Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

02.10.2019 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 17.09.2011 Верхньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області за № 15. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 17.09.2011 позивач уклала шлюб з відповідачем, в якому в них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач зловживає спиртними напоями, у сім`ї виникають сварки та скандали, ображає нецензурними словами, б`є її, почав зраджувати подружню вірність, внаслідок чого покинула відповідача і з дітьми пішла проживати до своїх батьків. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 07.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 15.10.2020 сторонам надано строк на примирення тривалістю один місяць та провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 16.11.2020 поновлено провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, 15.10.2020 через канцелярію суду надійшла її заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 14.12.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 17.09.2011 року Верхньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №15, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2011. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . У шлюбі сторони мають малолітніх дітей, а саме: дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.10.2013) та дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам малолітніх дітей на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони мають троє малолітніх дітей, термін наданий подружжю судом примирення між ними не відбулось, позивач наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768, 40 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання судових витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. У матеріалах справи є квитанція адвоката Канарєєва І.О. про надання правової допомоги від 01.10.2019 на суму 800 грн. та опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 02.10.2019 на суму 800 грн. Водночас, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу належним чином не підтверджені, оскільки позивачем надано лише квитанцію про отримання від позивача коштів за надання юридичних консультацій та підготовку цивільного позову. Водночас, наданий опис виконаних робіт, підписаний лише позивачем, тоді як такий повинен бути погоджений як адвокатом так і стороною, яка одержала відповідні послуги, які в свою чергу повинні бути підтверджені договором про надання правничої допомоги. Оскільки, позивачем не підтверджено понесених нею витрат на правничу допомогу належними доказами, тому такі стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved