Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

03 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.05.2001 року розірвано шлюб між нею та [PERSON] Від даного шлюбу у неї із відповідачем є повнолітній син [PERSON], який з 01.09.2015 року стаціонарно навчається на факультеті міжнародних відносин Хмельницького національного університету та на даний час є студентом другого курсу. Відповідач на утримання сина - матеріальної допомоги не надає та не бажає добровільно сплачувати вартість ? частини коштів за навчання сина, хоча таку можливість має, оскільки він є здоровим, працездатним та на утриманні неповнолітніх дітей немає, працює, тому має можливість нести витрати на утримання єдиного сина. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки отримує менше ? мінімальної заробітної плати, на утриманні перебуває мати пенсіонер. А тому просить стягнути з відповідача 7\~500 грн., що складає ? частину витрат на навчання [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON], такого який продовжує навчання з 03.08.2015 року по 30.06.2019 року в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісяця. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, а також уточнила вимоги позову та просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти за минулий час понесені на навчання з 30.08.2015 року по 13.02.2017 року в розмірі 10\~000 грн. А також, стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання у розмірі 500 грн. щомісячно на дитину на весь період навчання. Уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити без її участі. [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. За таких обставин, суд заочно вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, згідно слідуючих підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ № 053621 шлюб між [PERSON] та [PERSON] 18.05.2001 року було розірвано. Відповідно до копії Витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.07.2015 року вбачається, що 16.11.1997 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб і після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Марчук». Як вбачається із копії паспорту громадянина України [PERSON], [INFO] 27.05.2009 року зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO] Відповідно копії свідоцтва про народження серії І-БВ № 287739 [PERSON] народився 15.09.1998 року, в графі мати зазначено «[PERSON]М.», а в графі батько «[PERSON]А.». Згідно довідки від 18.01.2017 року № 389 [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [INFO], разом із [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] навчається у Хмельницькому національному університеті за освітньо кваліфікаційним рівнем бакалавр на денній формі навчання, загальна вартість освітньої послуги на час укладення договору становить 40\~000 грн., вартість в семестр становить 5\~000 грн., що вбачається із копії договору про надання освітніх послуг № 99044 від 03.08.2015 року та довідкою від 18.01.2017 року № 416. У період з 04.08.2015 року по 13.02.2017 року за навчання [PERSON] в Хмельницькому національному університеті позивач сплатила: 30.08.2016 року - 5000 грн., 22.01.2016 року 2500 грн., 04.08.2015 року 5000 грн., 26.03.2016 року 2500 грн., 13.02.2017 року 5000 грн., що підтверджується копіями квитанцій. [PERSON] працює на посаді продавця продовольчих товарів з 24.10.2016 року на приватному підприємстві «КОВА» і загальна сума її доходу за період за липень 2016 року по грудень 2016 року становить 3\~910 грн. (копія наказу № 72 від 21.10.2016 року, довідка № 17-04 від 11.01.2017 року, довідка про доходи від 11.01.2017 року № 17-05). Згідно посвідчення № 005720 [PERSON] та [PERSON] мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. На утриманні [PERSON] перебуває [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БВ № 159741, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-БВ № 126062. На підставі довідки від 22.02.2017 року Головного управління ДФС у Хмельницькій області про доходи [PERSON] вбачається, що інформація про доходи за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року відсутня. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року справа № 6-1296цс15. Крім того, згідно із роз'ясненнями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з'ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Разом з цим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, відповідачем доказів про тяжке матеріальне становище, сімейне становище,\~\~або\~\~інших доказів\~\~неможливості сплати аліментів суду не надано. У зв'язку із чим, з врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини повязані зі сплатою аліментів, з урахуванням обставин, передбачених\~ст.182 СК України, того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти (зворотного суду не довів) на повнолітню дитину сина [PERSON], який продовжує навчання, досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та потребує матеріальну допомогу, так як навчається, також потребує коштів на оплату додаткових освітніх послуг під час навчання, на придбання необхідних канцелярських товарів, продуктів харчування, предметів першого вжитку, одягу та взуття, а стипендії не отримує, також з врахуванням того, що позивач не надала до суду доказів наявності у відповідача постійного доходу, принципу законності, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03 лютого 2017 року до закінчення ним терміну навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», де прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень, а тому аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно та допомоги, яку надає та повинна надавати мати, як іншій із батьків, є достатньою для задоволення його потреб. Суд також, виходить з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Окрім того, з відповідача підлягають стягненню аліменти за минулий час в розмірі 10\~000 грн. - половина оплати за навчання, яку сплатила позивач. Також суд враховує те, відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~та\~ст.199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків з ким вона проживає, а за змістом зазначених статей [PERSON] має право звернутися з даним позовом до суду. Однак, такий позов подається в інтересах повнолітнього сина, який повинен бути позивачем у зазначеній справі, а з огляду на те, що [PERSON] є дієздатним, аліменти повинні бути стягнуті на нього, а не матері [PERSON] користь, і тоді, коли така особа наділена правом звернення до суду з позовом в її інтересах. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial