Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~04.02.2019 [PERSON] звернулась до суду із позовом про припинення її права власності на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квратиру№13 у будинку № 24 по вул. Гожулівській в м. Полтава та стягнення з відповідача на її користь вартості належної їй частки у спільній частковій власності на спірну квартиру. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2016 виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 627. Власником 2/3 частки цієї квартири є відповідач по справі на підставі того ж свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач проживає в квартирі, користується квартирою, її до квартири не допускає, викупити її частку у квартирі не бажає. Прийняти нею міри захисту права власності у позасудовому порядку не змінили поведінку відповідача. Посилаючись на ч. 2 ст. 364 ЦК України , просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості належної їй 1/3 частки в квартирі [ADDRESS] у розмірі 266\~333 грн, з дня отримання грошової компенсації , припинити за нею право власності на квартиру, визнати за відповідачем право власності на її частку квартири , стягнути з відповідача на її користь витрати по справі. Провадження у справі відкрите 05.02.2019 у порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання проведено 25.03.2019. Відповідач відзив на позов не надав. У судове засідання позивач не з»явилась, її інтереси представляв адвокат [PERSON], який позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач у удове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, не надавав заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи у заочному провадженні. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд керується наступним. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2016 виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 627 позивач є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS], а відповідач є власником 2/3 частки цієї квартири. Відповідач одноособово користується квартирою, позивача до квартири не пускає, не дозволяє їй користуватись квартирою, що підтверджується листом ВП №1 ПВП ГУ НП в Полтавській області від 17.08.2018 ( а.с. 47). Відповідач також відмовляється викупити належну позивачеві частку квартири, що підтверджується пропозицією позивача про продаж частки у квартирі ( а.с. 44). Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У правовому висновку Верховного Суду України в постанові від 13.01.2016р. у справі №6-2925цс15 зазначено, що з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Неможливість виділу належної позивачу частки в натурі або неможливість виділу такої частки відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з п.п.6,7 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України ВСУ №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991р., виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Таким чином, обовязковою умовою вимагання виплати компенсації за свою частку в спільному майні повинно бути неподільність спірної квартири. Відповідно до висновку експертно-будівельного та будівельного-технічного дослідження від 25.04.2018 встановлено, що за результатами дослідження виділити співвласникам квартири [ADDRESS] ізольовані жилі та підсобні приміщення з самостійними виходами , які можуть використовуватись як окремі квартири або які можливо переобладнати у такі квартири, відповідно до діючих будівельно-технічних норм не представляється можливим. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Із технічного паспорту на спірну квартиру убачається, що квартира двокімнатна, загальною площею 54.2 кв.м, житловою площею 30.6 кв.м На 1/3 частку припадає у квартирі житлова площа у розмірі 10.2 кв.м, загальна 18 кв.м. Найменша житлова кімната у квартирі 12.8 кв.м, що перевищує розмір житлової площі, яка припадає на частку позивача. Отже надання у користування позивачеві належної їй частки спільної квартири є неможливим, так як таке користування не відповідатиме розміру житлової площі у квартирі, яка припадає на частку квартири, що їй належить. Враховуючи наявність у відповідача іншого цінного майна, а саме автомобіля марки КІА SPORTAGE 2013, наявні підстави дійти до висновку про спроможність відповідача, як співвласника спірної квартири, виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на частку позивача у спірній квартирі та вказана виплата не становитиме для нього надмірний тягар. Оскільки позивач вичерпала усі законні заходи для захисту своїх прав власності на 1/3 частку спірної квартири, але з вини відповідача позбавлена можливості вільно та без перешкодно користуватись належним їй майном, спірна квартира є неподільною, позивач згодна на отримання грошової компенсації за належну їй частку спірної квартири, а відповідач спроможний виплатити таку компенсацію, слід дійти до висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, які полягають у сплаті судового збору у розмірі 2663.33 грн за подання позовної заяви 352.40 грн за забезпечення позову, 3 000 грн. за надання правової допомоги.

Outcome: approved