Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

03.07.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила визнати за нею право власності на 22/100 частини будинку № 15 по вул. Пилипа Орлика (Котовського) в м. Новоград-Волинський Житомирської області за набувальною давністю. Свої вимоги мотивувала тим, що в лютому 1996 року батько позивача вселив її до частини будинку по вул. Пилипа Орлика, 15 в м. Новограді-Волинському. Батько пояснив, що цю частину йому передав брат [PERSON], яка належала йому з 1973 року. Після смерті батька його брат [PERSON] повідомив позивача, що немає ніякого відношення до вказаної частини будинку, оскільки передав її брату. [PERSON] помер 2004 року, 2010 року померла і його дружина [PERSON], яка також не предявляла ніяких претензій на вказану частину майна. Спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав. Позивач же, навпаки, з 1996 року безперервно, відкрито та добросовісно володіє вказаною частиною будинку, сплачує комунальні послуги, доглядає, проводить ремонтні роботи. Тому просить визнати за нею право власності на частину будинку у звязку з набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити у повному обсязі. Не заперечували проти постановлення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не прибув. В заяві просили розгляд справи провести без присутності їх представника. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с. 76). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], сестра позивача, повідомила, що їх покійний батько [PERSON] розпорядився частинами житлового будинку № 15 по вул. Пилипа Орлика, передавши їй чверть будинку та її сестрі [PERSON] чверть будинку, яка належала його брату [PERSON]. Дмитро з дружиною проживали в Донецькій області, дітей не мали, тому спадщину після смерті дружини вже ніхто не приймав. Також свідки [PERSON] та [PERSON], сусіди позивача, підтвердили, що [PERSON] відкрито володіла та користувалась належною їй частиною будинку. [PERSON] бачила [PERSON] один раз і він ніяких претензій до дівчат не предявляв. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] міська рада належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подали та враховуючи, що позивач та її представник не заперечували проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Заслухавши пояснення позивача, її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази по справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради трудящих № 209 від 11.05.1973 року, 22/100 ідеальні частини будинку № 15 по вул. Котовського в м. Новоград-Волинський Житомирської області належали на справі особистої власності [PERSON] (а.с. 5). Згідно відомостей будинкової книги [PERSON] та його дружина [PERSON] з 1953 року були зареєстровані за адресою [INFO] і з 09.04.1954 року вибули на постійне проживання в [INFO]. 11.01.1996 року [PERSON] довірив своєму братові [PERSON], батьку позивача, управляти належною йому частиною житлового будинку № 15 по вул. Котовського в м. Новограді-Волинському. Однак розпорядитися вказаним нерухомим майном [PERSON] не встиг і помер 26.05.1996 року. 06.03.2004 року [PERSON] помер в м. Горлівка Донецької області, також року померла його дружина [PERSON] в м. Донецьку, що слідує із свідоцтв про смерть (а.с. 13-14). Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 19.10.2017 року спадкова справа до майна померлої 07.06.2010 [PERSON] не заводилася (а.с.23, 24). За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, повязаних із забуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з\~\~01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Як вже зазначалось вище, однією з визначальних\~\~підстав набуття\~\~права власності за набувальною давністю у відповідності до\~ст. 344 ЦК України\~є добросовісність володіння - якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Із пояснень представника позивача слідує, що [PERSON], згідно копії будинкової книги, з народження була зареєстрована за вказаною адресою, проживала разом з сімєю за вказаною адресою та вважала себе такою, що правомірно заволоділа майном дядька [PERSON] На підтвердження фактів відкритості та безперервності володіння позивачем чужим майном, а саме 22/100 частинами вказаного будинку, який в даному випадку є безхазяйною нерухомою річчю, остання надала копії платіжних документів про сплату комунальних послуг за період з 2003 року по даний час. Безперервність володіння даною частиною квартири, у тому числі, підтверджується показаннями свідків-сусідів, які безпосередньо були допитані в судовому засіданні. Відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON] добросовісно, відкрито, безперервно та безтитульно заволоділа 22/100 частинами будинку № 15 по вул. Пилипа Орлика (Котовського) в м. Новоград-Волинський Житомирської області [PERSON] і продовжує нею володіти протягом десяти років, у звязку з чим,\~ на підставі\~ст. 344 ЦК України, набула\~\~право власності на вказане майно, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved