Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

02.07.2019 заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, згідно якої вона просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що вона постійно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] , [INFO] , по день його смерті [INFO] , та перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що 20.08.1988 вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] якого народила сина. З чоловіком вони проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] . Після смерті її чоловіка [PERSON] , пенсію по втраті годувальника отримував син заявника до досягнення 22 років, тобто до 2011 року. За життя чоловік отримував пенсію, розмір якої був значно більше ніж пенсія заявника, і пенсія чоловіка була основним доходом їх родини. Розмір пенсії заявника по інвалідності складає 2\~000 грн., у разі отримання заявником пенсії чоловіка, вона складатиме 6\~000 грн. За життя чоловіка [PERSON] , її доходи витрачались на сплату комунальних послуг, а доходи чоловіка витрачались на придбання речей першої необхідності, одягу, ліків, продуктів харчування, тобто пенсія чоловіка буда для нашої сім`ї основним джерелом для існування. Заявник є інвалідом третьої групи загального захворювання. Після початку проведення антитерористичної операції вона разом із своїм сином [PERSON] перемістились проживати на підконтрольну територію України, заявник до м.Бахмут Донецької області, а син до м.Краматорську Донецької області. В червні 2019 року заявник вирішила скористатись своїм правом щодо призначення їй пенсії у разі втрати годувальника та звернулась до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області із заявою про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника. У відповідності із ст. ст. 36, 37 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» вона має на це право. Однак їй було роз`яснено, що наданих нею документів не достатньо, оскільки відсутні будь-які документи на підтвердження перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника, а оскільки довідку про проживання разом з чоловіком та перебування на його утриманні, вона може взяти за місцем своєї реєстрації в м.Донецьку, в органах місцевого самоврядування, існування яких на теперішній час не передбачені діючим законодавством, тому вона вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.07.2019 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд справи. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу про встановлення факту, що має юридичне значення у її відсутність, вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Бахмутсько-Лиманського ОУ ПФУ Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але надіслали до суду клопотання за підписом в. о. начальника управління Малахової О.Л., згідно якого управління не заперечує щодо задоволення вказаної заяви, та просять провести розгляд справи без участі представника управління. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дістається висновку, що заява про встановлення факту смерті задоволенню не підлягає за наступними підставами. Статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 2 частини 1\~статті 315 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,\~де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до підпункту 2.6 пункту II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1 (далі Порядок), при призначенні до пенсій надбавок, допомоги, додаткової пенсії, компенсації та підвищень надається, зокрема, довідка про перебування на утриманні заявника непрацездатних членів сім`ї. Згідно підпункту 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житловоексплуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».\~ З паспорту серія [NUMBER] (арк.с.5-7) вбачається, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи також міститься довідка ВПО від 11.12.2014 за № 1419/017522, згідно якої [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (арк.с.10). 20 серпня 1988 року заявник [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.08.1988, актовий запис № 715, та печаткою у паспорті заявника на стор.10 (а.с.5-7, 8). [INFO] чоловік заявника - [PERSON] помер у віці 49 років, про що в Книзі реєстрації смертей 02.06.2008 складено відповідний актовий запис № 659 та видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Проте заявником, до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не додані докази на підтвердження проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] , який помер [INFO] . 18.06.2019 заявник вирішила скористатись своїм правом щодо призначення їй пенсії у разі втрати годувальника та звернулась до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника. Однак, рішенням № 691 від 26.06.2019 (а.с.12) їй було відмовлено у переведенні на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки не надано документ, який засвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника. Відповідно до положень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995«Про судову практику у справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення»\~вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника передбачені ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається\~непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні,\~за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у\~частині другій\~статті 32 цього Закону - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними\~членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони\~є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням,\~перейти\~на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. За змістом наведених норм, факт визнання членів сім`ї померлого такими, що перебували на його утриманні залежить від факту отримання ними допомоги, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. На момент смерті свого чоловіка, тобто станом на 02.06.2008, заявник [PERSON] не була\~особою з інвалідністю (згідно\~довідки №\~059330\~заявнику встановлено\~інвалідність з\~07.12.2018,\~інших даних\~суду не\~надано) або такою, що досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (таких доказів суду не надано),\~\~тобто не була непрацездатною, що являється необхідною умовою для призначення\~пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Крім того, [PERSON] сама отримувала дохід у вигляді заробітних плат, оскільки продовжувала працювати, що підтверджується копіями трудових книжок серії [NUMBER] з датою заповнення 28.01.1981 року, серії [NUMBER] з датою заповнення 27.12.2002 року, а також вкладишем до трудової книжки серії [NUMBER] з датою заповнення 01.12.2014 року (а.с.42-53). Згідно довідки Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 02.07.2019 №1321, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності (а.с.11). Згідно довідки Бахмутсько- Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 06.08.2019 № 6353, надати довідку про розмір пенсії [PERSON] , не має можливості, так як пенсія була призначена в Київському районі м. Донецьк, на тимчасово непідконтрольній території України (а.с.36). Тобто заявником суду не надано доказів про розмір заробітку чоловіка до його смерті. Не надано доказів того, чи була нарахована останньому пенсія та в якому розмірі. Таким чином, заявником не надано суду належних та допустимих доказів, того, що вона до дня смерті чоловіка [PERSON] - до 02.06.2018, була на повному утриманні померлого годувальника і одержувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, не надано суду доказів й того, що у зв`язку з втратою годувальника, заявник втратила джерело засобів до існування. Виходячи з наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку що обставини, на які посилається в своїй заяві [PERSON] для підтвердження факту спільного проживання однієї сім`єю з чоловіком, до дня його смерті, не були доведені в судовому засіданні. Факт перебування [PERSON] на повному утриманні свого чоловіка [PERSON] та одержання від померлого годувальника допомоги, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, також не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed