Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

03 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: с. Соколово Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева,\~ буд. 3. На обґрунтування позову зазначила, що 22 листопада 2015 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями № 3 по вул. Вишневій в с. Соколово Зміївського району Харківської області. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У звязку з чим позивач звернулася до суду за захистом свого права. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області, відповідач у справі, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.11.2015 року в с. Соколово Зміївського району Харківської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №522417. (а.с. 9) Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується даними з копії свідоцтва про одруження серії VІІ-УР №910968, з якого вбачається, що 01.05.1965 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації якого [PERSON] змінила прізвище на «Кравченко». (а.с. 10) З копії довідки № 395 від 11.07.2016 року, виданої Соколівським сільським головою, вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований з 01.05.1965 року по день смерті 22.11.2015 року за адресою: с. Соколово Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева, буд. 3. На день смерті разом з [PERSON] була зареєстрована [PERSON] Крім неї, на момент смерті і по теперішній час за вказаною адресою ніхто не зареєстрований, у тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а.с. 11, 12) За життя [PERSON] був власником житлового будинку за адресою: Харківська область Зміївський район, с. Соколово, вул. Вишнева, буд. 3 (літ. А-1, загально площею 58,3 м2, житлова площа 35,5 м2) з надвірними будівлями, що підтверджується довідкою 01.07.2016 року, якою підтверджено, що згідно даних по господарського обліку Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області житловий будинок №3 по вул. Вишневій в с. Соколово Зміївського району Харківської області значиться зареєстрованим за [PERSON] (а.с. 13); даними технічного паспорту на житловий будинок за адресою: Харківська область Зміївський район, с. Соколово, вул. Вишнева, буд. 3, з якого вбачається, що будинок було збудовано у 1960 році (а.с. 14-16); довідкою КП „Зміївське БТІ №1978 від 27.07.2016 року, з якої вбачається, що згідно даних БТІ житловий будинок №3 по вул. Вишневій в с. Соколово Зміївського району Харківської області значиться зареєстрованим за [PERSON] на підставі рішення виконкому Готвальдівської райради від 16.05.1990 року №177. (а.с. 17) Відповідно до копії довідки № 414 від 13.07.2016 року, згідно рішення виконкому № 17 від 29.03.1996 року та земельно кадастрової книги Соколівської сільської ради, земельна ділянка загальною площею 0,17 га була надана для обслуговування житлового будинку [PERSON] за адресою: с. Соколово Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева. (а.с. 18) З довідки № 440/01-16, виданої 12.08.2016 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], вбачається, що після померлого 22.11.2015 року [PERSON] надійшли наступні заяви: від дружини спадкодавця [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 159, на підставі якої заведена спадкова справа № 62/2016; від сина спадкодавця [PERSON] про те, що спадщину він не прийняв та на неї не претендує, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 160; від доньки спадкодавця [PERSON] про те, що спадщину вона не прийняла та на неї не претендує, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 161. Заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. 29.07.2016 року від імені [PERSON] надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на автомобіль марки та моделі ГАЗ-31029, рік випуску- 1996, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № К.ТО490408 Ш., реєстраційний номер [NUMBER], на підставі якої 29.07.2016 року за реєстровим № 1513 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно на ім'я [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Зміївського державного нотаріального округу Харківської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок № 3 по вул. Вишневій в с. Соколово Зміївського району Харківської області. Дії державного нотаріуса відповідають вимогам\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої\~у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії із вказаних підстав надає особі право звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, від яких залежить виникнення права на спадкування. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеному\~\~в\~постанові «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, згідно п. 23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Наявність в матеріалах справи\~\~постанови\~\~нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вказує на те, що право\~\~[PERSON] на\~\~спадкування порушено. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). З аналізу досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після померлого чоловіка, інші спадкоємці відмовилися від спадщини. З аналізу доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] позбавлена можливості у позасудовому порядку вирішити спір, оскільки у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, має право на будинок, що належав померлому [PERSON], а відповідно, \~позовні вимоги [PERSON]\~ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved