Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

02 листопада 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 18 травня 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають, однак добровільно за спільною заявою відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, що змушує її звернутися до суду. На даний момент шлюбні відносини вони фактично не підтримують, причиною тому є несумісність характерів, застосування фізичної сили до неї зі сторони відповідача, внаслідок чого у них відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та цінності. Наміру зберегти сім'ю вона також не має. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, сторони 18 травня 2018 року зареєстрували шлюб. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають наміру зберігати шлюб, шлюбні відносини не підтримуються тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає,що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, тобто сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved