Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

03.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], де просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 18.05.2009 року у розмірі 4281,62 грн. та судовий збір в сумі 243,60грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 18.05.2009 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 30.06.2015 року заборгованість складає 4281,62 грн., із них: 655,01 грн. заборгованість за кредитом; 1346,53 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600,00грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00грн. штрафу (фіксована частина); 180,08 грн. штрафу (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. При розгляді справи було встановлено, що відповідач [PERSON] помер 10.12.2012 року, а тому ухвалою суду від 01.02.2016 року, у звязку з смертю відповідача [PERSON], залучено до участі у справі правонаступників відповідача в якості відповідачів -[PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.20). Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст..11 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст., ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст..1054 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.509 ЦК України \~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України \~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 615 ЦК України \~у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст..527 ЦК України \~зобовязання повинно виконуватись належними сторонами, зокрема боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а положеннями ст..629 ЦК України \~передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 18травня 2009 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н., згідно з яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2\~000 грн. на платіжну картку, за умови сплати 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6 - 13). Проте в порушення умов вказаного договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станомна 30.06.2015 року складає 4281,62 грн., із них: 655,01 грн. заборгованість за кредитом; 1346,53 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600,00грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00грн. штрафу (фіксована частина); 180,08 грн. штрафу (процентна складова). [PERSON] помер 10.12.2012 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 13 від 12.12.2015 року (а.с.44). Як вбачається з копії спадкової справи №160/2013, що була заведена після померлого [PERSON], із заявою про прийняття спадщини до Олександрійської держнотконтори звернулись мати боржника - - [PERSON]; та його діти: син - [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с. 56 58). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.11.2014 року, яке наявне у матеріалах вказаної спадкової справи, спадкоємцями майна [PERSON] є його мати та діти (а.с.97 - 99) У звязку зі смертю відповідача ухвалою суду від 01.02.2016 року залучено до участі у справіправонаступників відповідача - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які звернулись до Олександрійської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 104). Відповідно до ст..1218 ЦК України спадкуванням\~\~є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до\~\~складу спадщини входять усі права та\~\~обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON], який був боржником у кредитному зобовязанні помер 10.12.2012 року, то згідно ст..1218 ЦК України \~до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим суд вважає, що необхідно враховувати наступне. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України \~спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України\~щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року (справа №6-33цс15) і в силу ст. 360-7 ЦПК України вони мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Однак, позивач знаючи про відкриття спадщини після смерті відповідача [PERSON] вимог до правонаступників відповідача - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не предявив. Оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON] стороною у зобовязанні не були,а відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, будь-яких вимог позивачем до спадкоємців за боргами спадкодавця не предявлялось, так як позовних вимог не уточнив і не змінив підстав позову, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з підстав ст. ст. 525 - 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, які регулюють загальні правовідносини щодо зобов'язань кредитора та боржника і зазначені банком у позовній заяві від 03.08.2015 року (а.с.2-3). Відповідно до ст..88 ЦПК України, оскільки в позові слід відмовити, то не підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed