Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

03.10.2016 року [PERSON] звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у 2001 році Позивачем надано у борг Відповідачеві позику в розмірі 2000 доларів США для придбання будинку по вулиці Наконечного, 35. Умовою повернення боргу Позивачеві було залишення у спадок придбаного за кошти Позивача будинку. 01 січня 2008 року Відповідачем складено розписку про отримання позики, без зазначення в ній дати її повернення. У 2010 році відповідач відчужив будинок, подарувавши його старшому синові. Про цю обставину позивачеві стало відомо у 2016 році. Весною 2016 рокупозивач звертався до відповідача з вимогою повернути борг, однак до часу подання цього позову відповідачем не повернуто Позивачеві жодної копійки позичених грошей. На день подання цього позову 30 вересня 2016 року офіційний курс гривні відносно долара складає: 100 доларів США 2591.1879 гривні. Таким чином, сума боргу за договором позики складає 51\~823 гривні 76 копійок. З цієї суми здійснюється розрахунок сплати судового збору. В судове засідання позивач та його представник не з'явились проте від представника позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 30.09.2016 року, надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує повністю, та просить справу розглядати у його відсутність, та відсутність позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, по невідомій для суду причині, неодноразово повідомлявся про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку, про що свідчать почтові повідомлення які вручені 08.10.2016 року, 29.10.2016 року., 12.11.2016 року особисто. За вказаного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, що У 2001 році Позивачем [PERSON], надано у борг (Відповідачеві по справі) [PERSON] позику в розмірі 2000 доларів США для придбання будинку по вулиці Наконечного, 35. Умовою повернення боргу Позивачеві було залишення у спадок придбаного за кошти Позивача будинку. 01 січня 2008 року [PERSON], складено розписку про отримання позики, без зазначення в ній дати її повернення. У 2010 році відповідач відчужив будинок, подарувавши його старшому синові. Про цю обставину позивачеві стало відомо у 2016 році. Весною 2016 рокупозивач звертався до відповідача з вимогою повернути борг, однак до часу подання цього позову відповідачем не повернуто Позивачеві жодної копійки позичених грошей. На день подання цього позову 30 вересня 2016 року та подання його до суду, офіційний курс гривні відносно долара складає: 100 доларів США 2591.1879 гривні. Таким чином, сума боргу за договором позики складає 51\~823 гривні 76 копійок. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). \~\~\~\~ Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо).\~\~\~ \~Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність із цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд приходить до висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1ст. 1047 ЦК України що до письмової форми договору позики. Таким чином, відповідач [PERSON] має відшкодувати позивачу отриману ним грошову суму у розмірі 51\~823 гривні 76 копійок, а тому позовні вимоги відносно нього підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved