Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

02 березня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] із вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх його доходів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до повноліття дитини (а. с. 1-2, 16-18). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 24 лютого 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 02 січня 2021 року вона припинила сімейні стосунки з відповідачем та переїхала на інше постійне місце проживання. Донька проживає спільно з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач іноді надає кошти, як аліменти, але для належного утримання доньки цих коштів не вистачає. Прохання збільшити платежі відповідачем залишено без уваги. Відповідач є працездатним, працює в турецькій фірмі Limak та отримує дохід, приблизно 10-12 тисяч гривень на місяць. Тому прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої доньки до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 від усіх його доходів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до повноліття дитини Ухвалою суду від 04 березня 2021 року позовна заява залишена без руху, позивачці надано строк для усунення недоліків (а. с. 12). 18 березня 2021 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 04 березня 2021 року, позивачкою усунуто, надано позовну заяву у новій редакції (а. с. 16-18). Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 25\~лютого 2017\~року Індустріальним\~районним у\~місті Дніпрі\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Дніпропетровської області\~зареєстровано шлюб\~між позивачем\~та відповідачем,\~актовий запис\~№ 113,\~підтвердженням чого\~є копія\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~(а.\~с.\~19).\~Сторони від\~шлюбу мають\~малолітню доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 09\~березня 2018\~року (а.\~с.\~20).\~Дитина проживає\~разом з\~позивачкою та\~перебуває на\~її утриманні.\~ Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку,\~а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Також, вимогами до ч. 2 ст. 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законом України\~від 15\~грудня 2020\~року №\~1082-IX «Про державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який з 1 січня 2021 року становить 1921 гривень. Частиною 1\~ст.\~1 Закону\~України «Про\~прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , на час розгляду справи виповнилось 3 повних років. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, офіційно працевлаштований, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання спільної дитини. Враховуючи вищевикладене, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 від усіх його доходів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 березня 2021 року, тобто із дня звернення із позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі приписів ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved