Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

02 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]., [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві власності сумісно з відповідачами, які є її синами, згідно свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 21 грудня 2014 року у вказаній квартирі не проживають, виїхали в Російську Федерацію, де мають російське громадянство та проживають за адресою: м. Москва, район Зюзіно, [ADDRESS]. Вона на теперішній час знаходиться у дуже скрутному матеріальному становищі, вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідачів, які не проживають в квартирі, вона не має можливості оформити субсидію для часткової сплати комунальних послуг. У зв'язку з чим, просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], право приватної власності на їх частку квартири залишити за відповідачами. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні повістю підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про причину неявки, суд не повідомили. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, знаходить заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності видане органом приватизації міськвиконкому 15 жовтня 1999 року , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з акту про не проживання від 23 серпня 2016 року, виданого представниками ОСББ «Двірцева-46», відповідачі [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають з січня 2011 року по теперішній час. Як вбачається із заяв відповідачів [PERSON] та [PERSON], вони не заперечують щодо зняття їх з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в України має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто... Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачі [PERSON]. та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають з 21 грудня 2014 року по теперішній час, у зв'язку з чим їх слід визнати такими, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved