Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

04 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] треті особи - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака Оксана Василівна, Міська біржа нерухомості про встановлення факту, що маж юридичне значення, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 22-23). Ухвалою суду від 11 січня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року задоволено клопотання представника позивача про залишення позовної заяви в частині вимог про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON], якій на підставі договору дарування від 21 березня 1968 року належала 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], інша 1/2 частина вищезазначеного домоволодіння належала його матері на підставі договору купівлі-продажу від 12 березня 1999 року, укладеного на міській товарній біржі з відповідачем [PERSON] В установлений законом термін він звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак 10 травня 2018 року нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частини спадкового домоволодіння, який було укладено спадкодавцем на товарній біржі. У зв'язку з наведеним, позивач [PERSON] просив суд: - визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], укладений 19 березня 1999 року на Міській товарній біржі; - визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], (загальною площею 44,20 м2, житловою площею 23,80 м2), яке складається з: будинок - А, сіни - а, тамбур - а1, літня кухня - Б, ганок, сарай - Г, убиральня - В, колодязь - к, паркан № 2, 4, 5, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилась, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 41) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с. 37). Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округ Дніпропетровської області Бака О. В. у судове засідання не з'явилась, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 42). В судове засідання представник третьої особи - Міської товарної біржі не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв'язку з тим, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, надані позивачем, приходить до наступного.. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с. 13, 15). Згідно до спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О. В. (а.с. 43-74), у визначений законодавством шестимісячний строк з заявами звернулися: - син спадкодавця [PERSON] - із заявою про прийняття спадщини; - син спадкодавця [PERSON] - із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь свого рідного брата [PERSON]; 04 червня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку (а.с. 71) та 10 вересня 2018 року звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок (а.с. 70). Судом встановлено, що нотаріусом 04 червня 2018 року [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0578 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року (а.с. 73). Також встановлено, що постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О. В. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після матері [PERSON], померлої [INFO] року на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], з посиланням на те, що 1/2 частина житлового будинку придбана за життя спадкодавцем за договором купівлі-продажу, укладеним на товарній біржі, який нотаріально не посвідчений (а.с. 17). Судом встановлено, що 21 березня 1968 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар в рівних частина житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що посвідчено договором дарування, зареєстрований у реєстрі за № 1036, який зареєстровано у органах БТІ (а.с. 6-7). 12 березня 1999 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила за 3 842,00 грн. 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Встановлено, що Договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, укладений на Міській біржі нерухомості. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS], складеного 16 березня 1999 року і наданого суду у засвідченій позивачем копії, домоволодіння в цілому складається з: житловий будинок - А, загальною площею 44,2 м2, житловою площею 23,8 м2, сіни - а, тамбур - а1, літня кухня - Б, ганок, сарай - Г, убиральня - В, колодязь - к, паркан № 2, паркан № 4, хвіртка № 5 (а.с. 10-12). Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений у 1999 році, до правовідносин суд застосовує норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який діяв на зазначений період часу. У відповідності до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу) На підставі ч.1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. В той же час, у відповідності до ч.2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, виконали повністю умови договору: [PERSON] оплатила вартість нерухомого майна, прийняла зазначене майно у власність, [PERSON], в свою чергу, отримала оплату вартості об'єкту нерухомості, передала майно покупцю, тому, суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу дійсним. Суд приходить висновку, що 1/2 частина спадкового будинку спадкується позивачем за заповітом від 01 лютого 2008 року посвідченим від імені спадкодавця державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2-638 (а.с. 57), інша частина житлового будинку спадкується за законом, при цьому суд враховує відмову іншого спадкоємця [PERSON] від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] (а.с. 66). На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставіст.1258ЦК України, 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вимогами статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 2. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. На підставі статті 1270 ЦК України, 1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто, прийняв спадщину, право власності спадкодавця доведено наведеними вище обставинами та доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню та за позивачем належить визнати право власності на 1/2 частину спадкового домоволодіння в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved