Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

03.04.2018 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з нею, надати їй, як законному представнику малолітньої доньки [PERSON] , дозвіл на оформлення та виготовлення проїзних документів на право на виїзд малолітньої доньки за межі України до Франції на постійне місце проживання, у її супроводі, без згоди та супроводу батька [PERSON] , строком дії до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до [INFO] , та надати їй, як законному представнику малолітньої доньки [PERSON] , дозвіл на виїзд малолітньої доньки за межі України до Франції на постійне місце проживання у її супроводі, без згоди та супроводу батька [PERSON] , строком дії до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до [INFO] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що з 2003 року до 2012 року вони із відповідачем жили однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась спільна донька - [PERSON] . Відносини позивача та відповідача не склались, тому шлюб між ними так і не був укладений. З моменту народження доньки, питаннями щодо її виховання, навчання та розвитку займалась переважно позивач. Відповідач лише частково брав участь у вихованні, навчанні та розвитку доньки. В липні 2007 року, перед народженням доньки, позивач зареєструвалась у квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] , але фактично вони із відповідачем проживали в його приватному будинку за адресою: [ADDRESS] , ще за декілька років до народження доньки. У 2012 році, коли доньці [PERSON] виповнилось лише 5 років, відповідач почав жити однією сім`єю з іншою жінкою (громадянкою Російської Федерації), у якої вже був син від першого шлюбу, тому позивач та відповідач припинили спільне проживання однією сім`єю та припинили їх відносини за їх спільним рішенням, однак вимушено продовжили проживати в одному будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки у позивача та її доньки не було іншого місця проживання, а цей будинок мав площу близько 500 кв.м. та належні умови для проживання дитини. Крім того, відповідач перестав цікавитись її справами та не виявляти бажання бачитися з донькою. 07 серпня 2017 року позивач вийшла заміж за громадянина Франції - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим позивач переїхала на постійне проживання до чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Коли позивач спробувала заговорити із відповідачем про те, що донька їде з нею до Франції, то відповідач повідомив позивачу, що принципово не дасть дозволу на виїзд доньки до Франції на постійне місце проживання. Враховуючи те, що 01 вересня 2017 року розпочався навчальний рік, а донька дуже хотіла жити та навчатись у Франції, 06 жовтня 2017 року позивач разом із донькою приїхали до Франції, за постійним місцем проживання позивача з чоловіком, та зараз позивач проживає разом із донькою та чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Чоловік позивача - [PERSON] 15 лютого 2018 року письмово підтвердив, що він є власником вілли [ADDRESS] , з 06 серпня 2001 року, та постійно проживає за вказаною адресою; позивач проживає разом із ним з 06 жовтня 2017 року за вказаною адресою, яку вони обрали у якості подружнього та сімейного місця проживання; малолітня [PERSON] , донька позивача, також проживає за вказаною адресою разом із матір`ю (позивачем) та разом із ним; він зобов`язався забезпечувати потреби своєї дружини (позивача) та доньки позивача - малолітньої [PERSON] , а також зобов`язався допомагати із вихованням [PERSON] . Крім того, особисто у позивача як в банку Франції, так і в Україні в «УкрСоцБанку» відкриті рахунки. 10 жовтня 2017 року дитина пішла до Державної початкової школи Іль Верт у місті Вальбонн, де дитина навчається до теперішнього часу. Вона швидко адаптувалась, дуже задоволена школою та системою навчання, ходить до школи із задоволенням, у неї вже з`явилось багато друзів. Одночасно із початком навчання у французькій Державній початковій школі Іль Верт міста Вальбонн, [PERSON] почала заняття з художньої гімнастики у найкращому спортивному клубі міста «Муан-Сарту». Вчителі та тренера зазначають, що дитина дуже здібна, зокрема лише за майже пів року [PERSON] вже зайняла призові місця на двох змаганнях, які проходили у французькому місті Ніцца . Отже, позивач зазначає, що навчання у французькій школі та зайняття художньою гімнастикою у французькому спортивному клубі є для дитини важливим етапом для її розвитку та є значною перспективою для її подальшого життя. За таких обставин позивач просить суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник позивача подав заяву, у якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку /а.с. 71, 79, 83, 92, 126, 135, 142/, у судові засідання неодноразово не з`являвся, про поважність причин неявки суд не повідомляв, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації) в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду третя особа оповіщалась у встановленому законом порядку /а.с. 71, 80, 84, 93, 127, 142/, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність та прийняти рішення по справі на підставі наявних у справі доказів і в інтересах малолітньої дитини /а.с. 88, 132/, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи. Суд вважає за можливе розглянути справу без з`ясування думки дитини, зважаючи на докази, наявні в матеріалах справи та неможливістю дівчинки прибути до України для участі в судовому засіданні. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, а також вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.08.2007 р. /а.с. 18/. 04 липня 2007 року, перед народженням доньки, позивач зареєструвалась у квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті позивача /а.с. 19, 20/, але фактично вони із відповідачем проживали в його приватному будинку за адресою: [ADDRESS] , ще за декілька років до народження доньки. У 2012 році відповідач почав жити однією сім`єю з іншою жінкою (громадянкою Російської Федерації), у якої вже був син від першого шлюбу, тому позивач та відповідач припинили спільне проживання однією сім`єю та припинили їх відносини за їх спільним рішенням, однак вимушено продовжили проживати в одному будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки у позивача та її доньки не було іншого місця проживання, а будинок відповідача мав достатню для проживання площу та належні умови для проживання дитини. Відповідач перестав цікавитись справами доньки та не виявляв бажання бачитися з донькою. 07 серпня 2017 року був укладений шлюб між позивачем та громадянином Франції [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] /а.с. 28-31/. У зв`язку із укладенням шлюбу, позивач переїхала на постійне проживання до чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Відповідач висловив позивачу категоричну позицію, що принципово не дасть дозволу на виїзд доньки до Франції на постійне місце проживання, незважаючи на те, що донька дуже хотіла їхати із матір`ю та жити разом із нею у Франції. 17 березня 2015 року дитині був виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, строком дії до 17 березня 2019 року /а.с. 22/. 22 лютого 2016 року відповідач надав позивачу заяву-згоду, яка була нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гармаш Ю.В. /а.с. 32/, на тимчасовий виїзд доньки за кордон до усіх країн світу в період з 22 лютого 2016 року по 22 лютого 2019 року. Враховуючи те, що 01 вересня 2017 року розпочався навчальний рік, а донька дуже хотіла жити та навчатись у Франції, 06 жовтня 2017 року позивач разом із донькою приїхали до Франції, за постійним місцем проживання позивача з чоловіком, та на сьогоднішній день позивач проживає разом із донькою та чоловіком за адресою: [ADDRESS] . 15 лютого 2018 року чоловік позивача - [PERSON] письмово підтвердив /а.с. 33-35/, що він з 06 серпня 2001 року є власником вілли [ADDRESS] , та постійно проживає за вказаною адресою; позивач з 06 жовтня 2017 року проживає разом із ним за вказаною адресою, яку вони обрали у якості подружнього та сімейного місця проживання; донька позивача також проживає за вказаною адресою разом із матір`ю (позивачем) та разом із ним; він зобов`язався забезпечувати потреби своєї дружини (позивача) та доньки позивача - малолітньої [PERSON] , а також зобов`язався допомагати із вихованням [PERSON] . Це додатково підтверджується свідоцтвом від 06.08.2001 р. /а.с. 36-39/ у відповідності до якого чоловік позивача є власником вілли [ADDRESS] , з 06 серпня 2001 року; довідкою про надання прав від 28.11.2017 р. /а.с. 40-42/ підтверджується, що позивач, її донька - малолітня [PERSON] та чоловік позивача - [PERSON] на відповідній правовій підставі проживають за однією адресою та є застрахованими у відповідному органі; довідкою про укладення договору з компанією-енергопостачальником «Електрісіте де Франс » від 13.02.2019 р. /а.с. 43-45/ підтверджується, що позивач та її чоловік - [PERSON] утримують помешкання в якому спільно проживають. Крім того, особисто у позивача як в банку Франції, так і в Україні в ПАТ «УкрСоцБанк» відкриті рахунки, що підтверджується: довідкою банку «Сосьєте Женераль» від 13.02.2018 р. /а.с. 46-48/ та довідкою ПАТ «УкрСоцБанк» від 04.12.2017 р. /а.с. 49/. 10 жовтня 2017 року дитина пішла до Державної початкової школи Іль Верт у місті Вальбонн (середній курс, другий рік навчання) /а.с. 50-52/, де навчається до теперішнього часу. Дитина швидко адаптувалась, задоволена школою та системою навчання, ходить до школи із задоволенням, у неї вже з`явилось багато друзів. Викладання у школі ведеться французькою та англійською мовами. З довідки директора Початкової школи Іль-Верт [PERSON] від 28.08.2018 р. /а.с. 104-106/ вбачається, що дитина відвідувала школу в 2017-2018 роках, її інтеграція була дуже успішною як у сфері навчання, так і в соціальній сфері, вона швидко інтегрувала французьку мову та отримала чудові академічні результати. З листа Початкової школи Іль Вер від 20.06.2018 р., із моніторингом шкільних досягнень дитини та підсумками набуття нею знань та навичок /а.с. 107-113/ вбачається, що дитина досягла значних успіхів у вивченні французької мови, а лист Початкової школи Іль Вер від 20.06.2018 р. /а.с. 114-116/ містить відомості про середній бал [PERSON] за 2-й семестр 2017/2018 року. До цього, проживаючи в місті Києві, дитина тривалий час (з 2013 року) відвідувала дитячо-юнацьку спортивну школу № 20 Шевченківського району міста Києва, в якій займалась художньою гімнастикою. Дитина неодноразово брала участь у різноманітних змаганнях, в яких займала призові місця, а також зарекомендувала себе як цілеспрямована, працьовита та здатна гімнастка, прагнуча до підвищення своєї майстерності, що підтверджується рекомендаційним листом тренера відділення художньої гімнастики дитячо-юнацьку спортивну школу № 20 Шевченківського району міста Києва [PERSON] від 28.09.2017 р. /а.с. 53/. Тренер [PERSON] рекомендувала дитині продовжити заняття з художньої гімнастики. Тому, одночасно із початком навчання у французькій Державній початковій школі Іль Верт міста Вальбонн, дитина почала заняття з художньої гімнастики у найкращому спортивному клубі міста «Муан-Сарту», що підтверджується довідками вказаного спортивного клубу від 15.11.2017 р. /а.с. 54-57/. Вчителі та тренера зазначають, що дитина дуже здібна, зокрема лише за майже пів року [PERSON] вже зайняла призові місця на двох змаганнях, які проходили у французькому місті Ніцца . З листа президента Спортивного клубу Комуни Муан-Сарту з ритмічної гімнастики [PERSON] від 20.07.2018 р. /а.с. 117, 118/ вбачається, що дитина приймала участь в сезоні 2017/2018 в командних змаганнях на національному рівні і пройшла Кубок Підготовки 4-го рівня. Даний 4-й рівень відноситься до гімнастів, які мають фізичні та морфологічні якості, які можна виявити структурою високого рівня. [PERSON] здобула золоту стрічку - найвищий ступінь даного рівня. Даний результат є хорошим передвісником на майбутнє і дозволяє їй в сезоні 2018/2019 приймати участь в національних змаганнях як в індивідуальних, так і в командних виступах. [PERSON] дуже старанна і вольова гімнастка, яка з ентузіазмом тренується на кожному тренуванні і демонструє реальне бажання прогресувати. Як вбачається з довідки клінічного психолога [PERSON] від 12.09.2018 р., за наслідками проведення клінічної бесіди з дитиною /а.с. 101-103/, що дитина добре вивчає французьку мову, говорить з легкістю. Стосовно школи, вона хороша учениця, яка «знаходиться у пошуку знань». Її вітчим, [PERSON] допомагає у виконанні домашніх завдань та уроків. [PERSON] дуже добре живе сімейним життям з матір`ю та вітчимом. Вона любить перебувати з молодими людьми її віку, вона адаптована до соціальних потреб. [PERSON] не має психопатологічного розладу. Вона особливо добре розкривається для її віку. Психопатична, або дисгармонічна, або інша патології відсутні. Вона не страждає від синдрому відчуження батьків. [PERSON] регулярно надсилає фотографії її повсякденного життя та повідомлення своєму татові в Україну. Вона назавжди попрощалася з сімейною єдністю, зрозумівши, що її батьки самі змінили своє життя кожен зі своєї сторони. Вона це сприйняла належним чином, вона не відчуває себе винною в розлученні своїх батьків і щаслива жити у Франції з емоційним, матеріальним та соціальним комфортом. [PERSON] має справжнє бажання жити з матір`ю та вітчимом у Вальбонні, Франція. Сукупність зазначених доказів свідчить про те, що визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідає найвищим інтересам дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки дівчинки, її місце навчання, психологічний стан, а також враховуючи дотримання балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При цьому батько не позбавлений можливості приймати участі у її вихованні та утриманні, а в разі наявності перешкод зі сторони матері - на судовий захист в установленому законом порядку. З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, при цьому задовольнивши позовні вимоги позивача у цій частині. Вирішуючи позовні вимоги в частині надання дозволу на виїзд малолітньої доньки за межі України до Франції на постійне місце проживання у її супроводі, без згоди та супроводу батька [PERSON] , строком дії до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до [INFO] , суд виходить з наступного. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. 14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Разом з тим за змістом положень статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Згідно із п/п. 2 п. 1, п/п. 9 п. 4 розділу ІІ Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2016 р. № 816, оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання (далі - оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання) здійснюється: особі, яка не досягла 16-річного віку, - на підставі заяви одного з батьків або інших законних представників (далі - законні представники). Разом із заявою заявник подає: копію рішення суду, завірену в установленому порядку, - за відсутності згоди одного із законних представників на виїзд за кордон на постійне проживання особи, яка не досягла 16-річного віку. У відповідності до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При цьому, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Як встановлено ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства». Отже, тимчасове проживання дитини у Франції сприятиме належному розвитку і навчанню дитини, в найбільшій мірі відповідатиме її інтересам і не порушить право відповідача на участь у вихованні власної дитини. У Франції позивач зможе забезпечити доньці проживання, високоякісне медичне обслуговування, якісне здобуття освіти, що відповідає загальновизнаним європейським стандартам. З урахуванням установлених судом обставин, які свідчать про те, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків відповідатиме найкращим інтересам дитини, суд приходить до висновку, що такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, з`ясувавши питання про країну виїзду, строк та мету виїзду,

Outcome: partial