Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

04.11.2020 [PERSON] звернулася до суду із заявою, яка подана за участі заінтересованої особи [PERSON] у якій просить суд продовжити обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , а саме: 1. Заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами [PERSON] , [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] 2007 р.н., за адресою: [ADDRESS] ; 2. Заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб [PERSON] , [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н., за адресою: [ADDRESS] ; 3. Заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб [PERSON] , [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н., якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; 4. Заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами [PERSON] , [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н., або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування своєї заяви покликається на те, що 26.06.2020 судом було видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , однак таке рішення суду [PERSON] не виконав, так як надалі продовжував проживати у їх спільній квартирі, внаслідок чого вона звернулася до поліції із заявою про невиконання обмежувального припису. Крім того, [PERSON] 14.07.2020 телефонував їй 14 разів та надсилав повідомлення всупереч рішенні суду. Посилається на продовження існування щодо неї фізичного, сексуального, психологічного та економічного насильства. Вважає, що продовження обмежувального припису є єдиним способом захисту її прав та прав її дітей. Ухвалою суду від 04.11.2020 прийнято заяву до розгляду та призначено судовий розгляд. У судове засідання 05.11.2020 з`явилися всі учасники процесу. Заявниця та її представник адвокат Кіт Х.І. у судовому засіданні підтримали вимоги викладені у заяві, зокрема пояснили, що [PERSON] продовжує проживати у їх спільній квартирі у смт. Добротвір та писати смс і телефонувати не зважаючи на наявність обмежувального припису. [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити. Так, як пояснив [PERSON] він хоче зберегти сім`ю та проживати спільно з сином і дружиною. Вважає, що дружина безпідставно подає заяви якими його має намір позбавити права на проживання в Україні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 11.11.2011, що доводиться свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що доводиться свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с. 16-17). Також, як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Довідкою Добротвірської селищної ради від 03.06.2020 №181 доводиться, що у квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). А як видно з копії договору купівлі-продажу від 19.05.2017, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] і відповідно до п. 5 цього договору, при його укладенні одночасно посвідчено згоду чоловіка покупця на купівлю квартири (а.с. 20). Окрім того, судом встановлено, що 28.02.2020 відносно [PERSON] органами національної поліції було винесено терміновий заборонний припис у зв`язку з вчиненням домашнього насильства (а.с. 22). Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.03.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, оскільки суд обмежився усним зауваженням. Згідно цієї постанови суду, 28.02.2020 близько 14:00 год. [PERSON] знаходячись за місцем свого проживання вичнив домашнє насильство відносно дружини [PERSON] , що виразилося в тому, що він висловлювався до неї нецензурною лайкою. Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.06.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді громадських робіт строком 60 годин та направлено [PERSON] для проходження програми для кривдників. Згідно цієї постанови, [PERSON] 14.04.2020 близько 17:00 год. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , що виразилось в тому, що він кричав до них, висловлювався нецензурною лайкою та знищив підручник дитини. Окрім цього, 28.05.2020 близько 18:00 год. [PERSON] за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] (а.с. 24). З довідки ГО «Центр «Жіночі перспективи» від 26.10.2020 видно, що до них 29.05.2020 звернулася [PERSON] , яка страждає від домашнього насильства протягом багатьох років. Починаючи з 01.06.2020 [PERSON] разом з її сином [PERSON] перебуває у притулку організації як постраждала від домашнього насильства (а.с. 30). Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.06.2020, яке залишено без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 20.10.2020 видано обмежувальний припис відносно [PERSON] терміном на три місяці. У своїй заяві заявниця просить продовжити дію такого обмежувального припису. Як зазначено у ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Частиною 4 та 5 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон України № 2229-VIII) обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Оцінюючи ризики, що загрожують постраждалій особі, суд вважає, що такі продовжують існувати після винесення судом обмежувального припису та закінчення його дії. Так, як видно з обставин справи, що не заперечує сам [PERSON] , в порушення обмежувального припису винесеного судом, він продовжував проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] продовжував писати заявниці смс-повідомлення, які судом досліджено та які відправлено протягом дії обмежувальному припису. Тобто, застосовані судом заходи впливу, які мають на меті протидію домашньому насильству, не дали бажаного результату, а наявність таких дій після закінчення строку дії обмежувального припису вказує на наявність ризиків для заявниці щодо можливого подальшого вчинення щодо неї домашнього насильства у виді економічного та психологічного характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Частиною 2 статті 26 цього Закону визначено, заходи тимчасового обмеження прав кривдника, які визначаються обмежувальним приписом, такими зокрема є: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Розглянувши визначені законом заходи протидії домашньому насильству, а також вимоги заявниці, суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення, оскільки є належними та адекватними заходами обмеження прав кривдника. Причому, суд вважає, що такі заходи доцільно застосувати на шість місяці, оскільки невиконання [PERSON] раніше винесеного судом обмежувального припису вказує на необхідність їх продовження на більш тривалий час. Приймаючи рішення в частині заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, а саме квартирі [ADDRESS] , суд враховує, що така квартира перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] , що не заперечили учасники справи. Однак, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінюючи пропорційність втручання у право власності [PERSON] , суд бере до уваги той факт, що квартира, в якій проживала сім`я перебуває у спільній сумісній власності подружжя, тобто вони мають рівні права на таке нерухоме майно. Однак, [PERSON] неодноразово допустив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини та неповнолітнього сина, що спричинило неможливість проживання останніх у такій квартирі та тимчасове проживання у притулку для постраждалих від домашнього насильства осіб. Тому, суд вважає, що за таких обставин справи, буде легітимним втручання у право власності [PERSON] , яке є порційним встановленим судом ризикам домашнього насильства. Також, розглядаючи вимоги заявниці в частині, що стосуються [PERSON] , суд вважає, що такі повинні бути задоволені, незважаючи на відсутність доказів вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , оскільки така особа зареєстрована у квартирі подружжя, є донькою заявниці, а тому існує ризик вчинення домашнього насильства і щодо неї. Щодо обставини закінчення строку обмежувального припису ще 26.09.2020, а звернення із заявою про його продовження лише 04.11.2020, суд відзначає, що чинна редакція ЦПК України не регламентує строку подачі заяви про продовження дії обмежувального припису, а тому відмова у прийнятті такої заяви чи відмови у її розгляді з цих підстав, було б надто формальним. За таких обставин, заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved