Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

02 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і Куйбишевської селищної ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять права на земельну ділянку площею 1,46 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла [PERSON] зазначену земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку було втрачено, а отримати дублікат даного документа [PERSON] не має можливості. Ці обставини перешкоджають йому оформити права на спадкове майно. Позивач [PERSON] у письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він підтримує позов та прохає задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.37). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що він позов визнає, зазначені у ньому обставини ним не оспорюються (а.с.41). Представник Куйбишевської селищної ради, як відповідача у справі, письмово повідомив судові про те, що відповідач позов не визнає, оскільки за обставин, зазначених у позові, Куйбишевська селищна рада не є належним відповідачем (а.с.16). Представник нотаріальної контори, як третьої особи, письмово повідомив судові про відсутність заперечень проти позову (а.с.45). У судове засідання сторони, треті особи та їх представники не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином (а.с.36,40,43,44). Зазначені особи до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.16,37,41,45). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] року, після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 1,46 га, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право власності на землю серії ЗП №152288, виданого Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області від 30 червня 2006 року (а.с.7-10,38-39). За правилами стст.1216,1217,1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2010 року спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме, житловий будинок з усіма надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], заповіла [PERSON], а вищевказану земельну ділянку - [PERSON]. Заповіт посвідчено 06 квітня 2010 року секретарем виконавчого комітету Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за №36 (а.с.8,34). Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є спадкоємцями, які прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.3-8,11,33-34,45). Постановою державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області від 14 травня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку. Спадкоємцю було роз'яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку можлива лише у разі надання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно - державного акта право власності на земельну ділянку, однак цей документ було втрачено (а.с.9-11). Згідно з п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі відповідного державного акта на право власності на землю (а.с.8-10,38-39). За правилами частини 1 ст.125, ст.126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (в редакції станом на час видачі спадкодавцеві [PERSON] правовстановлюючого документа) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За таких обставин, відсутність втраченого оригінала державного акта на право власності на землю не позбавляє спадкоємця [PERSON] права на спадщину. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог до іншого спадкоємця - відповідача [PERSON]. Разом з тим, вимоги [PERSON] до Куйбишевської селищної ради задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. Враховуючи обставин у справі, належним відповідачем за позовом [PERSON] є [PERSON], як інший спадкоємець, який прийняв спадщину. Територіальна громада в особі Куйбишевської селищної ради є неналежним відповідачем. До того ж, спірна земельна ділянка розташована на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (стаття 33 ЦПК України). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. [PERSON] позов про визнання права власності на земельну ділянку пред'явлено одночасно до [PERSON], як належного відповідача, та до Куйбишевської селищної ради, як неналежного відповідача. Клопотання [PERSON] про заміну неналежного відповідача заявлено не було, а тому у задоволенні його позову до Куйбишевської селищної ради слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: partial