Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

04 вересня 2019 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 02 липня 2010 року, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язався своєчасно погашати заборгованість за договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Дотепер відповідач свої обов`язки належним чином не виконує, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 17 липня 2019 року в сумі 11445,74 гривень, яка складається з: 2814,52 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1980,21 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4779,78 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850 гривень нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина) та 521,23 гривень (процентна складова). Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача - Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явився, однак разом із позовною заявою суду було надано заяву про розгляд справи без його участі, а також зазначено, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. (а.с. 4) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, а саме шляхом розміщення на офіційному веб-сайті суду, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с. 41-42,45-46), відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до заяви № б/н від 02 липня 2010 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата підписання заяви, тобто 02 липня 2010 року. Крім того, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цих Договором. Згідно п. 2.1.1.5.7 Договору відповідач зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цих договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. У встановлені договором строки, відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 17 липня 2019 року в сумі 11445,74 гривень, яка складається з: 2814,52 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1980,21 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4779,78 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850 гривень нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень (фіксована частина) та 521,23 гривень (процентна складова) (а.с.7-10) В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом з цим, у правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено що, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що вимоги позивача в частині стягнення 4779,78 гривень нарахованої пені за прострочене зобов`язання та 850 гривень нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., є подвійним нарахуванням неустойки, а тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial