Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

02 листопада 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. Вона перебувала з відповідачем у справі у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Татарбу- нарського району Одеської області від 20.01.2012 р. розірвано. Від шлюбу у них є діти - дочки: Ка- терина, [INFO], та [PERSON], [INFO]. На момент народження їх меншої дитини вони проживала окремо. З того часу відповідач життям дітей не цікавився, не теле- фонував, не виявляв бажання з ними спілкуватись та приймати участь у їх вихованні. Вона самос- тійно забезпечила дочкам гідні умови проживання, гармонійну атмосферу оточення, між нею та ді- тьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють їх належному вихованню. Відповідач перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом хронічний алкоголізм ІІ ступеню. Татарбунарською райдержадміністрацією надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач двічі в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем проживання сповіщався належним чином, але від отримання повідомлень відмовився - про що свідчать поштові довідки (а.с.31,34). Відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не зявився без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобовязані вживати усіх необ- хідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психо- логічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального по- водження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Копіями свідоцтв про народження: серії І-ЖД № 138537, виданого повторно, та серії І-ЖД № 157184 (а.с.5-6) підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є сторони у справі. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області, ухваленого заочно (копія на а.с.7) шлюб, зареєстрований 03.11.1996 р. між [PERSON] та [PERSON] розір- вано, після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище «Гаврилюк». Розрахунком заборгованості по аліментам (копії на а.с.8-9,21-22) підтверджується, що станом на 01.01.2017 р. заборгованість по аліментам [PERSON] становить 44263,60 грн. З матеріалів справи (а.с.10-11,13) слідує, що позивач зареєстрована [INFO], разом з нею проживають діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на обліку у сімейного лікаря, здорові. Довідкою лікаря-нарколога КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» від 04.08.2017 р. (копія на а.с.12) підтверджується, що [PERSON], 1975 р народження, перебуває на диспан- серному обліку у наркологічному кабінеті з діагнозом хронічний алкоголізм ІІ ст. За місцем проживання відповідач характеризується як особа, яка постійної роботи не має, вживає спиртні напої, що видно з характеристики сільської ради (а.с.14). Із характеристики, наданої КЗ «Борисівська ЗОШ-ІІІ ступенів» (а.с.16), слідує, що учениця 9-го класу [PERSON] навчається у учбовому закладі з 1-го класу, зарекомендувала себе як акти- вна, комунікабельна, дисциплінована, товариська. Мати приділяє належну увагу дочці, цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання. Батько не бере участі у вихованні дитини, жодного разу не поцікавився її шкільним життям. Відповідно до висновку Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 18.09.2017 р. (а.с.7), даний орган вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.12 Закону України Про охорону дитинства, виховання в сім'ї є першоосно- вою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобо- в'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність ди- тини, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. За змістом ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимо- гу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ст.27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для за- безпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], не спілкуєть- ся з ними, не приймає участі в їх вихованні та утриманні. Мати дітей створила їм належні умови для виховання, піклується про їх здоров'я, духовний та моральний розвиток, приділяє їм належну увагу та любов. Зважаючи на дані обставини, та враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд вважає за мож- ливе та необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК Укра- їни. На підставі викладеного,

Outcome: approved