Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

04.10.2017 року позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру від 12.08.2011 року, укладеного між сторонами у звязку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань у розмірі 13419,35 грн. станом на 31.07.2017 року. В обґрунтування позову зазначив, що 12.08.2011 року відповідач отримав кредит у позивача у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. Ухвалою судді від 06.02.2018 року провадження по справі було відкрито (а.с.44). 01.03.2018 року відповідач подав заяву про розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження (а.с.47) Ухвалою суду від 02.03.2018 року через неявку сторін у судове засідання розгляд справи було відкладено на 30.03.2018 року та заяву відповідача про перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні залишено без задоволення (а.с.49). 30.03.2018 року судове засідання не відбулося через хворобу судді та було відкладено до 27.04.2018 року до 09 години 50 хвилин (а.с.53). 29.03.2018 року від відповідача по справі надійшла заява про застосування до позовних вимог позивача строків позовної давності відповідно до норм ч.4 ст.267 ЦК України (а.с.52). Ухвалою суду від 27.04.2018 року розгляд справи було відкладено з метою витребування у позивача усієї наявної інформації щодо видачі кредитних карток за кредитним договором без номеру від 12.08.2011 року з [PERSON], зокрема коли та на який строк видавалися картки відповідачу, зокрема в останній раз та строк дії вказаної картки, коли відповідачем (виключно особисто без списання коштів позивачем за будь-яким платежем) були проведені останні транзакції за його кредитною карткою та коли змінювався кредитний ліміт за виданим відповідачем кредитом та на підставі яких даних (заяв, погоджень, тощо), оскільки в позові присутні взаємовиключні дані стосовно цих обставин (а.с.57). 24.05.2018 року з боку представника позивача по справі вказана інформація була надана (а.с.61-72), однак оскільки представник позивача не підписав вказаний лист цифровим підписом або не надіслав його через електронну поштову скриньку судової влади України як належний та допустимий доказ суд вказану інформацію не сприймає, оскільки подання інформації з сайту ПАТ КБ «Приватбанк» унеможливлює персоніфікацію особи, яка таку інформацію направила (а.с.73-74), про що на сайт позивача була направлена відповідна інформація. В той же час суд вважає, що вимоги ухвали суду від 27.04.2018 року були виконані, хоч і не належним чином, що унеможливлює залишення позовної заяви без розгляду. Також судом приймається як доказ той факт, що картка позивачу була видана строком дії до 30.06.2015 року, тобто позов був поданий в межах трирічного строку з дати закінчення дії картки. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вимогою по картці на ім`я відповідача №5577212711569270 фактично спливає 30.06.2018 року. У судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду разом з позовною заявою клопотання, відповідно до якого надав згоду на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.41). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час, день та місце судових засідань 18.04.2018 року та 07.06.2018 року повідомлявся належним чином відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 07.06.2018 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відзиву з боку відповідача на позов, оскільки заяву про застосування строків позовної давності та заяву про розгляд справи у загальному позовному провадженні суд сприймає як заяви з процесуальних питань відповідно до норм ст.182 ЦПК України, суд встановлює наступні обставини справи на підставі наданих позивачем суду доказів. 12.08.2011 року між позивачем та відповідачем у формі публічної оферти шляхом приєднання відповідача до умов надання кредиту позивачем був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON] отримав у позивача споживчий кредит на картковий рахунок, відкритий позивачем, у розмірі 300,00 грн. Картка була активована відповідачем та кредит наданий первинно 12.08.2011 року. Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальникавідповідача по справі (а.с.8), довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.9), а також «Умовами та правилами надання банківських послуг», які затверджені наказом голови правління позивача від 06.03.2010 року за № СП-2010-256 (далі - Умови та правила) (а.с.10-33). Відповідно до п.1.1.3.2.4 Умов та правил позивач мав можливість в односторонньому порядку змінювати процентну ставку за наданий кредитом без повідомлення відповідача. Згідно з п. 2.1.1.5.3 у взаємозв`язку з п.2.1.1.5.4 Умов та правил відповідач для контролю свого поточного рахунку зобовязаний був отримувати виписки по своєму картковому рахунку та в разі незгоди з діями позивача мав право розірвати договір, надавши відповідну письмову заяву та погасивши заборгованість, яка виникла у нього перед позивачем. Такої заяви відповідач за весь час дії договору не подавав, у звязку з чим дії позивача відповідали вимогам укладеного між сторонами кредитного договору. На підставі п.2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за отриманим кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач умови кредитного договору виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року допустив заборгованість перед позивачем у сумі 13419,35 грн., яка складається з: 3748,45 грн. - заборгованості за кредитом; 7055,69 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1500,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. фіксована частина штрафу; 615,21 грн. процентна складова штрафу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставі ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). В той же час вимоги позивача щодо стягнення штрафів суд відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи, штраф (фіксована частина та процентна складова) і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу (фіксована частина та процентна складова) та пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Відповідно достатті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до норм статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню лише пеня. Крім цього, позивачем заявлена вимога про застосування до позовних вимог строку позовної давності, яка підлягає частковому задоволенню, оскільки загальний строк позовної давності за виданою відповідачу карткою як на час подання позову, так і на час розгляду справи ще не закінчився. В той же час щодо кожного конкретного платежу як щодо тіла кредиту, процентів та комісії такий строк визначається трирічним строком від дня настання платежу по ньому, а звернення позивача до суду відбулося 04.10.2017 року, а тому стягненню з відповідача підлягають виключно суми, нараховані після 04.01.2014 року та які маються у розрахунку заборгованості. При цьому, оскільки станом на 04.10.2014 року встановити такі суми неможливо, суд використовує найближчий у трирічному періоді час до вказаних періодів, а саме 07.10.2014 року. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється строком у три роки. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту заявлені поза межами строку позовної давності та задоволенню не підлягають, вимоги щодо процентів є обґрунтованими у розмірі 5895,64 грн. (7055,69 грн. загального боргу за вирахуванням боргу станом 07.10.2014 року у розмірі 1160,05 грн.), а вимоги щодо заборгованості по комісії та пені є обґрунтованими у розмірі 402,00 грн.(оскільки загальний розмір такої заборгованості складає на час подання позову 1500,00 грн., даних про те, що вказані нарахування є саме пенею суду надані не були, тому відсутні підстави для застосування скороченого строку позовної давності до них, відповідач сплатив на користь позивача 07.10.2014 року 500,00 грн., а також 26.10.2014 року 300,00 грн. та 31.01.2015 року 298,00 грн., які позивач врахував як погашення тих видів платежів, які знаходяться поза межами строків позовної давності та іншого розрахунку суду не надав та враховуючи той факт, що за умовами та правилами при погашенні простроченої заборгованості спочатку погашається саме комісія за кредитом, а потім інші платежі суд враховує платежі відповідача саме у комісійні платежі). Враховуючи викладене загальна заборгованість відповідача перед позивачем дорівнює 6297,64 грн., з яких 5895,64 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом в межах стоку позовної давності та 402,00 грн. заборгованість за комісією та пенею. В іншій частині у задоволенні вимог позивача слід відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє у розмірі 47% від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України слід стягнути частину судового збору у розмірі 752,00 грн., що дорівнює 47% від суми сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору. Відповідно до п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. При вирішенні справи суд використовує адресу відповідача відповідно до даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області (а.с.43). На підставі викладеного,

Outcome: partial