overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

03.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона з 14.06.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 16.12.2014 року у них народилася дитина - син [PERSON]. В наступний час спільне господарство між ними не ведеться. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позов також підтверджується копією свідоцтва про шлюб, довідкою з місця мешкання позивачки, з якої вбачається, що дитина мешкає разом з позивачкою. (а.с.7, 9). У судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) на утримання дитини є законними і підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

03.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.02.2007 року відділом РАЦС по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 31. Від шлюбу мають неповнолітній дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON],10.07.2007року народження. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні цінності та сімейні обовязки. Не мешкають разом з вересня 2013 року, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Між ними досягнуто угоди про утримання дітей. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 17лютого 2007 року відділом РАЦС по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 31.(а.с.13) У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що сумісне подружнє життя не склалось через розходження поглядів на сімейні цінності та сімейні обов»язки. Шлюбні стосунки припинені з вересня 2013 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

03.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачка зазначила, що 29.08.1997 року вона на Південній Товарній Біржі придбала у відповідача домоволодіння №116, розташоване на земельній ділянці площею 0,25 га, в с. Трихати Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Набережній. Оскільки спірний договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, позивач посилається на неможливість подальшого розпорядження придбаним нерухомим майном і просить визнати зазначений договір дійсним. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотав про розгляд справи за його відсутності в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень/пояснень щодо позову не подав. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 29.08.1997 року сторони уклали в простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивач придбав у відповідача за 3000 грн. домоволодіння № 116 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, по вулиці Набережній в с. Трихати Миколаївського району Миколаївської області. Гроші відповідачу сплачені позивачем в повному обсязі. На момент розгляду позову вартість зазначеного будинку становить 53953,00 грн. (а.с. 5-10) Вказаний договір укладений і зареєстрований на Південній товарній біржі за № 7184 без подальшого нотаріального посвідчення. КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за позивачем також зареєстроване право власності на придбаний житловий будинок. Однак відповідач, виходячи з записаного у спірному договорі положенню про те, що він подальшого нотаріального посвідчення не потребує, фактично ухилився від такого посвідчення. Оскільки при укладенні договору купівлі-продажу будинку сторони за угодою домовилися щодо усіх істотних умов і повністю його виконали, то на підставі ст. 47 ч. 2 ЦК України (в ред. 1963 р., що діяв на час виникнення договірних правовідносин між сторонами) цей договір належить визнати дійсним. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими. При цьому судові витрати належить залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

03.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві вказує, що 09.08.2016 року помер її батько [PERSON], на день смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в м. Кобеляки по вул. Шевченка,131, Кобеляцького району, Полтавської області. Спадкоємцем на вказане майно за заповітом є позивач як єдиний спадкоємець. Однак, протягом шестимісячного строку [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки отримала травму та перебувала на лікуванні в [PERSON] ЦРЛ, що не дало їй можливості звернутися до нотаріальної контори. Позивач прохав суд визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримали та прохала задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Полтавської області - [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, враховуючи, що визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує прав та інтересів сторін, в справі є законні підстави для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується відповідними та належними доказами про поважність причини пропуску такого строку, а саме медичними довідками , в яких зазначено, що вона знаходилася на амбулаторному лікуванні в [PERSON] ЦРЛ у сімейного лікаря та травматолога (а.с. 24, 25, 26), вважає ухвалити рішення про задоволення позову, тому [PERSON] необхідно визначити додатковий строк три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

03.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги уточнила та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги з урахуванням уточнень визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю з грудня 2009 року до січня 2014 року та мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого в актовому записі про народження вказаний відповідач (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30.03.2011 року видане міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №954 від 30.03.2011 року). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням не займається, чим порушує право на забезпечення дитини гідними умовами життя та всебічного розвитку. Судом також встановлено, що відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. ст. 180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан та вважає за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 03.04.2017 року і до повноліття дитини. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

03.04.2017 року Білозерським районним судом Херсонської області розглянута цивільна справа № 648/2842/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні з ухваленням рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Вказане рішення набрало законої сили та згідно постанови Апеляційного суду Херсонської області від 17.07.2018 року залишено без змін. [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просила ухвалити додаткове рішення по цій справі посилаючись на те, що при постановленні рішення судом не вирішене питання про повернення внесених нею на депозитний рахунок відповідно до вимог ст. 365 ч.2 ЦК України коштів в сумі 9065 грн 50 коп., що підтверджується квитанцію №3 від 22.09.2017 року. Відповідно до ст. 270 ч.1 п.3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішене питання про судові витрати. Згідно ст. 133 ч.3 п.4 ЦПК України до судових витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Дослідивши матеріали цивільної справи № 648/2842/17, з урахуванням того, що рішенням суду яке набрало законної сили позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, а судом при постановленні рішення не вирішено питання про повернення коштів внесених позивачем відповідно до вимог ст. 365 ч.2 ЦК України, заява [PERSON] підлягає задоволенню, а кошти внесені останньою на депозитний рахунок ТУ ДСА в Херсонській області в сумі 9065 грн 50 коп. згідно квитанції №3 від 22.09.2017 року підлягають поверненню позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

03.04.2017 року головний лікар КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» [PERSON] звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію в психіатричну лікарню [PERSON]. Представник лікарні [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] був госпіталізований 03.04.2017 року в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська». Після особистого огляду [PERSON] лікар зробив висновок про необхідність його примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є огляд хворого комісією лікарів-психіатрів. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» у складі: голови комісії зав.відділенням №2 [PERSON], членів комісії: зав. відділенням № 4 [PERSON], зав. відділенням № 1 [PERSON] Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Просить суд ухвалити рішення про госпіталізацію в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» в примусовому порядку [PERSON]. Лікар-психіатр [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якими установлено, що хворий страждає на помірну розумову відсталість зі значними поведінковими порушеннями, внаслідок чого він не здатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та є небезпечним для себе та оточуючих. Представник хворого [PERSON] суду пояснила, що вона є опікуном над [PERSON] з 2002 року. Протягом останнього тижня, [PERSON] став роздратованим, зявилися скарги на головні болі, загальну слабкість та порушення нічного сну. Вона не заперечує проти госпіталізації [PERSON] в примусовому порядку до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська». Прокурор підтримав заяву головного лікаря про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричну лікарню. Вислухавши доводи представника заявника, лікаря-психіатра, представника хворого, думку прокурора, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до протоколу КЕК № 45/2 від 03.04.2017 року, [PERSON], [INFO] потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний заклад, у звязку з тим, що внаслідок психічного розладу не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, та є небезпечним для себе та оточуючих. При таких обставинах, суд вважає, що у відповідності зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричну лікарню в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

03.04.2017 року ПАТ Миколаївобленерго звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за недораховану електроенергію в сумі 7693 грн. 24 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївоблтеплоенерго». За вказаною адресою оформлено особовий рахунок (укладено договір) № 283087. 14.12.2016 року представниками ПАТ «Миколаївобленерго» при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог діючих [PERSON] було встановлено порушення відповідачем [PERSON] користування електроенергією для населення, а саме: «Самовіьне підключення електроустановки споживача до електромереж що не є власністю енергопостачальної організації, відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку, після припинення електропостачання». За вказаним порушенням було складено Акт № S-5663, який підписаний контролерами. Споживач [PERSON] відмовилась від підпису, про що є помітка в Акті. 23.01.2017 року комісією, яка була проведена без участі споживача, прийнято рішення, що в результаті порушення відповідачем [PERSON] було нанесено збитків в розмірі 26720 грн. 67 коп., що є реальною спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченої електроенергією. Розрахунок боргу проведений період з 09.08.2016 р. по 29.12.2016 р. Загальна сума боргу вказана позивачем становить 7693 грн. 24 коп. Проте, на теперішній час сума заборгованості відповідачем не сплачена. Відповідно до ч.4 ст. 26 ЗУ «Про енергетику», споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526,1166, 1193 ЦК України, «[PERSON] споживання електроенергії для населення», суд дійшов висновку, що пред′явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

03.04.2017 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів, у якій просить позбавити батьківських прав відносно дітей: - [PERSON], [INFO]; -[PERSON], [INFO]; -[PERSON], [INFO]. Крім того, просили стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі 200 грн., щомісячно, на кожну дитину. В обґрунтування позову посилались на те, що в грудні 2012 р. за заявою відповідачів двох дітей - [PERSON], [PERSON], було передано до обласного спеціалізованого будинку дитини Житомирської області. Третя дитина -[PERSON], залишився проживати з відповідачами, але належного догляду не отримував, залишався один без нагляду.[PERSON], [PERSON] на зауваження фахівців служби у справах дітей не реагують, перешкоджають проведенню соціальної роботи. Згідно характеристики Брониківськоїсільради відповідачі зловживають спиртними напоями, вихованням дітей не займаються, офіційно не працюють. В судове засідання представник позивач прибула, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не прибули повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлялись вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи заїх відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавали. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

03.04.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 08 вересня 2007 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved