Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

02 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 38655 грн. 00 коп.; інфляційні збитки у сумі 4181 грн. 57 коп.; три відсотки річних у розмірі 1547 грн. 26 коп., судовий збір у сумі 443 грн. 84 коп. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 13 грудня 2012 року [PERSON] звернувся до позивача з проханням позичити суму в розмірі 38655,00 грн. строком до 20.02.2013 року. Того ж дня було укладено усний договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 38655,00 грн., позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 13.12.2012 року, що написана особисто відповідачем. Зазначену вище суму позики відповідач зобов'язався повернути позивачу в строк до 20.02.2013 року. Проте, відповідач суму позики не повернув, від виконання умов договору ухиляється, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що розписка фальсифікована, остання не визначає конкретну особу, а паспортні дані, зазначені в розписці не відповідають дійсності; відповідач не брав грошей у позивача та природа цієї розписки не доведена, тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що 13 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в сумі 38655 грн. 00 коп. Факт одержання грошей підтверджується розпискою від 13.12.2012 року, що була надана позивачу в момент передачі відповідачу суми позики, яку відповідач зобов'язався повернути позивачу в строк до 20.02.2013 року (арк.с.50). Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, обов'язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника). Отже, представник відповідача, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини того, що розписка фальсифікована, остання не визначає конкретну особу, а паспортні дані, зазначені в розписці не відповідають дійсності, а також те, що відповідач не брав грошей у позивача та природа цієї розписки не доведена, таких доказів він не надав суду. Крім того, в силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обов'язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця - позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобов'язання не припинено. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно даних Державного комітету статистики України, з лютого 2013 року по червень 2014 року індекс інфляції складав: у лютому 2013 року - 99,9; у березні 2013 року - 100,0; у квітні 2013 року - 100,00; у травні 2013 року - 100,1; у червні 2013 року - 100,00; у липні 2013 року - 99,9; у серпні 2013 року - 99,3; у вересні 2013 року - 100,0; у жовтні 2013 року - 100,4; у листопаді 2013 року - 100,2; у грудні 2013 року - 100,5; у січні 2014 року - 100,2; у лютому 2014 року - 100,6; у березні 2014 року - 102,2; у квітні 2014 року - 103,3; у травні 2014 року - 103,8; у червні 2014 року - 101,0. Таким чином, суму індексу інфляції необхідно вирахувати наступним чином: 38655 грн. 00коп.х0,999х1,0х1,0х1,001х1,0х0,999х0,993х1,0х1,004х1,002х1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01= 43253 грн. 69 коп. Отже, сума індексу інфляції становить: 43253 грн. 69 коп. - 38655 грн. 00 коп. = 4598 грн. 69 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем була заявлена вимога про стягнення з відповідача інфляційних витрат у сумі 4181 грн. 57 коп., то з урахуванням вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4181 грн. 57 коп. Три відсотки річних необхідно вирахувати наступним чином: прострочення виплати боргу становить 16 місяців. Розмір 3% річних з простроченої суми за 12 місяців становить: (38655 грн. 00 коп. х 3% річних) = 1159 грн. 65 коп. Розмір 3% річних за 4 місяці становить: 3% : 12 місяців = 0,25 % (за 1 місяць) х 4 місяці = 1%; отже: 38655 грн. 00 коп. х 1% = 386 грн. 55 коп. Отже, три відсотки річних від простроченої суми за 16 місяців становить: 1159 грн. 65 коп. + 386 грн. 55 коп. =1547 грн. 26 коп. Таким чином, загальна сума заборгованості становить: 38655 грн. 00 коп. (сума боргу) + 4181 грн. 57 коп. (сума індексу інфляції) + 1547 грн. 26 коп. (три відсотки річних від простроченої суми за 16 місяців) = 44383 грн. 83 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші посилання представника відповідача є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається останній, не ґрунтуються на законі. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 443 грн. 84 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved