Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

02 грудня 2013 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 2 914,70 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №006-28183-291210, відповідно до умов якого [PERSON] банк надав кредит у розмірі 3 603,00 грн. на придбання певного майна/послуг. Як зазначає позивач, зобов'язання в частині надання коштів відповідачу виконані в повному обсязі, в той же час відповідач не виконує умов договору в повному обсязі, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, що станом на 28.10.2014 року становить - 2 914,70 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 1 682,44 грн., заборгованість за відсотками - 0,06 грн., заборгованість за комісіями - 1 232,20 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як вбачається з заяви. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір №006-28183-291210. За даним договором Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 3 603,00 грн. строком на 19 місяців до 28.07.2012 року зі сплатою 0,01 % річних (п.п.1.1, 1.2, 2.3 Договору). Відповідно до п.п.3.1, 2.9 Кредитного договору Відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів щомісячно у розмірі не менш, як 314,00 грн. по 29 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. В пункті 2.4 Договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються Кредитором щомісячно в день, який відповідає даті укладання цього Договору на повну суму кредиту, наданого Позичальнику, незалежно від фактичної кількості днів в період нарахування. Договір підписаний обома сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за Догвоором в частині повернення кредитних коштів не виконав в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 28.10.2014 року становить - 2 914,70 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 1 682,44 грн., заборгованість за відсотками - 0,06 грн., заборгованість за комісіями - 1 232,20 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні відповідач - [PERSON] належним чином не виконував свої кредитні зобов'язання перед позивачем, про що свідчить розрахунок суми заборгованості відповідача, яка станом на 28.10.2014 року становить - 2 914,70 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 1 682,44 грн., заборгованість за відсотками - 0,06 грн., заборгованість за комісіями - 1 232,20 грн. В судове засідання відповідач не з'явився, доказів на підтвердження того, що заборгованість за кредитним договором відсутня чи є меншою. Отже, оскільки відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 2 914,70 грн. в примусовому порядку. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved