Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 18 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №36, та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовує тим, що з 18 липня 2009 року перебуває в шлюбі з [PERSON], від спільного проживання в подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, розбіжність поглядів на взаємовідносини в сім'ї та негативне ставлення до неї відповідача. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, з січня 2017 року проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально. Неповнолітній син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, тому самостійно не спроможна в повній мірі забезпечити дитину всім необхідним.Відповідач ухиляється від своїх обов'язків щодо утримання сина, добровільно матеріальну допомогу не надає. [PERSON] офіційно не працює, отримує дохід з неофіційних джерел заробітку, є працездатним, а тому він зобов'язаний і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON], та присудити до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить його задовольнити, розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON], та присудити до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, укладеного із позивачем [PERSON] Щодо стягнення аліментів зазначив, що на даний час не працює, живе за рахунок заощаджень, наразі матеріальної допомоги дитині не надає, проте згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 800 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частковоз наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] випливає, що з 18 липня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №36 (а.с.4,6). З викладених у позовній заяві обставин вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Як вбачається із довідки про склад сім'ї, неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно із довідкою загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня с.Грибовиця, позивач з 20.01.2016 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку (а.с.8). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Так як відповідач [PERSON] не має постійного доходу, ухиляється від своїх обов'язків щодо утримання дитини, не надаючи матеріальної допомоги, суд визначає до стягнення з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Рішення щодо стягнення платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягуєз відповідача в дохід держави 640,00 грн. судового збору, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: partial