overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В заяві зазначила, що 17.08.2011 р. шлюб з відповідачем розірвано. Під час шлюбу, а саме, [INFO] народився син - [PERSON], на утримання якого за рішенням суду відповідач сплачує аліменти у розмірі 1 500 грн щомісяця. На цей день відповідач проходить військову службу за контрактом, має постійний дохід, а тому з посиланням на ці обставини та статті 182, 183 і 192 СК України просить суд змінити розмір стягнення аліментів та стягувати з відповідача 1/3 частину доходів до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та погодився на стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від доходів. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2015 року частково задоволено вимоги [PERSON], вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 13 липня 2015 року. Вказане рішення сторонами у апеляційній інстанції не оскаржувалось. Зі змісту рішення видно, що на час його вирішення відповідач не працював, а тому стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Зі змісту позовної заяви випливає, що на цей час відповідач працює та має постійний заробіток. З огляду на викладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача, а саме в розмірі ? частки від всіх видів заробітку. В силу ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 02 листопада 2016 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

02 листопада 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 06 серпня 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 277. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Між ними виникали непорозуміння, постійні суперечки не надавали можливість їм нормально спілкуватись. На цьому грунті виникали конфлікти, сімейні сварки. Вони мають абсолютно різні інтереси та погляди на життя, в них різні життєві позиції. На даний час вони відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоча формально перебувають в шлюбі. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, наповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Дмитерко. Позивачка подала до суду заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі. Відповідач теж подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 06 серпня 2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Андрусяк) Н.Б. у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 277 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Між позивачкою та відповідачем виникали непорозуміння, постійні суперечки не надавали можливість їм нормально спілкуватись. На цьому грунті виникали конфлікти, сімейні сварки, вони мають абсолютно різні інтереси та погляди на життя, в них різні життєві позиції. На даний час сторони відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоча формально перебувають в шлюбі. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Андрусяк) Н.Б. розірвати,неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Дмитерко. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

02 листопада 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 14 лютого 1997 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] в Коломийському міському відділі РАЦС. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], який на даний час досяг повноліття, та донька [PERSON], [INFO]. 24 квітня 2008 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено запис за № 24. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати із нею і знаходяться переважно на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання неповнолітньої дитини надає нерегулярно та в неналежному розмірі. Він є військовослужбовцем, має стабільний високий дохід, стан його здоровя та матеріальне становище дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання дочки, а тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки надає нерегулярно. Дочка перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має регулярний дохід, оскільки є військовослужбовцем, зобовязаний утримувати сина [PERSON], 31.03.1998, який продовжує навчатися, але інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.. На підставі ст.,ст. 180-182, 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

02 листопада 2016 року представник ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 вересня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 300442029509015, згідно якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 75510 грн., з розрахунку в розмірі 5,55 відсотків річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19 вересня 2011 року до 19 вересня 2016 року. Позивач стверджує, що свої зобов`язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачу кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Позивач зазначає, що 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1539 від 02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]В.) Таким чином,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

02 листопада 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 24.04.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28792,69 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення листа з повідомленням про вручення, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 24.04.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 5-31). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.09.2016 року має заборгованість у розмірі 28792,69 грн., що складається з 2265,17 грн. заборгованість за кредитом, 21655,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3025,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. ( фіксована частина), 1347,27 грн. (процентна складова). (а.с. 3-4). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 28792,69 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

02 листопада 2016 року, у відповідності до поштового відправлення, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що позивач має неповнолітню дитину, батьком якої є відповідач, який добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяви про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. За таких підстав, суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 02 жовтня 2009 року, актовий запис № 22, Протопопівською сільською радою, Олександрійського району, Кіровоградської області. Шлюб розірваний, що підтверджується копією рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2013 року (а.с. 4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 13). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом без обмеження розміру частки. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу задовольнити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

02 листопада 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 11 серпня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, утримання та виховання дитини. З 2016 року однією сім'єю позивач та відповідач не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, виховання дитини. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на позивача. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в суді 640 грн (а.с. 1) та витрати на правову допомогу, в сумі 200 грн (а.с. 22, 23). Враховуючи викладене, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 840 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

02 листопада 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася із вказаним вище позовом та зазначила, що 24 квітня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач). Від шлюбу дітей не мають. На протязі останніх років сімейне життя між нею та відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. На даний час він знаходяться в місцях позбавлення волі. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів між ними немає. З огляду на вказане, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 квітня 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 12; судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. З'ясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони з 24 квітня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 6/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд, з огляду також на визнання позову відповідачем, вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. На підставі, викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути також 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору /а.с. 1/. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112, частини 3 статті 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

02 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розмір аліментів на дитину, які присуджені з [PERSON] рішенням Чернігівського районного суду від 09 березня 2016 року змінити: стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1300,00 грн, щомісячно, але не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що стягнуті аліменти не покривають навіть мінімального розміру аліментів, які встановлені законом, та матеріальне становище отримувача аліментів погіршилось. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, доводів на обґрунтування своїх заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2011 року, який було розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2016 року, яке набрало законної сили 15.03.2016 року /а.с.9/. Згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року по справі №748/338/16-ц /а.с.11/, стягнуто з [PERSON], [INFO], проживаючого [INFO] та області, (іп.н. [NUMBER]) на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 700 грн щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що погіршилось матеріальне становище дитини, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів, та з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1300 грн щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимога щодо стягнення аліментів в розмірі не менше від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 184 СК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial