Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

02 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Пісківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої позовні вимоги ти, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у вигляді садового будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивачка фактично прийняла спадщину, однак, не має можливості оформити спадщину належним чином, оскільки за час життя батько позивачки не зареєстрував належним чином своє право власності на майно. У зв'язку з чим, просила визнати права власності на садовий будинок після смерті батька. У судовому засіданні представник позивачка, який діє на підставі договору [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надав заяву про уточнення позовних вимог та пояснив, що [PERSON], який на даний час вже помер, належало під час його життя нерухоме майно у вигляді садового будинку з господарськими будівлями, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Він безперервно з 1985 року до дня своєї смерті [INFO] був постійним членом зазначеного садівничого товариства «Октябрь», де регулярно сплачував у товариство усі встановлені внески. У 1985 році [PERSON] була відведена у цьому товаристві земельна ділянка під [NUMBER] на підставі рішення загальних зборів товариства і проекту організації території під колективний сад для трудящих шахти «Октябрьська», затвердженого рішенням виконкому Ясинуватської районної ради народних депутатів від 17.04.1985 р. № 82. Відповідно до цього рішення, проекту організації та виданого будівельного паспорту йому у 1985 році було дозволено будівництво на виділеній йому земельній ділянці садового будинку з господарськими будівлями згідно із затвердженими генеральним планом ділянки і типовим проектом будинку. У 1991 році [PERSON] з дотриманням усіх будівельних норм і правил повністю побудував господарчим способом садовий будинок з господарськими будівлями на виділеній йому земельній ділянці [NUMBER] в садівничому товаристві «Октябрь». На той час не існувало обов'язкової державної реєстрації в Бюро технічної інвентаризації права власності на побудовані у садівничому товаристві садові будинки. В будівельному паспорті на ім'я [PERSON] вказано, що після закінчення будівництва забудовник зобов'язаний пред'явити будинок для здачі в експлуатацію в правління товариства і акт прийомки будинку в експлуатацію затверджується головним архітектором Ясинуватського району. Саме це у той час і зробив [PERSON] після закінчення будівництва садового будинку на виділеній йому в садівничому товаристві «Октябрь» земельній ділянці [NUMBER]. 28 січня 1991 року закінчене будівництво садового будинку було здано в експлуатацію й зареєстроване в інспекції Держархбудконтролю Ясинуватського району, про що є відповідний запис з печаткою в будівельному паспорті. Як видно із виданої офіційної довідки із садівничого товариства «Октябрь», доданої до позову, [PERSON] був власником садового будинку під [NUMBER]. 30 червня 1998 року [PERSON] на підставі рішення Пісківської сільради Ясинуватського району від 12.02.1998 р. № 9 отримав на своє ім'я Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДН № 075027, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1482, на земельну ділянку, розташовану за адресою місцезнаходження належного йому вказаного садового будинку. У наявному зараз Технічному паспорті на садовий будинок за вищевказаною адресою станом на 06.11.2013 р. немає відміток Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міськради про самочинне будівництво власника [PERSON] садового будинку, 1991 року побудови, з господарськими будівлями на зазначеній земельній ділянці. У зв'язку з тим, що на теперішній час відсутні правовстановлюючі документи на ім'я [PERSON] позивачка не має можливості оформити право власності. Просив визнати за [PERSON] право власності на садовий будинок в порядку спадкування. У судовому засіданні представник відповідача участі не приймав, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. У судовому засіданні третя особа [PERSON] участі не приймав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, [INFO] [PERSON] помер. (арк.. справи 41). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14 червня 1964 року Куйбишевським бюро РАГС [PERSON] приходився [PERSON] рідним батьком. (арк.. справи 15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на усе належне йому нерухоме майно, у тому числі, на спадковий садовий будинок за адресою: [ADDRESS]. Також судом встановлено, що 30 червня 1998 року [PERSON] на підставі рішення Пісківської сільради Ясинуватського району від 12.02.1998 р. № 9 отримав на своє ім'я Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДН № 075027, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1482, на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. (арк.. справи 45). Ці обставини підтверджені будівельним паспортом, довідками садівничого товариства «Октябрь», членською книжкою, технічним паспортом на садовий будинок, Державним актом на право приватної власності на землю. У відповідності з ч. 3 ст. 35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Згідно зі ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати житлові будинки, інші будівлі та споруди. Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. № 127 і зареєстрованої у Мін'юсті України 10.07.2001 р. за № 582/5773 (із змінами), не належать до самочинного будівництва садові будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. У Технічному паспорті на садовий будинок за вищевказаною адресою станом на 06.11.2013 р. немає відміток Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міськради про самочинне будівництво власника [PERSON] садового будинку, 1991 року побудови, з господарськими будівлями на зазначеній земельній ділянці.(арк.. справи 22-25). Протягом тривалого часу спадкодавець [PERSON] до дня своєї смерті постійно безперервно і відкрито володів та користувався вказаним належним йому садовим будинком з господарськими будівлями за своїм розсудом як своєю власністю. У відповідності зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. 3 даного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Позивачка [PERSON] згідно з ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України подала у встановлений законом шестимісячний строк у П'яту донецьку державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини батька, де була заведена спадкова справа № 155/2004. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Третя особа - [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк після смерті батька відмовився на користь [PERSON] від його спадщини у вигляді земельної ділянки для садівництва із садовим будинком за вищевказаною адресою, що підтверджено посвідченою 29.03.2004 р. державним нотаріусом П'ятої донецької державної нотаріальної контори Угодою про розподіл спадкового майна. Але у зв'язку з тим, що наразі відсутній правовстановлюючий документ на ім'я [PERSON] на нерухоме майно у вигляді садового будинку з господарськими будівлями за вказаною вище адресою, то позивач в теперішній час не має можливості нотаріально оформити своє право власності на це нерухоме майно у порядку спадкування за законом. При цьому ще 29 березня 2004 року державним нотаріусом П'ятої донецької державної нотаріальної контори було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку для садівництва за вищевказаною адресою, на якій розташований спадковий садовий будинок з господарськими будівлями. 20 грудня 2004 року на підставі виданих державним нотаріусом свідоцтва і угоди про розподіл спадкового майна позивачка отримала на своє ім'я Державний акт на право власності на землю серії ДН № 136540, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2629, на земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером, розташовану за адресою місцезнаходження вказаного спадкового садового будинку.(арк.. справи 46). 06 листопада 2013 року державний нотаріус державної П'ятої донецької нотаріальної контори Свиридова А.В. видала постанову про відмову видачі на ім'я [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок з господарськими будівлями за вказаною вище адресою у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цей будинок. (арк.. справи 21). Відповідно до роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У статті 328 Цивільного кодексу України зазначено про те, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідност..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємцем, не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, яка складається з садівничого будинку за адресою: [ADDRESS]. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами в силу ст.60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд дійшов висновку, що визнання за [PERSON] права власності не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved