Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

02.08.2017 року [PERSON], через свого представника [PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилався на те, що 11.07.2003 року його покійним батьком [PERSON] був складений заповіт, в якому було вказано, що на випадок його смерті, його земельну частку (пай) та майновий який розташований на землях Корманської сільської ради на що він за законом матиме право, і що на день смерті буде належати йому заповідає [PERSON]. Вказаний заповіт був посвідчений та зареєстрований секретарем Корманської сільської ради [PERSON] Окрім [PERSON], спадкоємцем майна [PERSON] за законом є [PERSON] 05.03.2012 року заповідач [PERSON] помер. В травні 2017 року [PERSON] усно звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок, розташований в с. Кормань, вул. Б. Хмельницького,45 проте нотаріус, листом від 19.05.2017 року повідомив його, що заповіт, складений [PERSON] не стосується житлового будинку. Вважаючи, що заповітом, який був складений [PERSON] охоплюється все належне йому на день смерті майно, просив здійснити тлумачення заповіту, складеного 11.07.2003 року [PERSON], щодо визнання за ним права на спадкування за заповітом всього майна. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30.05.2018 року, у звязку із смертю позивача [PERSON], до участі в даній цивільній справі, в якості позивача було залучено його правонаступника [PERSON] В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, з наведених в позові підстав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи що [PERSON] був її татом. За життя, ним був складений заповіт на користь сина [PERSON] лише щодо земельної ділянки, належний йому житловий будинок він не мав наміру нікому заповідати. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував вказуючи, що в заповіті зазначені конкретні майнові права, які заповідач заповів [PERSON], а саме право на земельну частку (пай) та майновий пай, оформляючи які, первісний позивач звертався як до нотаріуса, так і до суду з вимогою визнати за ним право власності на дане майно. Розпорядження щодо житлового будинку заповідачем на користь первісного позивача не здійснювалось. Окрім цього, представник позивача просив суд надати критичну оцінку показанням свідків, у звязку із значним спливом часу з моменту обізнаності їх про обставини справи. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що покійний заповідач [PERSON] був її рідним братом. За свого життя, він повідомляв їй, що був у сільській раді, складав заповіт, в якому все належне йому майно, включаючи житловий будинок, заповів сину [PERSON]. При цьому, він також повідомляв, що дочці має намір залишити у спадок лише сарайне приміщення. Свідок [PERSON] суду повідомив, що заповідач [PERSON] неодноразово приходив до нього додому, оскільки товаришував з його батьком. Під час розмови, останній неодноразово вказував, що належний йому будинок він має намір заповісти сину [PERSON], а сарай дочці [PERSON]. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він був сусідом покійного [PERSON] За життя, останній повідомляв йому, що все належне йому майно він має намір заповісти сину [PERSON] Заслухавши думку учасників судового процесу, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке. З копій свідоцтв про народження серії І-ЯК №1009308 від 29.12.1966 року та серії І-ЯК №1009309 від 29.12.1966 року встановлено, що батьками [PERSON] (первісний позивач за даним позовом) та [PERSON] (відповідач), були [PERSON] та [PERSON], жителі с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №102360 від 06.03.2012 року [PERSON] помер 05.03.2012 року в с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області. 11.07.2003 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Корманської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області [PERSON], згідно якого останній дав розпорядження:«Мою земельну частку (пай) №0139570 та майновий який розташований на землях Корманської сільської ради на що я за законом матиму право, і що на день смерті буде належати мені заповідаю [PERSON]. З матеріалів спадкової справи №8/2012 заведеної 27.03.2012 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON] щодо майна померлого [PERSON] встановлено, що [PERSON] (первісний позивач) 27.03.2012 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а саме: житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Кормань, вул. Б. Хмельницького,45 Сокирянського району Чернівецької області, а також земельної ділянки (пай), на які спадкодавець залишив заповіт на його імя. 20.04.2012 року [PERSON] також звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, яка складається з усіх прав та обовязків, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.05.2015 року за [PERSON] визнано право власності за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме земельні ділянки площею 0,6545 га., 0,3002 га. та 0,6557 га., розташовані на території Корманської сільської ради. З листа приватного нотаріуса [PERSON] на імя [PERSON] вбачається, що на його усне звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на спадкове майно житловий будинок, розташований по вул. Б. Хмельницького, 45 с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області, нотаріусом було відмовлено, оскільки складений [PERSON] заповіт не охоплює належним йому будинок. Відповідно до\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом\~статті 317 ЦК України\~право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно ст.1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2\~статті 213 ЦК України\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, частина 2\~статті 213 ЦК України\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Отже, суд може розтлумачити заповіт, не змінюючи при цьому його змісту. Як передбачено п. 2.1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Аналогічні правила містяться і в п.1.6 розділі ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5. Виходячи із зазначених правових норм, тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких правових умов: зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача та наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. Обєктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Як зазначено в рішенні Верховного Суду України від 27 серпня 2008 року, справа №6-11329св08, ч. 2\~ст. 213 ЦК\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту, оскільки у відповідності до ст.1233ЦК України\~заповіт\~це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обовязків на випадок смерті. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що на день смерті заповідача [PERSON], йому на праві власності належав спірний житловий будинок, розташований за адресою: с. Кормань, вул. Б. Хмельницького,45 Сокирянського району Чернівецької області. При цьому, зміст складеного [PERSON] заповіту вказує: на що він за законом матиме право, і що на день смерті буде належати йому він заповів сину [PERSON] Враховуючи те, що на день своєї смерті [PERSON] належав спірний житловий будинок, розташований за адресою: с. Кормань, вул. Б. Хмельницького,45 Сокирянського району Чернівецької області суд вважає, що він був предметом заповіту, а тому його спадкоємцем за заповітом був [PERSON] (первісний позивач). Показання свідків, які були допитані в судовому засіданні суд не бере до уваги як докази в частині тлумачення заповіту на користь первісного позивача, оскільки надані ними показання стосуються волі заповідача, що не може бути оцінено судом, у відповідності до наведених вище норм закону. На підставі ст.ст.317, 1233, 1256 ЦК України та

Outcome: approved