Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

04 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м.Торецьк, смт.Новгородське, вул.Заводська, буд.52. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником будинку №52, що знаходиться за адресою: м.Торецьк, смт.Новгородське, вул.Заводська. За вказаною адресою зареєстрована її донька [PERSON]. На даний момент позивач проживає в зазначеній квартирі з [PERSON] [PERSON]М - відповідач по справі, у 2014 році виїхала за межі країни. Відповідач працює та проживає за межами України, наміру повертатися за місцем своєї реєстрації немає. Її особисті речі в квартирі відсутні, комунальні послуги вона не сплачує, будь-якої участі в проведенні поточного ремонту квартири не приймає. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк, смт.Новгородське, вул.Заводська, буд.52. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.9). Відповідно до Довідки №188 від 27.06.2017 року, реєстраційного посвідчення будівля, яка знаходиться за адресою: м.Торецьк, смт.Новгородське, вул. Заводська, буд.52 належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с.13, 15). [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджено відповідною відміткою у паспорті громадянина України та інформацією виконавчого органу Новгородської селищної ради міста Торецька (а.с.11, 23). Відповідно до Акту [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2014 року по теперішній час (а.с.20). Крім того, в матеріалах справи є довідка, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Відповідно до вимог ч.1 ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Особа визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в будинку за вказаною адресою з 2014 року. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Outcome: approved