Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

03.08.2020 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова із позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», [PERSON] про стягнення спричинених збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь матеріальні збитки у розмірі 23600 грн. та судові витрати по справі. Позовна заява мотивована тим, що 28 листопада 2019 року [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21061 державний номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху і вчинив дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши автомобіль «ДЕУ ЛАНОС» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року у вчиненні зазначеної ДТП було визнано винуватим [PERSON] . На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Харківська муніципальна страхова компанія», яке у лютому 2020 року виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 10500, 00 грн., ще 2000 гривень сплатив [PERSON] у листопаді 2019 року. Відповідно до акту виконаних робіт від 30 квітня 2020 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлюваного ремонту автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» складає 23600 грн., які були сплачені позивачем. Отже, позивач вважає, що ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» було занижено суму страхового відшкодування, тому він направив листа до ПрАТ «ХСМК» про компенсацію додаткових витрат на ремонт автомобіля, але йому було відмовлено у здійсненні відповідної виплати, тому він просить суд стягнути завдані збитки солідарно з відповідачів. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2020 року позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», [PERSON] про стягнення збитків була передана для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.09.2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу для усунення недоліків наданий десятиденний строк з дня отримання ним ухвали. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви були усунуті, ухвалою суду від 25 вересня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «ХМСК» просить відмовити, виходячи з наступного. Позивач помилково вважає, що між ПрАТ «ХСМК» та [PERSON] укладений договір про страхування майнової відповідальності, а лише є поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО-1001389 від 10.06.2019 року. 28.11.2019 року до ПрАТ «ХСМК» звернулися з повідомленням про ДТП [PERSON] та [PERSON] , а 29.11.2019 року звернувся власник пошкодженого автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» д/н [NUMBER] та надав заяву про виплату страхового відшкодування. 29.11.2019 ФОП [PERSON] (оцінювач) в присутності власника оглянув транспортний засіб позивача, за результатами якого був складений протокол огляду транспортного засобу, який був підписаний [PERSON] . Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 26.01.2020 вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні, становить 12582,48 грн. ПрАТ «ХМСК» прийняло рішення щодо сплати позивачеві страхового відшкодування у розмірі 10582,48 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 2000 грн.) і 27.01.2020 року сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 10582,48 грн. В липні 2020 року позивач звернувся знову до страховика із заявою про доплату страхового відшкодування і надав акт виконаних послуг від 30.04.2020 та квитанцію про сплату послуг з ремонту автомобіля від 30.04.2020. Листом №301 від 20.07.2020 року страховик надав [PERSON] письмову відмову, оскільки надані позивачем документи не відповідають вимогам Закону та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 зі змінами від 21.10.2019), що виплата страхового відшкодування відбувається виключно на підставі висновку фахівця-товарознавця. Таким чином страховик не може брати до уваги вартість ремонту автомобіля позивача в розмірі 23600 грн., оскільки акт складений особою, яка не є суб`єктом оціночної діяльності, а тому відмова є законною, а позовні вимоги до ПрАТ «ХСМК» безпідставними. Представник [PERSON] [PERSON] надав до суду відповідь на відзив ПрАТ «ХСМК», в якому зазначив, що звіт про визначення вартості відновлювального ремонту, що наданий відповідачем, викликає багато сумнівів у його достовірності, так як автомобіль «ДЕУ ЛАНОС» номерний знак [NUMBER] оглядався двічі 29 листопада та 3 грудня 2019 року працівником ПрАТ «ХСМК», який представився як «юрист [PERSON] , жодного оцінювача [PERSON] він не бачив. У звіті написано, що він складений з використаною літературою «Бюллетень товароведа №109» », Донецк, 2019 года, ИВЦ Союза экспертов Украины, але ціни на автозапчастини у Харкові та Донецьку у 2019 році не можна порівнювати, оскільки у цих містах існують різні економічні умови, різне законодавство, різна грошова одиниця, різні уряди. У калькуляції-рахунку №ГО-26/20 від 11.01.2020 року, який додається до звіту, вказана вартість ремонту 16310,52 грн., а загальна сума запчастин 7312,69 грн., що разом становить 23613,21 грн., тому незрозуміло чому вартість відновлюваного ремонту визначена у розмірі 12582,48 грн. У Бюллетені товарознавця, який додається до звіту, вказаний середньостатистичний пробіг 227,5 тис.км, а пробіг на автомобілі ДЕУ ЛАНОС, який належить [PERSON] , згідно з протоколом огляду колісного транспортного засобу становить 84 тис.908 км. Отже ступінь зношеності частин є іншою, ніж та, яку використовував відповідач під час складання звіту, тому позивач вважає, що існують підстави для відхилення наданого звіту як доказу під час ухвалення рішення у справі. Відповідач не надає до відзиву копію договору про оцінку майна, укладеного між ПрАТ «ХСМК» та ФОП [PERSON] і у звіті оцінювача не враховано види робіт, які довелося здійснити, у розмірі 8850 грн. За таких обставин просить не враховувати наданий ПрАТ «ХСМК» звіт вартості відновлювального ремонту від 26.01.2019 року, складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] і задовольнити позовні вимоги [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позові і відповіді на відзив, клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи заявляти не буде. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що розрахунок вартості відновлюваного ремонту автомобіля не відповідає дійсності, оскільки в автомобілі позивача був пошкоджений тільки бампер, він сплатив позивачу 2000 гривень і позивач написав йому розписку, що після сплати страхового відшкодування він не матиме до нього претензій. Зазначив, що коштів на сплату позивачу збитків у нього немає. Клопотань про доручення, витребування будь-яких доказів чи призначення судової авто товарознавчої експертизи не заявляв. Представник відповідача ПрАТ «ХСМК» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, причини неявки не зазначив. Вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, надані докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2019 року об 08 годині 15 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER] по пр.Гагаріна буд.167, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем DAEWOO LANOS державний номер [NUMBER] , який загальмував на забороняючий червоний сигнал світлофора перед регульованим пішохідним переходом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року у вчиненні зазначеної ДТП було визнано винним [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля DAEWOO LANOS державний номер [NUMBER] є [PERSON] . На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Харківська муніципальна страхова компанія» (далі - ПрАТ «ХМСК»), ліміт відповідальності становив 100000, 00 грн. (франшиза 2000 грн.) Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] у звіті про визначенню вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні від 26.01.2019 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні автомобіля DAEWOO LANOS, VIN: [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП 28.11.2019 року складає 12582,48 грн. До висновку додається ремонтна калькуляція №ГО-26/20 від 11.01.2020, протокол огляду колісного транспортного засобу від 29.11.2019 р., фототаблиця пошкоджень автомобіля, копія електронної версії Бюллетеня автотовароведа №109 за жовтень 2019р., копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , копії сертифікату №845/17 суб`єкта оціночної діяльності і кваліфікаційного свідоцтва МФ №121 на ім`я [PERSON] ПрАТ «ХСМК» виплатило на користь позивача [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 10582,48 грн, що не заперечується сторонами та підтверджується копією платіжного доручення №3117 від 27.01.2020 року. Позивач зазначає, що ним був проведений відновлювальний ремонт автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER] , і вартість такого ремонту перевищує суму страхового відшкодування, на підтвердження чого позивачем надані наступні документи: акт виконаних робіт від 30 квітня 2020 року, виданих ФОП [PERSON] , квитанцію №229209 від 30.04.2020 року про сплату коштів за ремонт автомобіля у розмірі 23600 грн. 02 липня 2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» із заявою про компенсацію йому вартості відновлюваного ремонту належного йому автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER] , у розмірі 23600 грн. На зазначену заяву ПрАТ «ХСМК» надало відповідь №301 від 20.07.2020, що копії документів щодо проведеного ремонту автомобіля ФОП [PERSON] не відповідають вимогам Закону та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №3207/5/1033 від 21.10.2019, на підставі якої проводиться розрахунок розміру шкоди. Виплата страхового відшкодування відбувається виключно на підставі висновку фахівця-товарознавця, тому підстав для перегляду рішення не вбачається. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 1166\~Цивільного кодексу\~України (далі -ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 1\~Закону України\~«Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980\~ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини третьої статті 988\~ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28,29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача [PERSON] та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 10582,48, 00 грн. Предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди через недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до частин першої, другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194\~ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Посилання відповідача [PERSON] на те, що позовні вимоги щодо відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди в межах страхового ліміту повинні бути пред`явленні до страховика суд до уваги не приймає виходячи з наступного. Відносини між відповідачем та ПрАТ «ХСМК», яким на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований автомобіль ВАЗ 21061 державний номер [NUMBER] , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1001389 ліміт відповідальності становив 100000, 00 грн. (франшиза 2000 грн.) Отже, різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме з врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Між тим, позивач не погоджується із висновком суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 26.01.2019 року про вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику автомобіля DAEWOO LANOS державний номер [NUMBER] , однак своїм правом на подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористався та клопотання про призначення судової експертизи не заявив. Ним був підписаний протокол огляду колісного транспортного засобу автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER] , в якому зафіксовані пошкодження автомобіля в результаті ДТП 28.11.2019 року, він отримав страхове відшкодування від ПрАТ «ХСМК» у розмірі, визначеному згідно з висновком оцінювача, і зазначений висновок ним не оскаржений. В матеріалах цивільної справі відсутні будь-які докази стосовно того, що [PERSON] звертався до страхової компанії з повідомленням про незгоду з виплаченим розміром страхового відшкодування. Відповідно до змісту статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно частини 1 статі 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] несе відповідальність перед позивачем за шкоду, спричинену в результаті ДТП, яка сталася 28.11.2019 року, однак відповідальність відповідача згідно зі статтею 1194 ЦК України обмежена різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в даному випадку - різницею між вартістю відновлювального ремонту та виплатою страховика в сумі 10582,48 грн. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, суд вважає, що не підлягають відшкодування витрати на усунення пошкоджень, які не були зазначені в протоколі огляду колісного транспортного засобу від 29.11.2019 року, а саме заднього правого крила і заднього правого лонжерона в сумі 2000 грн. Фактичні витрати складають по акту виконаних робіт 23600,00 грн., за відрахуванням суми, яка сплачена страховою компанією 10582,48 грн., а також за відрахуванням вартості усунення пошкоджень, які не були зазначені в протоколі огляду транспортного засобу у розмірі 2000 грн., до стягнення належить сума у розмірі 11017,52 грн. Згідно змісту статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 392,48 грн.

Outcome: partial