Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

02.09.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],. про відшкодування майнової шкоди в розмірі 7145,42 грн. та моральної шкоди в розмірі 25000 грн. В обґрунтування позову [PERSON]. посилається на те, що 27 квітня 2012 року о 15.30 год. злочинними діями відповідача йому були завдані легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого він був госпіталізований, а стосовно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження. За наслідками його судового розгляду, 22 липня 2013 року Жданівський міський суд Донецької області ухвалив вирок, за яким [PERSON] був визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і йому призначено покарання у вигляді 200 ( двохсот ) годин громадських робіт і який 23.08.2013 набув законної сили. Цивільний позов під час кримінального провадження він не пред*являв. Внаслідок кримінального правопорушення з боку [PERSON] йому спричинена як майнова так і моральна шкода. Він пройшов курс стаціонарного лікування у Жданівській ЦМЛ, Жданівській обласній психіатричній лікарні, але проведене лікування не допомогло відновити здоров*я: його продовжують мучити сильні болі голови і в поперековому відділі хребта, почав погіршуватися зір, з'явилися проблеми з серцем. За час перебування на стаціонарному лікуванні він витратив на придбання лікарняних засобів і оплату МРТ 7145,42 грн. ( сім тисяч сто сорок п*ять гривень 42 копійки ) і яку просив стягнути з відповідача на сою користь. Позивач вважає, що йому також завдана моральна шкода, яка полягає в принижені честі, гідності, моральних переживаннях в зв'язку з пошкодженням здоров'я, в зв'язку з находженням на лікуванні, присутності на допитах в міліції та суді, в порушені нормальних життєвих зв'язків, порушень відносин з оточуючими людьми, настанні негативних наслідків. У відшкодування моральної шкоди просив суд стягнути з відповідача по справі на його користь 25 000 грн., яку також просив стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу. Під час судового розгляду позивач виклав уточнення до позовної заяви. В останній редакції позовної заяви ( а.с.90 - 91 ), позивач [PERSON] позовні вимоги до відповідача [PERSON] сформулював наступним чином: просив суд стягнути з відповідача [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 1861,37грн. ( одну тисячу вісімсот шістдесят одну гривню 37 копійок) за період його перебування на лікуванні у Жданівській міській лікарні з 01.05.2013 року по 16.05.2012 року та у період його лікування у Жданівській обласній психіатричній лікарні з 11.06.2013 року по 12.07.2013 року, у відшкодування моральної шкоди - 25 тис. грн.(двадцять п*ять тисяч гривень) , а також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у сумі 1000 тис. гривень( одну тисячу гривень). В обгрунтування позову послався на ті ж підстави, які були викладені ним при первісному зверненні до суду( а.с.1) та викладених ним при дачі пояснень у судовому засіданні. Представник позивача - адвокат [PERSON] позов свого довірителя, з урахуванням останніх уточнень до нього, також підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, так як , на його думку, розмір компенсації у відшкодування як майнової шкоди так і моральної, є завищеним. Проте погодився відшкодувати майнову шкоду у межах, підтверджених відповідним розрахунком за виключенням періоду лікування позивача [PERSON] у психіатричній лікарні міста Жданівка з 11.06.2013 року по 12.07.2013 року, так як на його думку, госпіталізація до цього медичного закладу обумовлена іншими причинами, а не наслідками злочину, який він скоїв проти нього. Вважає за можливе відшкодувати моральну шкоду у розумних межах, з урахуванням всіх обставин по справі, яка , на його думку, не може перевищувати 3тис. ( три тисячи ) гривень, а в частині відшкодування витрат не правову допомогу - заперечував, так як вважав участь адвоката у судовому засіданні безпідставной. Суд, вислухав пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так свідок [PERSON] показав суду, що працює в якості лікаря - травматолога у Жданівській міській лікарні. У період з 01.05.2012 року по 16.05.2012 року у травматологічне відділення лікарні поступив на лікування [PERSON] по причині закритої черепно-мозкової травми та інших тілесних ушкоджень здоров*я, які він отримав внаслідок злочинного посягання на його життя. Йому було призначено відповідне лікування. По причині того, що ліками лікарня не забезпечує, всі необхідні медичні препарати хворий [PERSON] придбав за власний рахунок. Він суворо дотримувався рекомендацій лікаря і придбав всі необхідні для лікування медичні препарати, які вказані у листі призначень лікаря та пройшов необхідну для такого лікування магнітно-резонансну томографію. Свідок [PERSON] показала суду, госпіталізація [PERSON] до Жданівської обласної психіатричної лікарні з 11.06.2013 року по 12.07.2013 року обумовлена іншими причинами, і аж ніяк не пов*язані з ушкодженням його здоров*я від злочинного посягання на його життя. Свідок [PERSON] показала суду , що [PERSON] перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні Жданівської міської лікарні у період з 28.02.2013 року по 07.03.2013 року з діагнозом : стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми, побутової. По причині того, що ліками лікарня не забезпечує, всі необхідні медичні препарати хворий [PERSON] придбав за власний рахунок. Суд також дослідив матеріали цивільної справи і встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини з приводу відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням. так, в матеріалах цивільної справи наявний вирок Жданівського міського суду Донецької області суду від 22 липня 2013 року, який набрав законної сили 23.08.2013 року, за яким [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і йому було призначено покарання у вигляді громадських робіт строком 200 годин (а.с. 4-5 ). Потерпілим за даним вироком є саме позивач по справі - [PERSON] Відповідно до вироку суду, відповідач скоїв злочин за наступних обставин: 27 квітня 2012 року, приблизно о 15.30 год. [PERSON], знаходячись у коридорі квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на грунті неприязнених стосунків, що виникли раніш та загострились знову, діючи навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс не менше двох ударів кулаками та ногами в область обличчя та голови [PERSON], спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, підшкірних гематом голови, струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров'я, як такі, що потребують для свого лікування термін понад 6, але не більше 21 дня (а.с. 4-5 ). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вироком суду ( а.с. 4-5 ) доведено, що відповідач [PERSON] по відношенню до позивача [PERSON] діяв неправомірно, злочинними діями спричинив йому легкі тілесні ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоров'я, як такі, що потребують для свого лікування термін понад 6, але не більше 21 дня . У частинах 1 та 2 статті 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що з 01 травня по 16 травня 2012 року позивач [PERSON] перебував на лікуванні в травматологічному відділені Жданівської ЦМЛ з основним діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забої з підшкірними гематомами м'яких тканей голови. До дня виписки стан хворого значно покращився. Очагова неврологічна симптоматика відсутня. Залишилася легка вестибулопатія. Виписаний з поліпшенням на амбулаторне долікування до невролога за місцем проживання (а.с. 16). 15 травня 2012 року позивачу була проведена МРТ головного мозку, відповідно до висновку якої, позивач має МР-признаки атрофії головного мозку (а.с. 17, 22 ). Відповідно до листа КЛПЗ ЦМЛ м. Жданівки в період стаціонарного лікування з 01 травня по 16 травня 2012 року, позивач усі ліки придбав за рахунок власних коштів (а.с. 39, 68 ). За період з 01 травня 2012 по 16 травня 2012 року позивач витратив на лікування, відповідно до наданих фінансових документів про придбання лікарняних засобів та довідки Аптеки №234 ( а.с. 22, 93) грошову суму в розмірі 1670,27 грн. із розрахунку 1170,27 грн. + 500,00 грн. = 1670,27 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят гривень 27 копійок). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають документально підтверджені вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у розмірі 1670,27 грн. в межах строку лікування легких тілесних ушкоджень ( за період 0 01.05.2012 року по 16.05.2012 року), що призвели до короткочасного розладу здоров'я, як такі, що потребують для свого лікування термін понад 6, але не більше 21 дня, за завдання яких відповідач, відповідно до вироку суду був притягнутий до кримінальної відповідальності та фактично підтверджених затрат на лікування . Зазначену суму у відшкодування майнової шкоди слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Суд відхиляє посилання позивача на своє лікування у Жданівській психіатричній лікарні з 11.06.2013 р. по 12.07.2013 р. (а.с.6), та понесеними внаслідок цього витратами, в зв'язку з недоведеністю причинного-наслідкового зв'язку між отриманням легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров'я 27 квітня 2012 року та зазначеним лікуванням. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала узв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 з відповідними змінами до нього від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» зазначено , що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо ), яких зазнав позивач , характер еру немайнових витрат ( їх тривалість, можливість відновлення тощо ) та з урахуванням інших обставин. Зокрема , враховуються стан здоров*я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості. Розглядаючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки в наслідок протиправної поведінки відповідача стосовно нього, він зазнав душевних страждань, умисні дії відповідача, що привели до ушкодження здоров'я позивача, завдали позивачу фізичну біль та страждання. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер протиправних дій відповідача, те що скоєні ним дії є злочином невеликої тяжкості, але скоєні з прямим умислом, проти людини похилого віку, глибину душевних страждань позивача, яких він зазнав в наслідок протиправних дій в належній йому квартирі, глибину фізичних страждань позивача від завданих йому тілесних ушкоджень, лікувати які він був вимушений в стаціонарному відділені ЦМЛ м. Жданівка та витратив на лікування значні для пенсіонера кошти. Врахувавши вимоги розумності і справедливості суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в 2500 гривень ( дві тисячи п*ятьсот гривень), яку слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат, які він зазнав у зв*язку з наданням йому правової допомоги, то слід зазначити, що у відповідності до ч.1,2 ст..84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи вбачається, що адвокат [PERSON] на підставі угоди від 11 листопада 2013 року , укладеної між ним та позивачем по справі на правову допомогу ( а.с. 59 ), надав правову допомогу позивачу, яка складалася із консультації, прийняття участі у судових засіданнях: 11 листопада 2013 року з 13год. 58 хв. до 14 год.26 хв., 26 листопада 2013 року з 14 год. 32 хв. до 15 год. 08 хв., 09 грудня 2013 року з 10 год. 15 хв. до 10 год. 35 хв., 29 січня 2014 року 10 год.16 хв. до 10 год. 18 хв., 18 лютого 2014 року , яке тривало з 10 год.32 хв. до 10 год.55 хв., а всього судове засідання тривало 1 годину 57 хвилин ( а.с. 60,69,78,94,104 ) за що адвокат отримав 1000 грн. ( одну тисячу гривень ). Відповідно до ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата у період з 01 січня 2014 року по 01 липня 2014 року становить 1218,00 грн. Отже 1218,00 грн. x 1 годину 57 хвилин ( 117 хвилин) x 40% : 100 = 570,02 грн., що не перевищує встановлений граничний розмір . Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач сплатив за правову допомогу 1000 грн., тоді як граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу становить 570,02 грн. Позов задоволений на 89,7% ( 1670,27 грн. x 100% : 1861,37 грн. = 89,7%), тому стягненню в відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають витрати у сумі 511,30 грн. (89,7% x 570,02 грн.: 100 = 511,30 грн.), яку і слід стягнути з відповідача по справі на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial