Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

02 жовтня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON], заінтересована особа - Словянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з заявою про встановлення факту смерті 30.07.2018 року громадянина України [PERSON], [INFO], уродженки хутір Калінін Красненського району Бєлгородської області, яка померла у с.Іванівка Антрацитівського району Луганської області Україна, зазначивши причину смерті хронічна недостача кровообігу, хронічна гіпертонічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що 30.07.2018 року в с. Іванівка Антрацитівського району Луганської області померла її мати [PERSON], [INFO]. Отримати свідоцтво про смерть в державному органі реєстрації актів цивільного стану вона не має можливості, оскільки її чоловік помер на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що буде прийнятий державним відділом реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник в судове засідання не зявилася, в своїх позовних вимогах просила справу розглядати без її участі, наполягала на задоволенні заявлених вимог. (а.с. 3). Представник заінтересованої особи Словянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області до суду не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 05.10 .2018 року від представника заінтересованої особи надійшло клопотання, в якому просить суд розглянути справу про встановлення факту смерті в певний час без участі представника відділу та постановити рішення згідно діючого законодавства (а.с. 21). В судовому засіданні суд, дослідивши безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Заявник є дочкою померлої [PERSON] На підтвердження цієї обставини заявник надала копію свідоцтва про народження Серії 1-ЕД № 008630 виданого 13.05.2005 року, а також копію свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІІ-ЕД № 459865 виданого 23.07.1988 року (а.с. 6,7) Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 85 від 30.07.2018 року та довідки про причину смерті до форми № 106/у №85 , [PERSON], померла 30.07.2018 року у с. Іванівка Антрацитівського району внаслідок хронічної недостатності кровообігу, хронічної ішемічної хвороби серця, дифузного кардіосклерозу (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВВ № 062082, виданого 02.08.2018 року виконавчим комітетом Іванівськогої селищної ради Антрацитівського району, [PERSON], [INFO], померла 30.07.2018 року у с. Іванівка Антрацитівського району (а.с12) Листом від 27.09.2019 року № 2670/15.23-20 наданого Словянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] та розяснено про неможливість реєстрації смерті на підставі документів виданих на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.13). При надані оцінки документам, які видані органами що діють на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprusv. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. За вимогами ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 року за № 2268-VIII, що набрав чинності 24.02.2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Досліджені в судовому засіданні докази суд оцінює як належні, допустимі, достовірні докази, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, одержані без порушення порядку, встановленого законом, на їх підставі суд встановив дійсні обставини справи. Зазначені докази у своїй сукупності є достатніми для ухвалення рішення. Суд із\~\~встановлених\~\~в\~судовому \~засіданні\~\~обставин\~\~доходить\~\~висновку,\~\~що\~\~між\~\~заявником\~та\~заінтересованою\~особою склались правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. До встановлених в судовому засіданні правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. За вимогами п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до вимог ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08.04.2015 року. Абзацом першим п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до встановлених судом обставин, на підставі доказів, визнаних належними, допустимими та достовірними, заявник є дочкою [PERSON], [INFO], яка померла 30.07.2018 року внаслідок хронічної недостатності кровообігу, хронічної ішемічної хвороби серця, дифузного кардіосклерозу у с. Іванівка Антрацитівського району Луганської області, що розташоване на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Словянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON] в звязку з наданням нею документів про факт смерті, виданих на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки вони є законними та обґрунтованими. Задоволення вимог надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть своєї матері, видане повноважним органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». На підставі викладеного,

Outcome: approved