Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

04.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] та [PERSON] [PERSON] \~ \~ \~ \~йовича такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі 53, що розташована в будинку 1 по вулиці Серьожнікова в місті Чернігові. В обґрунтування позову вказав, що [PERSON] виїхав до Польщі в лютому 2017 та жодного разу не повернувся до України. [PERSON] виїхав до Канади де ї працює. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Повістка відповідачам надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що згідно договору дарування від 14.12.2017 позивач отримав у дар квартиру 53, що розташована в будинку 1 по вулиці Серьожнікова в місті Чернігові (а. с. 3-5). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу квартира 53, що розташована в будинку 1 по вулиці Серьожнікова в місті Чернігові належить вцілому на праві приватної власності. Згідно довідки про склад сімї від 13.06.2018 № 4790 у квартирі № 53, що розташована в будинку 1 по вулиці Серьожнікова в місті Чернігові зареєстровані [PERSON] (батько), [PERSON] (попередній власник), [PERSON]С.(племінник), [PERSON]В.(брат) (а.с.6). Згідно акту від 14.06.2018 відповідачі у спірній квартирі не проживають, речі які їм належать відсутні (а.с.7). На момент пред'явлення позову відповідачі лишаються зареєстрованим у належній позивачу квартирі. Втім, всі витрати, пов'язані з утриманням майна, несе позивач, зокрема, оплачує за відповідачів комунальні послуги. Відповідно до ч.1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Оскільки інше не встановлено чинним законом, договором, на підставі якого встановлено сервітут, відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім'ї права користування помешканням. Відповідно до п.1\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою № 53, що розташована в будинку 1 по вулиці Серьожнікова в місті Чернігові. Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved