Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

04.12.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 14.09.2017 р. між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1436. Відповідно до п.1.1 попереднього договору, позивач зобов`язався продати відповідачу транспортний засіб, тип - сідловий тягач - Е, марки - MAN, моделі 19.343, 1998 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 07.06.2011 р. Чернігівським ВРЕР та в термін до 20.01.2018 р. переоформити право власності транспортного засобу на відповідача, в спосіб встановлений законодавством. Згідно п.1.3 попереднього договору, позивач зобов`язався продати відповідачу транспортний засіб на суму в гривнях, що на день укладення договору купівлі-продажу має бути еквівалентно 9 000 доларів США по середньому курсу комерційних банків. Сторони домовились виконання зобов`язання зазначеного в п.1.1 цього договору оцінити в 236 700 грн. (п.1.5 попереднього договору), а також що переоформлення права власності транспортного засобу на ім`я відповідача має бути здійснено до 20.01.2018 р. (п.3.1 попереднього договору). У відповідності до п.4.1 попереднього договору, відповідач сплатив позивачу аванс у сумі 52 600 грн., що на день укладання договору еквівалентно 2000 доларів США в рахунок вартості транспортного засобу, яка передбачена в п.1.3 укладеного договору, а також сторони домовились, що відповідач зобов`язаний щотижня, починаючи з 29.09.2017 р., в рахунок вартості транспортного засобу, яка зазначена в п.1.3 цього договору, сплачувати суму в гривнях, яка буде еквівалентна 500 доларам США по середньому курсу комерційних банків України, шляхом перерахування переказами за місцем проживання продавця або перерахувати на рахунок, про який продавець повідомить покупця додатково, або передати готівкою за місцем проживання продавця, на підтвердження цього останній складає розписку про отримання чергового авансу. 14.09.2017 р. він передав відповідачу спірний транспортний засіб, про що було складено та підписано акт передачі-приймання за договором купівлі-продажу від 14.09.2017 р. В свою чергу відповідач передав позивачу аванс в сумі 52600 грн. Разом з тим, після отримання автомобіля та сплати авансу, відповідач змінив засоби зв`язку, жодних платежів, в порушення вимог п.4.1 попереднього договору, не вніс. За позовом [PERSON] просить розірвати попередній договір купівлі-продажу від 14.09.2017 р., укладений між ним та [PERSON] ; витребувати та вилучити у [PERSON] транспортний засіб, тип - сідловий тягач - Е, марки - MAN, моделі 19.343, 1998 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію та ключі до замка запалення; зобов`язати відповідача впродовж не більше одного місяця з дня набрання даним рішенням законної сили, повернути позивачу транспортний засіб, тип - сідловий тягач - Е, марки - MAN, моделі 19.343, 1998 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію та ключі до замка запалення; стягнути з [PERSON] на його користь витрати на правничу допомогу та судовий збір. Ухвалою від 09.12.2020 р. справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 05.02.2021 р. 05.02.2021 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 10.03.2021 р. 10.03.2021 р. розгляд справи відкладено на 14.05.2021 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 14.09.2017 р. уклали попередній договір купівлі-продажу, який був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1436 (а.с.20-23), за умовами якого позивач зобов`язався продати відповідачу транспортний засіб тип - сідловий тягач - Е, марки - MAN, моделі 19.343, 1998 року випуску, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 07.06.2011 р. Чернігівським ВРЕР та зобов`язався в термін до 20.01.2018 р. переоформити право власності транспортного засобу на відповідача, в спосіб встановлений законодавством. Згідно п.1.3 попереднього договору, позивач зобов`язався продати відповідачу транспортний засіб за суму в гривнях, що на день укладення договору купівлі-продажу має бути еквівалентно 9 000 доларам США по середньому курсу комерційних банків. Сторони домовились виконання зобов`язання зазначеного в п.1.1 цього договору оцінити в 236 700 грн. (п.1.5 попереднього договору) та переоформити право власності транспортного засобу на ім`я відповідача до 20.01.2018 р. (п.3.1 попереднього договору). У відповідності до п.4.1 попереднього договору, відповідач сплатив позивачу аванс у сумі 52 600 грн., що на день укладання договору еквівалентно 2000 доларів США в рахунок вартості транспортного засобу, яка передбачена в п.1.3 укладання цього договору, а також сторони домовились, що відповідач зобов`язаний щотижня, починаючи з 29.09.2017 р., в рахунок вартості транспортного засобу, яка зазначена в п.1.3 цього договору, сплачувати суму в гривнях, яка буде еквівалентна 500 доларам США по середньому курсу комерційних банків України, шляхом перерахування переказами за місцем проживання продавця або перерахувати на рахунок, про який продавець повідомить покупця додатково, або передати готівкою за місцем проживання продавця, на підтвердження цього останній складає розписку про отримання чергового авансу. 14.09.2017 р. [PERSON] передав [PERSON] спірний транспортний засіб, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього, про що було складено та підписано акт передачі-приймання за договором купівлі-продажу від 14.09.2017 р. (а.с.24). В свою чергу, відповідач передав позивачу аванс в сумі 52600 грн. Після отримання автомобіля та сплати авансу, відповідач на зв`язок не виходив, жодних платежів, в порушення вимог п.4.1 попереднього договору, не вніс. Відповідно до положень ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Ч.2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. За заявою [PERSON] відомості про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України внесені 12.06.2018 р. до ЄРДР за № 12018270010004122 (а.с.29). Позивач стверджує, що більше двох років відповідач на зв`язок не виходить, вартість транспортного засобу не сплатив, автомобіль не повернув. Вказані твердження позивача, відповідачем в процесі розгляду справи не спростовані. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для розірвання попереднього договору купівлі-продажу від 14.09.2017 р., укладеного між сторонами, на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено судом, позивач є власником спірного транспорнтого засобу, попередній договір купівлі-продажу якого, укладений між сторонами, розірваний, а тому позивач, в силу положень ст.387 ЦК України, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про витребування та повернення належного йому на праві власності автомобіля є такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства та підлягають задоволенню. Разом з тим, судом не встановлено підстав для задоволення вимог зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме зобов`язати повернути транспортний засіб, оскільки фактично [PERSON] обрано два способи захисту порушеного права, визначені ст.16 ЦК України, а задоволення вимог про витребування та повернення майна в повній мірі забезпечить захист прав та інтересів позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з наступного. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За положеннями ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3). Аналізуючи наведені вище положення діючого законодавства, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу можуть бути стягнуті, лише у випадку, коли таку допомогу надавав адвокат. З наданих позивачем доказів в обґрунтування вимог про стягнення таких витрат, суду надано укладений 14.09.2020 р. між позивачем [PERSON] та ТОВ «Київський центр правової допомоги» договір № Д-171 про надання правової допомоги (а.с.32). Відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є підставою для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1681,60 грн. Повний текст рішення складений 28 травня 2021 р. у зв`язку з перебуванням судді у відпустці в період з 17 по 21 травня 2021 р.

Outcome: partial