Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

03.06.2020 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування позову зазначає, що їй належить частина житлового будинку [ADDRESS] . Співвласниками іншої частини вищевказаного будинку, є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] просила суд виділити у натурі частки та встановити порядок користування між співвласниками. Ухвалою судді від 25.06.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 13.11.2020 року на адресу суду надійшов зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про виділення у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування позову зазначають, що жоден з запропонованих [PERSON] варіантів розподілу житлового будинку не є максимально наближеним до ідеальних часток. Надали свої варіанти розподілу. Ухвалою суду від 17.11.2020 року об`єднано в одне провадження позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності із зустрічною позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про виділення у натрі частки із майна, що є у спільній частковій власності; розгляд справи постановлено розглядати в порядку загального провадження. Ухвалою суду від 16.03.2021 року призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 25.05.2021 року провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 10.08.2021 року закрито провадження за позовом [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 09.07.2021 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] та [PERSON] . Представник позивачів [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. Представник виконкому Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про дату розгляду повідомлявся, на адресу суду направив заяву про слухання справи без його участі. Суд враховує вимоги ч. 3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представник відповідача позовні вимоги визнав, про що надав суду заяву від 10.08.2021 року. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , розташованого на приватизованій земельній ділянці. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАО 495053, виданого 11.11.2015 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Федоренко Н.О., [PERSON] належить 1/2 частина, [PERSON] належить 1/4 частина, [PERSON] належить 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями який складається з: житлового будинку літ. «А», погреб під частиною будівлі літ. «И», прибудови літ. «А1», прибудови літ. «А2», гаража літ. «Ж», гаража літ. «З», сарая тимчасового літ. «Л», ганку із зонтом літ. «аг», колонки питної літ. «к», огорожі № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3, воріт № 4, воріт № 5, вимощення № 6, вимощення № 7, огорожі № 8 (а.с. 17). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НАО 495055, виданого 11.11.2015 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Федоренко Н.О., [PERSON] належить 1/2 частина, [PERSON] належить 1/4 частина, [PERSON] належить 1/4 приватизованої земельної ділянки площею 0,0009 га по [ADDRESS] (а.с. 21). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НАО 495055, виданого 11.11.2015 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Федоренко Н.О., [PERSON] належить 1/2 частина, [PERSON] належить 1/4 частина, [PERSON] належить 1/4 приватизованої земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] (а.с. 37). Варіант розподілу житлового будинку та земельної ділянки наведено в ІІ варіанті розподілу, що запропонований висновком судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 4/7-21 (а.с. 145-165) до експертизи № 4/7-21 від 24.05.2021 року. Синім кольором зазначені приміщення та земельна ділянка [PERSON] та [PERSON] , рожевим кольором зазначені приміщення та земельна ділянка [PERSON] . Вирішуючи спір, суд враховує наступне: Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК країни). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами частин першої - другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 1 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 364 ЦК України право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Згідно роз`яснень, наданих у п. 6, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 04.10.1991 року № 7 з наступними змінами, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартирі, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. [PERSON] має право власності на 1/2 частку будинку, [PERSON] та [PERSON] - по 1/4 кожна, разом їм належить 1/2 частка домоволодіння. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Ст. 158 Земельного кодексу України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартирі, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Представник позивача [PERSON] від стягнення судових витрат відмовилась у заяві від 10.08.2021 року. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved