Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

04.02.215 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] у якому просить визнати дійсним, укладеним 18.12.2012 року між нею та [PERSON], договір купівлі-продажу ? ідеальної частки квартири № 2, загальною площею 84,2 кв.м., Житловою площею 52,5 кв. м, у будинку [ADDRESS] (далі - Договір) та визнати за нею право власності на цю квартиру. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.12.2012 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири. Продавцю вказана квартира належала на праві власності. Усі істотні умови Договору, у тому числі передача коштів та квартири, були виконані. Однак, вказаний Договір не було нотаріально посвідчено через брак коштів. Сторони було домовились, що договір купівлі-продажу вони посвідчать в майбутньому. Однак, у квітні 2014 року [PERSON] помер. Спадкоємцями померлого є діти [PERSON] та [PERSON], законними представниками яких є [PERSON] Нею додатково було сплачено спадкоємцям 4000 доларів США за придбану квартиру. Отже, єдиним можливим способом захисту її прав та інтересів є звернення до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним у судовому порядку. Тому вона звернулася до суду з даним позов для захисту своїх прав. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав заяву у якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надіслала нотаріально-посвідчену заяву у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає. Крім цього повідомила суд, що отримала грошову компенсацію за продаж квартири. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 18 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], від імені та в інтересах якого за довіреністю від 10.12.2012 року за реєстром № 4324 діяв представник [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу ? ідеальної частки квартири. Предметом Договору є ? ідеальної частки квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Вказана квартира належала [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом Новоград - Волинської міської ради (а.с. 5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.04.2014 року (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та заведено спадкову справу №41/2014 на підставі заяви спадкоємців померлого від 19.08.2014р., а саме дітей [PERSON] та [PERSON], законним представником яких є [PERSON] (а.с. 11). Позивач додатково сплатила відповідачу 4000 доларів США як компенсацію за вказану квартиру (а.с. 16). Згідно заяви від 16.02.2015 року відповідач позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Одночасно, ч. 5 цієї ж статті зазначає, що суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд дослідивши матеріали справи, врахувавши сплачену грошову компенсацію дійшов думки, що визнання відповідачем позову не порушує інтереси осіб, яких вона представляє з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За загальним положенням про договір (частина перша статті 626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з вимогами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 640 ч. 3 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У свою чергу, ч. 2 ст. 220 ЦК України зазначає, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Указана норма цивільного закону застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладення не відповідала встановленим законом вимогам. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Із дослідженого договору випливає, що він, на момент укладання не підлягав державній реєстрації, а відтак він може бути визнаний дійсним в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України закріплено, що право власності набувається в порядку визначеному законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, враховуючи те, що продавець [PERSON] правомірно володів квартирою, мав право її відчужувати. На момент підписання Договору сторони за ним виконали усі істотні його умови. На даний час нотаріально посвідчити Договір неможливо внаслідок смерті продавця. Тому, суд вважає, що позивач обрала вірний спосіб захисту своїх прав у відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України. Судові витрати позивач просить покласти на неї.

Outcome: approved