Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

03 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через відсутність взаєморозуміння та розбіжності в характерах. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, зазначила, що з відповідачем спільно не проживає на протязі 7 місяців, збереження сім'ї вважає неможливим. Жодних майнових претензій до відповідача вона не має, неповнолітній син буде проживати разом з нею, проти чого не заперечує відповідач. Відповідач позов визнав, зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, збереження сім'ї вважає не можливим. Пояснив, що не проживає разом з позивачем з травня 2014 року, подружні відносини вони не підтримують, домогосподарство ведуть окремо. Майнових претензій до позивача він не має, не заперечує щодо проживання неповнолітньої дитини разом з матір'ю за умови того, що остання не перешкоджатиме його зустрічам з дитиною Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 18 травня 2003 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим у день укладення шлюбу Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 6 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 28.10.2008, актовий запис № 11 (а.с.5). Проти розірвання шлюбу сторони не заперечують, причиною розірвання шлюбу є втрата взаємоповаги та довіри, подружжя проживає окремо один від одного на протязі більше 6-ти місяців, кожен веде домогосподарство окремо один від одного, а отже шлюб має формальний характер. Майнових претензій сторони один до одного не висловлюють, ними досягнуто домовленість про подальше місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], 2008 р.н. разом з матір'ю. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст. ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. На прохання позивача, відповідно до вимог ст. 113 СК України, суд вважає необхідним залишити за нею після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved