overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 27.04.2007 року в розмірі 13530.87 дол. США, а також 2975 грн 44 коп. у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині порядку і строків розрахунку. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.04.2007 року сторони уклали кредитний договір на підставі якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 6871.71 доларів США, строком до 27.04.2012 року (далі Договір). Пунктом 7.1 Договору встановлено обовязок відповідача щомісячно (до 5 числа) сплачувати в повернення тіла кредиту, нарахованих відсотків і комісії 154.07 дол. США. Згідно пункту 4.1 Договору в разі порушення відповідачем порядку та строків розрахунку позивач має право нарахувати пеню в розмірі 0.15% від суми простроченого платежу. Сплата пені здійснюється в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день сплати. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 4-7), відповідач умови Договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 15.07.2015 року складає 13530.87 дол. США, зокрема: заборгованість по тілу кредиту 3326.77 дол. США, заборгованість по сплаті процентів 2636.40 дол. США, заборгованість по сплаті комісії 246.55 дол. США, пеня 7321.15 дол. США. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4-6), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, нарахованим відсоткам та комісії, а всього 6209.72 дол. США /3326.77 + 2636.40 + 246.55/. В силу положень частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір пені (7321.15 дол. США) значно перевищує основну суму боргу (6209.72 дол. США), суд вважає необхідним зменшити розмір пені до 3000 дол. США та стягнути її з відповідача в гривневому еквіваленті, а саме 69058 грн 23 коп. /23.01941 х 3000/, де: 23.01941 офіційний курс долара США до гривні, встановлений на 04.11.2015 року Національним банком України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 10427 грн 84 коп, мотивуючи вимоги тим, що 14.12.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві від 04.08.2015 року просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання без поважних причин не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 14.12.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.10-17). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість в розмірі 10427 грн 84 коп, яка включає заборгованість по тілу кредиту 1436 грн 05 коп, несплачені проценти 8019 грн 04 коп, штрафні санкції 972 грн 75 коп (а.с.6-9). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 10427 грн 84 коп, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач по сплаті судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 39509,85 доларів США (що за курсом 21,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.07.2015 року складає 867636,39 грн.) за кредитним договором № NKP0GA0000000113 від 24.07.2008 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.07.2008 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № NKP0GA0000000113, згідно якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 8758,88 доларів США на термін до 24.07.2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за кредитним договором виконав, а відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 14.07.2015 року має заборгованість у сумі 39509,85 доларів США, яка складається: 7861,32 доларів США заборгованість за кредитом, 5354 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1371,75 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 23030,52 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 11,34 доларів США штраф (фіксована частина), 1880,88 доларів США штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних вимог суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копіями кредитного договору № NKP0GA0000000113 від 24.07.2008 року (а.с.8-11), ордеру-розпорядження від 24.07.2008 року ( а.с.13) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а графіком погашення кредиту ( а.с.12) та розрахунком заборгованості (а.с.3-6), підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], на даний час сім'я розпалась, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, близько року проживають окремо, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк для примирення не потрібен. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 лютого 2006 року у виконкомі Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 14, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, протягом року проживають окремо, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 243,60 грн., однак заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на даний час сім'я розпалась, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]», та судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк для примирення не потрібен. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 919, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 243,60 грн., однак заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 29.03.2012 року, та залишити проживати разом з нею їх спільну неповнолітню доньку. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим його місцем проживання, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.03.2012 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Відтак, місцем проживання малолітньої дочки сторін суд визначає з матірю, оскільки спору про це у сторін не виникло. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 04.06.2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Тривалий час сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Припинення шлюбних відносин із відповідачем вважає необхідним через відсутність між ними близьких відносин, проживання окремо один від одного, втрати почуття поваги та любові, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягала на підставі викладених у ньому обставин, просила його задовольнити та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 04.06.2011 року зареєстровано шлюб між сторонами у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом № 356. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.09.2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились в червня 2015 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], надали заяви, де просили розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 12.09.2009 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №519. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з червня 2015 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

04.08.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірваний рішенням Марківського районного суду Луганської області 06 травня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею і знаходяться на її утриманні, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для кожної дитини відповідного віку. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представник служби у справах дітей Марківської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів у вказаному розмірі. Визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved