overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

02.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 27.09.2003 року виконавчим комітетом Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 09. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з лютого 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове\~\~засідання не з'явилася, судом належним чином була\~\~повідомлена про час та місце розгляду справи,\~\~надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повне визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.03.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим виконавчим комітетом Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 09. Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

02.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши, що у них з відповідачкою є спільні діти: донька Маргарита, [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідачка проживає окремо. Діти знаходяться на його утриманні. Відповідачка добровільно не надає допомоги на їх утримання. Посилаючись на викладене, він просив суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки Маргарити, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02.07.2015 року до досягнення повноліття донькою Маргаритою, тобто до 30.07.2027 року, а потім у розмірі 1/4 частки з усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 02.11.2028 року. Позивач до судового засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його присутності, та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В свідоцтвах про народження дітей Маргарити та Анатолія (а.с. 4,5) зазначено, що їх матірю є відповідачка по справі [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, діти проживають разом з позивачем і знаходяться на його утриманні, відповідачка проживає окремо і добровільно відмовляється надавати йому допомогу щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки обставин відповідно до ст. 182 СК України, які б перешкоджали стягненню з відповідачки аліментів у розмірі, визначеному позивачем, судом не встановлено, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

02.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 16.10.2012 року Новогригорівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, вже як більше року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. Ухвалою суду від 17.09.2015 року за клопотанням відповідача, сторонам було надано строк для примирення тривалістю 6 місяців, провадження по справі було зупинено. 17.03.2016 року ухвалою судді провадження по справі відновлено за заявою позивача, справа призначена до розгляду на 30.03.2016 року. В судове засідання 30.03.2016 року позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити, оскільки примирення сторін не відбулось. В судове засідання 30.03.2016 року відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повне визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Новогригорівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 07 ( а.с. 7 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( 10 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

02.07.2015 року позивач [PERSON] поштою подала до суду позов з вимогами: про визнання припиненим зобов'язання за договором іпотеки, який був укладений 22.08.2012 року між відповідачем 1 та нею, про зобов'язання Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Карнабеда Тетяни Олександрівни скасувати заборону на відчуження предмета іпотеки - трьохкімнатної квартири [ADDRESS], який представник позивача підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача 1 позов не визнав. Відповідач 2 в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 13.07.2015 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Третя особа в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2012 року між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір кредиту №2010864 КФ- ВКЛ, згідно якого позичальник отримав у вказаній банківській установі кредит в розмірі 150000 грн, із зобов'язанням повернення кредиту до 21.08.2015 року, із сплатою за користуванням кредитом процентної ставки в розмірі 25,99% річних (а.с.8-16). Згідно договору іпотеки від 22.08.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], фізична особа передала банківській установі в іпотеку трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору №2010864 КФ- ВКЛ від 22.08.2012 року (а.с.17-27). Станом на 17.07.2015 року по кредитному договору №2010864 КФ- ВКЛ від 22.08.2012 року існує заборгованість позичальника на загальну суму 20695 грн 20 коп. Відповідно до положень ст.ст.599, 604 ч.1 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, чи за домовленістю сторін. Позивач не подав до суду належні та допустимі докази, які б свідчили: про повне виконання станом на 24.07.2015 року умов договору кредиту №2010864 КФ- ВКЛ від 22.08.2012 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», проведеного належним чином чи про домовленість сторін щодо припинення вказаного зобов'язання, а тому відсутні правові підстави для припинення іпотеки і зобов'язання приватного нотаріуса про скасування заборони на відчуження предмета іпотеки і ці обставини є підставами для відмови в задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

02.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу: №300937/447/1-15 від 06.01.2015 року в розмірі 20000 грн та за договором №300937/10732/1-15 від 06.02.2015 року в розмірі 10000 грн і відсотків в розмірі 1935 грн 62 коп, а всього 121935 грн 62 коп. Позивач в заяві від 11.09.2015 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув без поважних причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому ЦПК України порядку. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно договору банківського строкового вкладу «Нові гроші» №300937/447/1-15 від 06.01.2015 року вніс на депозитний рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 120000 грн, на основі платності та зворотності, строком зберігання до 06.02.2015 року, із сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 25% річних, але відповідач повернув вклад частково, в розмірі 100000 грн (а.с.7-8). Також позивач згідно договору банківського строкового вкладу «Нові гроші» №300937/10732/1-15 від 06.02.2015 року вніс на депозитний рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 100000 грн, на основі платності та зворотності, строком зберігання до 06.03.2015 року, із сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 25% річних, але відповідач цей вклад йому не повернув і не виплатив відсотки в розмірі 1935 грн 62 коп (а.с.9-11). Відповідач умови договорів належним чином не виконав, внаслідок чого заборгував позивачу станом на 07.05.2015 року вклади за двома договорами та відсотки на загальну суму 121935 грн 62 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). По причині неналежного виконання відповідачем умов договорів, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договорами банківського вкладу в розмірі 121935 грн 62 коп. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

02.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 07.07.2008 року в розмірі 120032 грн 96 коп., а також 1200 грн 32 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 02.07.2015 року сторони уклали договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 8616 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 12% річних від суми залишку (далі по тексту Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.05.2015 року складає 120032 грн 96 коп., зокрема: заборгованість за кредитом 6213 грн 07 коп., заборгованість про сплаті процентів 605 грн 79 коп., заборгованість по сплаті комісії 3209 грн 80 коп., пеня 103812 грн 25 коп., штраф 6192 грн 05 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4, 5), правильність якого відповідачем не спростовано. Згідно статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За змістом статті 549 Кодексу, штраф і пеня є різновидами неустойки. При цьому штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Частиною третьою статті 551 Кодексу встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення. Загальна сума боргу, що складається із заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками і комісією, становить 10028 грн 66 коп. /6213.07 + 605.79 + 3209.80/; сума неустойки, що складається з пені та штрафу, становить 110004 грн 30 коп. /103812.25 + 500 + 5692.05/, і значно перевищує суму заборгованості, що в силу закону є підставою для її зменшення до 10000 грн. Таким чином, усього з відповідача підлягає стягненню 20028 грн 66 коп. /10028.66 + 10000/, а тому даний позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

02.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 28169,03 грн, мотивуючи вимоги тим, що 08.11.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання без поважних причин не прибув, викликався в судове засідання шляхом розміщення публікації в місцевій пресі. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 08.11.2010 року між позивачем та відповідачем (який до 17.06.2014 року мав прізвище «НЕУДАЧИН») був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку - з 23.05.2012 року кредитний ліміт складав 18000 грн, з 11.06.2012 року - 19000 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки (а.с.9-36,41). Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 30.04.2015 року виникла заборгованість в розмірі 28169,03 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту - 18640,90 грн, несплачені проценти - 7410,56 грн, пеня та комісія - 300 грн, штрафні санкції - 1817,57 грн (а.с.5-8). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 28169,03 грн, так як зобов'язання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

02.07.2015 року позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що у травні 2012 року відповідач звернувся до нього з проханням надати гроші в борг, на що він погодився та 25.05.2012 року передав відповідачу гроші в сумі 18400 гр. в борг терміном на 2 місяці, про що відповідач склав розписку. Після спливу вказаного строку він звернувся до відповідача з вимогою повернути борг, але останній послався на фінансові проблеми та запевнив, що борг поверне пізніше, але на протязі 3-х років борг не повернув, що стало підставою для його звернення до суду. Просить стягнути з відповідача суму боргу, 3% річних в сумі 1656 гр., інфляційні витрати в сумі 13862,61 гр. та витрати по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити. Також пояснив, що на підтвердження боргових зобовязань відповідач склав розписку, яку підписали свідки, але зазначені у розписці особи не були присутні під час передачі коштів, своїми підписами вони підтвердили лише факт складання відповідачем зазначеної розписки. Інших доказів, що підтверджують факт передачі коштів у борг, у нього не має. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що відповідач ніколи не брав у позивача гроші в борг, тому відсутні підстави для стягнення коштів, які зазначив у позові позивач. Не заперечує факт написання відповідачем розписки, але розпискою, наданою позивачем, не підтверджується факт передання коштів позивачу у борг. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 25.05.2012 року відповідачем складено розписку, в якій зазначено, що він зобовязується виплатити [PERSON] 18400 гр. до 01.07.2012 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не найшов підтвердження факт отримання відповідачем в борг коштів в сумі 18400 гр. у позивача, в звязку з чим суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні позову із зазначених підстав. Суд не бере до уваги розписку від 25.05.2012 року, складену відповідачем про обовязок сплатити 18400 гр., як доказ на підтвердження позовних вимог, оскільки зі вказаної розписки не надається можливим встановити, на виконання якого саме зобовязання відповідач взяв на себе обовязок сплатити обумовлену суму коштів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

02.07.2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 21.11.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня подачі позову до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду з клопотанням в якому просила проводити розгляд справи у її відсутність та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги про стягнення аліментів визнав у повному обсягу. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.11.2008 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження (а.с. 5-6). Згідно довідки № 1423 від 01.07.2015 року КП ЖЕК № 6, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн.

Outcome: approved