Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

03.11.2017 року позивачка звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки на період її навчання до 23-річного віку, в розмірі 2000 грн. щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Старша донька [PERSON] навчається в Харківському національному університеті мистецтв ім.. Котляревського на денній формі навчання, на теперішній час донька не працює та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу. Позивач просить суд стягнути аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно. 17.12.2018 року відповідач подав до суду відзив, в якому просив позовні вимоги позивачки задовольнити частково, не заперечував проти стягнення з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 2000 грн. на місяць на період навчання з 01.09.2018 року до досягнення нею 23-х років, тобто до [INFO] . Позивачка в судове засідання надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, та не заперечувала проти стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] з 01.09.2018 року до досягнення нею 23 років ([INFO]) на період навчання в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідач просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 грн. з 01.09.2018 року до досягнення дитиною 23-х років ([INFO]) на період навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі під час судового засідання 24.06.2019 року, не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10.09.2018 року. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні.. Старша донька [PERSON] навчається в Харківському національному університеті мистецтв ім.. Котляревського на денній формі навчання. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання не надає, донька [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial