04 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 13.02.2013 року було укладено кредитний договір № б/н за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 грн. зі сплатою 30.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати комісію, пеню та штрафи на умовах, передбачених Договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 31.12.2015 року у нього утворилась заборгованість в сумі 14485 грн. 38 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.38). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оскільки позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з'явився в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» за умовами якого відповідачу було видано платіжну картку із встановленим кредитним лімітом у розмірі 2000 грн., зі сплатою 30.00 % річних. Договір складається із заяви відповідача разом з памяткою клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг, тарифів банку, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача ( а.с.5 - на звороті). За Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 та довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» якими передбачено порядок нарахування та зобовязання відповідача по сплаті відсотків, порядок погашення боргових зобовязань, комісій, штрафу у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову, в разі порушення строків платежів по зобовязанням відповідач зобовязався сплачувати кредит та інші боргові зобовязання передбачені кредитним договором (а.с.6-31). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. За статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526,612,625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 31.12.2015 року у нього утворилась заборгованість в сумі 14485 грн. 38 коп., з яких: 1952 грн. 46 коп. - заборгованість за кредитом; 8866 грн. 95 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2500 грн. заборгованість за пенею та комісією; та штрафи - 500 грн. штраф (фіксована частина); 665 грн. 97 коп. штраф (процентна складова) (а.с.4). Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитом у повному обсязі, однак за виключенням вимог банку про стягнення штрафу (процентної складової) оскільки її нарахування в сумі 665 грн. 97 коп. (у розмірі 5% від суми заборгованості) не відповідає змісту ч.2 ст.549 ЦК України та сутності застосування штрафу, як способу забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: partial