Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

03 квітня 2020 року позивач АТ «Кредобанк» звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача 23 893 грн. 40 коп. заборгованості по кредиту та судові витрати: судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 3 106 грн. 00 коп., витрати у зв`язку з явкою представника позивача до суду в сумі 5 000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначив, що 22.10.2018 року між ПАТ «Кредобанк» (в подальшому перейменоване у АТ «Кредобанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-140760, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 15 000 грн. 00 коп. зі сплатою 53,99 % річних за користування кредитом, строком на 48 місяців, тобто до 21.10.2022 року. Відповідно до п. 1 кредитного договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Договором. В порушення зазначених умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим заборгував банку станом на 26.02.2020 року 23 893 грн. 40 коп., що складається з: 14 638 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом; 7 916 грн. 36 коп. заборгованість за відсотками; 1 338 грн. 68 коп. - пеня. На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку та відзив на позовну заяву у зазначений строк до суду не надіслав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в ній даних та доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] 22.10.2018 року уклав з ПАТ «Кредобанк» (в подальшому перейменоване у АТ «Кредобанк») кредитний договір № CL-140760, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 15 000 грн. 00 коп. зі сплатою 53,99 % річних за користування кредитом, строком на 48 місяців, тобто до 21.10.2022 року, що підтверджується копією відповідного кредитного договору, копією анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту, меморіальним ордером від 22.10.2018 року № 59001930, виписками руху коштів по рахунках відповідача з 22.10.2018 року по 26.02.2020 року. Відповідно до п. 1 кредитного договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Договором. Кредитні кошти надавались відповідачу [PERSON] в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п. 2.4 кредитного договору (п. 3.1. кредитного договору). Для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленого графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з врахуванням рекомендацій банку, передбачених п. 2.9 кредитного договору (п. 6.3.1 кредитного договору). Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 53.99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною п. 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п. 4.2 кредитного договору). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору за надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 кредитного договору. Пунктом 4.5 кредитного договору визначено реальну річну процентну ставку 69,54 % річних. Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Пунктом 6.2 кредитного договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 48 щомісячних платежів по 776 грн. 00 коп. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 48 місяців з дати укладання кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Згідно з п. 10.4 кредитного договору, шляхом підписання цього кредитного договору, позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав: видав клієнту платіжну картку, відкрив рахунок/субрахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування, надав клієнту кредитні кошти у встановленому кредитним договором ліміті, тощо (для підтвердження належного виконання банком зобов`язань представником позивача надано суду копії відповідних меморіальних ордерів). Проте відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № CL-140760 від 22.10.2018 року своєчасно не виконував, внаслідок чого станом на 26.02.2020 року 23 893 грн. 40 коп., що складається з: 14 638 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом; 7 916 грн. 36 коп. заборгованість за відсотками; 1 338 грн. 68 коп. - пеня. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦПК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Кредобанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № CL-140760 від 22.10.2018 року, яка станом на 26.02.2020 року становить 23 893 грн. 40 коп. Щодо розподілу судових витрат по справі, суд виходить з наступного. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Разом з тим, вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також детального розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача Кізко Л.С. до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 року (першої та останньої сторінки), укладеного АТ «Кредобанк» з Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» та попередній розрахунок суми судових витрат. Однак, на день ухвалення судом рішення позивачем не наданий акт про надані-спожиті послуги або інші належні, допустимі та беззаперечні докази про те, які саме послуги фактично були надані адвокатом позивачу, детальний опис обсягу робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також про те, що вартість таких робіт становить 3 106 грн. 00 коп. та їх сплату. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Натомість в даному випадку витрати позивача на послуги адвоката не підтверджені будь-якими фінансовими документами. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували фактичне здійснення витрат на правничу допомогу позивача. Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат, пов`язаних із явкою позивача та/або представника до суду в сумі 5 000 грн. 00 коп., проте представник позивача Кізко Л.С. не з`являлась на судові засідання, а подавала 04.05.2020 року та 13.05.2020 року клопотання про розгляд справи у її відсутності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, пов`язаних із явкою позивача та/або представника до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Щодо судового збору по справі в сумі 2 102 грн. 00 коп., то його сплата позивачем належним чином доведена (платіжне доручення № 16005160 від 20.03.2020 року), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved