Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

03.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: сектор міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського РВ УМВС України Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником житлового будинку № 20 по вул. Водяна, в с. Новомиколаївка Верхньодніпровського району. Крім нього в будинку зареєстрована його повнолітня донька - [PERSON], яка в його будинку проживала лише до 25.08.2013р., а потім переїхала жити до своєї матері у м. Дніпродзержинськ. Він неодноразово прохав її знятися з реєстрації, але вона відмовляється зробити це добровільно, на підставі чого просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 20 по вул. Водяна, в с. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В судове засідання позивач зявився позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що донька зібрала усі свої речі та 25.08.2013р. виїхала із будинку № 20 по вул. Водяна, в с. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. До цього часу відповідачка в вказаному будинку не проживає та її особистих речей там не має. Відповідач в судове засідання не зявився про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, в звязку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду на підставі Ухвали суду від 15 липня 2015 року. Третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявилася, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу за відсутністю представника управління (а.с. 16). Свідок [PERSON] суду показав, що він фактично проживає за адресою [INFO] та з ним по-сусідству в будинку №20 проживає позивач - [PERSON]. Позивача знає більш пяти років та спілкується з ним. Раніше в будинку позивача проживала його донька - [PERSON], але приблизна два роки тому вони виїхала із будинку та більше там не зявлялася. Особисті речі відповідачки в будинку позивача також не знаходяться. Свідок [PERSON] суду показала, що вона познайомилася з позивачем приблизно пять років тому, як другом своєї дочки, та з цього часу вони спілкуються. Вона була особисто знайома з донькою позивача відповідачем по справі. Зазначала, що раніше [PERSON] проживала в одному будинку з позивачем, але останніх півтора роки відповідачка не проживає в будинку позивача, а також особистих речей відповідачки в будинку не має. Суд, заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 20 по вул. Водяна, в с. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі Договору купівлі-продажу від 10.08.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1001 (а.с. 8). Право власності зареєстровано 29.10.2007р. комунальним підприємством «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер №15757460 (а.с.8). Відповідач [PERSON] 12.10.2012р. зареєстрована в [INFO], що підтверджується відповідними записами у домовій книзі (а.с. 5-6) та відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.12). Відповідно до Акту від 30 березня 2015р., складеного депутатом Новомиколаївської селищної ради, встановлено, що [PERSON] в будинку № 20 по вул. Водяна, в с. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не проживає з 25 серпня 2013 року (а.с.4). В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно з ч 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка не є власником/співвласником та не проживає в спірному будинку понад одного року, що підтверджено належними доказами, зокрема показами свідків; між нею та позивачем відсутній договір найму будинку, поважність причин з яких відповідачі не проживають у вказаному будинку не встановлено, то суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Суд вважає встановленою дату виїзду відповідачки з будинку № 20 по вул. Водяна, в с. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 25 серпня 2013 року, оскільки ця дата зазначена позивачем та не спростована іншими доказами по справі. Згідно з ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 214(двісті чотирнадцять) грн. 60 коп.

Outcome: approved