Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

03.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить шлюб з відповідачем розірвати; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-х річного віку. На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 02.10.2010 року. Вказує, що від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, не буває по кілька днів вдома, шлюбні стосунки з останнім припинені. Стверджує, що коштів на утримання дочки відповідач не дає. Вказує, що сама знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише допомогу на дитину в розмірі 850,00 грн. Зазначає, що відповідач офіційно не працює, однак працює на ринку разом з батьками. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що на розірвання шлюбу погоджується. Позовну вимогу про стягнення коштів на утримання позивача повністю не визнає. Просить позов задовольнити частково, шлюб з позивачем розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони з 02.10.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6), яка проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дочки не дає. Сімейне життя в сторін не склалось, позивач вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї. Позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому не бажає перебувати з ним у шлюбі. При таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивача, яка надає матеріальну допомогу дочці, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, а також те, що суд не має достатніх доказів, які б підтверджували, що відповідач працює офіційно та має стабільний дохід, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання малолітньої дочки аліменти у розмірі 750,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З урахуванням пояснень позивача у позовній заяві та судовому засіданні з приводу того, що відповідач працює неофіційно, беручи до уваги не заперечення такого відповідачем, суд дійшов висновку про можливість надання відповідачем позивачеві спірної матеріальної допомоги у розмірі 350,00 грн., а не 1000,00 грн., як про це просить позивач. Отже, позов задовольняється частково.

Outcome: partial