Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

02 січня 2020 року до Корольовського районного суду м.Житомира звернулась із вказаним позовом [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на період свого навчання у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до закінчення навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є її батьком. З 01.09.2017 по 12.02.2021 вона навчається в ДНЗ «Центр сфери обслуговування м.Житомира» на денній формі навчання і матеріально її забезпечує матір, яка не має можливості самостійно покривати її витрати на навчання та харчування. Ухвалою судді від 22 січня 2020 року, після отримання відповідей на судові запити щодо адреси зареєстрованого місця проживання відповідача, у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному порядку без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, будучи повідомленим належним чином про подання позову до нього та про час, дату, місце судового засідання, заяви з процесуальних питань до суду не надходили. 18 червня 2020 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Позивачем не вказувалося щодо наявності заперечень проти заочного порядку постановлення рішення у справі. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач доводиться дочкою відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.12.2001 Відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області (а.с.6). Відповідно до відомостей наданої суду, зокрема із довідки ДНЗ «Центр сфери обслуговування м.Житомира» за №1333 від 28.11.2019, [PERSON] є ученицею ДНЗ «Центр сфери обслуговування м.Житомира», де навчається з 01.09.2017 по 12.02.2021 на денній формі навчання (а.с.7). 20 листопада 2019 року позивач досягла повноліття. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Частиною 1 ст.200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач є повнолітньою, але, у зв`язку із навчанням на денному відділенні навчального закладу, не має можливості працевлаштуватися, при цьому відповідач працездатного віку, доказів того, що не має можливості чи не здатен допомагати дочці, не надав суду. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 840, 80 грн в дохід держави, оскільки позивач звільнена від її сплати на підставі ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved