Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

03.03.2020 позивач звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача про надання дозволу строком на три роки на тимчасовий виїзд неповнолітній [PERSON] , [INFO] , за межі території України через лінію зіткнення без згоди та супроводу батька-[PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 15.10.2013. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не проживає разом з ними, не спілкується з дочкою, участі в її вихованні не приймає, не цікавиться її життям. На цей час позивач разом з дочкою проживає у місті Сєвєродонецьк Луганської області і бажає вивозити дочку до своїх родичів, які залишились проживати на тимчасово окупованій території України.Відповідач постійно проживає в м. Первомайськ Луганської області, яке знаходиться на тимчасового окупованій території України і не бажає звідти виїзжати, у зв,язку з чим отримати від нього нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за межі України немає можливості, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.04.2020 прийнято цю позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення ( а.с.-48). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та відзиву на позов не надав. Виклик відповідача в судові засідання було опубліковано та розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Виклик до суду учасників по справі» (а.с.- 43,51). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської областіу судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 47). Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с. 6). Рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 15.10.2013 у цивільній справі №421/2741/13-ц ( провадження №2/421/685/2013), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] ( а.с.8). Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , разом зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживають/ перебувають за адресою: [ADDRESS] ( копії довідок- а.с.9,10). Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом №222 ОГ від 14.04.2017, в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вбачається із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування; фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними; фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Відповідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на такий виїзд. У позові позивач зазначила, що бажає вивозити дитину через лінію зіткнення відвідувати своїх рідних, які мешкають на тимчасово окупованій території України та свою квартиру де знаходяться речі, але не може цього зробити, оскільки відповідач ігнорує її звернення про надання дозволу. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, та її право на відпочинок та оздоровлення, зокрема поза межами України, безпідставного ненадання відповідачем згоди на виїзд їхньої дитини за межі України для відпочинку та відвідування рідних, небажанням відповідача брати участь у розвитку, вихованні та оздоровлені дитини, на думку суду є усі правові підстави для надання позивачу судом дозволу на виїзд дитини за межі України через лінію зіткнення без згоди та супроводу батька. Таке рішення буде повністю відповідати інтересам дитини, не порушуючи та не обмежуючи при цьому права відповідача як батька дитини. Отже, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі території України через лінію зіткнення без згоди та супроводу батька обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved