Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до СВК «Слава» про стягнення вартості майнового паю. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом він є власником майнового паю в пайовому фонді СВК «Слава», який є правонаступником КСП «Слава», вартістю 9679 грн. 28 листопада 2014 року йому було видано свідоцтво про право власності на майновий пай (майновий сертифікат серії ВЛ №284802), після чого він неодноразово звертався до відповідача із заявою про видачу йому майнового паю, проте належну йому частку майнового паю так і не отримав. Вважаючи свої права як власника успадкованого майна порушеними, позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача СВК «Слава» на його користь вартість майнового паю в сумі 9679 грн., нараховані дивіденди, та відшкодувати йому судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у запереченні проти позову та його представник [PERSON] у судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності, яку, на думку відповідача, слід рахувати з моменту успадкування позивачем майнового паю, тобто з 03 жовтня 2011 року. Крім того, з пояснень відповідача слідує, що позивач із заявою про видачу йому майнового паю до кооперативу не звертався, тому відповідне рішення зборами СВК «Слава» не приймалось. Також відповідач заперечує розмір майнового паю, посилаючись на те, що спадкодавцем [PERSON] за період з 2002 по 2005 роки в рахунок майнового паю було отримано товарів, робіт та послуг на загальну суму 5690 грн., тому розмір майнового паю становить 3989 грн. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Відповідно до п. 2.1 Статуту СВК «Слава» останній створено в результаті реорганізації і є правонаступником КСП «Слава» (а. с. 160-166). Відповідно до ч.6 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства. Тобто, СВК «Слава» є правонаступником КСП «Слава» і до нього перейшли усі права та обов'язки реформованого КСП. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2011 року позивач [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON], який помер 17 жовтня 2010 року, належний йому майновий пай в пайовому фонді СВК «Слава», який є правонаступником КСП «Слава», вартістю 9679 грн., що становить 0,33 відсотка майна пайового фонду кооперативу (а. с. 7). 28 листопада 2014 року Маковичівською сільською радою позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на майновий пай (майновий сертифікат серії ВЛ №284802), згідно якого останній має право на пайовий фонд майна СВК «Слава», який є правонаступником КСП «Слава», та його частка у пайовому фонді складає 0,33 %, що в грошовому еквіваленті станом на 01 січня 2000 року становить 9679 грн. (а. с. 6). Згідно ст. 21 Закону України «Про кооперацію», пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. [PERSON], в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується. Відповідно до ч. 4 ст. 166 ЦК України у разі смерті члена виробничого кооперативу його спадкоємці можуть бути прийняті у члени кооперативу, якщо інше не встановлено статутом кооперативу. За відмови прийняти спадкоємців у члени кооперативу кооператив виплачує спадкоємцям вартість паю померлого члена кооперативу. З п. 5.8 Статуту СВК «Слава» слідує, що у разі смерті члена кооперативу, у відповідності до чинного законодавства України, спадкоємцю при його відмові до вступу в кооператив або у разі відмови в прийнятті до членів кооперативу, виплачується вартість частки майна кооперативу, що пропорційна паю правопопередника або спадкоємця у майні кооперативу. Порядок виплат визначено у статті 5.2, 5.3, 5.4 Статуту (а. с. 160-166). Позивач [PERSON] звернувся до СВК «Слава» із письмовою заявою від 06 липня 2015 року про видачу йому майнового паю (а. с. 12), на яку відповідач повідомив, що вирішення питання щодо видачі майнового паю буде проводитися відповідно до Статуту СВК «Слава» та чинного законодавства, що стверджується листом СВК «Слава» від 31 липня 2015 року №177 (а. с. 12 на звороті). Проте, питання щодо видачі позивачу майнового паю так і залишилося не вирішеним. Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Заперечення відповідача з посиланням на те, що позивач із заявою про видачу йому майнового паю до кооперативу не звертався, тому відповідне рішення зборами СВК «Слава» не приймалось, не прийняті судом до уваги, оскільки спростовані матеріалами справи, які містять відповідну заяву позивача (а. с. 12). Так само не заслуговують на увагу суду доводи відповідача про зменшення розміру майнового паю до 3989 грн. з урахуванням того, що спадкодавцем [PERSON] за період з 2002 по 2005 роки в рахунок майнового паю було отримано товарів, робіт та послуг на загальну суму 5690 грн., оскільки не підтверджені належними доказами. Так, не можуть бути такими доказами самі лише відомості, зазначені у Книгах розрахунків по рахунку №41 за 2002, 2003, 2004, 2005 роки, касові книги за 2004, 2005 роки (а. с. 20-136), оскільки такі не є первинними документами (як от: акти прийому передачі, накладні, квитанції, розписки тощо), складені відповідачем в односторонньому порядку, та не містять підпису [PERSON] на підтвердження отримання ним товарів, робіт та послуг на загальну суму 5690 грн. Заява останнього від 01 жовтня 2002 року містить лише його прохання видавати продукцію, товари та послуги в рахунок майнового паю, однак не є доказом того, що такі послуги йому були надані. Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого позивач [PERSON] успадкував майновий пай після смерті свого батька [PERSON], видане йому 03 жовтня 2011 року на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ВЛ №0189232, виданого Маковичівською сільською радою Турійського району 10 січня 2002 року за №119, саме на суму 9679 грн. за відсутності відомостей про часткове погашення майнового паю. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Зазначене положення повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства і згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України повинні застосовуватись при вирішенні справ судами. Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини від 29.11.1991р. у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» та у справі від 20.11.1995р. «Прессе Компанія Навієра СА» проти Бельгії», в яких розкрито зміст захисту права власності, зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, були порушені відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з СВК «Слава» вартості майнового паю в грошовому еквіваленті на суму 9679 грн. підлягають задоволенню. Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними. Так, відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.2 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На думку суду, після смерті [PERSON] та успадкування майнового паю позивачем [PERSON] право останнього жодним чином порушене відповідачем не було. Право позивача [PERSON] на отримання майнового паю порушене відповідачем лише з моменту отримання заяви від позивача про його виплату від 06 липня 2015 року, з якого і починається перебіг позовної давності, а не з моменту успадкування майнового паю, як зазначає відповідач. Разом з тим, є безпідставними та не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих дивідендів. Так, відповідно до ст. 26 «Про кооперацію» кооперативні виплати - частина доходу, що розподіляється за результатами фінансового року між членами кооперативу пропорційно їх участі в господарській діяльності кооперативу у порядку, визначеному рішенням вищого органу управління кооперативу. Відповідно до п. 8.2.1 Статуту СВК «Слава» щодо кооперативних виплат та виплат доходу на паї, частина прибутку, одержаного в результаті діяльності кооперативу, що залишається після сплати податків та здійснення інших обовязкових платежів, відрахувань до фондів кооперативу, за рішенням загальних зборів може підлягати розподілу між членами кооперативу в повному обсязі, в будь якій частині, або не підлягати розподілу між його членами. Тобто виплата кооперативних виплат та інших виплат, які передбачені законом, можлива вибувшому члену кооперативу тільки у випадку його трудової участі у кооперативі і тільки на підставі рішення вищого органу управління кооперативу. Враховуючи те, що позивач [PERSON] ніякої трудової участі у кооперативі не приймав, членом кооперативу ніколи не був, рішення про виплату йому кооперативних виплат загальними зборами кооперативу не приймалося, оскільки він є лише власником успадкованого йому майнового паю, тому [PERSON] не має підстав нараховувати та отримувати від відповідача будь-які кооперативні виплати, та інші виплати передбачені законом. Крім того, позивачем не було наведено жодних доказів, котрі б підтверджували метод розрахунку та суми заборгованості його майнового паю в іншому, ніж зазначеному у свідоцтві, розмірі. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, на суму 9679 грн., а в решті позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у сумі 487.20 грн. сплаченого судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial