Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

03.05.2019 року, [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 03.06.2016 року в розмірі 8500,00 грн. та пені в розмірі 6851,42 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до умов зазначеного договору, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та пеню в строк до 31.08.2016 року включно. Незважаючи на те, що термін повернення коштів давно минув, до теперішнього часу, відповідач борг не повернув та ухиляється від виконання зобов`язань, щодо повернення позики. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій вказав, що позов підтримує повністю, просив його задовольнити та слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі та просив слухати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно оригіналу договору позики № 4/4 від 03.06.2016 року (далі - Договору), який міститься в матеріалах справи, Позичальник ( [PERSON] ) отримав від Позикодавця ( [PERSON] ), грошові кошти в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з зобов`язанням повернути таку ж саму суму до 31.08.2016 року включно.(а.с.82) Факт укладання вказаного договору, передбачені ним зобов`язання та отримання зазначеної суми позики сторонами не оспорювався та підтверджується оригіналом розписки від 08.07.2016 року, яка міститься в матеріалах справи.(а.с.83) Вказаний договір та розписка оформлені письмово. Відповідно до п.3 Договору, позика вважається наданою Позикодавцем Позичальнику з моменту отримання Позикодавцем розписки на своє ім`я від Позичальника про отримання грошових коштів, тобто позика була надана відповідачу 08.07.2016 року. Згідно п. 4 Договору передбачено, що по настанню дати вказаної в п.1 цього Договору, Позичальник зобов`язується протягом цього ж дня повернути суму позики. Відповідно п. 6 Договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Оскільки відповідач, у передбачений договором строк, не повернув позивачу борг, його заборгованість перед [PERSON] за договором позики № 4/4 від 03.06.2016 року складає 8500,00грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені названими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно вимог ст. ст. 11,13,203,204 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань) зокрема, є договори, зміст яких не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення його учасників має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; він має бути вчинений у форм, встановленій законом і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійним. Відповідно до ст. ст. 509,525,526,615 ЦК України правомірний договір породжує для сторін цивільні обов`язки, які повинні виконуватись належним чином у межах та на умовах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язань недопустима, якщо інше не передбачене умовами договору чи законом. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що борг, на даний час, не повернутий, суд приходить до висновку, що позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до заяви [PERSON] від 15.04.2020 року, яка наявна в матеріалах справи, останній визнав позов повністю та не заперечував проти його задоволення.(а.с.71) Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалою суду від 21.05.2020 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову. Так, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 6851,42грн., вказуючи, що згідно п. 4 Договору у разі затримки строку повернення позики, Позикодавець має право нарахувати пеню на неповернуту в строк суму у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у момент такої затримки, за кожен день неповернення грошових коштів та ввесь період прострочення. Однак, дане твердження позивача не відповідає дійсності та суперечить вимогам чинного законодавства виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 8 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, умовами Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, взагалі не встановлено розмір пені, умови та порядок її нарахування, а пункт 4, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення пені, містить лише зобов`язання стосовно того, що по настанню дати вказаної в п.1 цього Договору, Позичальник зобов`язується протягом цього ж дня повернути суму позики.(а.с.82) Тобто, в Договорі не обумовлено право позивача нараховувати пеню на неповернуту в строк суму у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у момент такої затримки, за кожен день неповернення грошових коштів та ввесь період прострочення, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial