Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

04 грудня 2019 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 336,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 14 лютого 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» було укладено Кредитний договір № 0862700801/Т/331720. 23 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 2, у відповідності до умов якого основний кредитор (ПАТ «Актабанк») відступив позивачу (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») право вимоги до відповідача по кредиту у розмірі 18 336,00 грн., яка складається з: - суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 7 693,00 грн.; - заборгованості за відсотками у розмірі 6 723,00 грн.; - сума заборгованості за комісією у розмірі 1 520,00 грн.; - нарахованої пені у розмірі 2 400,00 грн. На виконання п. 3.4. Договору відступлення права вимоги, згідно ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Однак, позичальник, в порушення вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України не виконала свої зобов`язання з повернення кредиту, припинила повертати наданий їй кредит, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 0862700801/Т/331720 від 14 лютого 2014 року у розмірі 18 336,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 11 січня 2020 року відкрите загальне позовне провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року, між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Актабанк» було укладено Кредитний договір № 0862700801/Т/331720, що включає Кредитний договір та Договір про відкриття рахунку, обслуговування платіжної картки та кредитного ліміту. Згідно умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн., строком до 20 лютого 2016 року, максимальний строк ліміту - 36 місяців, зі сплатою щомісячної процентної ставки у розмірі 0,80%, річної процентної ставки 24%, також умовами договору передбачено стягнення штрафу в розмірі 150 грн. за кожний прострочений щомісячний платіж (а.с.4). ПАТ «Актабанк» відступило право грошової вимоги до відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів», у зв`язку з укладенням Договору про відступлення права вимоги № 2, у відповідності до умов якого основний кредитор відступив позивачу право вимоги, про що свідчить надана суду копія вказаного договору (а.с.16-17), витяг з реєстру боржників (а.с.18) та відповідні реєстраційні документи юридичної особи (а.с.19-20). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 18 336,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 7 693,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 6 723,00 грн., сума заборгованості за комісією у розмірі 1 520,00 грн., нарахованої пені у розмірі 2 400,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12). У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного Кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про відступлення права вимоги, про що свідчить відповідне повідомлення (а.с.13), а позивач, відповідно до вимог ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України набув право вимоги повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 336,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинна відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved