overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві послалася на таке, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований у виконавчому комітеті Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 26 жовтня 2011 року, актовий запис №8. Від спільного проживання мають двох дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні, що потребує значних матеріальних витрат. Відповідач працездатний, працює, але добровільно не бажає надавати допомогу на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до їх повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала письмову заяву. Просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодна на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у виконавчому комітеті Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 26 жовтня 2011 року, актовий запис №8. (а.с.3) Від спільного проживання мають двох дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні, що потребує значних матеріальних витрат. (4-5) Відповідач працездатний, працює, але добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по оплаті на користь держави судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Надбузького професійного аграрного ліцею Управління освіти і науки Миколаївської облдержадміністрації третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю юридична фірма Едвайс про визнання за нею права власності на 1/2 частини квартири № 2, яка розташована в с. Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Зелена 2а. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вказаний жилий будинок належав по ? частині їй та її матері [PERSON], яка померла 16.05.2008 року. Після смерті матері державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Однак свідоцтво про право на спадщину позивач втратила. Тому позивач просить визнати за нею це право в порядку спадкування в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася. При тому подала письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за її відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Одночасно подав письмову заяву про відсутність заперечень проти позову із клопотанням розглянути цивільну справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. При цьому судом встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житло від 19.10.2007 року, довідкою ММБТІ від 18.05.2016 року, та відомостями, що містяться у технічному паспорті на квартиру №2 в житловому будинку. Крім цього, згідно актових документів [PERSON] доводився позивачці матір'ю. 16.05.2008 року [PERSON] померла у віці 56 років в м. Миколаєві. Таким чином, в силу ст.ст. 1218; 1261; 1268 ч.ч. 1, 5; 1269 ч. 1 ЦК України позивач успадкувала усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останньої. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на вищезазначену квартиру, яка фактично була набута спадкодавцем [PERSON] на законних підставах. Тому, за викладених обставин позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Полонської міської ради обєднаної територіальної громади Хмельницької області (далі [PERSON]), в якому вказує, що в січні 2014 року померла її рідна тітка по матері [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю). Згідно із заповітом померлої, позивачка є єдиною спадкоємицею. Оскільки позивачка проживає на території [PERSON] Федерації, важко було вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці. В суді представник позивачки [PERSON] доводи позову підтримує. [PERSON] в суд не прибув, міський голова [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідків, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В січні 2014 року померла тітка позивачки по матері [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю). Згідно із заповітом померлої, позивачка є єдиною спадкоємицею. Оскільки позивачка проживає на території [PERSON] Федерації, вчасно не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Доводи позовної заяви узгоджуються з письмовими доказами заповітом [PERSON], згідно з яким позивачка є єдиною спадкоємицею, свідоцтвом про смерть [PERSON], Державним актом на право власності на земельну ділянку, згідно з яким для [PERSON]П, належить земельна ділянка площею 2,92 га на території [PERSON], договором оренди землі, паспортом позивачки, згідно з яким вона є громадянкою [PERSON] Федерації, довідкою [PERSON] про те, що [PERSON] на час смерті була зареєстрована та проживала в с. Онацьківці, показами свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що позивачка не мала можливості приїхати в Україну, а після приїзду в липня 2016 року в будинку покійної тітки виявили документи про наявності в неї спадшини, що потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки позивачка [PERSON] проживає в іншій державі, що завадило їй вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Дану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на звернення про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, яку мотивує тим, що вона є рідною матірю [PERSON] [INFO], яка є інвалідом першої групи, потребує постійного стороннього догляду, вона не в змозі працювати не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник здійснює постійний догляд за донькою, дбає про неї, створює необхідні побутові умови, забезпечує лікуванням. Бажає і далі доглядати свою доньку та має на це можливості. В звязку з чим, просить визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном над рідною донькою. В судовому засідання заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала із вищевказаних підстав. Особа, щодо якої вирішується питання позбавлення недієздатності, [PERSON], в попередньому судовому засіданні не змогла висловити своєї думки стосовно питання, що розглядається. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просить судове засідання провести без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просив суд задовольнити заяву. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 353 від 08.09.2016 року, [PERSON] виявляє ознаки важкої розумової відсталості (виражена імбецильність) внаслідок хвороби Дауна. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (а.с. 28-30). Як пояснила заявник у судовому засіданні, за станом свого здоровя, матеріального забезпечення та умовами проживання може та бажає виконувати обовязки опікуна над своєю донькою. Виконкомом Охтирської міської ради як органом опіки та піклування Охтирської міської ради внесено подання про доцільність призначення опікуном над [PERSON] її матері [PERSON] (а.с.26). Пункт 1 статті 39 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Положенням статті 41 п. 1 Цивільного кодексу України визначено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Враховуючи подання Органу опіки та піклування виконкому Охтирської міської ради про доцільність призначення опікуном над [PERSON] заявника [PERSON], суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

02 серпня 2016 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 12.10.2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері.. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, з причини несумісності характерів та відсутності взаєморозуміння. Подальше сумісне життя та збереження сімї вважає неможливим. Спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву у якій зазначив, що з позовними вимогами згоден, просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №113951 виданого 12.10.2007 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гращенкова) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12.10.2007, актовий запис №783 внесений Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №203065 виданого 24.04.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згоден з розірванням шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

\~ \~ 02 серпня 2016 року до Любешівського районного суду із цивільним позовом звернулася [PERSON]. Просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що стосунки між подружжям не склались, сторони мають розбіжні погляди на сім'ю тощо. За таких обставин вважає недоцільним подальше збереження шлюбу. На призначену дату судового засідання сторони не з'явилася. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань суду не подавав. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). На підставі частини 2 статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 22 серпня 2016 року не здійснювалось. \~ Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кашуба) [PERSON] уклали шлюб 07 червня 2009 року у відділі РАЦСу Любешівського районного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 17. У подружжя народилось двоє дітей. \~ \~ Позивач бажає розірвати шлюб. \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити. \~ Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

02 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1973 р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.08.2016 р. о 20 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним, являє собою загрозу для себе та оточуючих у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.08.2016 р. о 20 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, наляканий, виказує маячні ідеї переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

02 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1991 р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.08.2016 р. о 15 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним, за своїм психічним станом являє загрозу для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.08.2016 р. о 15 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням від 19.07.2016 року лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «Тернівська ЦМЛ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий афективно заряджений. Виказує маячні ідеї особливих відносин, інтерпретативного характеру. Судження паралогічні, непослідовні. Говорить, «продавщица сама виновата, почему она за мной ходила». Звучить ненормативна лексика на адресу оточуючих. Корекції не піддається. Емоційно заряджений. Мислення паралогічне, непослідовне. Інструкції виконувати відмовляється. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved