Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

03 листопада 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільного неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. Також [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, оскільки вона здійснює догляд за дитиною-інвалідом [PERSON] , в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання та утримання сина та не надає, хоча згідно закону зобов`язаний таку допомогу надавати. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2020 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Ухвалою суду від 27 січня 2021 року заочне рішення суду від 26 листопада 2020 року було скасовано та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали вимоги позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. Свої заперечення представник відповідача обґрунтував тим, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх старшого сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Щодо стягнення аліментів на утримання позивача [PERSON] він заперечив, оскільки позивачем не доведено, що син [PERSON] , будучи дитиною з інвалідністю, не може обходитись без постійного стороннього догляду, та позивачка опікується ним, у зв`язку з чим не може працювати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] ,\~ [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2001 року (повторне свідоцтво серії [NUMBER] ). Дитина [PERSON] перебуває на утриманні його матері, вона доглядає за сином, а відповідач його батько в добровільному порядку допомоги в достатньому розмірі на утримання сина не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (суддя Стефанишин С.Л.) від 22 грудня 2020 року у справі № 686/27149/20 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на навчання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/9 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку, починаючи з 03 листопада 2020 року. Рішення набрало законної сили 22 січня 2021 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати неповнолітню дитину, принципу законності, а також, наявності у відповідача на утримання сина [PERSON] , стану здоров`я сторін та дитини, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 03 листопада 2020 року і до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] , зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, як матері неповнолітньої дитини з інвалідністю, слід зазначити, відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що право на отримання такої матеріальної допомоги має той з батьків хто опікується дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду. З наданих суду позивачем доказів встановлено, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачкою його матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідно до виписки з медичної картки [PERSON] , останній є інвалідом дитинства з діагнозом розумова відсталість легкого ступеня, двобічна плоскостопість, скалютична постава, східна косоокість; згідно довідки ХНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» № 3157 від 22.10.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку в Центрі з 2006 року, хворіє хронічним психічним захворюванням, є інвалідом дитинства, потребує відповідного медичного нагляду та лікування. Проте, із наданих суду документів не вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не може обходитись без постійного стороннього догляду і ним необхідно постійно опікуватись. Натомість, судом встановлено, що [PERSON] є учнем Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького денної форми навчання з 01.09.2019 року, отримує стипендію, відвідує секцію спортивного танцю. Тобто, [PERSON] за станом свого здоров`я може обходитись без постійного стороннього догляду. Тому, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом умов для задоволення вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання. Судовий збір по справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial