Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

03 липня 2020 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про: визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності, визнавши, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , належали по 1/2 частині квартири [ADDRESS] , кожному; встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , померлою [INFO] , визнавши [PERSON] донькою [PERSON] ; визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 5/12 частин квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 7/12 частин квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із яких: 1/2 частина квартири, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 01 квітня 1997 року Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, 1/12 частина квартири, яку [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] , але не оформив свої спадкові права. Ухвалою судді [PERSON] від 15 липня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. 03 серпня 2020 року представник відповідача [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянуть справу без представника ЗМР та ухвалити рішення на підставі наявних у суду матеріалів справи. Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року у справі закрито підготовче провадження і призначено розгляд по суті. Також ухвалою суду від 01 вересня 2020 року витребувано з нотаріальних контор копії спадкових справ, відкритих після смерті [PERSON] , [PERSON] , та з районної адміністрації копію свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Копія свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 01.04.1997 року надана суду 22 вересня 2020 року, копія спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] , після смерті [PERSON] 06 жовтня 2020 року. 05 листопада 202 року третя особа приватний нотаріус ЗМНО Філіпова Л.П. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою судді від 11 листопада 2020 року заявлено самовідвід головуючим суддею Кучеруком І.Г., а справу передано для визначення іншого судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. Ухвалою судді Бредуна Д.С. від 12 листопада 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, розгляд продовжено за правилами загального позовного провадження, та призначено проведення підготовчого засідання. 02 грудня 2020 року представник відповідача [PERSON] повторно надала заяву, в якій просила розглянуть справу без представника ЗМР та ухвалити рішення на підставі наявних у суду матеріалів справи. Ухвалою суду від 12 січня 2021 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] і [PERSON] (в особі представника адвоката Боярчук Н.В.), де не змінюючи склад процесуальних учасників і вже заявлені позовні вимог, просили ще: встановити факт належності спадкодавиці [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло квартиру [ADDRESS] , виданого Хортицькою районною адміністрацією 01.04.1997 року. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року закрите підготовче провадження, цивільна справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. До судового засідання представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Боярчук Н.В. надала заяву про задоволення позову та розгляд справи без її присутності. Проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. Оскільки відповідач,\~повідомлений належним\~чином про\~розгляд справи,\~в судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~у визначений\~судом строк\~відзив на\~позовну заяву\~суду не\~надав,\~у наданій\~заяві конкретну\~позицію стосовно\~відмови чи\~задоволення позову\~не висловив,\~суд відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до такого. Як вбачається з свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 01.04.1997 року (а.с.34, 91, 108), квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала громадянам [PERSON] , [PERSON] . Право власності на квартиру зареєстровано належним чином, що підтверджено Висновком про реєстрацію будинку (домоволодіння) Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації (а.с.35, 109), відповіддю ТОВ «ЗМ БТІ» (а.с.33, 107), технічним паспортом квартири (а.с.36-37). При цьому, згідно статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв на час виплати паю, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, що крім того узгоджується з діючими положенням ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України, частини 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Заперечень проти вказаних обставин, або інформації про наявність відповідної домовленості подружжя, або шлюбним договором суду не надано. Таким чином суд вважає, що частки [PERSON] і\~ [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними, та відповідно на час смерті [PERSON] , кожному з подружжя належала по 1/2 частці квартири. Зважаючи на викладене, позовні вимоги про визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності подружжя підлягають задоволенню. Щодо ім`я по-батькові [PERSON] , то судом встановлено наступне. [PERSON] народилась [INFO] в с. Соляновка Михайлівського району Алтайського краю (відновлене свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с.48). 09 листопада 1955 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , 1935 року народження, уродженки с. Соляновка Михайлівського району Алтайського краю, (актовий запис №16, довідка про укладення шлюбу від 13.11.2021 року №16 (а.с.49, 140зв.). У вказаному шлюбі [INFO] народилась [PERSON] (а.с.31, 139зв.), яка 11 лютого 1978 року, після реєстрації шлюбу, змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.32, 140). Інформації (актового запису) про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] в ГУ «Відділ зайнятості і соціальних програм Бескарагайського району Східно-Казахстанської області не знайдено, однак архіві РАЦС щодо розірвання шлюбу за 1955-1965 роки зберігся не в повному обсязі (а.с.50, 141). [PERSON] помер [INFO] (а.с.53, 54, 55). 10 травня 1962 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , 1937 року народження і [PERSON] , 1935 року народження, уродженки Михайлівського району Алтайського краю, (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №721, (а.с.56). У вказаному шлюбі [INFO] народився [PERSON] (а.с.153, 199). Як вбачається з свідоцтва про зміну імені від 02 березня 1976 року, серія [NUMBER] , актовий запис №10 (а.с.52), [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Соляновка Михайлівського району Алтайського краю, змінила ім`я на « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №6355, а.с.43, 44, 115, 136, 138). Згідно п.п.1), 6) ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, та про встановлення\~факту належності\~правовстановлюючих документів\~особі,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої,\~що зазначені\~в документі,\~не збігаються\~з прізвищем,\~ім`ям,\~по батькові,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дійсно було встановлено, що матір`ю [PERSON] в свідоцтві про народження № [NUMBER] (а.с.31, 139зв.), вказано [PERSON] . Співвласником квартири [ADDRESS] в свідоцтві № [NUMBER] \~про право\~власності на\~житло від\~01.04.1997\~року (а.с.34,\~91,\~108),\~зазначена [PERSON] . Однак, за свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.43, 44, 115, 136, 138), [INFO] померла [PERSON] . При цьому, досліджені судом докази в сукупності беззаперечно доводять той факт, що [PERSON] / [PERSON] / [PERSON] , є однією і тією самою людиною, а різниця у написанні її ім`я і по батькові в різних документах викликане специфікою документообігу того часу, та помилкою у перекладі на іншу мову, у зв`язку з чим позов в частині встановлення факту родинних відносин і належності правовстановлюючого документа на момент смерті, також підлягає задоволенню. Як вже було зазначено, [INFO] померла\~ [PERSON] (а.с.43, 44, 115, 136, 138). Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту від 06 квітня 2005 року, [PERSON] , «належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] , заповіла дочці [PERSON] , [INFO] » (а.с.45, 46, 125). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). В передбачений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк (11 лютого 2012 року) [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с.135зв.). При цьому слід зазначити, що згідно ч.3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, також вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). На момент смерті [PERSON] , разом з нею був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , її чоловік [PERSON] (а.с.129), який при цьому, згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, як непрацездатний вдівець, мав право на обов`язкову частку у спадщині, не відмовився від неї, а отже є таким, що прийняв спадщину. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Оскільки судом було встановлено, що [PERSON] на момент смерті належала 1/2 частина спірної квартири, та у померлої, в разі відсутності заповіту, на спадщину би претендували троє спадкоємців першої черги (чоловік [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] ) то обов`язкова частка [PERSON] у спадщині дорівнює 1/12 частині спірної квартири, а успадкована [PERSON] 5/12 частин квартири. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.47, 143зв.). [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не звертався. Зважаючи на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 5/12 частин квартири в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню. Щодо останньої позовної вимоги, то суд враховує такі обставини. 06 квітня 2005 року [PERSON] склав заповіт, за яким «всю належну йому частину квартири [ADDRESS] , заповів [PERSON] , 1968 року народження» (а.с.40, 41, 101). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №158, а.с.38, 95). Відкрилась спадщина\~на належне\~йому майно\~ 1/2\~(6/12)\~частин квартири\~ [ADDRESS] ,як частки у спільній сумісній власності подружжя, та на 1/12 частину квартири, як успадковану обов`язкову частку, після смерті дружини. Відповідно до ч.1\~ст.\~1269\~ЦК України, 27 вересня 2018 року, тобто у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк, спадкоємець за заповітом [PERSON] подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с.94). Будь які інші спадкоємці, які б звертались за прийняттям спадщини, чи проживали разом із спадкодавцем, у справі відсутні. Але нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.42, 132). Однак за статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на що, ця позовна вимога також підлягає задоволенню. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачами позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved