Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

04.02.2019 позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, який 05.04.2021 уточнив. В обґрунтування позову вказує, що 23.01.2018 приблизно о 17-25 год. [PERSON] керував автомобілем Тойота, державний номер [NUMBER] по вул. Дерев`янка, 23-а у м. Харкові. Під час повороту ліворуч не надав дорогу автомобілю БАЗ А079, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що належить ТОВ «Укравтотрансплюс», який рухався у зустрічному напрямку. Після зіткнення автомобілів, транспортний засіб під керуванням [PERSON] «відкинуло» на автомобіль позивача марки Кіа, державний номер [NUMBER] , який стояв. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну та моральну шкоду. Після ДТП співробітниками поліції було складено протокол стосовно водія [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.09.2018 провадження в адміністративній справі стосовно [PERSON] закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи була призначена та проведена авто - технічна експертиза. Згідно висновків експертів водієм [PERSON] були порушені вимоги п.п. 10.1, 16.1 ПДР України. В діях водія [PERSON] , експерти також виявили порушення ПДР України, а саме п. 12.3. У грудні 2018 позивач звернувся до ТОВ «Елефант Сервіс» з проханням зробити дефекту відомість про вартість ремонт автомобіля. Згідно розрахунку загальна вартість відновлювальних робіт становить 75835,88 грн, що є фактичною сумою матеріальних витрат. У грудні 2018 року страхова компанія «Альфа страхування», де мав страховий поліс [PERSON] виплатила 30883,35 грн, вказавши при цьому, що і в діях водія [PERSON] вбачається вина. В уточненій позовній заяві [PERSON] вказує, що на його думку, вина у скоєнні ДТП є тільки у діях [PERSON] у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ПрАТ «СК «Альфа страхування» матеріальну шкоду 44952,53 грн. Також позивач вказує, що йому спричинено моральну шкоду, яка полягала у тому, що автомобіль є його засобом пересування, він працює будівельником, дана робота пов`язана з постійним переміщенням, в тому числі до інших областей. У 2018 році позивач не зміг з родиною поїхати на відпочинок. Тривала невиплата заподіяної шкоди негативно позначилась на його настрої, він постійно змушений шукати шляхи для вирішення проблеми. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Окрім того [PERSON] просить стягнути суму судових витрат з відповідачів (т. 1 а.с.2-5, 32,-35, т. 2 а.с. 1-3). 27.06.2019 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому зазначено, що дійсно 23.01.2018 сталась ДТП. Проте, цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «АльфаСтрахування», яка виплатила [PERSON] 30883,35 грн матеріальної шкоди. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволені позову. (т. 1 а.с. 58-60). 04.07.2019 відзив подано представником ТОВ «Укравтотранс Плюс» та 22.07.2019 доповнення до відзиву (т. 1 а.с. 63-66, а.с. 70-74), проте в уточненій позовній заяві позивачем [PERSON] не заявлено вимог до зазначеного товариства. 03.10.2019 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова вирішено провести розгляд справи за правила загального провадження (т. 1 а.с. 99-100). 12.11.2019 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова залучено до участі у справі, у якості третіх осіб ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (т. 1 а.с. 114-115). Проте, як вже зазначено позивачем у остаточних позовних вимог визначено відповідачем лише ПрАТ «СК «АльфаСтрахування» та [PERSON] 16.01.2020 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова витребувано докази від ПрАТ «СК «АльфаСтрахування» (т. 1 а.с. 150-151). 06.04.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова замінено первісних відповідачів [PERSON] , ТОВ «Укравтотрансплюс» належними відповідача ПрАТ «СК «АльфаСтрахування». Отже, за клопотанням позивача [PERSON] , у справі визначено відповідачами [PERSON] та ПрАТ «СК «АльфаСтрахування». Позивач у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити з урахуванням уточненого позовних вимог, у подальшому [PERSON] звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволені, з підстав, викладених у відзиві. У подальшому представник відповідача не з`явився у судове засідання, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник відповідача ПрАТ «СК «АльфаСтрахування» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 23.01.2018 року о 17-25г. [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота» д.н. [NUMBER] по вул. Дерев`янко, б. 23-А в м. Харкові, під час повороту ліворуч не надав дороги автомобілю «Баз А079.14» д.н. [NUMBER] ,яким керував [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку та допустив з ним зіткнення, після чого автомобіль «Тойота» д.н. [NUMBER] відкинуло на автомобіль «Кіа» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , який стояв, автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Постановою Дзержинського районного суду від 25.09.2018 у справі №638/1341/18 провадження по справi про адміністративне правопорушення у вiдношеннi [PERSON] передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної вiдповiдальностi (т. 1 а.с. 8). Постановою Дзержинського районного суду від 26.12.2018 у справі №638/18305/18 провадження у справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП (т. 1 а.с. 247). Згідно з ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Під час розгляду адміністративного матеріальну стосовно [PERSON] постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2018 №638/1341/18 призначено автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського науково- дослідного інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. На вирішення експерта постановлені наступні питання: Чи відповідали дії водія автомобіля «Тойота» [NUMBER] та дії водія автобусу «Баз А079.14» д.н. [NUMBER] технічним вимогам ПДР? Чи мав водій автобусу «Баз А079.14» д.н. [NUMBER] в даній дорожньо-транспортній ситуації технічну можливість зупинитися до місця наїзду (зіткнення) у момент виникнення небезпеки для руху? Як у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України повинні були діяти водії автомобіля «Тойота» [NUMBER] та автобусу «Баз А079.14» д.н. [NUMBER] ? Чи є з технічної точки зору спроможними показання водіїв автомобіля «Тойота» [NUMBER] та автобусу «Баз А079.14» д.н. [NUMBER] щодо механізму ДТП? З наданою позивачем копії висновку комісійної судової автотехнічної експертизи №9018 від 20.06.2018, проведеної ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса вбачається, що 1-й варіант - згідно пояснень водія автомобіля [PERSON] : в даному варіанті дорожньої ситуації водій [PERSON] повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів водія [PERSON] не визначалася, і в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, не вбачається. В даному варіанті розвитку дорожньої ситуації водій [PERSON] повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути ДТП для водія [PERSON] визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП. 2 варіант - згідно пояснень водія автомобіля [PERSON] : При умові, що автобус БАЗ не зупинявся на автобусній зупинці, водій [PERSON] повинен був діяти згідно з вимогами 12.3 Правил дорожнього руху України. З мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання про те, чи мав водій [PERSON] технічну можливість зупинитися до місця зіткнення, та чи відповідали його дії вимогам Правил дорожнього руху України, не вирішувалися. Водій [PERSON] , в даному варіанті розвитку дорожньої ситуації, повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України. Дії водія [PERSON] в даному варіанті розвитку дорожньої ситуації, не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП (т. 1 а.с. 9-15). Таким чином, відповідно до обох варіантів висновку експерта в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] вбачаються порушення правил дорожнього руху України. При цьому, оскільки [PERSON] порушено два пункт ПДР України, а [PERSON] порушено один пункт ПДР України, суд приходить до висновку , що вина у скоєнні ДТП у відсотковому відношенні становить [PERSON] 60%, [PERSON] 40%. За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. За страхового акту №0095.609.18.01.01 вбачається, що цивільна відповідальність [PERSON] , станов на ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «АльфаСтрахування» (т. 1 а.с. 156). З листа ПрАТ «СК «АльфаСтрахування» адресованого [PERSON] за №0095.609.18.01.01-0009.12 від 05.12.2018 вбачається, що страхової компанією прийнято рішення про виплату [PERSON] відшкодування у розмірі 30883,35 грн. При цьому страхова компанія виходила з того, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП становить 50%. Проте, судом встановлено, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП становить 60%, а вина [PERSON] 40%. Страховиком ПрАТ «СК «АльфаСтрахування» визначено позивачу страхове відшкодування в сумі 30883,35 грн (т. 1 а.с. 158) Відповідно до звіту № 62/2018 від 22.02.2018 про оцінку автомобіля Кіа, державний номер [NUMBER] , складеного за заявою ПрАТ «СК «Альфастрахування» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 61766,69 грн (т. 1 а.с. 160-164). Відповідно до рахунку на оплату № ЕС-00002083 від 22.12.2018, який виданий ТОВ «Елефант - Сервіс» [PERSON] вартість відновлювального ремонту (вартість запчастин та вартість робіт) автомобіля Кіа, державний номер [NUMBER] становить 75835,88 грн. При цьому, суд не керується висновком звіту, а виходить з фактичної вартості виконаних робіт по відновлювальному ремонту та необхідних запчастин. Загальний збиток заподіяний [PERSON] становить 75835,88 грн. Вина у скоєнні ДТП відповідача [PERSON] 60%, [PERSON] - 40%. Цивільна відповідальність [PERSON] , на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування», яка відшкодувала [PERSON] 30883,35 грн, виходячи з того, що вина застрахованої особи [PERSON] становить 50%. Отже, 60% (вина [PERSON] ) від 75835,88 грн (загальна вартість збитку) становить 45501,05 грн, страховиком відшкодовано 30883,35 грн, залишок невідшкодованого збитку становить 14618,15 грн. З дослідженого страхового акту відповідача [PERSON] вбачається, що страхова сума становить 100 000 грн. Тобто, вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася, зокрема і з вини відповідача [PERSON] не перевищує виплачений розмір страхового відшкодування та сума у розмірі 14618,15 грн підлягає стягненню зі страховика [PERSON] . При цьому, судом було встановлено, що 40% вини у скоєнні ДТП становлять дії водія [PERSON] , в свою чергу шкода , яка спричинена його діями становить 30334,40 грн. Проте, позивачем [PERSON] не заявлені вимоги до [PERSON] . З урахуванням того, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, суд не вирішує питання про стягнення суми збитків у розмірі 30334,40 грн. Що стосується вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності i справедливості. Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою i протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичний особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Cуду України у Постанові від 31.03.95р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їx тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих i виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової peпyтaції, час та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, заподіяна фізичний особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявністю вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що враховуючи характер завданої шкоди, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, наявність та тривалість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, приймаючи до уваги, що матеріальні витрати відшкодовані не в повному обсязі, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає достатнім і необхідним стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн на користь позивача. Таким чином, суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов висновку про те що позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» підлягає стягненню 14618,15 грн у якості відшкодування матеріальних збитків та з [PERSON] 2000 грн у якості відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного: Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідачів на корить позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Позовні вимоги задоволено на 30,2%, судовий збір при зверненні до суду сплачено 768,40 грн. 30,2% від сплаченої суми судового збору становить 232,10 грн. З кожного відповідача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках, тобто по 116,05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial