Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

03 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є співвласницею квартири [ADDRESS]. Решта квартири належить відповідачці та сестрі позивачки - [PERSON] Відповідачка перешкоджає позивачці користуватися квартирою, що стало причиною звернення до суду з позовом про усунення позивачці перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом її вселення (а.с.а.с. 1, 2). 12 грудня 2017 року ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлений позов. Відповідачка до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Третя особа до суду також не з'явилася, була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності (по 1/3 частині) належить сторонам та третій особі (а.с.а.с. 3 - 5). Відповідачка є дружиною батька позивачки та третьої особи, який помер [INFO] року (а.с. 6). Позивачка не може користуватися квартирою, оскільки відповідачка перешкоджає їй в цьому, не даючи ключі від квартири. Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності з частиною 1 статті 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами, встановленими частинами 1, 4, 5 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 391 ЦК визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз приведених норм свідчить про те, що будь-який власник має право не лише володіти та розпоряджатися належним йому майном, але й користуватися ним, і таке право є непорушним. При цьому зобов'язальний характер власності породжує певні обмеження для власників майна, які полягають у забороні використовувати право власності на шкоду правам та свободам інших осіб (у тому числі, співвласників). Ураховуючи викладене, перешкоджання одного власника спірної квартири (відповідачки) користуватися цією квартирою іншому власникові (позивачці), безумовно, порушує приведені норми і тягне за собою необхідність судового захисту прав позивачки. Таким чином, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. У порядку статті 141 ЦПК з відповідачки на користь держави підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved