Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

04.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та відділу у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.09.1982 року була прийнята в члени колгоспу «Шлях до комунізму» Казанківського району, який в подальшому був реорганізований в КАСП «Володимирівський», а згодом в КСП «Володимирівський» та СТОВ «Володимирівське», в якому працювала до дня виходу на пенсію до 1990 року. На момент паювання земель і отримання у 1995 році сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю, залишалася членом зазначеного підприємства, у зв`язку з чим її було включено до списку осіб - пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай), але сертифікат та державний акт про право на земельну частку (пай) вона не отримала, так як при складені списку осіб - пенсіонерів додатку до Державного акту на право колективної власності на землюта у викопіюванні з плану землекористування Володимирівської сільської ради, було допущено помилку в зазначені її прізвища, зазначено як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Посилаючись на те, що на дату одержання КСП «Володимирівський»Державного акта на право колективної власності на землю, вона залишалася членом зазначеного підприємства, тому вважає, що згідно до вимог Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», Земельного Кодексу України, вона набула гарантоване право на одержання земельної частки (паю) із землі, переданої КСП «Володимирівський» у колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 20 жовтня 1995 року і допущення помилки у її прізвищі при внесенні до списку осіб, які мають право на земельну частку, не позбавляє цього права, тому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в КСП «Володимирівський» в розмірі 7,37 умовних кадастрових гектарів на землях Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області Іванова Н.О. у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, пояснила, що на території сільської ради є вільні землі державної власності (не витребувані паї), які можуть бути надані у власність [PERSON] Відповідач Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника. Відповідач відділ у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області явку свого представника у судове засідання не забезпечив, але надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, зазначив, що підтримує рішення суду, прийняте відповідно до чинного законодавства. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Відповідно до Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, окремо приймається районними державними адміністраціями. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В силу ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай) є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За приписами ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 20.09.1982 року була прийнята в члени колгоспу «Шлях до комунізму», яке в послідуючому було реорганізовано в КСП «Володимирівський» (згідно протоколу за №17 від 20.09.1982 року засідання правління колгоспу «Шлях до комунізму» (копія) (а.с.61-67), трудової книжки колгоспника за №196, виданої 20.09.1982 року (копія) (а.с.13) та довідок з архівного сектору Казанківської РДА за №14/04-03 від 24.03.2019 року і за №48/04-04 від 24.06.2019 року (а.с.15, 60). З довідки, виданої колгоспом «Шлях до комунізму» від січня місяця 1991 року вбачається, що [PERSON] , відповідно до даних особових рахунків колгоспника за період з 1982-1990 роки, працювала в колгоспі з вересня 1982 року по 31.12.1990 року. Також [PERSON] тією ж датою видана довідка, як члену колгоспу «Шлях до комунізму» про її заробітну плату (а.с.173-175). Рішенням комісії по призначенню пенсії [PERSON] 14 січня 1991 року за поданням правління колгоспу і ради соціального забезпечення колгоспу «Шлях до комунізму» призначено відповідну пенсію (а.с.176). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого (повторно) Казанківським відділом ЗАГС Миколаївської області від 15.08.1995 року вбачається, що шлюб між громадянином [PERSON] і громадянкою [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 20.04.1995 року зроблено запис за №27. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому [PERSON] , її [PERSON] (а.с.12). Наведені докази свідчать про те, що [PERSON] являлася членом колгоспу «Шлях до комунізму» з 20.09.1982 року, а оскільки данні про вихід з членів колгоспу відсутні то вона залишалася ним і після виходу на пенсію. 20 жовтня 1995 року КСП «Володимирівський» отримало державний акт на право колективної власності на землю. При перевірці списку членів КАСП колгоспу «Володимирівський» на одержання землі (додаток №1 до державного акту) (копія) встановлено відсутність прізвища [PERSON] (а.с.112-119 ), але в списку пенсіонерів КАСП колгоспу «Володимирівський» (копія) під №498 мається запис про пенсіонерку гр. [PERSON] (а.с.120-126). Отже, наведені докази свідчать про те, що позивач [PERSON] , на дату одержання КСП «Володимирівський» - 20 жовтня 1995 року, являлася членом вказаного колгоспу, а оскільки данні про вихід з членів колгоспу відсутні то вона залишилася ним і після виходу на пенсію,а тому згідно до вимог Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ЗК України (в редакції 1992 року чинного на час спірних правовідносин), член КСП [PERSON] набула право на одержання земельної частки (паю) із землі, переданої КСП «Володимирівський» у колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 20.10.1995 року. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.24 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами й доповненнями), член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до розпорядження Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області за №424-р від 02.12.1996 року «Про затвердження розрахунків вартості і розмірів в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів КСП «Володимирівський» розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по КСП «Володимирівський» становить 7,22 га. (а.с.19). З довідки Володимирівської сільської ради Казанківського району від 14.08.2017 року за №03-15/02/92 та з викопіювання з плану землекористування Володимирівської сільської ради вбачається, що на території сільської ради є вільні землі, які можуть бути надані у власність [PERSON] загальною площею 7,37 га. (ділянка під № [NUMBER] площею 4,25 га. та під № [NUMBER] площею 3,12 га.) (а.с.23-24). Оскільки права позивача [PERSON] , як члена колишнього КСП «Володимирівський», на одержання безоплатно своєї земельної частки (паю) є порушеними, вони підлягають судовому захисту шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) в розмірі 7,22 умовних кадастрових гектарів. Вирішуючи питання, щодо позовних вимог [PERSON] до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та відділу у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, слід зазначити наступне. Районні державні адміністрації та відділ Держгеокадастру не є розпорядниками земель сільськогосподарського призначення державної власності, а тому прийняття судового рішення у даній справі не стосуються їх прав та обов`язків. За такого, Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області та відділ у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області не є належними відповідачами по справі, а тому суд відмовляє в позові до неналежних відповідачів та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1459 грн. 35 коп.

Outcome: partial