Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

03.04.2019 року Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області звернулося до суду із позовом до [PERSON] про повернення земельної ділянки, в обґрунтування якого зазначало наступне. 03.10.2018 року на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області від 29.08.2018 року № 503-ДК, державним інспектором було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки державної форми власності, розташованої на території Новозлатопільської сільської ради Запорізької області. За результатами проведеної перевірки було встановлено, що [PERSON] на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 9,3609 га, яка входить до складу земельної ділянки площею 42,9986 га, кадастровий номер [NUMBER] , провів поверхневий обробіток ґрунту та здійснив посів озимої пшениці про, що було складено акт № 503/0/92-18- ДК/765/АП/09/01/-18 та акт обстеження земельної ділянки від 03.10.2018 року № 503/0/92-18-ДК/494/АО/10/01/-18. Того ж дня державним інспектором відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП, за результатами розгляду якого 16.10.2018 року винесено постанову, якою останнього було визнано винуватим у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170, 00 грн., а також розраховано шкоду, заподіяну державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, штраф та шкода [PERSON] сплачені в повному обсязі. 16.10.2018 року державним інспектором було видано припис № 503/0/92-18-ДК/0102Пр/03/01/-18, яким [PERSON] запропоновано в 30-денний строк усунути виявлене порушення, а саме звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від посівів озимої пшениці. 25.02.2019 року на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.02.2019 року № 119-ДК, державним інспектором було здійснено перевірку виконання [PERSON] припису. Водночас встановлено, що [PERSON] не виконав вимоги припису та не звільнив земельну ділянку від посіву озимої пшениці про, що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 25.02.2019 року № 119/0/92-19-ДК/923/АП/09/01/-19. На підставі викладеного, позивач просив зобов`язати [PERSON] повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області самовільно зайняту земельну ділянку площею 9,3609 га, яка входить до складу земельної ділянки площею 42,9986 га з кадастровим номером [NUMBER], а також стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 1 921 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області - Гурильов А.С. підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позові, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні фактично позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно займався обробкою спірної земельної ділянки, не маючи при цьому правоустановчих документів, оскільки про це попросили його родичі, які також на даний час, не мають на цю ділянку відповідних документів. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить наступного висновку. Частиною 1 статті 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно до частини 1 статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України (ч. 2 с. 324 ЦК України). У відповідності до статті 326 ЦК України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. Згідно до частини 4 статті 122 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи належать передання у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Підпунктом 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 14.01.2015 року за № 15 передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених Земельним кодексом України, безпосередньо, або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Відповідно до підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Запорізької області. Згідно до частини 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 1 статті 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Положеннями статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, визначаються як самовільне зайняття земельної ділянки. Згідно статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті землі підлягають поверненню власнику. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Згідно до Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.05.2019 року та 30.07.2019 року на території Новозлатопільської сільської ради Розівського району Запорізької області знаходиться земельна ділянка державної форми власності площею 42,9986 га, кадастровий номер [NUMBER] , з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського призначення (а.с. 42-45, 82-86). З акту перевірки дотримання земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 03.10.2018 року № 503/0/92-18-ДК/765/АП/09/01/-18 та акту обстеження земельної ділянки від 03.10.2018 року № 503/0/92-18-ДК/494/АО/10/01/-18 вбачається, що відповідачем на земельній ділянці площею 42,9986 га, з кадастровим номером [NUMBER] , державної форми власності, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, було проведено обробіток ґрунту орієнтовною площею 9,3609 га та проведено посів озимої пшениці (а.с. 8-9, 10-11). Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 16.10.2018 року, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170, 00 грн. (а.с. 16-17). Виходячи з припису від 16.10.2018 року № 503/0/92-18-ДК/0102Пр/03/01/-18, [PERSON] було запропоновано у 30-денний термін усунути виявлене правопорушення, а саме звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Вказаний припис відповідач отримав 16.10.2018 року (а.с. 18-19). З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 25.02.2019 року № 119/0/92-19-ДК/923/АП/09/01/-19 встановлено, що [PERSON] не виконав вимоги припису та не звільнив земельну ділянку орієнтованою площею 9,3609 га, яка входить до складу земельної ділянки площею 42,9986 га, з кадастровим номером [NUMBER] , яка знаходиться за межами населеного пункту на території Новозлатопільської сільської ради Розівського району Запорізької області (а.с. 20-21). Таким чином, аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку орієнтованою площею 9,3609 га, яка входить до складу земельної ділянки площею 42,9986 га з кадастровим номером [NUMBER] , державної форми власності, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Новозлатопільської сільської ради Розівського району Запорізької області, що останнім не заперечувалось і в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд вважає, що позов Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області слід задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, суд стягує з [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, судовий збір в сумі 1 921 грн.

Outcome: approved