Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

02 вересня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивачка вказала, що вона з 25 січня 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають малолітніх синів,- [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2013 року. Спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, тому позивач просить суд розірвати шлюб та стягнути аліменти на дітей у розмірі 1/3 всіх видів доходу. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до початку слухання подала заяву, у якій посилаючись на те, що збереження сім'ї неможливе, просить суд задовольнити позов, витрати пов'язані із реєстрацією розірвання шлюбу покласти на неї. Справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач, позов визнав в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі, про що надав суду заяву. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що в подальшому її збереження сім'ї неможливе, так як це суперечить інтересам обох сторін. Також, судом встановлено, що добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини відповідач не надає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 січня 2003 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Луганська, актовий запис №12/ а.с.10/. Від шлюбу з відповідачкою малолітніх синів,- [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. /а.с.8-9/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 ч. 2 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи положення ч. 2 ст. 84 СК України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивачки. З відповідача також підлягають стягненню судові витрати, а саме судовій збір, згідно до вимог ст. 81 ЦПК України. Витрати пов'язані із реєстрацією розірвання шлюбу, суд вважає необхідним покласти на відповідача. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved