Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

03 липня 2017 року позивач, [PERSON], звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, [PERSON] селищної ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за законом після смерті своєї матері, [PERSON], яка померла 06 квітня 2006 року, позивач не може оформити перехід права власності на три земельні ділянки, із-за відсутності їхньої реєстрації в Державному земельному кадастрі. В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач, [PERSON] селищна рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглянути за їх відсутності. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 06 квітня 2006 року у віці 80 років в селі Вільхове Зіньківського району Полтавської області померла мати, [PERSON], [PERSON], про що цього ж дня у Книзі реєстрації смертей [PERSON] селищної ради Зіньківського району Полтавської області зроблено відповідний актовий запис за №41 та видано свідоцтво про смерть серії I-КЕ №035015. За останнім місцем проживання [PERSON]: село Вільхове Зіньківського району Полтавської області, відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини за вказаною адресою ніхто крім спадкодавця не проживав, що підтверджується довідкою №2595 [PERSON] селищної ради від 29.06.2017 р. про останнє місце проживання [PERSON]. Спадкову справу на майно померлої [PERSON] заведено у [PERSON] державній нотаріальній конторі за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом. Заповідального розпорядження на випадок своєї смерті, [PERSON] не складала. Спадкування здійснюється за законом.. До складу майна, яке належало [PERSON] і залишилося після її смерті, входять земельні ділянки, які розташовані на території [PERSON] селищної ради та були передані їй на підставі рішення 34 сесії 23 скликання [PERSON] селищної ради від 16.11.2001 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: - дві земельні ділянки загальною площею 1.94 га (1.31 га та 0.63 га) згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3№650978, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №566 від 11 лютого 2002р.; - земельна ділянка площею 1.25 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3№650639, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №566 від 11 лютого 2002 р. Будь-яких майнових вимог з боку ймовірних кредиторів [PERSON] до [PERSON], як спадкоємця за законом, не предявлено. Позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON]. З правового висновку зробленого Верховним Судом України у справі № 6-3095цс15 постанова від 6 липня 2016 року слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. 26 червня 2017 рокуприватний нотаріус [PERSON] відмовила представнику [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1.31 га, площею 0.63 га та площею 1.25 га з підстав відсутності їхньої реєстрації у Державному земельному кадастрі. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла та вручила постанову №02-31/368. Постанову нотаріуса [PERSON] та його представник [PERSON] не оскаржували, так як вона винесена відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» з підстав визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Відсутність реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі перешкоджає позивачу, [PERSON], в належному оформленні та реєстрації переходу прав на нерухоме майно, яке входить до складу спадщину померлої [PERSON], тому невизнане право [PERSON] на земельні ділянки підлягає судовому захисту. Родинні відносини [PERSON] зі спадкодавцем та його право на спадщину за законом підтверджено свідоцтвом про народження серії VI-УР №1655098,згідно якого батьками народженого 17 червня 1949 року [PERSON] зареєстровано [PERSON] та [PERSON]. Згідно паспорта громадянина України К0 505786 виданого 26 травня 2003 року Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області, [PERSON], [INFO], місце народження с.М.Млини, Зіньківського району Полтавської області. Згідно Довідок від 07.06.2017 р. №№237/0/196-17; 239/0/196-17;238/0/196-17 про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 1.31 га, площею 0.63 га, площею 1.25 га, їхня сумарна вартість складає суму 67693,46 грн., виходячи з якої визначено ціну позову та сплачено судовий збір в сумі 676,93 грн. відповідно до п.1.1. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», який зараховано на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ст. 328 , п. 11, ч.1 ст. 346 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що передбачено ст.79 1 Земельного кодексу України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування права власності на земельні ділянки перебуває у невизнаному стані по причині, що земельні ділянки, як обєкт цивільних прав не визначені у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу через органи нотаріату оформити спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права на нього. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на земельні ділянки. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Враховуючи вищевикладене відповідно до ст. ст. 197, 213- 216, 223 ЦПК України, суд-

Outcome: approved