Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

04.11.2013 року ДП «Завод імені В.А. Малишева» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 23.09.1990 року між [PERSON] та банком «Слав»янський» було укладено договір кредиту №КЧ-З-1119 на загальну суму 21 069, 49 грн.. 01.10.2002 року між [PERSON] та ДП «Завод імені В.А. Малишева» укладено договір №1413 про виконання боргових зобов»язань по договору кредиту №КЧ-З-1119 від 23.09.1999 року в сумі 21 069, 49 грн.. Відповідно до п.3 договору про виконання боргових зобов»язань [PERSON] зобов»язався виплачувати суму боргу в строк, починаючи з 01.10.2002 року по 01.07.2018 року включно, рівними щомісячними платежами шляхом утримання грошових коштів із його заробітної плати, або внесенням готівки в касу підприємства, або перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок ДП «Завод імені В.О. Малишева». Сума щомісячного платежу, згідно графіку погашення боргу складала 138Ю20 грн., у червні 2008 року - 138,53 грн., з 01.07.2008 року по 01.06.2018 року по - 141,09 грн., в червні 2018 року - 141,52 грн.. Станом на 01.09.2013 року заборгованість за договором №1413 за період з березня 2007 року по вересень 2013 року становить 10 959,11 грн.. З підстав невиконання відповідачем зобов»язань щодо щомісячного погашення боргу у строки та в розмірах визначених додатком до договору, просить стягнути з відповідача борг у розмірі 10 959, 11 грн. а також штрафні санкції у виді трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 2 084, 33 грн., втрати від інфляції у розмірі 1 912, 83 грн.. Понесені судові витрати по сплаті судового збору відшкодувати за рахунок відповідача. У судовому засіданні представник позивача відсутній, подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, у судове засідання не з»явився повторно. Судові виклики, направлений судом за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін на підставі даних матеріалів справи з ухваленням заочного рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між ДП «Завод ім. Малишева» та [PERSON] було укладено договір про виконання боргових зобов»язань (а.с.4). Відповідно до змісту, укладеного сторонами у справі договору, ДП «Завод ім.. Малишева» та [PERSON] дійшли згоди про наступне: відповідно до договору №1413 дп від 12.11.2011 року про уступку права вимоги між ДП «Завод ім.. Малишева» та КБ «Слов»янський» ДП «Завод ім. Малишева» передано право вимоги у [PERSON] його ж боргових зобов»язань по договору кредиту №КЧ-З-1119 від 23.09.1999 року в сумі 21 069, 49 грн.; остаточна сума боргу за договору кредиту №КЧ-З-1119 від 23.09.1999 року визначена в розмірі 26 467,36 грн.; [PERSON] зобов»ячався повернути суму боргу ДП «Завод ім.. Малишева» у строк, починаючи з 01.10.2002 року по 01.07.2018 року включно, рівними щомісячними платежами шляхом утримання грошових коштів із його заробітної плати, або внесенням готівки в касу підприємства, або перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок ДП «Завод імені В.О. Малишева». Сума щомісячного платежу, згідно графіку погашення боргу складала 138,20 грн., у червні 2008 року - 138,53 грн., з 01.07.2008 року по 01.06.2018 року по - 141,09 грн., в червні 2018 року - 141,52 грн..; кожний черговий платіж мав вчинятися не пізніше 10 числа наступного місяця за розрахунковим календарним місяцем.; у випадку порушення строків виконання зобов»язань щодо щомісячного погашення кредиту, кредитор має право на дострокове погашення кредиту.; після укладення цієї угоди, зобов»язання [PERSON] перед КБ «Слов»янський» за кредитним договором №КЧ-З-1119 від 23.09.1999 року втрачають чинність. Відповідно до статтей 197,214 ЦК України (в редакції 1963 року) уступка вимоги кредитором іншій особі допускається, якщо вона не суперечить закону чи договору або коли вимога не пов»язана з особою кредитора.; Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, повинен сплатити за час прострочення три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України (в редакції 2003 року) , положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила ЦК України (в редакції 2003 року) про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допушені після набрання чинності ЦК України(в редакції 2003 року), крім випадків, коли в договорах, укладених до 1 січня була встановлена інша відповідальність. За правилами ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Правилами ст. 11 цього Кодексу також визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги. Звертаючись в суд з позовом, позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порядку неповернутий кредит, а також застосувати штрафні санкції, що передбачені правилами ст.ст. 610,625 ЦК України в редакції 2003 року, однак у порушення правил ст. 10 ЦПК України позивач не надав суду доказів про те, яка відповідальність позичальника була встановлена за договором кредиту №КЧ-З-1119, що був укладений 23.09.1990 року між [PERSON] та КБ «Слав»янський» за яким позивач набув право вимоги. Між тим, зі змісту направлених на адресу суду заперечень відповідача, останній не визнає укладення ним договору, з приводу якого заявлено спір, поряд з цим частково визнає обставини щодо виконання умов цього ж договору. Однак, повідомлення суду про необхідність надання суду доказів на підтвердження заперечень з приводу заявлених вимог, відповідачем не використані. Відтак, з урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, а саме у частині стягнення з [PERSON] на користь ДП «Завод імені В.О. Малишева» неповернутої частини кредиту у розмірі 10 959, 11 грн.. Заявлені вимоги щодо стягнення штрафних санкцій суд залишає без задоволення через недоведеність. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має сплатити позивачу судові витрати за розгляд справи судом. На підставі викладеного,

Outcome: partial