Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

02.08.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на 2-х неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 20.09.2008 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований відділом ДРАЦС Ленінського РУЮ м. Донецька, в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 464. Від шлюбу мають 2- х неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя. З липня місяця 2012 року між ними шлюбні відносини були фактично припинені. Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 14.01.2013 року № 2/260/90/2013 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин, домовитись про участь відповідача в утриманні спільних дітей, не представилось можливим, адже місцезнаходження відповідача з моменту ухвалення рішення судом про розірвання шлюбу позивачу не відомо. Враховуючи, що добровільно відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання 2-х неповнолітніх дітей аліменти в розмірі ⅓ частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.08.2019 відкрито провадження у справі, та призначено перше судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 15 год. 00 хв. 20.09.2019 р. Позивач до початку судового засіданні подала до суду заяву про розгляд справу без її участі, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання, повідомлений про дату та час розгляду справи на Web-сторінці Великоновосілківського районного суду Донецької області, не з`явився та про причини неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у встановлений судом строк не подав. Виходячи з вищевикладеного, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серія № [NUMBER] від 20.09.2008 р. сторони перебували у шлюбі з 20.09.2008 року. (а.с. 17). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач, свідоцтво про народження від 17.07.2009 року серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , батьком дитини в свідоцтві пр о народження зазначений відповідач, свідоцтво про народження від 05.10.2010 року серія [NUMBER] (а.с. 6). Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Старомайорської сільської ради від 01.08.2019 року (а.с. 6). Відомості про матеріальне становище відповідача позивачем не подані. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права що до здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), оскільки позивач ставить питання про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Також, суд зазначає, що у разі зміни місця проживання дитини, або матеріального становища батьків, або інших обставин, що мають істотне значення, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів, або їх скасування. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved