Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

02 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням зміни предмета позову, просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] в селі Новофастів Погребищенського району Вінницької області помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новофастівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області 11.05.2004 року. Після смерті батька залишилось спадкове майно, до складу якого входить право на земельну ділянку площею 3,84 га, яке належить спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №053228, виданого Погребищенською районною адміністрацією від 19 листопада 1996 року. На випадок своєї смерті батько склав заповіт, згідно з яким все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів їй - [PERSON] . Зазначений заповіт посвідчений 25.02.2004 року секретарем Новофастівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Ширяєвою Є.А. та зареєстрований в реєстрі за № 11. Наразі, звернувшись до державного нотаріуса Погребищенського району нотаріального округу Вінницької області з наміром прийняти спадщину, останній вказав їй, що нею пропущений строк для прийняття спадщини, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. В установлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з відсутності повного пакету документів, а саме відсутності заповіту, який склав [PERSON] . У зв`язку з відсутністю заповіту вона не змогла вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Вважає, що строк для прийняття спадщини за законом вона пропустила з поважних причин. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить судове засідання проводити без її участі та участі її представника. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Судові витрати просить залишити за нею (а.с. 132). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надіслала до суду заяву про визнання позову, в якій вказала, що ознайомилась із заявою про зміну предмета позову, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити. Крім того, просить судове засідання, яке відбудеться 06.04.2021 року проводити за її відсутності (а.с. 128, 129). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву про визнання позову, в якій вказав, що ознайомився із заявою про зміну предмета позову, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити. Крім того, просить судове засідання, яке відбудеться 06.04.2021 року проводити за його відсутності (а.с. 126, 127). Представник Новофастівської сільської ради в судове засідання не з`явився. Проте, голова комісії з припинення Новофастівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Потучек-Запольський Є.М. електронною поштою до суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 131). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачами позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 11 травня 2004 року Новофастівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області, актовий запис №5 (а.с. 3). На день смерті він був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивачка [PERSON] має намір прийняти, проте не може скористатись своїм правом, оскільки своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Із повідомлення державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріальної контори Швеця О.В. вбачається, що відповідно до відомостей Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 48-49). Звертаючись із позовом до суду, позивачка посилалась на те, що вона вчасно не подала заяву про прийняття спадщини у зв`язку відсутності повного пакету документів, а саме відсутності заповіту, який склав [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи те, що позивачка була позбавлена можливості звернутися до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, оскільки заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] , був втрачений, то причини пропуску нею строку на прийняття спадщини суд вважає поважними, що відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, вирішуючи питання про визначення спадкоємцеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд має враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №681/203/17. В контексті обставин справи та беручи до уваги визнання позову представником Новофастівської сільської ради, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця буде відповідати принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому суд констатує, що, зважаючи на наведене, визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивачка бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідачів на користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved