Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

03 червня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати їхній з відповідачем шлюб, що зареєстрований 25 листопада 1995 року Іванівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, запис №07. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 25 листопада 1995 рокуперебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одруження виявилося невдалим. Сімейні стосунки між сторонами припинилися через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного та зловживання відповідачем алкоголем. З січня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сімя є неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 листопада 1995 року Іванівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, запис №07. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Судом встановлено, що при подачі позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір стягується з відповідача на користь позивачки. Напідставі викладеного,

Outcome: approved