Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

02.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 23.08.2003 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2018 року, сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ майна немає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примирення між ними неможливе. Питання проживання дітей та їх забезпечення між ними узгоджено. На утримання дітей він сплачує аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку. Позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою суду від 25.10.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не зявився. 04.12.2018 року за № 40015 від нього надійшла заява, в якій він просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без його участі. Зазначив, що шлюбні відносини між ними припинені з 02.03.2018 року. Сплачений ним судовий збір з відповідача просить не стягувати. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не зявилася. 04.12.2018 року за № 40016 надала суду заяву, в якій просила розглянути позовну заяву без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Зазначила, що шлюбні відносини припинені у лютому 2018 року. Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 23.08.2003 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 253. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Судом достовірно зясовано, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з лютого 2018 року, за цей час примирення між сторонами не відбулося. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved