Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

03.11.2016 року [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] 1/3 частину всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначила, що перебуває у шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В останній час у них тривали погані стосунки, постійні сварки та скандали, якими психологічно травмують один одного та їхню дитину. Вважає, що подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Також, відповідач не надає гроші на утримання дитини, їй самій грошей на утримання не вистачає. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 044186 від 21.09.2008 року. Від подружнього життя сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №096829. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлено, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я Дмитрук розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Працює черговим по переїзду в ПЧ -11 Овруцька дистанція колії. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 03.11.2016 року . Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved