Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

03.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заяву обґрунтовує тим, що для реєстрації земельних ділянок відповідно до державного акту на право приватної власності на землю звернулася до відділу ЦНАП Куликівської селищної ради. В ході вивчення документів, працівники даного відділу повідомили, що державний акт на право власності на землю серії IV-ЧН №019172 від 28 листопада 2001 року виданий на ім`я [PERSON] , а не [PERSON] , тобто документ належить не їй. Заявник зазначає, що дана помилка виникла у зв`язку з невірним записом в державному акті на право приватної власності на землю IV-ЧН №019172 від 28 листопада 2001 року її прізвища. Заявник в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без її участі. Заінтересована особа Куликівська селищна рада як представницький орган Куликівської селищної об`єднаної територіальної громади в судове засідання свого представника не направила, надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до правових позицій Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на земельну ділянку належить [PERSON] , що підтверджується копію Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №019172 від 28 листопада 2001 року, виданого на підставі розпорядження Виблівської сільської ради народних депутатів від 15.06.2001 року № 19 однак на ім`я [PERSON] замість [PERSON] . (а.с.5) Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27.04.1985 року заявниця у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». А також, відповідно до копії паспортних даних, а саме паспорта [NUMBER] від 21.10.1998 року виданого Куликівським РВУМВС України в Чернігівській області заявниця значиться як [PERSON] . (а.с.3) В копіях свідоцтв про народження дітей заявниці [PERSON] та [PERSON] , вона значиться як « [PERSON] ». (а.с.4) Отже судом встановлено, що в державному акті на право власності на земельну ділянку було допущено описку в написанні прізвища власника земельної ділянки - заявника. Внесення змін чи виправлень до державного акта на право власності на земельну ділянку законодавством не передбачена. Отже, у заявника відсутня можливість внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку. Доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом, не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реєстрації права власності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню

Outcome: approved