Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

03 січня 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08.12.2016 року о 15 год. 50 хв. на автодорозі Ізюмський район, с. Суха Кам'янка - Студенок відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «FIAT», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу « JAC», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Вина відповідача у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26.01.2017 року. Розмір збитків, завданих [PERSON] унаслідок ДТП, відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження від 10.01.2017 року № 12/2017, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], склав 10822,01 грн. Вартість послуг аварійного комісара становить 1300,00 грн. МТСБУ на підставі підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплатило потерпілій особі 9722,12 грн. Загальний розмірі витрат позивача з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 11022,12 грн. Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2.статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до власника транспортного засобу, винного у дорожньо-транспортній пригоді, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з цим позивач просить стягнути на свою користь із відповідача 11022,12 грн. грн у рахунок відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, та судові витрати у справі у розмірі 1762 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надсилав. Доказів того, що відповідач з поважних причини пропустив строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження матеріали справи не містять. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справи за наявними матеріалами. Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь -якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин першої, другої, п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 08 грудня 2016 року о 15 год. 00 хв. на автодорозі Ізюмський район с. Суха Кам'янка - с. Студенок громадянин [PERSON] керував автомобілем JAC, реєстраційний номер [NUMBER]не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував погодні умови під час заносу допустив зіткнення з автомобілем Fiat Ducato, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху. Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 січня 2017 року водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею124 КпАП України(а. с. 21-22). На момент ДТП цивільно - правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Відповідно до звіту № 12/2017 дослідження спеціаліста - авто товарознавця від 10 січня 2017 року розмір збитків, завданих внаслідок ДТП транспортному засобу Fiat Ducato, державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] становить 10822,01 грн ( а.с. 23-43). МТСБУ на підставі підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України від01липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплатило [PERSON] 9722,12 грн. Факт сплати підтверджується платіжним дорученням від 22 березня 2017 року (а. с. 49). 23 червня 2018 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в добровільному порядку у місячний строк з моменту отримання претензії ( а.с.52-53), яка до цього часу залишилась не виконаною. Звертаючись до суду з цим позовом, МТСБУ просило відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень пункту 38.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вирішуючи спір, суд виходить з того, що МТСБУ, сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до відповідача. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 38.2.1.Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз'яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач обґрунтовував позов саме пунктом 38.2.1.Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов'язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Отже, первісне (основне) деліктне зобов'язання та зобов'язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі № 6-2806цс16. Встановивши що, внаслідок компенсації МТСБУ шкоди потерпілій стороні у ДТП [PERSON] (власнику транспортного засобу Fiat Ducato, державний номерний знак [NUMBER]) позивач набув право вимоги саме у порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови у позові, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними. Крім того, із [PERSON] на користь МТСБУ підлягають стягненню витрати, пов'язані з оплатою послуг за врегулювання по справі № 38116 в сумі 1300,00 грн, а також судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1762 грн (стаття 141 ЦПК України).

Outcome: approved