Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

02 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.05.2016 року в обідню перерву біля адмінбудівлі Нафтогазовидобувного управління «Охтиркнафтогаз» в м. Охтирка близько 13 години проходила мирна акція протесту під гаслом «Врятуй дитячий табір «Космос», шляхом надання з боку адміністрації грошей на його утримання. У вказаній акції приймали участь працівники профкому Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», громадські активісти та пересічні громадяни міста. В даній акції вона участі не приймала. Приймав участь голова профсоюзу Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» [PERSON]. Повернувшись з обідньої перерви близько 13 години разом з чоловіком та сином, вони зайшли до холу приміщення, за ними зайшла [PERSON], тримаючи в руках включену камеру відеозйомки телефону, запитала чи правда, що Ви, звернувшись до всіх трьох вголос, обвинувачуєте членів зібрання і її самої, що за проведення заходу їм заплачено по 100 гривень кожному. У відповідь вона попросила не вчиняти без її дозволу фотозйомки. В результаті конфлікту, який стався 05.05.2016 року в приміщенні адміністративної будівлі НГВУ «Охтирканафтогаз» за участю відповідачки [PERSON] та оприлюднення на сайті відеозйомки, яке вчинено без дозволу позивачки, вважає, що їй було завдано фізичного болю та душевних страждань. Відповідач порушила право на недоторканість особистого життя, і незаконно збирає, зберігає і розповсюджує інформацію про позивача та її родину, при цьому, ще й цинічно коментує її в образливій формі. Будь-яких образ не виказувала, незаконних дій по побиттю [PERSON] не вчиняла. Тому, як законослухняний громадянин, права якого вважає порушені, прохає суд зобовязати [PERSON] знищити зроблений нею відеозапис від 05.05.2016 року, де зафіксовано [PERSON] та принести вибачення у вигляді відеовибачення на Охтирському порталі перед [PERSON]. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, визнання відповідача [PERSON] постраждалою та вчинення з боку суду процесуальних дій, передбачених ЦПК та КПК України, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 травня 2016 року відбувалася акція за збереження дитячого табору «Космос», в якій взяли участь свідомі громадяни міста, щоб зберегти табір. Під час проведення акції стався інцидент, коли сім'я з трьох чоловік, які працюють на підприємстві Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» та займають керівні посади, проходячи біля учасників акції, звинуватили всіх учасників в продажності і її особисто, а саме : в отриманні ними по 100 гривень за участь в акції, чим [PERSON] образила честь, гідність та ділову репутацію всіх громадян, що вийшли на захист табору, нанесла моральну травму, завдала душевних страждань. В цей час вона здійснювала відеофіксацію акції, а не окремих посадових осіб. Провокатори з'явилися на 23 хвилині зйомки акції. Обурені громадяни підійшли до них, повідомивши про таку провокаційну заяву особи в чорній куртці, якою виявився чоловік позивачки [PERSON]. Вона з журналістами відомих газет Охтирки відкрили двері в хол будівлі НГВУ «Охтирканафтогаз» за сім'єю [PERSON], аби уточнити, хто і кому заплатив по 100 гривень за акцію. Сім'я [PERSON] стояла біля дверей, спостерігаючи за акцією через скло, отже зайти до приміщення вона не встигла, а стояла в дверях. На питання, чи дійсно вони звинуватили людей в отриманні по 100 гривень, [PERSON], відповів ствердно, що всім заплатили. [PERSON] накинулася на неї, вдаривши в ліву руку та намагаючись вихватити з її правої руки телефон. Чоловік позивачки [PERSON] теж кинувся в її бік, але між ними стала журналістка, яка закрила її собою. Незважаючи на те, що в руках обох журналістів були камери, напад було здійснено саме на неї. Після її окрику, не чіпати її, [PERSON] відступила, але потім на неї накинувся їх син [PERSON], який хватав її за руку, якою вона прикривалася, намагався забрати її телефон, обзивав образливими словами, бив та штовхав у спину. На вулиці батько припинив напад сина і у весь голос, звинуватив її особисто в отриманні грошей за акцію у розмірі 100 гривень. Свідками нападу стали всі учасники акції. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] під час розгляду справи судом підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, надав суду пояснення, приймав безпосередньо участь у вивченні доказів в ході судових засідань, не визнаючи зустрічний позов в повному обсязі, а 21.10.2016 року надав заяву в якій прохав судовий розгляд закінчити без його участі та участі позивачки [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, надавши пояснення, що позивачка [PERSON] та члени її сімї, а саме : син [PERSON] та чоловік [PERSON] ображали її, стверджували, що вона та члени акції отримали за проведення заходу по 100 гривень кожний, її було вдарено в руку біля плеча, намагалися відібрати телефон під час проведення відеозйомки. Вважає, що жодне звинувачення [PERSON] не підтверджено доказами. Інформація, подана в позовній заяві [PERSON] повністю не відповідає змісту поданого нею ж відеозапису. Тому, в задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Згідно зустрічного позову [PERSON] вказала 11 підстав згідно яких вважає, що їй спричинено морально-немайнову шкоду, яку вона просить стягнути саме з [PERSON] в розмірі 20\~000 гривень. Свій зустрічний позов [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, пояснивши, що 05.05.2016 року поблизу Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» близько 12 години проходила акція по захисту від закриття табору «Космос». Громадяни прийшли на захист табору. Вона фіксувала хід цієї акції на телефон. Коли пройшло 23 хвилини, мимо пройшли жінки, які зазначили, що чоловік в чорній куртці, який є чоловіком [PERSON] - [PERSON], звинуватив, що учасникам акції заплатили по 100 гривень. Вона вирішила зясувати це і з двома журналістами підійшла до дверей будівлі НГВУ «Охтирканафтогаз», на вході у будівлю зіткнулася з сімєю [PERSON]. Вона запитала чи правда, що учасників акції звинуватили в отриманні по 100 гривень за участь в акції. [PERSON] ствердив, що так, що всім заплатили, а [PERSON] лівою рукою намагалася схопити її телефон, яким вона проводила відеозйомку, а іншою рукою вдарила по руці біля плеча. Вона відвела руку з телефоном за себе. Потім [PERSON] намагався відібрати її телефон, вдарив її у спину. Суд, заслухавши сторони, свідка, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вивчивши шляхом перегляду відеозйомки, яка була вчинена [PERSON], 05.05.2016 року під час проведення громадської акції біля нафтогазовидобувного управління «Охтиркатафтогаз» близько 13 години, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зобовязання знищити відеозапис та принести вибачення необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог та в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення 20\~000 гривень морально-немайнової шкоди також відмовити за безпідставністю позовних вимог. Вказаний висновок суду, суд доводить слідуючими доказами. Позивачка [PERSON] в позовній заяві прохає зобовязати [PERSON] знищити зроблений нею відеозапис від 05.05.2016 року, де зафіксовано [PERSON] на плівці та принести вибачення у вигляді відеовибачення на Охтирському порталі. Свої вимоги [PERSON] мотивує ст. 32 Конституції України, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. Є посилання на ст. 301 ЦК України, що фізична особа має право на особисте життя і на збереження таємниці обставин свого особистого життя. Тому, [PERSON] вважає, що в результаті конфлікту, який стався 05.05.2016 року у вестибюлі приміщення адміністрації нафтогазовидобувного управління та оприлюднення на сайті відеозйомки, яка була здійснена без дозволу [PERSON], [PERSON] порушила право на недоторканість особистого життя, незаконно зібрала, зберігає і розповсюджує інформацію - відео на сайті Охтирщини, чим завдала їй фізичного болю та душевних страждань. Суд спростовує ці докази [PERSON], як безпідставні, такі, що не відповідають дійсності і фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Викладено однобічно, з метою завести суд в оману, тоді як судом встановлено, що 05.05.2016 року біля приміщення нафтогазовидобувного управління і на його території проводилася мирна акція під гаслом «Врятуйте дитячій табір «Космос», яка проходила за участю безпосередньо голови профкому Нафтогазовидобувного управління, інших працівників профкому «Охтирканафтогаз», представників громадськості, активістів і просто пересічних громадян. Вказана акція була контрольована самим профкомом Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», її законність щодо вимог до адміністрації про фінансування дитячого табору, не визиває сумніву. [PERSON] протягом пів години проводила відео,-фотозйомку, як це і передбачено ст. 307 ЦК України, в якому закріплена правова норма, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, якщо зйомка проводиться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру, що і було в даному випадку. Отримавши інформацію від активістів, що 3 особи [PERSON], який працює інженером Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», його син [PERSON], який працює інженером та дружина [PERSON], яка працює начальником відділу праці та заробітної плати Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» розповсюджували серед присутніх інформацію про отримання мітингуючіми і [PERSON] грошової суми по 100 гривень за участь в мітингу. Вирішила зясувати чи дійсно такі висловлювання мали місце. Адже така інформація ображала її людську гідність, принижувала в очах присутніх і вона підійшла до вестибюлю приміщення Нафтогазовидобувного управління, куди зайшли вказані особи, відкрила двері і запитала чи такі висловлювання мали місце ? При цьому, щоб підтвердити чи спростувати перед мітингуючіми цю інформацію, проводила відкриту зйомку з відеокамери телефону. На що [PERSON] відповів, що дійсно він так вважає, що [PERSON] та мітингуючі отримали по 100 гривень. Після вимог виключити відеозйомку, виникла сварка, так як [PERSON] відмовилася це зробити. Суд вважає, що в даній ситуації [PERSON], не порушила вимог чинного законодавства, коли п. 1 ст. 307 ЦК України потребує згоди особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку. Тому, як в подальшому закон вказує, що на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру такої згоди не потрібно і відеозйомка проводилася вільно. До того ж закон передбачає, що не можна проводити лише таку зйомку, яка стосується особистого життя особи. В даному випадку проходила публічна акція на вулиці, з дозволу адміністрації профкому Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз». Втручання в особисте життя [PERSON], проведенням відеозйомки, було відсутнє навіть з тих підстав, що вона, як відповідальний працівник НГВУ «Охтирканафтогаз» несе відповідальність за своєчасне перерахування грошових коштів на утримання дитячого табору «Космос», не позбавлена була права відповісти на запитання лідерів маніфестації. Поскільки це безпосередньо зачіпало інтереси життя та відпочинку більшості працівників Нафтогазовидобувного управління та їхніх дітей. Що ніякою мірою не повязується з особистим життям [PERSON] Таким чином, з боку [PERSON] не було допущено будь-яких порушень чинного законодавства по втручанню в особисте життя [PERSON] і вимоги діючого законодавства ст. 307 ЦК України по проведенню відеозапису дотримані в повній мірі. Тому, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за їх безпідставністю. В зустрічному позові [PERSON] вказала 11 пунктів, по яких просила судом винести рішення. Під № 1 була вимога про перегляд відеозапису. Вказане клопотання судом задоволено. Щодо відповідальності членів сімї [PERSON], а саме її чоловіка та сина позивачка в суді від цих вимог категорично відмовилася. Щодо обєднання зустрічного позову [PERSON] з первісним позовом [PERSON], клопотання [PERSON] судом задоволено. В п. 2 викладено вимоги про визнання [PERSON] потерпілою від групового нападу членів сімї [PERSON]. В суді [PERSON] від цих позовних вимог відмовилася. В п. 3 викладено прохання про визнання безпідставності позовних вимог [PERSON]. Цим вимогам надана оцінка в нарадчій кімнаті. В п. 4 вказано про зобовязання [PERSON] надати докази отримання грошових коштів за участь [PERSON] в мирній акції. Цим вимогам дана оцінка в нарадчій кімнаті. В п. 5 викладено мотиви, що діями [PERSON] їй завдано моральної-немайнової шкоди. Цим вимогам надана оцінка в нарадчій кімнаті. В п. 6 [PERSON] орієнтує суд про винесення ухвали про незаконні дії [PERSON] на адресу правоохоронних органів, аж до застосування запобіжного заходу. Згідно вимог чинного законодавства, [PERSON] сама не позбавлена можливості надати таку заяву до правоохоронних органів. Тому, ці вимоги є безпідставними. В п. 7 викладено вимоги про притягнення [PERSON] та членів її сімї до кримінальної відповідальності. Це не є предметом розгляду спору в суді. [PERSON] було розяснино про можливість звернення до правоохоронних органів. В п. 8 викладено прохання інформувати керівництво Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» про протиправну поведінку сімї [PERSON]. Щодо [PERSON] таких протиправних дій судом не встановлено, щодо інших членів сімї про притягнення їх до відповідальності [PERSON] в суді відмовилася. В п. 9 викладена інформація про перевірку корупційної складової у роботі всієї сімї [PERSON]. [PERSON] розяснено, що це не входить до компетенції суду і розгляду в даній справі. В п. 10 викладено вимоги про покладення відповідальності за сплату судових витрат на [PERSON] Це питання вирішено згідно вимог ЦПК України в нарадчій кімнаті. В п. 11 викладено мотиви про звільнення [PERSON], як малозабезпеченої від судових витрат. Судом на початку розгляду справи вказане клопотання було задоволено. Як встановив суд 05.05.2016 року за погодженням з профкомом Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» проходила мирна акція під гаслом «Врятуйте дитячий табір «Космос» з метою сприяння спонукати адміністрацію НГВУ надати грошові кошти на утримання цього дитячого табору. Із перегляду відеозапису видно, що чоловік [PERSON] не заперечує, що він вважає, що члени акції за проведення зібрання отримали по 100 гривень кожний. [PERSON], яка проводила відеозйомку зібрання, підійшла до приміщення НГВУ, з вулиці відрила двері в хол, де знаходилися [PERSON], його син [PERSON] та дружина [PERSON], які працюють на різних керівних посадах установи, запитала чи правда, що він так вважає, що всі члени акції та вона отримали за це по 100 гривень, на що [PERSON] відповів, що дійсно всі члени акції та [PERSON] отримали по 100 гривень. Виказав думку про небажання фіксації на відеотелефон, що не бажає, щоб його в подальшому знімали на відеозйомку телефона. Таку ж думку виказала і його дружина [PERSON], яка миттєво простягла руку, щоб заволодіти телефоном, але [PERSON] його сховала за спину і в цей час із допомогою друзів [PERSON] була виштовхана на вулицю, чим уникла бійки. Як видно з відеозапису [PERSON] сховала руку з телефоном за свою спину. Між нею та [PERSON] стояв чоловік в головному уборі і який своєю рукою відвів руку [PERSON] в бік. А в подальшому, друзі [PERSON], серед яких була і [PERSON], загородили собою, як щитом [PERSON] і підштовхнули її вийти на вулицю. Про це [PERSON] підтвердила в суді, як свідок. Таким чином [PERSON] фізично і природньо не змогла б дотягтися до майже плеча руки [PERSON], це при тому, що на відеоплівці видно, що рука [PERSON] повернута з камерою за спину і продовжує проводити зйомку, а руку [PERSON], яка намагалася дістатися телефону, відводить в бік стоявший поряд присутній громадянин. Ці події мали місце протягом декількох секунд, миттєво і носили разовий характер, розійшовшись в бік сторони в подальшому не стикалися в спілкуванні. Що з достовірністю доводить, що [PERSON] мала лише намір заволодіти телефоном, свідок [PERSON] і сама відповідачка [PERSON] пояснили, що будь-яких інших незаконних дій [PERSON] не створювала, а саме : образ, погроз чи інших незаконних дій їй не виказувала і не вчиняла. Тому, суд вважає, що в такій ситуації, як це встановлено на відеоплівці з достовірністю доведено, що [PERSON] жодного удару в руку, в частину плеча [PERSON] не наносила. Тому, і відповідальності нести без вини не має за що. Так як вона особисто по відношенню до [PERSON] неправомірних дій не вчиняла. І в цій частині в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Щодо проведення відеозйомки, то порушень з боку [PERSON] не допущено. Так як 05.05.2016 року проводився громадський захід за погодженням з профсоюзним комітетом і за безпосередньої його участі. Згідно ст. 39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації. Що і мало місце в даному випадку. Ст. 277 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа має право на спростування недостовірної інформації. Згідно цієї статті п. 4 вважається, що негативна інформація поширена про особу є недостовірною. [PERSON] отримала інформацію о 13 годині під час проведення відеозйомки зібрання, що відносно неї та присутніх розповсюджується присутніми громадянами недостовірна, негативна інформація, що за участь в акції вони всі отримали по 100 гривень. Їй вказали трьох осіб, які зайшли до вестибюлю Нафтогазовидобувного управління «Охтиркатафтогаз». Намагаючись пересвідчитись чи отримана інформація відповідає дійсності, [PERSON] відкрила двері до холу приміщення на першому поверсі і запитала в присутньої родини [PERSON] чоловіка, дружини та сина чи дійсно вони так вважають, що вона та мітингуючі за участь отримали по 100 гривень. Як видно з відеозапису чоловік позивачки лише один підтвердив, що дійсно так, [PERSON] отримала гроші за участь у мітингу. Що в черговий раз підтверджує, що [PERSON] по відношенню до [PERSON] будь-яких незаконних дій не вчиняла. Образи, які чути з плівки на адресу [PERSON] також виказано не [PERSON]. Користуючись переглядом відеозапису, суд вважає беззаперечно і достовірно встановлено, що [PERSON] не наносила удару по руці в область плеча [PERSON], не маючи можливості. Як привів мотиви суд, зробити це фізично в тій ситуації, яка мала місце, коли [PERSON] мала намір відібрати телефон з відеозаписом з руки [PERSON], було неможливо, як із-за відстані між ними, прикриття [PERSON] свідком [PERSON] та переміщенням самою [PERSON] руки із відеокамерою за свою спину. А також образ на адресу [PERSON] чи неправдивої інформації [PERSON] їй не виказувала. В звязку з чим, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed