Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

04.11.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Великокопанської сільської ради Виноградівського району про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 1990 року позивачка постійно здійснювала догляд за [PERSON] , колишнім мешканцем [ADDRESS] , який через похилий вік та відсутність інших родичів потребував постійної турботи та піклування. [PERSON] помер [INFO] і заповіту не залишив. На протязі багатьох років і на даний час позивачка проживає в житловому будинку [ADDRESS] , який рахується за померлим [PERSON] , утримує його, сплачує комунальні платежі та інші витрати пов`язані з утриманням в належному стані майна. Позивачка вказує, що реалізація нею спадкових прав унеможливлюється відсутністю родинних зв`язків з померлим, у зв`язку з чим вона просить в судому порядку встановити факт її проживання однією сім`єю з 1990 року з [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , за набувальною давністю. Ухвалою від 26.05.2021 року Виноградівським районним судом Закарпатської області було замінено первісного відповідача з Великокопанської сільської ради Виноградівського району на належного Виноградівську міську раду Закарпатської області. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та просили суд такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача про день, час та місце розгляду справи будучи повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. При вирішенні питання покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим виконкомом Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 11.09.2000 року серія [NUMBER] , та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №30 (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.01.2001 року (а.с.6). До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок, 2 літні кухні, корівник, сарай, ворота та огорожа (а.с.8-10), які оцінені Виноградівським районним БТІ на загальну суму 211 428 грн. (а.с.7). Заповіт не складався. Згідно відповіді на запит Виноградівського районного суду Закарпатської області, надісланого державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. №283/01-16 від 25.11.2020 року, встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , було заведено спадкову справу №100/1996 (а.с.26-28). Єдиний спадкоємець, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] помер (а.с.60). Інших спадкоємців судом не виявлено. Разом з [PERSON] за вказаною адресою більше 10 років проживає позивачка - [PERSON] , яка вела догляд за померлим, що стверджується довідкою Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району за №02-23/594 від 11.08.2020 року (а.с.11). Вищезгадана довідка була видана на підставі погосподарської книги та особового рахунку. Технічна інвентаризація житлового будинку проведена. Не дивлячись на те, що позивачка вела догляд за померлим [PERSON] , вона не може оформити право власності на спадковий житловий будинок через нотаріальну контору, так як між нею та володільцем майна відсутній родинний зв`язок. У зв`язку з цим [PERSON] звернулася до суду за визнанням свого права. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК України 1963 року та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до п.11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Відповідно до п.п.13, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка вже понад десять років безперервно проживає та добросовісно володіє житловим будинком в [ADDRESS] , тому, відповідно до положень ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України вважається такою, що в порядку набувальної давності набула право власності на вказаний житловий будинок, належний [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що вимоги про визнання права власності в порядку набувальної давності та про встановлення права власності за законом (четверта черга визнає право спадкування за особами, що проживали зі спадкоємцем однією сім`єю на день смерті більше 5 років) є взаємовиключними, то і встановлення даного факту є безпідставним. Судові витрати покласти на позивача за його бажанням. На підставі викладеного,

Outcome: partial