Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

03 квітня 2018 року, позивач - Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 02.02.2015 року, відповідно до умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 13 020 гривень 59 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжна картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком є договір. У відповідності до п. 2.2 вищезазначеної угоди при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 31 день, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 2\~451,22 грн. На протязі строку дії договору кредиту відповідач постійно порушувала умови договору, кредит та проценти за користування кредитом сплачував не в строк і не повністю. Оскільки відповідач допустила однобічну відмову від виконання зобов'язань, чим істотно порушила умови кредитної угоди, то станом на 28.03.2018 року заборгованість по кредитному договору № б/н від 02.02.2015 року в загальному розмірі становить 41 134 гривні 66 копійок. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 41 134 гривні 66 копійка та, крім того, судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1\~762 гривні 00 копійок. У судове засідання представник позивача не зявився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 40). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв з проханням розглядати справи без її участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надала. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 04.06.2018 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 16.04.2018 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішеного розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с. 44). Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, відповідно до умов якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 13 020 гривень 59 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжна картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до п. 2.2 вищезазначеної угоди при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 31 день, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 2451,22 грн. На вимоги про виконання зобовязань боржник не реагує, кредит та проценти за користування кредитом не повертає, чим спричиняє банку збитки. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач неналежним чином виконувала свої зобовязання, внаслідок чого склалася заборгованість в розмірі 41 134 гривні 66 копійок, сума якої підтверджена розрахунком, що доданий до матеріалів справи. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойка є грошова сума, яку божник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В порушення вимог закону, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобовязань, в установленні строки заборговані суми не сплатила, чим спричинила банку збитки. Таким чином, заборгованість [PERSON] за Генеральною угодою № б/н від 02.02.2015 року станом на 28.03.2018 року в загальному розмірі складає 41 134 гривні 66 копійок, з них: заборгованість за кредитом 13 020 гривень 59 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом 7\~434 гривні 15 копійки; заборгованість за пенею та комісією 18\~228 гривень 70 копійок; штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди 2 451 гривня 22 копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі \~1762 гривні 00 копійок (а.с. 1), а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 02.02.2015 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved