Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

04.06.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 30.11.2007 року, актовий запис № 414. В обґрунтування вимог посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2007 року. Від зареєстрованого шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Приблизно з середини 2019 року між стороною стали виникати непорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Це призвело до того, що сімейне життя між сторонами почало поступово погіршуватися і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони не знаходять спільної мови з більшості питань стосовно сімейного життя, у відношенні один до одного, постійно сперечаються, сваряться і не можуть спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Із-за постійних конфліктів подружнє життя стало неможливим та нестерпним. Сторони неодноразово намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча сторони прикладали для цього максимально зусиль. Сторони стали один для одного зовсім чужими людьми та не мають намір врятувати сім`ю. З листопада 2020 року вони припинили подружні стосунки, однією сім`єю не проживають та спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного позивачка просила задовольнити її позовні вимоги. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 09.09.2021 року, після отримання судом інформації щодо зареєстрованого місяця проживання відповідача, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.09.2021 року надано сторонам строк для примирення терміном на 1 (один) місяць. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення до 13.10.2021 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2021 року провадження у справі поновлено, призначено проведення судового засідання. Позивачка надала суду заяву про розгляд справ без її участі. Вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги позову визнав, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 30.11.2007 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 414, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 31.05.2021 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частинами 9 та 10 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм СК, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, якщо позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті понесені позивачкою документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та 454,00 грн. підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved