Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

03.09.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. Ухвалою судді від 27.09.2020р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с. 19). В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з 24.11.2017р. перебувала у шлюбі з [PERSON] . Їх сімейне життя не склалося. Шлюбно-сімейні відносини між подружжям фактично були припинені з початку 2019 року, шлюб носив суто формальний характер. Навесні 2019 року позивачка познайомилась з [PERSON] та через деякий час почала разом з ним жити, а на початку жовтня 2019 року позивачка дізналася, що вагітна. На той час на зв`язок [PERSON] повернувся на батьківщину у Королівство Марокко. 22.10.2019р. позивачка подала позов про розірвання шлюбу до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська шлюб від 25.02.2020р. шлюб з [PERSON] розірвано. [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] . Під час реєстрації народження дитини її батьком записаний колишній чоловік - [PERSON] , оскільки, як їй пояснили, шлюб між нею і [PERSON] розірваний за чотири місяці до народження дитини. Але відповідач не є батьком її доньки, насправді батьком дитини є [PERSON] , який визнає себе батьком дитини. З незалежних від позивачки причин розгляд позову про розірвання її шлюбу тривав з жовтня 2019 року по лютий 2020 року, що перешкодило їй укласти шлюб з [PERSON] і зареєструвати дитину на дійсного батька. 07.08.2020р. зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] . За викладеного позивачка вважала, що у даному випадку народила доньку не перебуваючи у шлюбі, а відтак має право записати батька дитини за своєю вказівкою. Однак, при зверненні до Шевченківського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) їй повідомлено, що в актовому записі про народження дитини неможливо зазначити батька зі слів матері, згідно з вимогами ст. 135 СК України, натомість батьком дитини слід зазначати її колишнього чоловіка [PERSON] , що, як зазначає позивачка, не відповідає дійсності. З урахуванням викладеного, просила суд виключити відомості з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , даних про батька дитини [PERSON] , внести відомості до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , дані про батька дитини - [PERSON] та змінити прізвище дитини [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 27.10.2020р. [PERSON] подала до суду заяву з додатком, в якій просила долучити до матеріалів справи копію звіту теста ДНК та оголосити перерву в судовому засіданні для отримання додаткових документів. Також просила слухати справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 32). 28.10.2020р. на електронну адресу суду надійшла заява від [PERSON] , в якій останній повідомив суд, що він визнає позовні вимоги, оскільки не є батьком дитини. При цьому, відповідач додатково повідомив суд про те, що з березня 2019 року він не був у відносинах з позивачкою та покинув країну (а.с. 34). Представник Шевченківського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 06 жовтня 2020 року подавала до суду заяву, в якій зазначено, що проти позовних вимог заявника ДРАЦС не заперечує та просить винести рішення згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 29). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 24.11.2017р. позивачка та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Соборному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 1049. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2020р. шлюб, укладений 24.11.2017р. між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки [PERSON] змінено на « [PERSON] » (а.с. 12). Судом встановлено, що у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 26.06.2020р. Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом №727 щодо народження [INFO] [PERSON] , батьками останньої записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно статті 138 СК України, оспорити батьківство має право жінка, котра народила дитину в шлюбі, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011р. № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Позивач стверджує, а відповідач визнає, що [PERSON] не є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 2 - 6, 34). Вказаний факт також підтверджується звітом тесту ДНК на батьківство, відповідно до якого батьком дитини [PERSON] є [PERSON] , вірогідність батьківства 99,9999998% (а.с. 33). Крім того, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] , в якій він визнає себе батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009р., у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнав позов, факт відсутності кровного споріднення останнього та дитини підтверджений тестом ДНК, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачка не наполягає на компенсації сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved