Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

03.09.2013р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 188206,61грн., що станом на 19.03.2013р. (по курсу НБУ за 100 доларів США - 799,30грн.) еквівалентно 23546,43 доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 31.01.2008р. між АКІБ «УКРСИББАНК», який в подальшому було перейменовано у ПАТ «УКРСИББАНК», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11291943000, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 16406 доларів США з кінцевим терміном повернення 02.02.2017р. та з оплатою 13,5% річних за користування кредитом, за що відповідач зобов'язався своєчасно здійснювати погашення заборгованості за кредитом і сплачувати проценти. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним договором між АКІБ «УКРСИББАНК» і [PERSON] 31.01.2008р. було укладено договір поруки №176561, згідно з яким [PERSON] зобов'язалася відповідати перед АКІБ «УКРСИББАНК» за невиконання [PERSON] всіх його зобов'язань за договором №11291943000 від 31.01.2008р. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань станом на 19.03.2013р. за ним утворилася заборгованість у загальному розмірі 23546,43 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ станом на зазначену дату, складає 188206,61грн., у тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 15282,07 доларів США і заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8264,36 доларів США. 08.12.2011р. своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УКРСИББАНК», останнім передано ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Враховуючи наведене, позивач, посилаючись на приписи ч.2 ст.1050 ЦК України, просить достроково стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь вказану заборгованість (а.с.2-4). В судове засідання представник позивача не з'явився, справу просив розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.87). Як встановлено ч.5 ст.74 ЦПК України, судові повістки про виклик у суд надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] (фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності) є [ADDRESS] (а.с.77); відповідачки [PERSON] - [ADDRESS] (а.с.78, 95). Проте, поштові судові відправлення разом з судовими повістками, надіслані на вказані адреси відповідачів були повернуті до суду з поштовою відміткою про те, що [PERSON] і [PERSON] «за зазначеною адресою не проживають» (а.с.90, 91, 94, 98). Враховуючи положення ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] є повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання вони не з'явилися повторно, про причини своєї неявки суд не повідомили, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за їх відсутністю не надали. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідачів, повідомлених належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 31.01.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК», який в подальшому було перейменовано у Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11291943000 (далі - кредитний договір), згідно якого АКІБ «УКРСИББАНК» (за договором - банк) надав [PERSON] (за договором - позичальник) кредитні кошти (кредит) в сумі 16406,00 доларів США на придбання автомобіля з оплатою 13,5% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 02.02.2017р., а [PERSON] зобов'язався своєчасно здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за його користування згідно з Графіком погашення кредиту (а.с.18-26, 27-30, 31-33, 34). В забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] за вказаним кредитним договором між АКІБ «УКРСИББАНК» і [PERSON] 31.01.2008р. був укладений договір поруки №176561, за яким остання (за договором - поручитель) поручилася перед АКІБ «УКРСИББАНК» (за договором - кредитор) за виконання [PERSON] (за договором - боржник) зобов'язань за укладеним між ними договором №11291943000 від 31.01.2008р., в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.35-36). 08.12.2011р. між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «УКРСИББАНК» передало ПАТ «Дельта Банк» свої права вимоги за кредитами (а.с.59-61), у тому числі що виникло і з кредитного договору №11291943000 від 31.01.2008р. та договору поруки №176561 від 31.01.2008р., що підтверджується актом прийому-передачі документації до цього договору купівлі-продажу від 10.01.2012р. (а.с.56). Згідно довідки ПАТ «Дельта Банк» від 19.03.2013р. заборгованість по договору №11291943000 станом на 19.03.2013р. складає 23546,43 доларів США, що згідно курсу НБУ (за 100 доларів США - 799,30грн.) становить 188206,61грн., в тому числі: тіло кредиту - 15282,07 доларів США, що в еквіваленті складає 122149,59грн., і відсотки - 8264,36 доларів США, що в еквіваленті складає 66057,03грн.; з яких прострочена заборгованість по договору станом на вказану дату становить: тіло кредиту - 5580,54 доларів США і відсотки - 3168,75 доларів США (а.с.5). Також встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» відповідно до вимог ч.1 ст.1082 ЦК України 30.05.2013р. надіслало боржнику [PERSON] повідомлення про відступлення права грошової вимоги, в якому визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (а.с.8-9, 11). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526, ч.1 ст.530 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Як встановлено ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо; солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч.1, 2 ст.543 ЦК України). Враховуючи, що зобов'язання [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11291943000 від 31.08.2008р. забезпечені порукою, і поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором (позивачем) у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON], тобто відповідачі є солідарними боржниками, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідачів [PERSON] і [PERSON] в солідарному порядку кредитної заборгованості за вказаним договором в сумі 23546,43 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 19.03.2013р. складає 188206,61грн.. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1882,07грн. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 941,04грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved