Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

02.11.2018\~року [PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь, неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 70190 грн. 76 коп. та судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, натомість подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Справу просить розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що позивач [PERSON] без його відома розірвала з ним шлюб, подала на стягнення аліментів, а також позбавила його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Крім того, ще перебуваючи в зареєстрованому шлюбі він купив за свої кошти в с [ADDRESS] Чаплине [ADDRESS] Васильківського району Дніпропетровської області будинок, який на прохання дружини оформив на її матір. Таким чином вважає, що позивач використала його, вигнала з хати, позбавила можливості спілкуватися та бачитися з сином, а тепер ще й намагається стягнути безпідставно нараховану неустойку в декілька разів завищеному розмірі. Зазначає, що на даний час він офіційно ніде не працевлаштований, працює по тимчасових заробітках, підприємницькою діяльністю не займається, а тому перебуває скрутному матеріальному становищі і не взмозі сплатити суму неустойки, вказану в позові. Просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18.04.2012 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти, в розмірі ј частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, для утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією даного рішення, долученою до матеріалів справи (а.с.5). На підставі вищевказаного рішення суду, відділом державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області 24.07.2012 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа від 18.04.2012 року, виданого Васильківським районним судом Дніпропетровської області, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.9). З`ясовано також, що відповідач не сплачує позивачу встановленого судом розміру аліментів у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа, яка відповідно до розрахунку заборгованості, зробленого старшим державним виконавцем Надвірнянського РВ ДВС станом на 01.07.2018 року складає 70190 грн. 76 коп. Копія даного розрахунку долучена до матеріалів справи (а.с.10). Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Як встановлено в судовому засіданні, розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в передбаченому законом судовому порядку не оскаржено. У відповідності\~до ч.1\~ст.196\~СК України,\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197\~СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року. Оскільки відповідач, всупереч вимогам ст.12, 13\~ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені. Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Ланчинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області, відповідач проживає в [ADDRESS] . [PERSON] ніде не працює, власного житла немає, проживає з батьками, які є пенсіонерами. Даний акт долучений до матеріалів справи. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища платника аліментів, який працює по тимчасових заробітках, не займається підприємницькою діяльністю, визначивши неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів та на підставі ч.2 ст.196 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 22000 грн. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України - 768 грн. 40 коп судового збору в дохід держави. На підставі наведеного ст.ст.180, 195, 196 СК України,

Outcome: approved