Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

02 грудня 2016 року орган опіки та піклування Дружківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Зазначив, що на профілактичному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради у зв'язку з проживанням в сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, перебуває неповнолітній [PERSON], [INFO]. Батьки неповнолітнього хлопця - [PERSON] та [PERSON] протягом кількох років разом не проживають. Відомо, що батьки з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Однак, протягом останніх трьох років [PERSON] мешкає з іншою родиною у м. Махачкалі республіки Дагестан. У вересні 2015 року відповідач [PERSON] поїхав на заробітки до м. Сочі Російської Федерації, і до теперішнього часу не повернувся. Будь-який зв'язок з батьками відсутній. Протягом року [PERSON] проживає зі своєю бабусею [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] має проблеми зі здоров'ям, і як наслідок, їй встановлено першу групу інвалідності. Бабуся замість батьків займається вихованням та утриманням онука. Однак, прибуток сім'ї складається лише з пенсії по інвалідності [PERSON] (1200 грн. щомісячно) та матеріальної допомоги дядька [PERSON] - [PERSON], який мешкає та працює у Росії. Батьки ніяких грошей на утримання свого сина не надають. Але коштів, які мають [PERSON] та його бабуся не вистачає на продукти харчування та оплату комунальних послуг. У 2016 році [PERSON] не мала навіть коштів для придбання онуку шкільного приладдя та сезонного одягу. Вирішено це питання було центром соціальних служб сім'ї, дітей та молоді м. Дружківка. Зараз [PERSON] навчається у 9 класі Дружківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12. За місцем навчання [PERSON] характеризується як спокійна, врівноважена та порядна людина. Він має рівні стосунки з однокласниками, бере активну участь у громадському житті класу та школи. Хлопчик захоплюється футболом, але через фінансові обмеження не має можливості відвідувати спортивний гурток. Згідно з інформацією, наданою адміністрацією навчального закладу, [PERSON] проживає з бабусею, яка самостійно займається його вихованням та освітою. Стосунки між ними доброзичливі. [PERSON] за станом здоров'я не має можливості відвідувати школу, але підтримує постійний зв'язок з класним керівництвом. Відповідачі [PERSON], [PERSON] школу не відвідують, навчальними досягненнями сина не цікавляться. З 23 березня 2016 року сім'я [PERSON] перебуває на внутрішньошкільному обліку як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Орган опіки та піклування просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON]; стягнути з них аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині їх заробітку (доходу) та передати [PERSON] органу опіки та піклування для вирішення питання щодо його подальшого влаштування. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала свої позовні вимоги. Пояснила, що в даний час неповнолітній [PERSON] проживає зі своєю тіткою - [PERSON] Хвора бабуся [PERSON] не в змозі займатися утримуванням і вихованням онука. До того ж остання хворіє і має першу групу інвалідності. Раніше бабуся не зверталася за допомогою до органу опіки та піклування, тому що чекала, що повернеться матір хлопчика, яка буде займатися його вихованням. Вважає, що відповідачі ухилися від виховання і утримання сина. Просила суд позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON]; стягнути з них аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині їх заробітку (доходу) та передати [PERSON] органу опіки та піклування для вирішення питання щодо його подальшого влаштування. [PERSON] пояснив, що у 2015 року він разом зі своїм батьком приїхали з Росії до м. Дружківка Донецької області. На той час як матір залишилася мешкати у м. Махачкалі Російської Федерації. В даний [PERSON] відвідує 9 клас загальноосвітньої школи № 12 м. Дружківки і мешкає з бабусею. Їм вдвох дуже складно існувати на одну мінімальну пенсію бабусі. Натомість, батьки проживають у Росії, але, нажаль, спілкуватися з ним не бажають. Він неодноразово через мережу Інтернет бажав знайти їх, але пошуки позитивного результату не принесли. Підкреслив, що вже два роки батьки не надають про себе будь-якої звістки, не проявляють турботи та уваги до нього. Він дуже добре розуміє, що він є дитиною, яка не потрібна своїм батькам. Прокурор Федорцов М.А. також вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів, і в інтересах дитини просить позов органу опіки та піклування задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином: судовими повістками. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України). Судом встановлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12 січня 2017 року № 00017533169, зробленого Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,[INFO] року у місті Дружківка Донецької області народився [PERSON]. Його батьками вказані: [PERSON], [INFO] (батько), [PERSON], [INFO] (матір). За інформацією від 28 березня 2016 року, наданою адміністрацією школи І-ІІІ ступенів № 12 Дружківської міської ради Донецької області, [PERSON] навчається у 8-Б класі цієї школи. Його матір, [PERSON] вже близько трьох років проживає з іншою родиною у м. Махачкала республіки Дагестан. [PERSON] весь це час проживав з батьком [PERSON] У вересні 2015 року останній поїхав на заробітки до м. Сочі Росія. Станом на 28 березня 2016 року не повернувся до м.Дружківка Донецької області. [PERSON] проживає у [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON], яка є інвалідом першої групи (пересувається на інвалідному візку) і отримує пенсію щомісячно у розмірі 1250 грн. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 08 квітня 2016 року, умови проживання за адресою: [ADDRESS] відповідають потребам [PERSON]. Однак батьки дитини фактично самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку з чим сім'я потребує контролю та допомоги з боку усіх зацікавлених органів та служб міста. Відповідно до згоди від 22 травня 2015 року, зареєстрованої у реєстрі за № 1-1193, [PERSON] надала письмовий дозвіл на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] разом з батьком [PERSON] із Російської Федерації на Україну строком на один рік, починаючи з 27 травня 2015 року. [PERSON] згодна з тим, щоб його батько [PERSON] прийняв на себе відповідальність за життя та здоров'я її неповнолітнього сина і приймав усі необхідні рішення по захисту прав та законних інтересів дитини, у тому числі по питанню медичного втручання. Органом опіки та піклування Дружківської міської ради складено висновок від 20 вересня 2016 року №16-2264-01 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У суді свідок [PERSON] пояснила, що працює соціальним педагогом у загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №12 м. Дружківки. Вказала, що 27 серпня 2015 року до школи звернувся [PERSON] з заявою про прийняття до навчання у 8 клас свого сина [PERSON]. Заяву було розглянуто і 01 вересня 2015 року [PERSON] розпочав навчання у 8 класі цієї школи. До влаштування у школі він мешкав та навчався у школі в м. Грозному Чеченської Республіки Російської Федерації. З осені 2015 року підліток мешкав у своєї бабусі [PERSON] Остання є інвалідом першої групи, яка ледве пересувається за допомогою інвалідного візка. З листопада 2016 року [PERSON] мешкає зі своєю двоюрідною бабусею [PERSON], яка повністю займається його вихованням та утриманням. Батьки [PERSON] взагалі не проявляють належної батьківської уваги та турботи до своєї дитини. З 2014 року з ним перестала спілкуватися матір, а з вересня 2015 року й батько. У суді свідок [PERSON] вказала, що працює начальником відділу ЦССМ м.Дружківка. Вказала, що з червня 2016 року у них на обліку перебуває [PERSON] як інвалід першої групи і малозабезпечена особа. Вказаним відділом їй та [PERSON] було надано гуманітарну допомогу: канцелярські товари, продуктові набори, одяг, взуття та інше. Вказала, що матеріальне забезпечення родини є дуже важким. У суді свідок [PERSON] зазначила, що доводиться двоюрідною бабусею [PERSON]. У 2015 році [PERSON] привіз [PERSON] з Росії і залишив проживати у своєї матері. Починаючи з листопада 2016 року [PERSON] мешкає у [PERSON] З того часу батьки жодного разу не приїздили, не дзвонили та не з'являлися у мережі Інтернет для спілкування з сином. Суд дійшов до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню неповнолітнього сина [PERSON]. Про це свідчать наступні обставини: відповідачі не цікавляться його життям, його потребами, а з 2015 року не надають матеріальної допомоги, не спілкуються з ним. Неповнолітній [PERSON] з вересня 2015 року був покинутий батьком під нагляд хворої бабусі-інваліда першої групи [PERSON]. У зв'язку з погіршенням стану її здоров'я з листопада 2016 року підліток мешкає у двоюрідної бабусі [PERSON], у якої є необхідні умови для життя та навчання. Відповідачі повністю самоусунулися від виховання свого неповнолітнього сина, забезпечення його житлом, їжею, одягом, створення умов для навчання. Вони повністю переклали свої обов'язки на бабусю [PERSON] і відмовляються підтримувати з ними будь-які стосунки. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і є всі підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідно до ч.5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. [PERSON] є інвалідом першої групи «Б» (загальне захворювання). Згідно з висновком про умови та характер праці вона потребує стороннього нагляду та догляду (пересувається за допомогою візка). А тому за таких умов неповнолітній [PERSON] повинен бути переданий органу опіки та піклування для його подальшого влаштування. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідачів, наявність у відповідачів інших утриманців, і вважає можливим стягнути з кожного з них по 1/4 частині з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] судовий збір на користь Державного бюджету м.Дружківка в розмірі 551,20 грн., тобто з кожного по 275,60 грн.

Outcome: approved