Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

02.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 37 440,00 грн. як оплату за користування автомобілем «Опель Вектра» реєстраційний номер 98231ТВ згідно угоди про користування від 01 лютого 2012 року та зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІНС №387306, видане 05.09.2000р. Львівським МРЕВ [PERSON] у Львівській області та транспортний засіб – автомобіль «Опель Вектра 1,8» 1988 року випуску, двигун № Е18МУК14241598, кузов № [NUMBER] 000087К1070365, реєстраційний номер 98231ТВ у справному стані і повністю укомплектованим згідно вимог Правил дорожнього руху і безпеки руху. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 лютого 2012 року між ним та відповідачем було укладено угоду про користування, згідно якої позивач надав [PERSON] в користування транспортний засіб «Опель Вектра 1,8» 1988 року випуску, двигун №Е18МУК14241598, кузов № WOL000087К1070365, реєстраційний номер 98231ТВ, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІНС №387306, видане 05.09.2000 р. Львівським МРЕВ [PERSON] у Львівській області. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 угоди за користування транспортним засобом відповідач зобов’язаний проводити оплату за кожний тиждень не пізніше 1 дня тижня що минув. Оплата проводиться в розмірі 80 гривень за кожний день користування (шість днів користування, сьомий день вихідний). Згідно п. 5.1 угоди така набирає чинності з дня підписання і діє два роки та 364 дні. Пунктом 5.2 угоди передбачено, що вона може бути розірвана на вимогу будь-якої сторони через місяць після письмового повідомлення однієї із сторін. Враховуючи те, що відповідач не проводить оплати за користування автомобілем, позивач 20 травня 2014 року звернувся до нього із вимогою про розірвання вказаної угоди. Станом на день подання позову відповідач заборгував позивачу щонайменше 37 440 грн. за не оплату за користування транспортним засобом. Також, на день подання позову відповідачем не повернуто позивачу транспортний засіб. Представник позивача – адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач та уповноважений представник у судове засідання не з’явилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції та клопотаннями про відкладення розгляду справи, які долучені до матеріалів справи, однак належних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідача та уповноваженого представника не представлено, що дає суду підстави таку процесуальну поведінку відповідача розцінювати як навмисне затягування судового розгляду, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з’ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що 01.02.2012 року сторони уклали угоду про користування, згідно якої позивач надав [PERSON] в користування транспортний засіб «Опель Вектра 1,8» 1988 року випуску, двигун №Е18МУК14241598, кузов № WOL000087К1070365, реєстраційний номер 98231ТВ, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІНС №387306, видане 05.09.2000 р. Львівським МРЕВ [PERSON] у Львівській області. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 угоди за користування транспортним засобом відповідач зобов’язаний проводити оплату за кожний тиждень не пізніше 1 дня тижня що минув. Оплата проводиться в розмірі 80 гривень за кожний день користування (шість днів користування, сьомий день вихідний). Згідно п. 5.1 угоди така набирає чинності з дня підписання і діє два роки та 364 дні. Пунктом 5.2 угоди передбачено, що вона може бути розірвана на вимогу будь-якої сторони через місяць після письмового повідомлення однієї із сторін. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України, якою передбачено право вчиняти правочини в письмовій та в усній формах. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Статтями 759, 762, 782, 783 ЦК України, згідно яких за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі, наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі. Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язки по поверненню речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого суду розрахунку встановлено, що сума боргу відповідача перед позивачем становить 37 440,00 грн. (а.с. 31). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволенню. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved