Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

04 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 17 червня 2005 року. У 2005 році він зареєстрував у вказаній квартирі сина відповідача [PERSON], проте у 2014 році останній зібравши речі виїхав до Російської Федерації, де проживає і до теперішнього часу, але за невідомою адресою. Таким чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає понад трьох років, особистих речей у житловому приміщенні не має. Наразі виникло питання про надмірну сплату комунальних послуг та є потреба у оформленні субсидії, тому змушений звернутися до суду для вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, згідно заяви, що надійшла до суду 20 березня 2018 року вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 29). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 28). Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного,\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі - продажу від 17 червня 2005 року, копії витягу про реєстрацію права власності з технічної інвентаризації, копії витягу з Державного реєстру правочинів та копії технічного паспорту на квартиру вбачається, що [PERSON] є власником квартири № 142 в житловому будинку по вул. Крилова, 78/ вул. Мічуріна, 71 в м. Бердянську Запорізької області (а.с. 3-6). Відповідно довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Крилова 78» до складу родини позивача [PERSON] входять: дружина [PERSON] та сини - [PERSON] і [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 18 грудня 2017 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 15). Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд. В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно акту Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Крилова 78» за № 17 від 26 липня 2017 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та фактично мешкають позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с 8). Згідно акту про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є обєктами їх права власності Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Крилова 78» за № 31 від 28 листопада 2017 року, відповідач [PERSON] у вищенаведеній квартирі не мешкає. (а.с.9). Судом встановлено, що відповідач у 2014 році виїхав на постійне місце проживання до РФ і з того часу не проживає у [INFO], участі в утриманні майна та сплаті комунальних послуг не приймає. Таким чином, відповідач [PERSON] більше ніж півроку не мешкає у зазначеній квартирі, що є підставою для визначення його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved