overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

03 серпня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 15.07.2010 р. Добротвірською селищною радою Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 20. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилась двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак сім'ю зберегти їм не вдалось. Зазначає, що фактичні шлюбні відносини між ними припинились, останні вісім місяців разом вони не проживають, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 15 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Добротвірською селищною радоюКам'янка-Бузького району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів 15.07.2010 р. зроблено відповідний актовий запис №20 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2010 р. Після реєстрації шлюбу позивачка залишила прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: малолітню дитину - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], останні вісім місяців разом не проживають, спільним побутом не поєднані, не виявили бажання примиритись та наполягали на розірванні їх шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

03 серпня 2016 року заявник [PERSON] звернулась до суду з названою заявою, в якій вказала, що вона є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок [PERSON] придбала згідно договору купівлі-продажу від 16 квітня 1991 року, в якому неправильно записано по-батькові заявника, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». В зв'язку з невідповідністю запису в графі «по-батькові» в договорі купівлі-продажу, заявник не має можливості належним чином зареєструвати в органах реєстраційної служби, продати чи подарувати належний їй житловий будинок. Представник заявника подав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги заяви підтримує та просив суд розглядати справу без його участі. Представники заінтересованої особи направив до суду заяву, в якій вказав, що вимоги заяви визнає, проти задоволення заяви не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16 квітня 1991 року заявник є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). На даний час заявник не має змоги вільно володіти та розпоряджатися належним їй житловим будинком, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу, оскільки у договорі купівлі-продажу від 16 квітня 1991 року неправильно записано по-батькові заявника, а саме, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], який видано Володарським РВГУ МВС України в Київській області 24 грудня 1996 року, по-батькові заявника «[PERSON]» (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження сина заявника, гр. [PERSON], заявник записана по-батькові як «[PERSON]» (а.с.4). Вказані обставини справи підтверджуються письмовими доказами в матеріалах цивільної справи. В договорі купівлі-продажу від 16 квітня 1991 року, вказано по-батькові заявника як «[PERSON]», що є помилкою, так як необхідно було вказати «[PERSON]». Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, п.6 ) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заявнику [PERSON], необхідно вільного користування та розпорядження належним їй на праві приватної власності житловим будинком, та внести виправлення в документи іншим шляхом, окрім судового не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

03 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1950 р. н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.08.2016 р. о 12 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.08.2016 р. о 12 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «Тернівська ЦРЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована, висловлює маячні ідеї відношення, переслідування на адресу сусідів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

03 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1983 р. н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.08.2016 р. о 16 год. 13 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.08.2016 р. о 16 год. 13 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ДКПЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора продуктивному контакту малодоступна, спонтанно вимовляє: «Мені страшно…», на запитання не відповідає. Виявляє слухові обмани сприйняття. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 грудня 2007 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Центрально-міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №1053. Вказував на те, що від спільного шлюбу з відповідачкою спільних дітей не мають. Зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, та вони фактично припинили шлюбні відносини з 18 лютого 2009 року, спільне господарство не ведуть, поновлювати шлюбні відносини не збираються, оскільки збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Позивач [PERSON] до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] до зали суду з'явилася, надала пояснення по суті справи, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі позивача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 15 грудня 2007 року між сторонами по справі був укладений шлюб, зареєстрований Центрально-міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №1053 (а.с.2). Від спільного шлюбу сторони не мають дітей. У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги відсутність спільних дітей, ті обставини, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] при реєстрації шлюбу свого прізвища не змінювала. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №403. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО № 312441(а.с.5). Сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили з лютого 2016 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 05 червня 2006 року Мішково-Погорілівською сільською радою Жовтневого району району Миколаївської області, актовий запис № 14. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та повної втрати почуття любові. Разом з дітьми залишила місце їхнього постійного проживання, повертатись не має наміру, примирення не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі , просила їх задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 05 червня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Мішково-Погорілівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 14 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане повторно 03 грудня 2015 року [NUMBER], та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER], видане 21 січня 2013 року (а.с. 8,9). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 24 жовтня 2009 року в Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №444. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року він з відповідачкою однією сімєю не мешкає, у звязку з тим, що у них різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважаю, що сім`я розпалась та шлюб не може бути збережений. Просив розірвати шлюб. До судового засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідачка до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, на розірвання шлюбу погодилась. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05 листопада 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними не існує порозуміння. З весни 2015 року стосунки погіршилися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Він зібрав речі та переїхав проживати за іншою адресою. Вже протягом року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина мешкає з відповідачем, він добровільно сплачує аліменти на його утримання. Примирення є неможливим. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.2). Позивач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с.13). Відповідач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.14). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 05 листопада 2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (до шлюбу Рябенко) Г.О. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії І-КИ № 179701 від 05.11.2010 року, актовий запис 422 (а.с.6). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 346838 від 26 липня 2011 року, актовий запис 465 (а.с.7). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 04 вересня 1993 року шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину сина [PERSON], який народився 24 жовтня 2011 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з серпня 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved