Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

04.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.10.2009 року. Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дочкою повноліття, зсилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, а їй одній важко утримувати дитину. Вона працює у школі, проте заробітної плати, яку отримує, на утримання дочки не вистачає. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, тому має можливість виконувати обов'язки по утриманню неповнолітньої дочки. Оскільки відповідач має мінливий дохід, просить розмір аліментів визначити у твердій грошовій сумі. Угоди щодо добровільної сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, з часу звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття. Суду пояснила, що з відповідачем однією сім'єю не проживає приблизно 1 місяць. Обов'язки по утриманню дитини повністю покладено на неї, оскільки відповідач коштів на утримання дочки не надає. В утриманні дитини їй допомагають батьки. Розмір аліментів, які просить стягувати з відповідача щомісячно в сумі по 1000 грн. на утримання дитини викликаний тим, що дитина повинна отримувати стабільну матеріальну допомогу від батька на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, інших необхідних речей. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно на утримання дитини, так як є працездатним, фізично здоровим, інших осіб на утриманні немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, згоден і має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі, але в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Суду пояснив, що він фізично здоровий, працездатний, так як немає протипоказань лікарської комісії щодо працевлаштування, але не працює, не має постійного місця роботи, проте займається тимчасовими підробітками і його дохід на місяць становить в середньому 1500 грн. Інших осіб, окрім дочки, на утриманні не має. Також, пояснив, що він не має власного будинку, проживає із своїми батьками, не має власної земельної ділянки, з якої міг би отримувати дохід. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач, а матір'ю - позивачка, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Дитина сторін - [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідок виданих виконкомом Джуринської сільської ради від 31.03.2016 року за №№1030,1031 (а.с.6-7). Судом встановлено, що відповідач протягом останнього місяця, що він не проживає зі своєю сім'єю, не приймає належної участі в матеріальному утриманні дитини, що вбачається із стверджень позивачки в судовому засіданні. При цьому, суд не приймає до уваги ствердження відповідача, що ним надавалися кошти на утримання доньки в квітні 2016 року в сумі 1500 грн., оскільки вказане ствердження не підтверджено ним в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Також, судом встановлено, виходячи із стверджень в судовому засіданні відповідача, що він здоровий, працездатний, оскільки відсутні лікарські протипоказання щодо працевлаштування, але не працює, отримує мінливий, нерегулярний дохід шляхом тимчасових підробітків, в середньому 1500 грн. на місяць, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, що не заперечується позивачкою. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси та утримання дитини, тобто може надавати допомогу на утримання дочки, оскільки, як вбачається з досліджених у справі доказів, основний обсяг обов'язків, пов'язаних з утриманням дитини, покладено на позивачку, з якою проживає дитина, що ставить сім'ю позивачки в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в повному обсязі, тобто в розмірі по 1000 грн. щомісячно, зазначаючи, що протягом останнього місяця сама несе обсяг витрат на утримання дочки, зокрема, на придбання одягу, ліків та продуктів харчування, а відповідач від матеріального утримання дочки ухиляється, і не приймає участі в утриманні дитини. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими лише ті факти та обставини, які визнаються обома сторонами та підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що вони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], утримання якої є предметом даного спору, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав, хоча є працездатним, отримує дохід від тимчасових заробітків, інших осіб на утриманні немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні дитини і основний обсяг обов'язків по її утриманню покладено на позивачку, то це ставить сторони у нерівні умови. Тому, при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, оскільки позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач заперечень щодо цього не має. Крім того, розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача, повинен бути визначений в сумі по 700 грн. щомісячно, починаючи з 04.04.2016 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що відповідач на теперішній час не працює. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б проживала з обома батьками і утримувалася за рахунок обох батьків, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial