Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

03 грудня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на розгляд надійшла вищевказана цивільна справа. Позовні вимоги представником позивача вмотивовано тим, що між відповідачем та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», 10 листопада 2008 року був укладений кредитний договір №3756-013/08Р, за умовами якого банк надав кредит в національній валюті у розмірі 240 000,00 гривень, строком до 10 листопада 2033 року. Вказував на ті обставини, що за умовами кредитного договору, банк зобовязувався надати позичальнику кредити на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобовязувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом щомісяця до 10 числа наступного місяця (п.4.1. кредитного договору), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Згідно п.2.1. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси банку. Зазначав, що банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 240 000,00 гривень, строком до 10 листопада 2033 року. Посилався на ті обставини, що згідно п.1.2. кредитного договору кредит надається строком до 10 листопада 2033 року. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитними договорами у розмірі 239 058, 60 гривень. Отже, у звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення основної суми кредиту, кошти у розмірі 239 058,60 гривень, підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Крім того, вказував на ті обставини, що умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобовязаний сплачувати проценти. Так, згідно п.1.2. кредитного договору кредит надається строком до 10 листопада 2033 року зі сплатою 18,99% річних. Відповідно до п.4.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються у період з 10 листопада 2008 року до моменту повернення кредиту, вказаного у п.1.2. кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п.1.2. даного договору. Позичальник допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року за позичальником обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 175 320, 53 гривень. Вважає, що у звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, проценти у розмірі 175 320,53 гривень, підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Також посилався на ті обставини, що згідно п.9.1. кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п.1.2. кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. У звязку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 29 травня 2015 року становить 4 417,43 гривень. У звязку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 29 травня 2015 року становить 131 110,53 гривень. Загальний розмір пені, яку банк має стягнути з позичальника становить 135 527,96 гривень. Проте, користуючись своїм правом позивача, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» стягує з позичальника пеню в звязку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та пеню за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в сумі 0,00 гривень. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором, що підлягає стягненню з позичальника станом на 29 травня 2015 року становить 414 379,13 гривень, з яких: кредит, - 239 058,60 гривень; проценти, - 131 110,53 гривень. На підставі вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №3756-013/08Р від 10 листопада 2008 року, у розмірі 414 379,13 гривень, та суму сплаченого судового збору у розмірі 6 215,69 гривень. Представник позивача до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З письмових матеріалів справи судом встановлено наступне. Між відповідачем [PERSON] (а.с.25-28) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (а.с.31-35), 10 листопада 2008 року був укладений кредитний договір №3756-013/08Р, за умовами якого банк надав кредит в національній валюті у розмірі 240 000,00 гривень, строком до 10 листопада 2033 року (а.с.10-24). За умовами кредитного договору, банк зобовязувався надати позичальнику кредити на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобовязувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом щомісяця до 10 числа наступного місяця (п.4.1. кредитного договору), а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Згідно п.2.1. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси банку. З матеріалів справи вбачається, що банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 240 000,00 гривень, строком до 10 листопада 2033 року. Згідно п.1.2. кредитного договору кредит надається строком до 10 листопада 2033 року. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитними договорами у розмірі 239 058, 60 гривень, яка підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобовязаний сплачувати проценти. Так, згідно п.1.2. кредитного договору кредит надається строком до 10 листопада 2033 року зі сплатою 18,99% річних. Відповідно до п.4.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються у період з 10 листопада 2008 року до моменту повернення кредиту, вказаного у п.1.2. кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п.1.2. даного договору. Позичальник допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 29 травня 2015 року за позичальником обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 175 320, 53 гривень. У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, проценти у розмірі 175 320,53 гривень, підлягають стягненню з позичальника у примусовому порядку. Згідно п.9.1. кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п.1.2. кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. У звязку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 29 травня 2015 року становить 4 417,43 гривень. У звязку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 29 травня 2015 року становить 131 110,53 гривень. Загальний розмір пені, яку банк має стягнути з позичальника становить 135 527,96 гривень. Проте, користуючись своїм правом позивача, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» стягує з позичальника пеню в звязку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та пеню за порушення строків сплати процентів за користування кредитом в сумі 0,00 гривень. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором, що підлягає стягненню з позичальника станом на 29 травня 2015 року становить 414 379,13 гривень, з яких: кредит, - 239 058,60 гривень; проценти, - 131 110,53 гривень (а.с.7-9). 23 червня 2015 року за вих.№4-В, відповідачеві було направлено вимогу про усунення порушення основного зобовязання за кредитним договором (а.с.29-30). Однак, станом на день звернення до суду, остання залишилася без виконання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 6 215,69 гривень (а.с.1). На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved