Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

02 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення аліментів на дитину та просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, він якого у 2007 році у них народилася дитина. В наступному шлюб між сторонами було розірвано. Дитина постійно проживає з позивачем. Мати дитини, відповідач по справі, допомоги на її утримання не надає, що і стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом. Ухвалою від 16.11.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до розгляду. Відповідачу був визначений строк для подання відзиву на позов, зустрічного позову та вчинення інших процесуальних дій. Відповідач відзив на позов не надав. Заяв по суті справи чи з процесуальних питань від відповідача не надходило. За приписами частини восьмої статті178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи положення статей 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про проведення розгляду справи в заочному порядку. Розгляд справи проводиться судом за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 06.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі за актовим записом № 1002 (свідоцтво про шлюб: серія [NUMBER]). Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON]. 07 грудня 2007 року у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON]. Народження дитини зареєстровано 06 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі за актовим записом № 1002, та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] В свідоцтві про народження дитини в графі «мати» зазначено «[PERSON] громадянка України». Шлюб між батьками дитини було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.04.2011 року (справа 2-3696/2011, головуючий суддя Рева С.В.). Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне - [PERSON]. На цей час дитина з батьком зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] що підтверджено довідкою з місця мешкання про склад родини та реєстрації №2308 від 01.10.2018. Мати дитини [PERSON] проживає окремо та, як зазначає позивач, матеріально утримувати дитину позивачу не допомагає. Зі змісту положень статей 141, 155, 180, 181 СК України: мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно з дня подання позову до суду. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд не встановив підстав для відмови позивачу у позові. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом не встановлено обставин, які б позбавляли відповідача [PERSON] реальної можливості платити аліменти та перешкоджали їй виконувати юридичний та соціальний обов'язок по утриманню дочки [PERSON], [INFO]. При визначені розміру аліментів, суд враховує можливість його зменшення або збільшення за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Вказане право закріплене статтею 192 ЦПК України. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: approved