overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

02 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 листопада 1995 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 листопада 1995 року, актовий запис № 2526 (а/с 2). Від даного шлюбу сторони мають доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 3, 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

02 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 25 липня 2009 року та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєструвала шлюб 25 липня 2009 року, про що було зроблено актовий запис № 1035 у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин розладу сімейних відношень, часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на дитину. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 липня 2009 року, про що було зроблено актовий запис № 1035 у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. (а.с. 7). Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн. та на користь позивача в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1). Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

02 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, яким після уточнення своїх вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 грудня 2014 року до [INFO], тобто до повноліття сина [PERSON], а потім в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до [INFO], тобто до повноліття доньки [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити . Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся належно, заперечень на позов не подав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє , з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із червня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі ( а.с. 3). Від шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають після припинення батьками шлюбних стосунків, разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою , але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає , вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дітей відсутня. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України), а відтак вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів мають бути задоволені, спочатку в розмірі - 1 / 3 на двох дітей, а потім в розмірі - 1 / 4 на одну дитину. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та рішення, в частині стягнення аліментів допускає до виконання негайно, але у межах платежу за один місяць ( ст. 367 ЦПК).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

02 грудня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 08.08.2004 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області. Від даного шлюбу у подружжя є дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи без її участі Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2004 року, від якого є дочка - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судові витрати становлять 243,60 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

02 грудня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 22 січня 2009 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що внаслідок відсутності взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами були припинені, примирення є неможливим, з огляду на що, позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2009 року. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

02 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини матеріально, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 гривень щомісячно. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, але у судових дебатах просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково у розмірі 500 гривень, посилаючись на те, що він є безробітним та не має постійного доходу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в 2014 році для дітей вікoм від 6 до 18 років прожитковий мінімум встановлено у розмірі 1286 гривень. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні Відповідач є працездатним, але не має постійної роботи. В силу 184 СК України, оскільки позивач має непостійний, мінливий дохід, розмір аліментів має бути визначений у твердій грошовій сумі. З врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що розмір аліментів має бути визначений у розмірі 1000 гривень щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

02 грудня 2014 року по справі винесено рішення, на яке 18 лютого 2014 року Відповідач [PERSON] подав апеляційну скаргу. При вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду апеляційним судом було встановлено, що справа оформлена неналежним чином: в рішенні суду в порушення вимог ст. 88 ЦПК України не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 297 ЦПК України, справу повернуто до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для належного оформлення. Сторони в судове засідання для обговорення можливості виправлення зазначених недоліків не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, при цьому позивач подав заяву про вирішення цього питання у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне виправити вказаний недолік щодо розподілу судових витрат по справі у відповідність до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

02 грудня 2014 року представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору №040-Z/009857 від 14 грудня 2012р. відповідачу [PERSON] було відкрито відновлювальну кредитну лінію у формі овердрафту, на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності з розміром ліміту овердрафту у розмірі 5899 грн. 50 копійок зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі 60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії договору. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з порушенням зобов'язань у відповідача станом на 05.09.2014 року виникла заборгованість у розмірі 7744,31 грн., що складається з: 2785,78 грн. - заборгованість по кредиту, 1160,87 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 2245,71 грн. - заборгованість по відсоткам, 91,15 грн. - відсотки за прострочену заборгованість, 960,80 грн. - пеня за порушення строків по сплаті кредиту. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7744,31 грн., а також суму судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через газету «Вісті Придніпров'я» у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 14.12.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5899,50 грн. (а.с. 6-10, 22). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконав в результаті чого станом на 05.09.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 7744,31 грн. (а.с. 20-21). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у сумі 7744,31 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

02 грудня 2014 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до кредитного договору №006-03523-250711 від 25.07.2011р. відповідачу [PERSON] було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000 грн., та на день укладення договору ліміт кредитної лінії на рахунку становив 100000 грн., на умовах викладених в додатку до кредитного договору. У відповідності до договору відповідач зобов'язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, що виникла за попередній звітний місяць, сплачувати суму процентів, пені та послуг за користування кредитною карткою та лінією. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 25.09.2014 року має заборгованість - 3749,61 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3749,61 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, була повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 25.07.2011 року №006-03523-250711 відповідач [PERSON] отримала на умовах визначених договором відновлювальну кредитну лінію із лімітом на рахунку у розмірі 3000 грн., що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 4-5). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконала, в результаті чого станом на 25.09.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 3749,61 грн. (а.с. 3). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 3749,61 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

02 грудня 2015 року [PERSON] (далі заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме встановлення факту належності заявнику трудової книжки, виданої 04 березня 1982 року, вказуючи на те, що в трудовій книжці помилково вказано його дату народження «[INFO]», що не збігається із записами дати народження у свідоцтві про народження та паспорті, де зазначено «[INFO]», а встановлення даного факту необхідно для реалізації свого права на пенсійне забезпечення. У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] народився [INFO], що підтверджується паспортом [NUMBER] (а.с.5), свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.6) та військовим квитком [NUMBER] (а.с.7). 04 березня 1982 року заявнику було оформлено трудову книжку [NUMBER] (а.с.8-9), в якій зазначено дату його народження «[INFO]», що не збігається з часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження та в паспорті. Заявник не має можливості оформити пенсію у зв'язку з помилкою, допущеною в трудовій книжці. З встановленого випливають наступні висновки. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 256 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд робить висновок, що надані заявником докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт наявності помилки при написанні в трудовій книжці дати народження заявника, що не збігається з часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження та в паспорті. В даній конкретній ситуації встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки і необхідне заявнику для реалізації свого права на пенсію. У зв'язку із чим, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved