Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

02.12.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради, [PERSON] комунального підприємства про скасування рішення селищної ради про його звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення і по дату поновлення на роботі та моральної шкоди на суму 10000грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі рішення двадцять другої сесії шостого скликання [PERSON] селищної ради Олександрійського району від 03.07.2012 року №299 між ним та [PERSON] селищною радою, в особі селищного голови [PERSON], було укладено контракт, відповідно до якого його призначено директором [PERSON] комунального підприємства та про що видано наказ №35-к від 03.07.2016 року. Листом від 11.11.2016 року №668 селищний голова повідомила його про запрошення для отримання трудової книжки в звязку зі звільненням з займаної посади. Відповідно до запису в трудовій книжці №121 від 10.11.2016 року він був звільнений з посади згідно п.8 ст.36 КЗпП України на підставі рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання [PERSON] селищної ради №162 від 09.11.2016 року. Отримавши 15.011.2016 року трудову книжку він виявив, що запис про звільнення зроблено особисто головою селищної ради [PERSON], крім того в зазначеному записі мались виправлення щодо статті КЗпП України згідно якої його звільнено, а саме «36». Своє звільнення він вважає незаконним, оскільки в його трудовій книжці зроблено лише запис про звільнення згідно п.8 ст.36 КЗпПУ та не зазначено формулювання звільнення, як це передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яке повинно відповідати і пунктові статті КЗпПУ, на підставі якої звільняють особі, і пунктові, передбаченому контрактом. Натомість в рішенні [PERSON] селищної ради №162 підставою розірвання контракту зазначено «постійне порушення пунктів контракту 2.1», про те як свідчить контракт вказаний пункт має назву «Директор зобовязаний». Крім того, зазначене рішення не узгоджується з приписами п.5.3 Контракту, де вказано, що директор може бути звільнений з посади, а контракт розірвано з ініціативи Органу управління майном до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання Директором без поважних причин обовязків та завдань, покладених на нього Контрактом та Статутом підприємства. Разом з тим, систематичне невиконання обовязків має підтверджуватись застосованими до особи двома або більше дисциплінарними стягненнями у вигляді доган, які мають бути не скасованими. При цьому, за час його роботи на посаді директора [PERSON], на нього жодного разу не було накладено дисциплінарне стягнення, в тому числі догани. Крім того, його жодного разу не заслуховували на засіданнях сесій селищної ради, не визнавали його роботу незадовільною, в тому числі і за його неодноразовими зверненнями з приводу вирішення виробничих питань та надання підтримки КП. Крім того, засідання сесії, на якому вирішувалось питання про його звільнення, проходило під психологічним тиском на депутатів з боку селищного голови та за відсутності деяких депутатів, які, не погоджуючись з поведінкою голови, залишили залу засідань. Крім того, йому як директору комунального закладу, не було надано можливості виступити з доповіддю про стан підприємства та вжиті заходи. Його також було позбавлено можливості брати участь у обговоренні питання щодо підстав та порядку розірвання контракту в звязку з закінченням терміну його дії. Припинення трудового договору повинно бути оформлене наказом за типовою формою №П-4 «Наказ про припинення трудового договору(контракту), який повинен бути вручений звільненому працівнику у день звільнення, однак до часу звернення до суду йому нічого не відомо про існування такого наказу, його з наказом ніхто не ознайомлював та копію не вручав. Крім того, оскільки внаслідок незаконного звільнення, починаючи з 10.11.2016 року він ніде не працює, а тому вважає, що має право на відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передували події, з якою повязана виплата. Його було звільнено 10.11.2016 року, згідно довідки про доходи його заробітна плата за вересень-жовтень 2016 року становила 5668грн. 40коп., а виходячи з того, що у вказаний період було 43 робочі дні то середньоденна заробітна плата становить 131грн. 82коп. З часу звільнення до часу звернення до суду вимушений прогул склав 17 днів, тобто сума середнього заробітку за цей час становить 2240грн. 94коп. Він, вважає, що відповідач Новопразьке КП повинно також відшкодувати йому і моральну шкоду, яку він оцінив в 10000грн. та яку було завдано незаконним звільненням, оскільки він був позбавлений права на працю та можливості заробляти кошти на утримання своєї сімї, внаслідок чого весь час перебував в роздратованому стані та втратив душевний спокій. В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що жодних підстав для розірвання контракту не було, претензій до нього як до директора КП за весь час перебування на посаді, не виникало. Щодо рішень селищної ради з приводу того, що його роботу було визнано незадовільною, то з одним із рішень його не було ознайомлено. Після того як він прозвітував на засіданнях сесії, голова селищної ради завжди говорила про те, що після цього він може бути вільним і немає потреби в його подальшій участі на засідання сесії. Тобто він жодного разу не був присутнім до кінця засідання сесії. Вважає, що контракт було розірвано через те, що він має погані стосунки з головою [PERSON] селищної ради, які склались в звязку з тим, що він, будучи директором КП, неодноразово звертався до селищного голови з пропозиціями щодо покращення роботи КП, однак остання постійно відмахувалась від нього. Наприклад ремонт водогінної системи через неналежне фінансування виконувався майже три роки та було замінено лише частину мережі. Підставами для стягнення моральної шкоди є те, що голова селищної ради, маючи до нього особисті неприязні відносини, практично кожне засідання сесії просила депутатів проголосувати за його звільнення. Заборгованості по заробітній платі, утворилась ще до того як він став директором комунального підприємства, він навпаки намагався силами підприємства, тобто за рахунок доходів останнього, погасити заборгованість. Щодо моральної шкоди, то внаслідок незаконного звільнення, позивач втратив засоби для належного утримання сімї, яка складається з пяти осіб, в тому числі дружини, яка на час звільнення перебувала в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та трьох неповнолітніх дітей. Внаслідок чого він весь час перебував в напружені, в нього почались нервові розлади, а згодом була виявлена друга стадія цукрового діабету, що потребує значних витрат на лікування. Крім того, оскільки був єдиною особою, яка забезпечувала всю сімю, дружина перебувала в декретній відпустці, тому і вона і троє їхніх спільних неповнолітніх дітей в той час перебували на його утриманні, інших джерел доходів вони не мали. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 29.05.2017 року пояснила, що звільнення позивача було незаконним, оскільки позивач належним чином виконував свої обовязки директора КП і підстав для звільнення не було. Відповідно до статуту КП головною метою діяльності підприємства є організація та виконання робіт та послуг в сфері комунально-побутового призначення на території [PERSON] селищної ради. Серед предметів діяльності підприємства є експлуатація та утримання в належному стані водопровідних, каналізаційних, теплових та газових мереж, споруд і пристроїв комунального господарства, виконання планово-попереджувальних ремонтів, виконання робіт по благоустрою населення, надання житлово-комунальних та побутових послуг населенню, лікувальним закладам та установам освіти. Позивачем неодноразово було подано до [PERSON] селищної ради заяви про необхідність ремонту водогінної системи та складено проект ремонтних робіт на суму 900000грн., однак Новопразька селищна рада, як власник водогінної мережі, проводила фінансування з бюджету не в повному обсязі, фактично на 325000грн. Як свідчить статут, майно підприємства, в першу чергу, утворюється за рахунок внеску власника. Те ж саме стосується договорів про виконання робіт по благоустрою населення, які були запропоновані позивачем, оскільки Новопразька селищна рада фактично ухилялась від укладення таких договорів. Управління поточною діяльністю підприємства здійснює директор,

Outcome: partial