Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

02 липня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська розглянуто цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та ухвалено рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (а.с.84, 86-88). 19.07.2019 через канцелярію суду надійшла заява [PERSON] представника відповідача [PERSON] , в якій ставиться питання стягнення з позивача витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи в розмірі 24 000 грн. (а.с.92). В судовому засіданні [PERSON] представник відповідача [PERSON] заяву про відшкодування судових витрат підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на те, що у відзиві на позов стороною відповідача було зазначено про відшкодування судових витрат з відповідача. Представник позивача, заперечуючи проти задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, доказів не співмірності витрат не надає, тоді як між адвокатом та відповідачем існують договірні правовідносини і ними було погоджено гонорар адвоката і сплачено його. Представник позивача Лукіна [PERSON] . [PERSON] . проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на те, що сума витрат на правничу допомогу не є співмірною. Крім того, адвокатом не надано доказів щодо перерахування з отриманої суми гонорару податків, на що звертав увагу Верховний Суд під час розгляду питання витрат на правничу допомогу. Інші учасники справи до суду не з`явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Вислухавши учасників справи, розглянувши заяву про відшкодування судових витрат, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.\~59\~Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано договір про надання правової допомоги від 22 лютого 2019 року, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 22 лютого 2019 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Дорошенко С.М., копія акта виконаних робіт від 07 липня 2019 року, розрахунок суми, яка підлягає сплаті за надання юридичних послуг від 07 липня 2019 року, прибутковий касовий ордер №2/02-П від 27.02.2019 про сплату 2000 грн. та прибутковий касовий ордер №6/07-П від 07.07.2019 в розмірі 22\~000 грн. Проте, на переконання суду, надані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. З акту виконаних робіт вбачається, що вказані послуги надавалися [PERSON] адвокатом Дорошенко С.М. та полягають у тому, що адвокат займався вивченням позовної заяви, підготовкою та подачею відзиву на позов, готував адвокатські запити. Також в акті виконаних робіт у якості виконаної послуги зазначено - участь у судових засіданнях 04.03.2019 та 12.06.2019 в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська протягом двох годин, що коштує 4000 грн. (2 години х 2000 грн.). Водночас, згідно журналів судових засідань представник відповідача адвокат Дорошенко С.М. був присутній у судових засіданнях 04.03.2019, 09.04.2019 та 12.06.2019. Зазначені судові засідання тривали 5 хвилин, 3 хвилини та 24 хвилини відповідно (а.с.41, 63, 80). Таким чином, представник відповідача адвокат Дорошенко С.М. приймав участь у судових засіданнях 32 хвилини. Відповідно до п.4 Додаткової угоди №1 від 22 лютого 2019 року до Договору про надання правової допомоги від 22.02.2019 передбачено погодинна ставка гонорару адвокату за 1 годину в судовому засіданні 2000 грн., тобто вартість 32 хвилин складає 1067 грн. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, досвіду адвоката, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 грн. є завищеними, не є належним чином обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому суд також враховує, що позивач є державною установою і фінансується за рахунок бюджетних коштів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про ухвалення по справі додаткового рішення, яким вимоги [PERSON] представника відповідача [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь [PERSON] 5000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved