overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

02 вересня 2014 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй виписки із книги обліку трудового стажу виданої Білогірським районним трудовим архівом на ім»я «[PERSON]», в якій вказала, що в 1986-1997 роках вона працювала в колгоспі «Шлях до комунізму» с. Сушівці Білогірського району Хмельницької області, а в 2002-2004 роках в ДП «Діброва». На даний час вона має намір оформити пенсію за віком та для підтвердження стажу роботи отримала архівну довідку із Білогірського районного трудового архіву та виписку з книги обліку трудового стажу. В написанні прізвища в виписці із книги обліку трудового стажу являється помилка, зокрема вказано «[PERSON]», тоді як в дійсності її прізвище пишеться як «[PERSON]». Через вказані розбіжності вона позбавлена можливості оформити документи для виходу на пенсію. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, зазначила, що під час заповнення книги обліку трудового стажу, з невідомих причин, при написанні її прізвища було допущено помилку. Так, як на даний час підприємство, в якому вона працювала ліквідовано вона змушена звернутися до суду. Встановлення даного факту дасть їй можливість оформити пенсію за віком. Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду у Білогірському районі Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з»явився, направив до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, відносно заявлених заявником вимог покладається на розсуд суду. Пояснення заявниці підтвердженні поясненнями свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював головою колгоспу «Шлях до комунізму», де [PERSON] працювала спочатку зоотехніком а потім завідуючою фермою та отримувала заробітну плату. Вказав, що йому не відомо чому в книгах обліку трудового стажу колгоспу прізвище заявниці вказано як «[PERSON]». Свідок [PERSON] дала суду аналогічні пояснення. Заслухавши пояснення заявниці, свідків, ознайомившись із письмовою заявою представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що факт належності [PERSON] виписки із книги обліку трудового стажу виданої на ім»я «[PERSON]» знайшов своє підтвердження в суді. Так, згідно витягів з Єдиного державного реєстру Юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області від 15.09.2014 року №№№19289009, 19288816, 19288459 встановлено, що в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відомості щодо колгоспу «Шлях до комунізму» відсутні. Дочірнє підприємство «Діброва» припинено за судовим рішенням, відомості про юридичних осіб-правонаступників відсутні, ТОВ «Племзавод Квітневе» припинено за судовим рішенням, дані про юридичних осіб-правонаступників відсутні. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надасть в подальшому право на оформлення пенсії за віком. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач, [PERSON], звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування квартирою. Посилалась на те, що вона відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 17.09.2004 року, виданого Відділом приватизації житла НГВУ «Полтаванафтогаз» є власником квартири [ADDRESS]. Як власник квартири та мати відповідача вона сприяла державній реєстрації його у її квартирі у 2007 році. Угоди про порядок користування квартирою вона з [PERSON] не укладала. Всі комунальні платежі вона сплачує із розрахунку зареєстрованих у квартирі осіб та здійснює витрати на експлуатацію та ремонт квартири із своєї пенсії. Відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню квартири та не проживає в ній на протязі останніх трьох років. Просила, визнати [PERSON] таким. що втратив право користування квартирою [ADDRESS]; виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. 02 жовтня 2014 року позивач уточнила позовні вимоги, просила, усунути їй перешкоди у користування квартирою, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі із підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність суду не надав. Суд ухвалив, розглядати справу у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 17.09.2004 року, виданого Відділом приватизації житла НГВУ «Полтаванафтогаз» є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] з 23 листопада 2007 року, як член сім»ї власника квартири. Всі комунальні платежі [PERSON] сплачує із розрахунку зареєстрованих у квартирі осіб та здійснює витрати на експлуатацію та ремонт квартири із своєї пенсії. [PERSON] не виконує свої обов'язки по утриманню квартири та не проживає в ній на протязі останніх трьох років. Свідок [PERSON] підтвердила той факт, що відповідач [PERSON] не проживає у [ADDRESS] вже майже сім років. Реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачеві у повній мірі користуватись своєю власністю, а також призводить до додаткових витрат на утримання квартири. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення повноліття сином. З 14 серпня 2014 року відповідач разом з позивачем та їхнім спільним сином не проживає, припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина, не приймає участі у його вихованні та належним чином не піклується про нього. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також вказала, що позов вона підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, та вказав, що позовні вимоги він визнає, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 27 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1366, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 27.10.2012, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] - [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень Ленінського відділу ДРАЦС РС Полтавського 29 червня 2013 зроблено актовий запис № 265, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, представник позивача позов підтримала, а відповідач його визнала, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2011 року (а.с. 3). Від шлюбу дітей не мають. Позивач у позовні заяві стверджує, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, поновлювати шлюбні стосунки, які фактично припинені з 2013 року, позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 2005 року (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з липня 2012 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 22 листопада 1997 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з [PERSON]. вона спільно проживала (у цивільному шлюбі) з 2013 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Вказує, що на даний час вони стосунків з відповідачем не підтримують. Син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач, який є здоровим та працездатним, ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, жодної допомоги на її утримання не надає. Самотужки їй важко утримувати дитину. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 50 гривень до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини (а.с.2), 11 грудня 2013 року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з матір'ю [PERSON] та фактично перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведеної норми Закону, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме - 50 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення [PERSON] [INFO], повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. З відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 серпня 2009 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя має малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, в сім'ї не має порозуміння, тому позивач вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 14 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №173. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу, однак, визнав, що з 12 лютого 2013 року шлюбні стосунки припинені. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2009 року (а.с.4). Від спільного життя подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено почуття любові, мають різні погляди щодо сімейного життя, шлюбні стосунки фактично між ними припинені з 12 лютого 2013 року, про що сторони підтвердили в суді. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки, сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 243, 60 гривень в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 липня 2009 року, про що було зроблено актовий запис № 943. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з квітня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 18 липня 2009 року та відновити її дошлюбне прізвище. Ухвалою суду від 30 жовтня 2014 року сторонам було надано строк в один місяць для примирення. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 липня 2011 року, про що було зроблено актовий запис № 943 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Також суд приходить до висновку, що задоволенню у відповідності до ст. 113 СК України підлягає позовна вимога щодо відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища позивачки - [PERSON]. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю , просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 10 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народились дитина [PERSON] [INFO], яку просить залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився , направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 10 червня 2006 року перебувають у шлюбі. ( арк.с. 7). У сторін є дитина [PERSON] [INFO] ( арк.с. 8). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає , що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась , направила до суду заяву відповідно до якої позов підтримала повністю, просить провести розгляд справи без її участі. Зазначила, що 21 квітня 2009 року виконавчим комітетом Луківської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу народились літи: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сім'ї не складаються вже досить тривалий час. Протягом останніх шести місяців сторони проживають окремо. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву відповідно до якої позов визнав повністю , просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 21.04.2009 року перебувають у шлюбі. ( арк.с. 4 ). У сторін маються діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо, а тому суд вважає , що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved