Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

02.11.2017 р. позивач свої вимоги мотивує тим, що з 23.11.1992 р. по 13.12.2016 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 13.12.2016 р. звільнений за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. Через важкі умовами праці на виробництві отримав професійне захворювання, в результаті якого йому встановлено третю групу інвалідності та 60% стійкої втрати професійної працездатності (55% - професійні захворювання, 5% - травма на виробництві). Згідно повідомлення про професійне захворювання (отруєння) від 01.02.2017 р. під час обстеження йому встановлено наступні професійні захворювання: ХОЗЛ II стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії, емфізема легень II ступеню, легенева недостатність II ступеню. Хронічна часто рецидивуюча поперекова-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом на фоні остеохондрозу, деформуючого спондилоартрозу, спондильозу попереково-крижового відділу хребта з протрузією, грижею, з вираженим мязовотонічним і алгічним синдромами з порушеннями функції хребта і нижніх кінцівок. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху основний діагноз. Гіпертонічна хвороба II ступеня, дисциркуляторна енцефалопатія (гіпертонічна атеросклеротична) II ступеня з ХНМК, переважно в вертебро-базиллярному басейні з лікворно-венозною дисциркуляцією і антено-невротичним синдромом, остеохондроз шийного відділу хребта, хронічний ринофарингіт, гіперметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки додатковий діагноз. Професійні захворювання виникли у зв'язку з недосконалістю те\-хнологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Також 14.05.2007 р. він отримав травму на виробництві - різану рану лівого стегна, у зв'язку з вказаною травмою йому важко ходити, що завдає серйозних моральних страждань. Вказує, що відповідачем було створено неналежні умови праці, внаслідок яких він отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності, що призвело до моральних страждань. На даний час його здоров'я дуже погіршилося саме через тривалу роботу в шкідливих умовах праці, він постійно перебуває на медичному лікуванні, що завдає фізичних і моральних страждань та вимагає значних матеріальних коштів. Просив стягнути з відповідача на його користь 60000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач ПАТ «Сумське НВО», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання повторно представника не направив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Зясувавши обставини на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 23.11.1992 р. по 13.12.2016 р. перебував у трудових відносинах із відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», працював за професією котельник цеху № 14, звільнений з роботи 13.12.2016 р. за власним бажанням у зв'язку з не\- виконанням власником умов колективного договору (а.с. 12 - 14). 14.05.2007 р. з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, про що 17.05.2007 р. складено Акт № 77. Згідно акту при виконанні робіт та огляді зварювальних швів рамки [PERSON] оступився, падаючи з плити на праву ногу, лівим стегном вдарився об торець повітроочищувального елементу, внаслідок чого отримав різану рану стегна. Причина нещасного випадку невиконання вимог інструкції по охороні праці [PERSON] під час виконання робіти та незадовільна організація робіт (п. 7); [PERSON] було поставлено діагноз: різана рана лівого стегна (п. 9). Згідно п. 10 вказаного акту [PERSON] порушив вимоги п. 1.8 «Інструкції № 1 по охороні праці для працюючих в цехах, управліннях акціонерного товариства»; [PERSON], майстер котельно-зварочної дільниці № 4, допустивши недотримання п. 8.2.3 НПАОП 1.4.10-1.11-82 (а.с. 26). [PERSON] у період з 16.01.2017 р. по 08.02.2017 р. перебував на обстеженні та лікуванні в Науково дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, де йому вперше встановлено професійні захворювання 01.02.2017 р.: основний діагноз - ХОЗЛ II стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії, емфізема легень II ступеню, легенева недостатність II ступеню. Хронічна часто рецидивуюча поперекова-крижова радикулопатія з двосто\-роннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу, деформуючого спондилоартрозу, спондильозу попереково-крижового відділу хребта з протрузією МХД L3-L4, L4-L5, грижею MXД L5-S1, з вираженим мязовотонічним і алгічним синдромами з порушеннями функції хребта і нижніх кінцівок. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Супутній діагноз - Гіпертонічна хвороба II ступеня СН І, дисциркуляторна енцефалопатія (гіпертонічна + атеросклеротична) II ступеня з ХНМК, переважно в вертебро-базиллярному басейні з лікворно-венозною дисциркуляцією і антено-невротичним синдромом, остеохондроз шийного відділу хребта, ретролізтез сегмента С3, помірно виражений больовий синдром, хронічний ринофарингіт, гіперметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Вказана обставина підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 08-06/43 (а.с. 17). 01.02.2017 р. складено Повідомлення про професійне захворювання (отруєння) (форма П-3) за наслідками виявлених у [PERSON] професійних захворювань (а.с. 15). У подальшому, на підставі вказаного повідомлення проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за результатами якого 14.03.2017 р. складено Акт (форма П-4). Актом встановлено, що професійне захворювання у [PERSON] виникли у звязку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці (п.16); причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах несприятливого мікроклімату підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та показників важкості праці (п.17). З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) запропоновано генеральному директору ПАТ «Сумське НВО» [PERSON]: постійно забезпечувати дотримання технологічного регламенту роботи та ремонту обладнання та інструменту, що генерує шум та вібрацію; постійно забезпечувати ефективний адміністративний контроль за використанням працюючими в умовах підвищеного рівня шуму, пилу, засобами індивідуального захисту органів слуху та дихання (а.с. 16). 28.04.2017 р. [PERSON] пройшов первинний огляд МСЕК і йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності, з них 55 % згідно Акту від 14.03.2017 р. та виробнича травма 5 % згідно Акту № 77 від 17.05.2007 р. та третю групу інвалідності (а.с. 10). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] перебуваючи у трудових правовідносинах з відповідачем у період з 23.11.1992 р. по 13.12.2016 р., працюючи котельником у цеху № 14 отримав професійне захворювання у звязку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці, тобто проведенням робіт в умовах несприятливого мікроклімату підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та показників важкості праці. Крім того, у період трудових відносин з відповідачем, 14.05.2007 р. з [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав різану раму лівого стегна. Причиною нещасного випадку є як порушення вимог інструкції по охороні праці під час виконання робіт самим позивачем, так і незадовільна організація робіт, допущена зокрема майстром котельно-зварювальної ділянки № 4 [PERSON], тобто наявний факт неналежного виконання своїх службових обовязків майстром щодо здійснення контролю за додержанням працівником інструкцій з охорони праці, що частково фактично зумовило настання нещасного випадку. Зважаючи на те, що професійне захворювання та виробничу травму [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче обєднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримані позивачем професійне захворювання та травма негативно вплинули на його стан здоровя, який постійного погіршується та призвів до встановлення третьої групи інвалідності, від чого він зазнав моральних страждань, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем. З огляду на викладене, відповідно до розяснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 17000 грн.

Outcome: partial