Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

02 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Одеського національного університет імені І.І. Мечникова (м. Одеса, вул. Дворянська 2, р/р 35225231001297 Банк: Держказначейська служба України м. Київ МФО 820172 код ОКПО 02071091) заборгованість по наданню цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти у сумі 15 216, 66 гривень, відсотки за користування кредитом у сумі 6 628, 67 гривень, пеню у сумі 13 798, 27 гривень. Стягнути з відповідача [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Одеського національного університет імені 1.1.Мечникова судові витрати: судовий збір -1762 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30.08.2004 року між Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова (далі по тексту - «ОНУ ім. І.І. Мечникова») та [PERSON] було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 03-1-023-2004. Наказом від 07.07.2005 року № 1797-18 відповідачу було надано кредит для здобуття освіти. Відповідно до п. 1 Угоди ОНУ ім. І.І. Мечникова, згідно Порядку надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916, ОНУ ім. І.І. Мечникова надає одержувачу кредиту, а саме [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття у ОНУ ім. І.І. Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» та за напрямом підготовки (спеціальністю) «правознавство» у розмірі 14 860 грн. на весь термін навчання. Згідно з п. 3.3 Угоди, [PERSON] повинен вносити на банківський розрахунковий рахунок ОНУ ім. І.І. Мечникова, частинами або повністю, використаний кредит на навчання в сумі 39 964 грн. і відсотки за користування кредитом у сумі 9 581, 36 грн. з розрахунку 1/15 частини від загальної суми боргу до 31 грудня кожного року, починаючи з дванадцятого місяця після відрахування з навчального закладу протягом 15 років. Позивач зі свого боку умови вищевказаної угоди виконав в повному обсязі. Зобов'язання, передбачені угодою, відповідачем не виконались належним чином, що призвело до заборгованості за угодами на 01.07.2018 року в сумі 35 643, 60 грн., з яких: сума кредиту 15 216, 66 грн., відсотки 6 628, 67 грн., пеня в розмірі подвійної ставки НБУ у розмірі 13 798, 27 грн. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 11.07.2018 року було відкрито спрощене провадження по справі та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання з'явилась представник позивача Одеського національного університету імені І.І. Мечникова - Гресь Марина Володимирівна, позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. В матеріалах справи міститься його заперечення в яких у задоволені позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2004 року між Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова та [PERSON] було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 03-1-023-2004. Наказом від 07.07.2005 року № 1797-18 відповідачу було надано цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти з 01.09.2004 року. Відповідно до п. 1 Угоди ОНУ ім. І.І. Мечникова, згідно до Порядку надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916, ОНУ ім. І.І. Мечникова надає одержувачу кредиту [PERSON], цільовий пільговий державний кредит для здобуття у ОНУ ім. І.І. Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» та за напрямом підготовки (спеціальністю) «правознавство» у розмірі 25 104 грн. на весь термін навчання. Наказом від 16.07.2008р. № 2166-18 [PERSON] було відраховано з ОНУ імені І.І. Мечникова, як такого що закінчив університет, здобув кваліфікацію бакалавра права та отримав диплом. Наказом ОНУ імені І.І. Мечникова від 29.08.2008р. № 2501-18 [PERSON] було зараховано на 5-й курс спеціальність - «Правознавство», з наданням кредиту на підставі рішення Приймальної комісії 01.09.2008 року між Одеським національним університетом імені І.І.Мечникова та [PERSON] була укладена угода № 03- 2-029-2008 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до п.1 угоди ОНУ імені І.І.Мечникова, згідно до Порядку надання цільового пільгового державного кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003р. № 916, надає одержувачу кредиту [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття в ОНУ імені І.І.Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівним «спеціаліст2 та за напрямом підготовки (спеціальністю) правознавство у розмірі 14860 грн. на весь термін навчання. Загальна сума по кредиту - 39964 грн. Наказом від 26.06.2009р. № 1822-18 [PERSON] було відраховано з ОНУ імені І.І.Мечникова з 30.06.2009р., як такого що закінчив університет, здобув кваліфікацію юриста та отримав диплом спеціаліста. ОНУ імені І.І.Мечникова зобов'язався згідно п.2.1. Угоди зарахувати одержувача кредиту [PERSON] на навчання до навчального закладу, а також відповідно до п.2.2. Угоди забезпечити організацію навчально - виховного процесу у навчальному закладі для успішного здобуття одержувачем кредиту обраного освітньо-кваліфікаційного рівня, напряму (спеціальності) та відповідно до п.2.4. після закінчення навчання, за позитивним результатами державної атестації, видати одержувачу кредиту диплом державного зразка. Одержувач кредиту згідно п.3.1. Угоди мав під час навчання у навчальному закладі дотримуватись законів, його Статуту, Правил внутрішнього розпорядку та інших правил і норм, що діють у ньому. Згідно п.3.3. Угоди відповідач зобов'язався повернути протягом 15 років всю суму наданого кредиту та 3 відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно п.3.3. вищенаведеного договору відповідач повинен вносити на банківський розрахунковий рахунок ОНУ імені І.І. Мечникова, частинами або повністю, використаний кредит на навчання в сумі 39964 грн. (25104грн. + 14860 грн.) і відсотки за користуванням кредитом у сумі 9591 грн. 36 коп. з рахунку 1/15 частини від загальної суми боргу до 31 грудня кожного року, починаючи із дванадцятого місяця після відрахування з навчального закладу протягом 15 років. З листопада 2013 до квітня 2018 року відповідачем було сплачено по тілу кредиту - 7429,61 грн, 3% - 310,00 грн. та пеня - 4225,63 грн. У зв'язку з тим, що відповідач сплачує незначними сумами в розмірі 50,00 грн. на місяць (у 2017 р. та 2018 p.), виникла заборгованість. В травні 2018 року відповідач надав документи на дитину, було зроблено перерахунок та зменшено суму 3 % на 3354,25 грн., пеню на 10273,00 грн. Згідно п.7.2. договору, у випадку відхилення від повернення кредиту або відсотків за користування кредитом, відповідач зобов'язаний виплатити ОНУ І.І. Мечникова пеню в розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповерненої в строк суми. Зобов'язання, передбачені угодою відповідачем не виконались належним чином, що призвело до заборгованості за угодами на 01.07.2018 року в сумі 35643,60 грн. (з них сума кредиту 15216,66 грн., відсотки 6628,67 грн., пеня в розмірі подвійної ставки НБУ у розмірі 13798,27грн.). Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту» реалізація державної політики у галузі вищої освіти забезпечується шляхом надання цільових, пільгових державних кредитів особам для здобуття вищої освіти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» № 916 від 16.06.2003 року сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Відраховані з вищого навчального закладу за невиконання навчального плану одержувачі кредиту повертають кошти починаючи з третього місяця після відрахування. П. 23 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» № 916 від 16.06.2003 року передбачено, що у разі невиконання одержувачем кредиту умов угоди, ухилення від повернення кредиту вищий навчальний заклад застосовує заходи для стягнення заборгованості відповідно до законодавства. У відповідності ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних з простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання, що підтверджується, наданим позивачем зведеним звітом по руху кредитів на навчання. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача заборгованості по наданню цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, доводів позивача не спростував, а від так враховуючи диспозитивність процесу справа розглядається за наявними в ній документами. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1762 гривень

Outcome: approved