Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

03.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: - житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] - земельну ділянку площею 0,1482 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; - земельну ділянку площею 4,074 га, яка розташована на території [ADDRESS], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вищевказане майно належить його матері [PERSON] . [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкоємцем за законом першої черги являються син [PERSON] . Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, необхідного для проведення реєстрації права власності на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій, п. 1, підп. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 23.01.1997 року, виданого Сувороською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області , зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №11-45 від 23.01.1997 року, що підтверджено довідкою КП «МБТІ» №1874 від 17.12.2018 року. - земельна ділянка площею 0,1482 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого18.12.2009 року, що підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 101/126-19 від 17.01.2019 року; - земельна ділянка площею 4,074 га, яка розташована на території [ADDRESS], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 09.11.2004 року, що підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 101/126-19 від 17.01.2019 року. Згідно рішення Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.01.2016 року «Про перейменування вулиць [ADDRESS] перейменовано у [ADDRESS] з відповідними номерами домогосподарств. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.05.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1482 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 4,074 га, яка розташована на території [ADDRESS], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54188562 від 22.11.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І ., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим 27.02.1996 року Суворовською селищною Радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено довідкою Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області №2267 від 20.11.2018 року, тобто позивач вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І ., № 779/02-14 від 29.11.2018 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, необхідного для проведення реєстрації права власності на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій, п. 1, підп. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved