Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

02.10.2018 року [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Заводській, 21 в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області. У 2016 році у вказаному будинку була зареєстрована [PERSON], яка на протязі останніх кількох років фактично не проживає за вказаною адресою, а тому просить визнати відповідача [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: с. Зарожани, вул. Заводська, 21, Хотинського району, Чернівецької області.\~\~ Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Заводській, 21 в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області, що підтверджується Витягом № 35149213 від 13.08.2012 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору дарування ВРС/183168 від 27.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу [PERSON], реєстр № 248, форма власності приватна, частка 1/1. Згідно довідки виконкому Зарожанської сільської ради № 362 від 02.04.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], згідно запису по господарської книги № 23, особового рахунку № 1131 дійсно зареєстрована в [INFO], але зі слів родичів в даний час більше двох років проживає за межами країни. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов за адресою: с. Зарожани, вул. Заводська, 21, Хотинського району, Чернівецької області від 02.04.2018 року підтверджується той факт, що [PERSON], [INFO], дійсно вже понад два роки не проживає [INFO], та зовсім не зявлялася в селі на протязі вказаного часу. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування\~ цим житлом у разі відсутності\~ члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю\~ між ним і власником\~ житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового\~ рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на\~ житлове\~ приміщення\~ або права користування житловим\~ приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved