Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

04 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2015 з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач зазначив, що з 05.03.2019 року сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей від другого шлюбу [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Загальний розмір аліментів, які стягуються з нього перевищують половину заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне положення. Тому, позивач просить стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без його участі, зазначила, що позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від від 15.06.2015\~у справі\~№ 589/2435/15-ц,\~ з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~стягнуто аліменти\~на утримання\~доньки -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини від\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше ніж\~30\~%\~від прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи стягнення\~з дня\~набрання рішенням\~суду законної\~сили та\~до досягнення\~дитиною повноліття /а.с. 8/. Згідно свідоцтва про шлюб виданого Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 21.01.2017 за №14 вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб /а.с.5/. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] /а.с.5/. В подальшому, судовим наказом Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.03.2019 у справі № 589/565/19-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 13 вересня 2018 року, і до виповнення дітьми повноліття /а.с. 9/. Вирішуючи питання про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з позивача суд виходить з таких мотивів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України та пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Звертаючись в суд з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач свої вимоги мотивував тим, що у нього погіршився матеріальний стан, зменшилась заробітня плата й будь-якого іншого доходу не має, а також сплачує аліменти за рішенням суду на двох доньок в другому шлюбі, що в сукупності є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, які були встановлені останнім рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved