Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

02 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами (а.с. 4-7). Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] року в [ADDRESS] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS], належну йому як члену бувшого колгоспного двору. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Іншими спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] і дві його дочки: [PERSON] та [PERSON]. Спадщину прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась на користь позивача. Таким чином, частка на будинковолодіння кожного із спадкоємців складає 1/8 (1/2:4=1/8), окрім частки позивача [PERSON], яка з урахуванням частки, від прийняття якої на його користь відмовилась [PERSON], становить 1/4 (1/8+1/8=1/4). [INFO] року в [ADDRESS] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 5/8 частину жилого будинку [ADDRESS], в яку входить належна їй як члену бувшого колгоспного двору 1/2 частка його майна та 1/8 частка, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], як син спадкодавиці, та дві дочки спадкодавиці: [PERSON] та [PERSON]. Позивач спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв належним чином, оскільки проживав з нею на час відкриття спадщини. Також спадщину прийняла [PERSON], подавши протягом встановленого строку до нотаріальної контори заяву про її прийняття, а [PERSON] спадщину не прийняла. Таким чином, частки позивача [PERSON] та спадкоємиці [PERSON] після смерті їх матері складають по 5/16 частин спадкового майна (5/8:2=5/16). Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частку спадкового будинковолодіння позивач не має можливості, оскільки в свідоцтві № 87 про право особистої власності на будинковолодіння, виданому виконкомом Оленівської сільської ради народних депутатів від 04.10.1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 року на ім'я [PERSON], відсутні відбиток гербової печатки виконкому Вінницької районної ради народних депутатів та підпис посадової особи, а також в свідоцтві про народження позивача в графі «мати» була допущена помилка в написанні по-батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». За вказаних обставин позивач [PERSON] просить суд встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року в [ADDRESS], була його рідною матір'ю; встановити розмір часток спадкодавців в майні колишнього колгоспного двору, а саме: розмір частки [PERSON], який помер [INFO] року, та [PERSON], яка померла [INFO] року; визнати за ним право власності на 9/16 часток жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], зокрема на 1/4 частку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, та на 5/16 часток в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. 20 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Оленівської сільської ради Вінницького району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом (а.с. 118). Зустрічні позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що в провадженні суду знаходиться справа за позовом її брата [PERSON] до неї та Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вказує, що [INFO] року в [ADDRESS] помер їх батько [PERSON], а [INFO] року в [ADDRESS] померла їхня мати [PERSON]. Після смерті батька та матері відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], який відносився до колгоспної групи дворів, членами якого були спадкодавці. Вона має право на успадкування 7/16 часток будинку, а її брат [PERSON], з урахуванням частки у спадщині, від прийняття якої відмовилась на його користь їхня сестра [PERSON], має право на успадкування 9/16 часток спадкового будинковолодіння. За вказаних обставин позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та на 5/16 часток вказаного будинковолодіння - в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, всього на 7/16 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в поданій заяві зазначив, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог по зустрічному позову (а.с. 138), а відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в поданій заяві зазначила, що свої позовні вимоги підтримує та проти задоволення первісного позову не заперечує (а.с. 137). Представник відповідача і за первісним, і за зустрічним позовами - сільський голова [ADDRESS] в поданій заяві зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 139). Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб та у відповідності до норм ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року в [ADDRESS] помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2012 року (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, на відповідну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м, який відповідно до відомостей технічного паспорта, виготовленого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 06 жовтня 2016 року складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», літньої кухні-сараю літ. «Б», бані літ. «б», погребу літ. «В», огорожі № 4, воріт № 5, хвіртки № 6, криниці № 7, вигрібної ями № 8 (а.с. 12-16). Відповідно до ксерокопії свідоцтва № 87 про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 04 жовтня 1990 року виконкомом Оленівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19 травня 1998 року, ціле будинковолодіння, яке складається з одного основного спорудження і розташоване в [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с. 24). Згідно ксерокопій погосподарських книг Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] відноситься до суспільної групи домогосподарств - колгоспний двір (а.с. 27-32). Рішенням 33 сесії 6 скликання Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 жовтня 2015 року вулицю Петровського було перейменовано на вулицю Слобідська, що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 33). Спадкоємцями першої черги за законом майна [PERSON], померлого [INFO] року, є позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON], як син спадкодавця, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого повторно 17 квітня 2006 року (а.с. 19); дружина спадкодавця - [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.04.2001 року (а.с. 20) та дві дочки спадкодавця: відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 20.02.1969 року (а.с. 121) та ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу, яким підтверджується переміна її прізвища після реєстрації шлюбу (а.с. 121) і [PERSON]. Крім того, спадкоємиця першої черги за законом [PERSON] є також спадкоємицею певної частини майна за заповітом [PERSON] від 17 липня 2006 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницько області - [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 37, що підтверджується копією спадкової справи № 498/2012, заведеної Вінницькою районною державною конторою до майна померлого [INFO] року [PERSON], а саме: земельної ділянки площею 2,2140 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, на яку вона 06 грудня 2013 року вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 45-67). Відповідно до копії вказаної спадкової справи № 498/2012, заведеної Вінницькою районною державною конторою до майна померлого [INFO] року [PERSON], заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк подали: [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь брата [PERSON] (а.с. 45-68). Крім того, позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою № 91, виданою виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 15.02.2017 року (а.с. 122). [INFO] року в [ADDRESS] померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.07.2012 року (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі, на відповідну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м, який відповідно до відомостей технічного паспорта, виготовленого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 06 жовтня 2016 року складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», літньої кухні-сараю літ. «Б», бані літ. «б», погребу літ. «В», огорожі № 4, воріт № 5, хвіртки № 6, криниці № 7, вигрібної ями № 8 (а.с. 12-16). Також зазначене підтверджується оглянутою судом інвентаризаційною справою № 87. Судом встановлено, що вказане будинковолодіння відноситься до суспільної групи домогосподарств - колгоспний двір (а.с. 27-32). Спадкоємцями першої черги за законом майна [PERSON], померлої [INFO] року, є її діти: позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON]; відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 20.02.1969 року (а.с. 121) та ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу, яким підтверджується переміна її прізвища після реєстрації шлюбу (а.с. 121) і [PERSON]. Крім того, спадкоємиця першої черги за законом [PERSON] є також спадкоємицею певної частини майна за заповітом [PERSON] від 17 липня 2006 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницько області - [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 38, що підтверджується копією спадкової справи № 542/2012, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] року [PERSON], а саме: земельної ділянки площею 2,2266 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, на яку вона 25 грудня 2013 року вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 68-85). Відповідно до копії вказаної спадкової справи № 542/2012, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] року [PERSON], заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк подала відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] (а.с. 68-85). Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований та фактично проживав з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою № 92, виданою виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 15.02.2017 року (а.с. 122). [PERSON] заяву про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк не подавала. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батьків на відповідну частку в спадковому будинковолодінні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не має можливості, оскільки в свідоцтві [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, виданому виконкомом Оленівської сільської Ради народних депутатів 04.10.1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №128 від 19.05.1988 року на ім'я [PERSON], відсутні відбиток гербової печатки виконкому Оленівської сільської Ради народних депутатів та підпис посадової особи, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори № 2333/02-17 від 21.09.2016 року (а.с. 34). За вказаних обставин не може оформити свої спадкові права на відповідну частку в спадковому будинковолодінні й відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON]. Крім того, ще однією підставою, в зв'язку з якою [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права після смерті своєї матері, є те, що в свідоцтві про його народження серії [NUMBER], виданому повторно 17.04.2006 року, в графі «мати» допущена помилка в написанні по-батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]» (а.с. 19). Той факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тою ж особою, підтверджується довідкою № 494, виданою виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 27.10.2016 року (а.с. 21) та самим свідоцтвом про народження [PERSON] в частині написання прізвища та імені матері. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного: Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що предметом позову є спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, та після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] який згідно ксерокопій погосподарських книг Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області будинковолодіння, відноситься до суспільної групи домогосподарств - колгоспний двір (а.с. 27-32). Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що не втратили права на частку в майні колгоспного двору, тому кожному з них належить по 1/2 його частці. Встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], відповідно, з врахуванням норм ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, після його смерті відкрилась спадщина саме на належну йому 1/2 частку майна колгоспного двору. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] належним чином прийняло троє спадкоємців першої черги за законом: дружина - [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON], яка також прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом на визначене в ньому майно. Інша дочка спадкодавця - [PERSON] від прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька відмовилась у встановленому законом порядку на користь брата [PERSON], подавши нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, частки спадкоємців [PERSON] та [PERSON] у спадковому майні після смерті [PERSON] становлять по 1/8 (1/2:4=1/8), а частка спадкоємця [PERSON], з урахуванням частки, від прийняття якої на його користь відмовилась його сестра [PERSON], становить 1/4 (1/8+1/8=1/4). [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй як члену колгоспного двору 1/2 частку майна колгоспного двору та на 1/8 частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], що спільно складає 5/8 частин (1/2+1/8=5/8). Спадщину після смерті [PERSON] належним чином прийняло двоє спадкоємців першої черги за законом: син [PERSON] та дочка [PERSON], яка також прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом на визначене в ньому майно. Інша дочка спадкодавиці - [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла та на неї не претендує. Таким чином, частки спадкоємців [PERSON] та [PERSON] у спадковому майні становлять по 5/16 (5/8:2=5/16). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст. 392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно роз'яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Встановлено, що отримати свідоцтва в нотаріальній конторі про право на спадщину за законом після смерті батьків на відповідні частки в спадковому будинковолодінні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] і відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не мають можливості, оскільки в свідоцтві [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, виданому виконкомом Оленівської сільської Ради народних депутатів 04.10.1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №128 від 19.05.1988 року на ім'я [PERSON], відсутні відбиток гербової печатки виконкому Оленівської сільської Ради народних депутатів та підпис посадової особи, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори № 2333/02-17 від 21.09.2016 року (а.с. 34). Також, згідно п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON] має для [PERSON] юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення його спадкових прав при спадкуванні майна після смерті матері. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову та позовні вимоги зустрічного позову є повністю обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами, дослідженими у справі. Крім того, визнання відповідачами за первісним позовом позовних вимог та визнання відповідачами за зустрічним позовом позовних вимог зустрічного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved