Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

04 липня 2014 року до суду звернулась [PERSON] та просить визнати незаконним наказ Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» № 89-к від 02 червня 2014 року про її звільнення; поновити її на попередню роботу на посаду контролера ринку «Світанок» та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. (а.с. 1-3) В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, доводячи їх обґрунтованість пояснили суду, що відповідно до наказу від 02 червня 2014 року [PERSON] звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Однак насправді такої згоди з її боку не було, наміру звільнятися вона не мала, а заяву на звільнення з наведеної підстави написала під примусом директора Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» [PERSON] , який шантажував її звільненням на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України за втратою довіри. Представники відповідача в судовому засіданні з позовом не погодились, вказують на те, що порушень норм законів про працю відносно [PERSON] не мало місця. (а.с.56-58) Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 01 січня 2005 року працювала контролером на ринку «Світанок», що підтверджується копією її трудової книжки. (а.с. 6) Відповідно до наказу № 89-к від 02 червня 2014 року «Про звільнення», [PERSON] 02 червня 2014 року звільнена з роботи за згодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі поданої заяви. З наказом про звільнення позивач ознайомлена 02 червня 2014 року, що підтверджується її підписом про це у самому наказі. (а.с. 70) Копія даної заяви від 02 червня 2014 року міститься у матеріалах справи та з неї вбачається, що [PERSON] просить звільнити її за згодою сторін з 02 червня 2014 року. (а.с. 64) Трудова книжка була отримана [PERSON] 02 червня 2014 року, що підтверджується її власним підписом у особовій картці. (а.с. 103) В судовому засіданні встановлено, що написанню [PERSON] заяви про звільнення та видачі наказу на її підставі передувало проведення інвентаризації каси на дільниці з обслуговування торгівлі, де працювала позивач. Так, відповідно до наказу № 36 «Про проведення інвентаризації дільниці по обслуговуванню торгівлі» 02 червня 2014 року проводилась раптова інвентаризація каси, роботи торгових точок, основних засобів і матеріальних цінностей на дільниці по обслуговуванню торгівлі ( ринок «Світанок»). (а.с. 67) Після інвентаризації було складено Акт № 1 про результати інвентаризації наявних коштів від 02 червня 2014 року, що зберігаються в касі підпрємства. З даного акту вбачається, що під час інвентаризації в касі, матеріально відповідальною за яку була [PERSON], виявлено надлишок грошових коштів у сумі 100 грн. 80 коп. (а.с. 68) Допитаний в судовому засіданні як свідок начальник дільниці по обслуговуванню торгівлі Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» [PERSON] повідомив суду, що після проведення інвентаризації 02 червня 2014 року директор підприємства [PERSON] звелів [PERSON], як відповідальній за касу , у якій було виявлено надлишок грошових коштів, надати з цього приводу письмові пояснення. В післяобідній час він нагадав [PERSON] про необхідність піти до комбінату комунальних послуг для надання пояснень, проте чи пішла вона туди він не бачив. В судовому засіданні також була допитана як свідок інспектор з кадрів Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» [PERSON], яка засвідчила суду, що 02 червня 2014 року [PERSON] повідомив їй про те, що в ході інвентаризації було виявлено порушення в роботі контролера [PERSON], в зв'язку з чим вона має надати пояснення, за результатами яких буде прийнято рішення або про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, або про її звільнення «за статтею». В другій половині дня [PERSON] їй зателефонував та повідомив, щоб вона підготувала проект наказу про звільнення [PERSON], тому вона зробила проект наказу про звільнення згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України, з огляду на попередню розмову, та віднесла його до кабінету директора, де знаходилась і [PERSON] Перевіривши підготовлені документи [PERSON] вказав на їх невідповідність, так як [PERSON] виявила бажання на звільнення за згодою сторін. Вона повернулась до себе, переробила проект наказу про звільнення, внесла виправлення до трудової книжки про підстави звільнення та знову віднесла документи директору. [PERSON] в кабінеті вже не було, тому вона підготовлену документацію на її звільнення залишила [PERSON] Наступного дня ці документи були їй повернуті з підписами [PERSON] Крім того, не маючи інформації про те, що [PERSON] ще 02 червня 2014 року отримала наказ про звільнення та трудову книжку, нею зранку 03 червня 2014 року було відправлено позивачці копію наказу про звільнення та повідомлення про необхідність отримати трудову книжку. Проте до поштового вкладення вона помилково додала копію первісного проекту наказу про звільнення згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України замість вірного. Свідок [PERSON], яка є головним бухгалтером Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» в судовому засіданні дала показання, з яких вбачається, що після проведення інвентаризації на ринку «Світанок» директор [PERSON] чекав [PERSON], яка мала надати пояснення. Ближче до кінця робочого часу 02 червня 2014 року вона була у кабінеті [PERSON] і в цей час туди зайшла [PERSON] та запитала, чи може вона звільнитися за згодою сторін. В руках [PERSON] був аркуш паперу, як вона зрозуміла - заява на звільнення. Директор погодився на це та став телефонувати до відділу кадрів, а вона вийшла з кабінету. П. 1 ст. 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору за угодою сторін. П. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Наявність волевиявлення [PERSON] на звільнення за згодою сторін з 02 червня 2014 року підтверджується її письмовою заявою про це. Згода власника підприємства на задоволення такого волевиявлення реалізована шляхом видання ним наказу про звільнення і додаткового підтвердження взаємної домовленості закон не вимагає. На даний час згоди відповідача на анулювання домовленості про звільнення за згодою сторін [PERSON] немає, а її одностороннє бажання на це не може бути підставою для поновлення на роботі. Доводи [PERSON] про те, що заява про звільнення за згодою сторін була написана нею під примусом з боку директора і не 02 , а 03 червня 2014 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також безпосередньо самою заявою, яка датована 02 червня 2014 року. Подача працівником заяви про звільнення з його ініціативи з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього. Показання свідків [PERSON], [PERSON] щодо того, що вони працювали разом з [PERSON] та їм не було відомо про її наміри звільнитися з роботи не можуть свідчити, що таке бажання у неї не виникло згодом. Свої доводи про те, що заяви про звільнення 02 червня 2014 року вона не писала, так як не була в цей день у комбінаті комунальних послуг [PERSON] доводила свідченнями свідків. Разом з тим, суд не може прийняти їх до уваги як беззаперечні докази, оскільки вони різняться між собою, є суперечливими. Так, свідчення у судовому засіданні [PERSON] про те, що 02 червня 2014 року після проведення інвентаризації і до 16 години [PERSON] перебувала на своєму робочому місці сама і нікуди не відлучалась не є в повній мірі об'єктивними, так як з показань свідка [PERSON] вбачається, що о 14 годині йому зателефонувала його мати [PERSON] та повідомила, що погано почувається, тому він приїхав до неї та допомагав по роботі до 16 години, після чого вони порахували касу та він пішов до банку здавати виручку, а потім відвів маму додому, звідки вона вже нікуди не ходила. Знову ж таки ці свідчення не узгоджуються зі свідченнями [PERSON] та [PERSON], які говорили про те, що [PERSON] після інвентаризації добула на роботі повний робочий день, потім о 16-16.30 год. здала касу [PERSON] і після цього вони ( [PERSON], [PERSON] та [PERSON].) поїхали на прийом до міського голови. Відповідно до правил ч. 1 ст. 235 ЦПК України, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу. Перевіривши в судовому засіданні всі представлені докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] 02 червня 2014 року на підставі поданої нею заяви за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України було здійснено на законних підставах, відтак її позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку із недоведеністю порушень трудового законодавства відповідачем під час звільнення її з роботи. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed