overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

03 квітня 2017 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона і відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], відповідач на утримання доньки в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частини, щомісяця, починаючи стягувати з дня подання заяви і до повноліття дитини (а.с.1). Позивачка в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Вислухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с.4). Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідно задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітної плати, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно, до її повноліття, починаючи з 03 квітня 2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 28.02.2013 року. Посилався на те, що 28.02.2013 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 39 666 грн. 51 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 2 991 грн. 79 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 31 009 грн. 65 коп., заборгованість за пенею та комісією 3\~300 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 1 865 грн. 07 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 28.02.2013 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 39 666 грн. 51 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 2 991 грн. 79 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 31 009 грн. 65 коп., заборгованість за пенею та комісією 3\~300 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 1 865 грн. 07 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 04 червня 1998 року в Шевченківському відділі РАГС м. Львова, про що є актовий запис №211. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що у них є діти - донька [PERSON], [INFO]. Відносини з відповідачем не склалися, між ними виникали конфлікти та сварки. Це призвело до того, що вони припинили спілкування, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Вказала, що з чоловіком вона не проживає разом більше року, будь-які намагання знайти взаєморозуміння були марними. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а також підписом відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивач [PERSON] знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 27 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 594. У шлюбі 24 квітня 2016 року у них народилася донька [PERSON]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач, її представник за довіреністю в судове засідання не зявилися, надавши суду письмову заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні. При цьому, позивач попросила суд змінити їй прізвище на дошлюбне «Бойко». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання рекомендованих листів з повідомленнями про вручення. Приймаючи до уваги, що позивач, її представник не заперечують проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у звязку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору і питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу змінити прізвище на дошлюбне Бойко.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 14 липня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №273. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 липня 2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №273, про що свідчить свідоцтво про шлюб(а.с.7). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернувся із позовною заявою\~ до [PERSON], яким просив розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2004 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON] Нікіту Сергійовича, [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2004 року. Подружжя має малолітню дитину, [PERSON] Нікіту Сергійовича, [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №325. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 05 грудня 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час вони разом не проживають, їх шлюб носить формальний характер, зберігати шлюб позивач наміру не має. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 грудня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №325. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно /а.с. 3/. Сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження /а. с. 4/. [PERSON] та [PERSON] на даний час разом не проживають. Шлюб носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. Позивач вірно послалась в позові на ст. 110 СК України. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 352,40 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 352,40 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із позовною заявою до [PERSON]. Свої вимоги представник позивача обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача повнолітнім сином, який є інвалідом другої групи з дитинства довічно та потребує постійного стороннього догляду. Відповідач добровільно будь-якої допомоги не надає. Син проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на викладене, а також на те, що їй відомо, що у позивач має у власності земельну ділянку, за яку отримує орендну плату, а відтак має можливість надавати допомогу синові, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхнього повнолітнього сина-інваліда. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявилися. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO],\~є повнолітнім\~сином позивачки\~і відповідача,\~проживає разом\~із матірю, є\~інвалідом другої\~групи з\~дитинства довічнота потребує постійного стороннього догляду. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 7), довідкою до акту МСЕК від 13 жовтня 2015 року (а. с. 8), висновком лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом внаслідок психічного розладу № 23 від 07 лютого 2018 року (а. с. 9) та довідкою про реєстрацію (а. с. 10). Єдиним джерелом доходу представника позивача є її допомога по догляду за інвалідом другої групи в розмірі 1\~700 грн та соціальна пенсія інваліда дитинства другої групи в розмірі 1452 грн (а. с. 12, 13). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до\~ст.\~198\~СК України\~батьки зобовязані\~утримувати своїх\~повнолітніх непрацездатних\~дочку,\~сина,\~які потребують\~матеріальної допомоги,\~якщо вони\~можуть таку\~матеріальну допомогу\~надавати. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] має у власності земельну ділянку, за яку отримує орендну плату. Жодних доказів, які б спростовували дане твердження позивачки, відповідачем до суду не було надано.\~\~\~\~ Таким чином, суд вважає вимоги представника позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом представник позивача була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача сином та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, а також на те, що їй відмовлено у видачі судового наказу за вказаною вимогою, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є сином позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 3) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 4). Ухвалою суду від 26 березня 2018 року позивачці відмовлено у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з відповідача аліментів та розяснено право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (а. с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved