Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

04.12.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 9 014 грн. щомісячно з урахуванням індексації дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вимоги мотивовані тим, що позивач має малолітню дитину, батьком якої є відповідач, який добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказувала, що відповідач є працездатним, стягнень по виконавчим документам на території України немає, стан здоровя задовільний, і така сума не становитиме для нього надмірного тягара, а тому просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 9014 грн, що буде достатньою для забезпечення загального розвитку дитини. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2020 року провадження у справі відкрито. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.7,8 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається повідомленим належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надано. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дитину : [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . В матеріалах справи мається довідка про реєстрацію [PERSON] разом з дитиною [PERSON] в [ADDRESS] . Згідно зі ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримання в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі, як просить позивач. Визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд відповідно дост.182 СК України враховує вік дитини, проживає з матір`ю. Відповідних документів щодо необхідності здійснення додаткових витрат на дитину позивачем не надано. Також судом враховується стан здоров`я і матеріальне становище відповідача в межах наданих доказів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років років: з 1 січня 2020 року складає 2218 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений рівень є мінімальним та гарантованим розміром аліментів, що не може бути меншим. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В ході судового розгляду, виходячи з наданих документів не встановлено, що [PERSON] має значний дохід та можливість сплачувати аліменти в розмірі 9 014 грн. Аналізуючи доводи позову та надані документи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн. щомісячно, що буде достатнім для забезпечення матеріальних затрат на дитину, з урахуванням того, що відповідні затрати також несе інша сторона, а також того, що зазначений розмір є більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та яку буде мати можливість сплачувати батько дитини, з урахуванням того, що він є особою працездатного віку, оскільки інших доказів суду не надано, має можливість влаштуватись на роботу з метою надання відповідної матеріальної допомоги дитині. У відповідності до ст.192 Сімейного кодексу України сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з відповідним позовом щодо зміни визначеного розміру аліментів. Отже, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial