Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

02.08.2016рр. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2016р. (під головуванням судді Демидової О.С.) позовні вимоги задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] народження у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.07.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2017р. дане рішення скасоване та справу призначено до розгляду судом під головуванням судді Наумової О.С. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017р. головуючим по справі визначено суддю Ткаченко Н.В. у зв'язку із закінченням повноважень судді Наумової О.С. (а.с. № 66). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2017р. справу прийнято до провадження (а.с. № 69). Ухвалою суду від 08.06.2017р. (без виходу до нарадчої кімнати) суд відмовив у залучені в якості 3-ї особи представника органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради з оглядку на те, що ні нормами СК України, ні нормами ЦПК України не передбачено за цією категорією сімейних спорів участь представника органу опіки та піклування (а.с. № 95,96, 104). В обґрунтування позову позивачка по тексту позову посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем має доньку - [PERSON], [INFO] Відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні дитини, тому просила стягнути на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні 04.07.2017р. представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 28.02.2017р. - а.с. № 85), позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, додатково вказавши на те, що за даними позивачки, відповідач є досить заможною людиною, працює за кордоном, має декілька об,єктів нерухомості у Дніпропетровській області і м. Києві, але не дивлячись на це, відмовляється надавати кошти на утримання дитини. Представник відповідача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 26.12.2016р. - а.с. № 53), в судовому засіданні 04.07.2017р. проти позовних вимог заперечувала, надала письмові заперечення на позов, де вказала, що доводи позивачки про те, що відповідач відмовляється матеріально утримувати дитину не відповідають дійсності. Зазначає, що після розірвання шлюбу дитина спочатку проживала з матір'ю, потім вони переїхали до м. Одеси. Сторони домовилися, що кошти на утримання дитини батько перераховуватиме щомісячно на картковий рахунок матері, відкритий у ПАТ «Райффайзен Банк України». На підтвердження цього є відповідні копії квитанції за серпень 2016р. Крім того, за час шлюбу була придбана квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у ній не проживає, здає в оренду і за домовленістю сторін, позивачка отримує орендну плату, яку спрямовує на утримання дитини. Одяг та приналежності для школи придбаває батько дитини. Він не відмовляється утримувати дитину, але має нерегулярний дохід, тому не може стабільно кожного місяця виплачувати однакову суму. Зокрема, одного разу він надавав кошти у розмірі 1 000грн., іншого - 2 000грн., купляв одяг на 3 000грн. Тому відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у твердій грошовій сумі 2 500грн. щомісяця, що відповідає вимогам ст. 184 СК України, Крім цього, просила суд врахувати ті обставини, що на даний час відповідач вдруге одружений, дружина не працює. До того ж, він піклується про матір, яка є пенсіонеркою. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.№ 4). Дитина мешкає з матір'ю [PERSON], знаходиться на її утриманні. Дані обставини не спростовувались і відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, починаючи від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017р. - 1689грн., з 1 травня - 1777грн., з 1 грудня - 1860грн. З огляду на те, що відповідач частково визнав позовні вимоги - в частині можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 2 500грн., суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково. При визначення аліментів у твердій грошовій сумі суд виходив з наступного. Відповідно до п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. З урахуванням того, що відповідач наразі офіційно не працевлаштований, що видно з копії його трудової книжки (а.с. № 87 - 90), є працездатною людиною, але має нерегулярний, мінливий дохід, інших дітей не має, має непрацездатну матір (а.с. № 49), суд вважає за можливе стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO].народження до досягнення нею повноліття аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері - [PERSON], починаючи з дня пред'явлення позову, а саме з 02.08.2016р. Надані представником позивачки документи про майновий стан відповідача (квартири, що належать йому на праві власності, докази перетину кордону -а.с. №113-115,116) жодним чином не підтверджують регулярність отриманого доходу [PERSON] за кожний місяць окремо. Представник відповідача, до речі, не заперечувала тих обставин, що відповідач дійсно неофіційно працює за кордоном, між тим має мінливий дохід. Доказів про зворотне стороною позивачки суду не надано. При визначені розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини, суд виходить з того, що сума в розмірі 2 500 грн. є більшою від прожиткового мінімуму на дитину у віці від 6 до 18 років, який з 01.05.2017р. дорівнює 1777грн. та перевищує 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (розмір судового збору визначено за ставками на 2016р., оскільки позов подано 02.08.2017р.). На підставі викладеного,

Outcome: partial