Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

02 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського\~ міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, посилаючись на наступні обставини. 04 лютого 2006 року вона, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується відміткою у паспорті позивача. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина\~ [PERSON] . [INFO] , 23 квітня 2008 року даний шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Оскільки відповідач не брав участі в утриманні свого старшого сина [PERSON] , 2006 року народження, то позивач звернулась з вимогою про стягнення аліментів і 31 березня 2008 року Білоцерківським міськрайонним судом у справі № 2-2335/08 винесено рішення про стягнення на її користь з [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 21.04.2008 року МВ ДВС Білоцерківського МУЮ відкрито виконавче провадження № 7157029. Згідно довідки державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГУ ТУЮ у Київській області від 19.02.2020 року № 43269, [PERSON] має заборгованість станом на 01.02.2020 року в сумі 28774,46 грн. щодо сплати аліментів на утримання свого сина [PERSON] . Аліменти на утримання меншого сина [PERSON] , 2014 року народження, відповідач не сплачує взагалі. Згідно довідки Яблунівської сільської ради від 27.02.2020 року № 02-33/49 син [PERSON] , 2014 року народження, проживає разом з позивачем в с. М.Сквирка та перебуває на її повному утриманні. Таким чином, оскільки обов`язки з утримання двох дітей фактично лежать на позивачеві, а відповідач самоусунувся від виконання свого обов`язку з утримання синів, вона змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання меншого сина, а у зв`язку з тим, що [PERSON] має слабкий зір, ще й вимагати з відповідача стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Так, згідно консультативного висновку лікаря-офтальмолога [PERSON] від 14.02.2020 року [PERSON] , 2014 року народження, має діагноз анізометропію (гіперметропію обох очей середнього ступеню), йому рекомендовано амбулаторний періодичний огляд 2-3 рази в рік, курси апаратного лікування 2-3 рази на рік, постійне використання окулярів. Попередньо 19.04.2018 року сина [PERSON] вона обстежувала у ТОВ «Британському офтальмологічному центрі», де також був поставлений аналогічний діагноз. Неодноразові звернення до відповідача про його фінансову участь у витратах на сина [PERSON] для лікування останнього, відповідач просто ігнорував, що й змусило позивача звернутися до суду в тому числі і з вимогою про стягнення додаткових витрат на сина. Так, нею було витрачено 6088,00 грн. на лікування сина, що підтверджується квитанціями від 26.04.2017 року (замовлення № 8895) на суму 1342,00 грн.; від 05.05.2018 року (замовлення № [NUMBER] ) на суму 600,00 грн.; 10.09.2018 року № 346 на суму 500,00 грн.; від 18.10.2018 року (замовлення № [NUMBER] ) на суму 900,00 грн.; товарним чеком № 224 від 09.03.2019 року на суму 500,00 грн.; від 14.10.2019 року № 438 на суму 500,00 грн.; від 24.10.2019 року\~ (замовлення № [NUMBER] ) на суму 1764,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягають до стягнення 50% фактично понесених витрат позивачем, тобто в сумі 3044,00 грн. Вважає, що підтверджено необхідність стягнення з відповідача власне гарантованого державою розміру аліментів на дитину та розмір додаткових витрат на дитину належними доказами, а саме оригіналами квитанцій, в яких визначено вартість придбаних окулярів та проведеного лікування згідно лікарських призначень, вартість проведених обстежень, які рекомендовано лікарями. А тому просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3044,00 грн. (а.с. 1-6). Ухвалою судді від 25 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 26-27). В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, серії [NUMBER] , не з`явились, представник позивача надала до суду заяву, отримана судом 09.06.2020 року за вх. № 21360 про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/12 частини (оскільки з відповідача вже стягуються аліменти на старшого сина [PERSON] , 2006 року народження) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В частині стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 3044,00 грн. позов підтримує в повному обсязі. Просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та представника (а.с. 41). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 09.06.2020 року за вх. № 21359, в якій просив суд справу за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, розглянути за його відсутності. Уточнену позовну заяву визнає в повному обсязі (а.с. 40). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, підлягають\~ задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати\~ у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні\~ встановлено, що з 04 лютого 2006 року позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 05 липня 2006 року, серії [NUMBER] , вбачається що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 31.03.2008 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 08 квітня 2014 року, серії [NUMBER] , вбачається що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). 23 квітня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданої 23 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 10). З наявної у матеріалах справи копії довідки, яка видана Виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради від 27.02.2020 року № 02-33/49, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована позивач [PERSON] , 1979 року народження, неповнолітній [PERSON] , [INFO] не зареєстрований, але постійно проживає разом в одному господарстві та перебуває на повному утриманні матері (а.с. 18).\~\~ Оскільки, відповідач не надає матеріальної допомоги неповнолітньому синові [PERSON] , [INFO] , то позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином повноліття, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 цієї Конвенції). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ Згідно\~ ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у\~ частці\~ від\~ доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням\~ суду від дня\~ пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~ суд розглядає\~ цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим\~ відповідно до цього Кодексу, в межах\~ заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні досліджена заява відповідача [PERSON] , отримана судом 09.06.2020 року за вх. № 21359, в якій останній просив справу за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину розглянути без його участі, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності\~ їх визнання. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання сина є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином повноліття. Стосовно позовних вимог позивача [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] , [INFO] , додаткових витрат на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3044,00 грн., суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 18 Постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, суд може стягнути додаткові витрати з платника аліментів. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, які визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Відповідно до наданої копії консультативного висновку лікаря-офтальмолога [PERSON] від 14.02.2020 року, неповнолітній [PERSON] , 2014 року народження, має діагноз анізометропію (гіперметропію обох очей середнього ступеню), йому рекомендовано амбулаторний періодичний огляд 2-3 рази в рік, курси апаратного лікування 2-3 рази на рік, постійне використання окулярів (а.с. 15). Також, [INFO] неповнолітній [PERSON] , 2014 року народження обстежувався у ТОВ «Британському офтальмологічному центрі», де був поставлений аналогічний діагноз, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2018/2744 (а.с. 14). Встановлено, що позивачем на лікування сина [PERSON] було витрачено 6088,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 26.04.2017 року (замовлення № 8895) на суму 1342,00 грн.; від 05.05.2018 року (замовлення № [NUMBER] ) на суму 600,00 грн.; 10.09.2018 року № 346 на суму 500,00 грн.; від 18.10.2018 року (замовлення № [NUMBER] ) на суму 900,00 грн.; товарним чеком № 224 від 09.03.2019 року на суму 500,00 грн.; від 14.10.2019 року № 438 на суму 500,00 грн.; від 24.10.2019 року (замовлення № [NUMBER] ) на суму 1764,00 грн. та які містяться в матеріалах справи (а.с. 16-17). Отже, з боку позивача дійсно було понесено витрати на лікування дитини, сума яких складає 6088 гривень та підтверджується вищевказаними квитанціями. Враховуючи ту обставину, що документально підтверджено понесення позивачем витрат на лікування дитини,\~ а також те що відповідач визнав вимоги позивача в цій частині, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою останнього, яка була отримана судом 09.06.2020 року за вх. № 21359, в якій [PERSON] визнає вимоги позивача в повному обсязі, тому з відповідача підлягають до стягнення 50% фактично понесених витрат позивачем, тобто додаткові витрати на дитину в сумі 3044,00 грн. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину є такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. З 1 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» ставки судового збору змінюються. Як визначено у Законі, судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості,\~ неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач [PERSON] при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved