Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

03 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що з 07 червня 2016 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 68. Від спільного життя подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Однак життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, не здатність з боку чоловіка підтримувати у сім'ї здорову моральну атмосферу. Через неприязні стосунки та психологічний тиск з боку відповідача, позивач була вимушена виїхати разом з донькою з місця постійного проживання до Черкаської області, у смт. Маньківка Маньківського району, де вона працевлаштувалася, а дитина стала відвідувати дошкільний заклад. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства повністю припинені, сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. У зв'язку з тим, що відповідач взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а також суму судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі до суду не надходило. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER], виданим Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 09.09.2016 року (а.с.10). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно-сімені стосунки подружжя припинило з листопада 2018 року, спільне господарство не ведеться, в наслідок чого їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Позивач [PERSON] разом з донькою виїхала на постійне місце проживання до Черкаської області, смт. Маньківка Маньківського району, де працевлаштувалася, а дитина стала відвідувати дошкільний навчальний заклад, що підтверджується актом обстеження домоволодіння від 06.11.2018 року № 2290, довідкою № 38 від 12.11.2018 року та довідкою дошкільного начального закладу «Золотий ключик» від 14.11.2018 року № 42 (а.с.11-13), тобто дитина мешкає без реєстрації разом із матір`ю за її фактичним місцем мешкання: [ADDRESS](а.с.11). Відповідач по справі у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову, а ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України, за позовну вимогу про стягнення аліментів, а за розірвання шлюбу у сумі 704,80 грн. на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved