Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

04 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що 15 червня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинили з вересня 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри та напружені психологічні стосунки, внаслідок чого проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливими. Просить шлюб укладений з відповідачем розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Чебан». В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв'язку з неявкою сторін, у відповідності ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 18. Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили з вересня 2015 року через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини, внаслідок чого проживають окремо, а саме: позивачка разом з сином проживає в [ADDRESS], а відповідач проживає в [ADDRESS] Спорів майнового характеру та щодо місця проживання та виховання дитини сторони не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили з вересня 2015 року та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також інтереси їхньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином позивачка має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Чебан». Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved