Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

02.09.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником я кого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2005542156, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 28 485,13 грн зі сплатою відсотків в розмірі 0,01 % річних, датою остаточного повернення кредиту є 02.01.2016 р. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав повністю. Зобов'язання відповідачем щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користуванням не виконуються. Станом на 21.08.2015 р у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором № 2005542156 в сумі 37 167,37 грн, а саме: - 26 450,29 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; - 2,99 грн - сума заборгованості за процентами; - 10 714,09 грн -комісія за РО. Просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в сумі 37 167 грн 37 коп та сплачений судовий збір в су мі 1 218 грн. До судового засідання позивач не з'явився, просять розглядати справу без їх присутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Згідно до ст. ст. 169 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 02.09.2013 року було укладено кредитний договір №2005542156, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-6), за яким ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу кредит в сумі 28 485,13 грн на строк до 02.01.2016 року. 22.12.2014 р між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу (а.с.22-28) Позивач звертався до відповідача з повідомленням про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.12) Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До договору кредиту застосовуються правила щодо позики, якщо інше не встановлено договором. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (Частина 1 ст.1077 ЦК України) На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527 ЦК України регламентує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договором кредиту визначено кінцевий термін погашення кредиту та визначено графік погашення кредиту та відсотків за його користування щомісяця. Частина 1 ст. 532 ЦК України зазначає, що місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Частина 2 ст. 533 ЦК України встановлює, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частина 2 ст. 536 ЦК України регламентує, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання Частина 1 ст. 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідача [PERSON] виникла заборгованість станом на 21.08.2015 року за кредитним договором № 2005542156 в сумі 37 167,37 грн: - 26 450,29 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; - 2,99 грн - сума заборгованості за процентами; - 10 714,09 грн -комісія за РО, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факти отримання кредиту [PERSON], виникнення заборгованості за кредитним договором - підтверджується матеріалами справи. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, що підтверджується платіжними дорученнями № 8953 від 24.12.2015 р. (а.с.1), тому з відповідачів згідно до ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму судового збору, що складає 1 218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved