Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

03 липня 2018 року позивач звернулась до суду із вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 2 в будинку №41 по вул. Марата в м. Шостка Сумської області. В обгрунтування позову посилалась на те, що вона є власником вказаної квартири. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, але з 2010 року фактично не проживають, відсутні також у будинку будь-які їх речі. Посилаючись на те, що реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачу у реалізації її права власності, позивач звернулась до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також наполягає на задоволенні позову. Відповідачі в судове засідання не зявились, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, також зазначили, що позов вони визнають. Крім того, у своїй заяві [PERSON] зазначила, що вона не заперечує проти виселення з квартири позивача своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Представник органу опіки та піклування Шосткинської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач є власником квартири [ADDRESS] /а.с. 5/. Згідно з довідкою, виданою КП ППО «Енергія» від 06.06.2016р. у квартирі [ADDRESS], крім позивача, зареєстровані також: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.6/. З акту №109 від 27.06.2018р. вбачається, що відповідачі по справі не проживають у [INFO] з 2010 року /а.с. 8/. Як вбачається з актового запису про народження №981 за 2011 рік /а.с. 7/ [PERSON] і [PERSON] проживають в [INFO] в Португалії, де 18.03.2011р. в них народилась донька [PERSON]. Відповідно до копій паспортів відповідачів (а.с. 29, 32, 38), а також у своїх заявах по суті справи, вони вказують своїм місцем постійного проживання Португалію. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить наведеним вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог позивача. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved