Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

03 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Криворізького відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я. Позовна заява мотивована тим, що з 18.11.1975 по 22.02.2004 позивач працював в публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» за професією помічника бурильника, бурильником та машиністом бурової установи. Висновком Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини від 2001 року, позивачу було встановлено професійне захворювання за діагнозом вібраційна хвороба І-ІІ ст. з полірадикулонейропатією на шийному та попереково-крижовому рівнях, вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді деф. артрозу дрібних суглобів кистей та вегетативно-трофічних порушень. 02.11.2005 позивачу первинно встановлено 35 % втрати професійної працездатності та строкову ІІІ групу інвалідності, а при наступному переогляді 28.10.2008 безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності та 35 % втрати професійної працездатності. Професійне захворювання спричинило позивачу фізичні страждання, а саме: біль в шийному попереково-крижовому відділі хребта, з іррадіацією в праву ногу, терпкість та оніміння стоп, біль та обмеження рухів в плечових суглобах, біль та оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді. Крім фізичного болю позивачу також було завдано і моральних страждань оскільки було порушено його звичний спосіб життя, він не міг працювати за своєю професією через стан здоров`я, тривалий час лікувався, однак стан здоров`я покращувався на незначний час, після чого знову погіршувався. Моральну шкоду оцінює в розмірі 180000 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на позов, як на підставу заперечень посилається на те, що позивач працював на різних посадах на підприємстві «АрселорМіттал Кривий Ріг», та отримав професійні захворювання: пиловий бронхіт та туговухість, що підтверджено актом за формою П-4. Висновком МСЕК від 02.11.2005 первинно встановлено 35 % втрати працездатності. В подальшому відсоток втрати працездатності не змінювався, і висновком МСЕК від 28.10.2008 встановлено безстроково. За період з листопада 2005 року по вересень 2020 року позивачу було виплачено страхові виплати на суму 486843,51 грн. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 № 717-V, що набрав законної сили 20.03.2007, до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 внесено зміни та виключено норми про здійснення страхових виплат Фондом потерпілому за моральну шкоду, а тому просить суд відмовити позивачу в позові. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працював у відкритому акціонерному товаристві «Криворіжсталь» (публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг»), та актом № 34 від 06.10.2005 встановлено професійне хронічне захворювання, а саме: вібраційна хвороба І-ІІ ст. з полірадикулонейропатією на шийному та попереково-крижовому рівнях, вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді деф. артрозу дрібних суглобів кистей та вегетативно-трофічних порушень (а.с.10-11). Виписками з актів огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 02.11.2005 первинно встановлено [PERSON] ІІІ групу інвалідності та 35 % втрати професійної працездатності, та від 28.10.2008 безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності та 35 % втрати професійної працездатності (а.с.8, 9). Статтею ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016року по справі № 6-3149цс15). 14 листопада 2019 року Верховним Судом за наслідками касаційного перегляду судових рішень у справі № 522/3388/18 визнано розумним, виваженим та справедливим грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 233000 грн, яке стягнуто з відповідача - роботодавця на користь позивача за умови втрати позивачем 75% працездатності. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Підпунктом «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, чинній до 20 березня 2007 року, визначено, що у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Позовна давність не поширюється, зокрема, на вимогу про відшкодування шкоди, завданої, зокрема, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію (пункт 3 частини першої статті 268 ЦК України). Якщо право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату потерпілим професійної працездатності, виникло в особи до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 717-V від 23 лютого 2007 року, тобто до 20 березня 2007 року, така особа має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду незалежно від дати звернення з позовом до суду. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Позивач був застрахованою особою, то відповідно до ст.ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» має право відшкодування моральної шкоди за рахунок Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц, та від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17. Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Вирішуючи питання\~щодо розміру\~відшкодування моральної шкоди, судом враховується розмір втрати позивачем професійної працездатності, характер та тривалість душевних страждань, нервових переживань, істотності недоотриманих благ, та

Outcome: partial