Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

02.09.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатну матір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що відповідачі її повнолітні діти, вона непрацездатна, має проблеми зі здоров`ям, потребує постійного лікування. Отримуваної пенсії в розмірі 2100 грн. їй на лікування та проживання не вистачає, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідачі добровільно їй надавати відмовляються. В правовому обґрунтуванні позовних вимогах посилається на положення ст.202,205 СК України. Просила суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 ч. всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з кожного, починаючи з 02.09.2020. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити і пояснила, що позивач її мати, хоча і непрацездатна та отримує пенсію за віком та має й інші доходи, які значно більші, ніж вказані нею в позові. Так, позивач є власником земельної ділянки, яку здає в оренду та отримує від цього прибуток, працює в одному із дошкільних закладів м.Кремечука та отримує заробітну плату, і на її думку, цього цілком достатньо для її існування, куди входить достатній рівень харчування, витрати на лікування, придбання одягу, і вона надає їй щомісячно матеріальну допомогу, допомагає по господарству та в обслуговуванні будинку. Вважає, що вона не має фінансової можливості надавати позивачу матеріальну допомогу, так як на її на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей. Син за станом здоров`я потребує постійного лікування у лікаря - окуліста та відповідних витрат на це. Вона теж має захворювання та потребує відповідних витрат на лікування, і вся її невелика заробітна плата без залишку витрачається на утримання дітей, харчування сім`ї та придбання ліків. Також вказує, що в позивача, її матері, є певні захворювання і вона періодично звертається до медичних закладів, але вони не є тяжкими, а тому витрати на їх періодичне лікування не можуть бути визначені, як постійні аліментні виплати. Представник відповідача [PERSON] за угодою адвокат Демиденко І.О. в судовому засіданні позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити і пояснив, що позивач отримує щомісячний дохід достатній для забезпечення її потреб, а тому допомоги від її повнолітнього сина [PERSON] не потребує. Крім цього вказує, що відповідач надає добровільно позивачу щомісячну матеріальну допомогу у вигляді оплати комунальних послуг за користування будинком, де вона постійно проживає, а також допомагає їй по господарству та в обслуговуванні будинку. Відповідач переважну більшість часу знаходиться в Прикарпатті, де займається музичною творчою діяльністю, його прибутки в зв`язку з пандемією короновіруса мізерні, і задля забезпечення свого існування він змушений постійно економити. Заслухавши пояснення сторін, їх уповноважених представників, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідачів [PERSON] і [PERSON] , непрацездатна, пенсіонерка за віком, що сторонами не оспорюється. Згідно довідки про доходи №4723 3179 4875 1740 [PERSON] , перебуває на обліку в Кременчуцькому об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком: лютий 2020 року - 2000 грн., березень 2020 року - 2000 грн., квітень 2020 року - 2000 грн., травень 2020 року - 2100 грн., червень 2020 року - 2100 грн., серпень 2020 року - 2100 грн. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить 1/2 ч. житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. [PERSON] , [INFO] , згідно консультативного висновку спеціаліста від 06.05.2020, встановлено клінічний діагноз захворювання очей, що потребує медикаментозного лікування. Як вказано в довідці №984 від 17.11.2020 [PERSON] працює в ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» та за період з травня 2020 по жовтень 2020 отримала заробітну плату в сумі 39 733,88 грн. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить 1/2 ч. житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . [PERSON] згідно довідки Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №1032/18-02-19 від 01.10.2020 зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з 28.03.1981 року по теперішній час. Згідно квитанцій ПриватБанку [PERSON] вносив оплату за електроенергію та природний газ: [ADDRESS] , а саме: 14.09.2020 по 100 грн., 21.08.2021 по 100 грн., 17.10.2020 за газ 200 грн. за електроенергію 100 грн., 22.01.2020 за електроенергію 1250 грн., за газ 130 грн., 01.01.2020 за електроенергію 700 грн., за газ 400 грн., 02.06.2020 за електроенергію 250 грн., 20.07.2020 за газ 800 грн., за електроенергію 200 грн., 21.08.2020 за газ 200 грн., 27.04.2020 за електроенергію 450 грн., 05.12.2020 за газ 400 грн., 17.03.2020 за електроенергію 1300 грн., за газ 800 грн., 25.02.2020 за газ 200 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [PERSON] нараховувалась заробітна плата за січень 2020 року 3230, 09 грн., за лютий 2020 року 3034,11 грн., за березень 2020 року 3271 грн. Частиною 1 статті 202 Сімейного Кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналізуючи такі встановлені в судовому засіданні обставини, підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами та вказані норми права суд приходить до висновку, що позивач не довела суду факту потреби матеріальної допомоги. Як вказано в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі 212/1055/18 тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обв`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), 2) непрацездатність матері, батька, 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї з однієї із вказаних умов. Обов`язок непоновних дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Так, місячний дохід позивача складається із пенсії в розмірі 2100 грн. і заробітної плати, як слідує її слів, в розмірі 5000 грн., а всього 6100 грн. На ліки згідно наданих нею чеків і квитанцій на придбання ліків вона витрачає кошти приблизно в сумі 1000 грн. на місяць. Як слідує із наданої нею медичної документації, не є тяжкими та такими, що потребують сталого лікування за значні кошти. Дохід відповідача [PERSON] складається із заробітної плати, середньомісячний розмір якої становить 6692 грн., на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] сплачує витрати за споживання електроенергії та газу по будинку, в якому проживає позивач. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, що відповідачі не надають позивачу матеріальної допомоги, та що вони позичають їй кошти на придбання ліків, і це їм відомо зі слів позивача, не підтверджені письмовими доказами та не спростовують вказані висновки суду. Щодо витрат позивача згідно виписок про займи коштів, то суд їх не приймає до уваги, оскільки вони не містять відомостей на які потреби вони витрачені. Оскільки позивачу в позові відмовлено, і при подачі позову до суду вона була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з неї необхідно стягнути судовий збір на користь держави, але, враховуючи конкретні обставини справи, те, що позивач є особою похилого віку з досить низькими доходами, суд вважає можливим віднести судовий збір на рахунок держави.

Outcome: dismissed