Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

04.06.2018 [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] , клієнт) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (філія Головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ №10026/045) (далі по тексту- відповідач, АТ «Ощадбанк», банк) у якому, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.12.2018, яка долучена до матеріалів справи, просив: зобов`язати АТ «Ощадбанк» відшкодувати на його користь матеріальний збиток в сумі 11 000,00 грн. заподіяний через бездіяльність, неналежне виконання банком своїх обов`язків та через недоліки у наданні послуг; зобов`язати АТ «Ощадбанк» припинити стягувати з нього відсотки за нібито користування кредитом і повернути вже стягнуті відсотки. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 15.06.2012 між позивачем та ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ №10026/045 було укладено Договір № 17058 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетовою платіжною системою, за умовами якого банк відкрив клієнту рахунок та видав платіжну картку. 15.07.2013 між сторонами укладено Додатковий договір № 2 до Договору № 17058/467241 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, за умовами якого банк надав клієнту платіжну картку та встановив на поточному рахунку кредит у сумі 5 950,00 грн. 30.03.2018 на мобільний телефон позивача було здійснено дзвінок, з номеру телефона 228-72-65, невідомою особою, яка представилась працівником АТ «Ощадбанк» та намагалась з`ясувати номер платіжної картки позивача. З метою перевірки інформації, дружина позивача зателефонувала на гарячу лінію АТ «Ощадбанк» і повідомила про підозрілий телефонний дзвінок, у відповідь на, що дізналась, що дзвінок був здійснений не з банку і служба безпеки банку попереджена про дану подію. 17.04.2018 звернувшись у відділення банку позивачу стало відомо, що 13.04.2018 з його карткового рахунку об 23 год. 58 хв. були зняті кошти у сумі 11 000,00 грн. Всього на рахунку знаходилось 11 064,27 грн, з яких: кредитні кошти (кредитна лінія) - 5850 грн, залишок пенсії - 5,49 грн та нарахована пенсія - 5108,78 грн. Позивач звернувся до СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві і заявою про факт вчинення шахрайських дій, відомості за якою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. [PERSON] стверджує, що відповідач, будучи завчасно повідомленим про підозрілий телефонний дзвінок, не вжив заходів щодо виключення можливості шахрайським способом викрасти грошові кошти з його карткового рахунку, чим завдав майнової шкоди. Також вказував, що такі дії стали можливими через низький ступінь захисту платіжної картки і банківського рахунку, що також вказує на недоліки в наданих позивачу послугах зі сторони відповідача. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 14.06.2018 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2018 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.01.2019 дану справу призначено до розгляду по суті, закривши підготовче засідання. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідач подав відзив у якому просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Посилався на ті обставини, що за результатами розгляду заяви, наданої до відділення банку щодо проведеної трансакції на суму 11 000,00 грн. за операцією, яка була здійснена 13.04.2018 структурними підрозділами АТ «Ощадбанк» було проведено перевірку та виявлено, що 13.04.2018 переказ коштів з рахунку позивача було здійснено з використанням інтернет ресурсу. Так, вивчення та аналіз документів з авторизації у спірних трансакціях свідчать про те, що вони дійсно мали місце, операції проводились з використанням інтернет ресурсу та їх було проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки банку, а саме: логіну та паролю до WEB Banking, одноразових паролів надісланих на фінансовий номер клієнта, номеру картки, строк дії, CVV2/CVC2, які відомо виключно клієнту. Також відповідач зазначив, що повернення/зупинення операції, що була проведена із дотриманням усіх правил міжнародних платіжних систем, є незворотнім, а тому у АТ «Ощадбанк» відсутня юридична та практична змога повернути кошти на рахунок клієнта після проведення такої успішної операції. Вказує, що банком не порушено умови договору, зобов`язання чи вимоги чинного законодавства країни під час проведення операції, а позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу для доведення факту вчинення операцій з вини банку. Позивач надав відповідь на відзив у якому зазначив, що він не зареєстрований у додатку «Oshchad24/7» за допомогою якого було знято кошти з його рахунку. Наполягав на тому, що списання коштів сталося саме з вини відповідача та через низький ступінь захисту платіжної картки і банківського рахунку, що, в свою чергу, дозволило шахраям втрутитись у банківську платіжну систему. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, а представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 15.06.2012 між позивачем та ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ №10026/045 було укладено Договір № 17058 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетовою платіжною системою, за умовами якого банк відкрив клієнту рахунок № [NUMBER] , видав платіжну картку та зобов`язався здійснювати обслуговування рахунку на умовах цього Договору та відповідно до нормативних актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів на послуги АТ «Ощадбанк» по обслуговуванню зарплатних/пенсійних/студентських рахунків для отримання грошової допомоги фізичних осіб, операції за якими здійснюються з використанням платіжної картки. 15.07.2013 між сторонами укладено Додатковий договір № 2 до Договору № 17058/467241 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. За умовами цього договору банк відкриває позивачу рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного плану «Пенсійний» (в т.ч. «Арсенал»), надає платіжну картку типу Mastercard Debit Standard 0 грн. та ПІН - конверт до неї та встановлює кредитний у сумі 5950,00 грн. П. 1.1.6. додаткового договору № 2 від 15.07.2013, випуск платіжної картки здійснюється строком на 1 рік. Подовження періоду дії платіжної картки можливе строком на 1 рік пенсіонерам, вік яких на день подовження терміну дії картки не перевищує 74 років. У випадку, якщо термін дії подовження картки припадає на період часу коли пенсіонеру виповнюється від 74 до 75 років кредит по такій картці зменшується щомісячно рівними частинами (1/12 розміру кредиту) починаючи з першого місяця дії подовженої картки. 13.04.2018 з карткового рахунку [PERSON] відкритому в АТ «Ощадбанк» було здійснено переказ коштів, з використанням Інтернет ресурсу, на суму 11 000,00 грн. З листа Дарницького УП ГУНП у м. Києві, який міститься в матеріалах справи, видно, що за заявою [PERSON] з приводу вчинення незаконного зняття грошових коштів з карткового рахунку АТ «Ощадбанк» у сумі 11000,00 грн., розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12017100020002313, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Крім того, встановлено, що позивач звернувся до банку із заявою про те, що 13.04.2018 року невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи (зняли) з банківської картки 11 000,00 грн. та просив розглянути можливість зупинення нарахування процентів на кредит, оскільки частина викрадених коштів це кошти кредитної лінії. За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Ч. 2 ст. 8 розділу II Постанови Правління НБУ №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (далі за текстом -Постанови Правління НБУ № 705) - умови договору не мають містити вимогу про безумовну відповідальність користувача електронного платіжного засобу за неналежний переказ, за винятком, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати електронного платіжного засобу користувача, розголошення ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію. Частиною 3 п. 2 розділу VI Постанови Правління НБУ № 705 передбачає обов`язок Клієнта надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Пунктом 6 розділу VI Постанови Правління НБУ № 705 визначено, що Клієнт після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе Клієнт. Відповідно до пункту 9 розділу VI Постанови Правління НБУ № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними і підлягають обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин. Згідно Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», Клієнт повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання Платіжної картки. Відповідно до Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», Клієнт зобов`язаний не розголошувати номер своєї Платіжної картки та ПІН-код стороннім особам, не зберігати ПІН-код разом з карткою. У разі здійснення оплати за товари, роботи або послуги в мережі Інтернет дуже уважно ставитися до вибору сайту, уникати розміщення інформації про платіжну картку на невідомих сайтах. При обслуговуванні за допомогою імпринтера чи ПОС-термінала звертати увагу на те, щоб усі дії касира з платіжною карткою здійснювались під візуальним контролем Клієнта. Компрометація банківської картки клієнта - ситуація, при якій реквізити банківської карти (номер банківської картки, строк дії банківської, CVV2/CVC2) стають відомі іншій особі, в результаті чого її подальше використання може призвести до несанкціонованого списання коштів з рахунку. Якщо платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код став відомий сторонній особі, клієнт повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт-центр АТ «Ощадбанк» та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи Банку, де відкрито рахунок. Клієнт відповідає за всі суми по операціях платіжною карткою, якщо сам передав платіжну картку (її дані) сторонній особі або не повідомив Банк про те, що її загублено. Згідно пояснень позивача встановлено, що 30.03.2018 на його мобільний телефон позивача було здійснено дзвінок невідомою особою, яка представилась працівником АТ «Ощадбанк» та намагалась з`ясувати номер платіжної картки позивача. Будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] не розголосив номер своєї платіжної картки та ПІН-код сторонній особі суду не надано. Відповідно до пояснень представника відповідача, які підтверджуються доданими до відзиву випискою по картковому рахунку та витягами з автоматизованої системи АТ «Ощадбанк» видно, що операція по рахунку позивача проводилась: 13.04.2018 о 23:58 переказ коштів з рахунку проводились з використанням інтернет ресурсу та їх було проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банку, а саме: логіну та паролю до WEB Banking, одноразових паролів надісланих на фінансовий номер Клієнта, номеру картки, строк дії, CVV2/CVC2, які відомі виключно Клієнту. Кошти були перераховані з одного рахунку позивача на інший. Перерахунку коштів передувало СМС повідомлення із верифікаційним кодом (одноразовим цифровим ПІН паролем), без введення якого операція щодо перерахунку коштів не могла бути завершеною, який міг бути відомий тільки особі, яка здійснювала операції з платіжною карткою. Таким чином, у суду є підстави вважати, що позивач [PERSON] порушив умови правил користування платіжними картками розголосив дані щодо свого рахунку в АТ «Ощадбанк», які дали змогу невідомим особам вчинити шахрайські дії з коштами на його рахунку або ж самому позивачу перерахувати кошти. Крім того, твердження позивача, щодо того, що він не має персонального комп`ютера, мобільного телефона з доступом до мережі Інтернет не підтверджуються жодними доказами. Посилання позивача на те, що відповідач не мав права в односторонньому порядку продовжувати строк дії платіжної картки, не спростовує висновок суду щодо правомірності нарахування відповідачем відсотків на суму неповернутих кредитних коштів, до повного виконання зобов`язань за Договором, оскільки в судовому засіданні встановлено, що із заявою про припинення строку дії платіжної картки позивач не звертався, а навпаки зазначив, що інколи користувався кредитними коштами. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними дій банку, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed