Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

03.11.2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача КС «Тринадцята зарплатня», в якому просить стягнути з останнього на свою користь суму пайового внеску у розмірі 26000,00 грн. відповідно до договору цільового внеску від 15.05.2008 №1400508. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що 15.05.2008 між нею та відповідачем укладено договір цільового внеску №1400508, на виконання умов якого вона внесла у додатковий капітал кредитної спілки грошові кошти в розмірі 26000,00 грн. У 2009 році позивачка звернулася до відповідача з письмовою заявою про намір повернути суму внеску. Однак відповідач свого обов'язку щодо повернення коштів у строки передбачені законодавством не виконав. Бездіяльність відповідача позивачка вважає протиправною та такою що порушує її права як споживача фінансових послуг. Як на правову підставу своїх вимог посилається на ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», ст. 1212 ЦК України. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Також подав заперечення проти позову, в яких просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та незаконність заявлених вимог. Зокрема, представник відповідача вказує, що згідно умов укладеного договору позивачка не має права на дострокове повернення цільового внеску. Виняток становить випадок, коли член спілки, повідомив про свій намір повернути цільовий внесок в строк до 30 діб, при цьому спілка повідомляє про це члена спілки позичальника, який отримав кредит за рахунок цільових внесків і зобов'язаний у строк до 30 діб погасити частину кредиту спілки в сумі, що дорівнює сумі цільового внеску члена спілки, а цільовий внесок члена спілки не повертається до моменту повернення позичальником частини кредиту, яка дорівнює сумі цільового внеску члена спілки. Крім того, зазначає, що позивачкою не доведено, що вона дотрималась вказаних умов договору, та що існували всі обставини, за яких може бути реалізовано її право на дострокове повернення внеску. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами склались цивільні правовідносини, які врегульовано, зокрема, Законом України «Про кредитні спілки», який визначає організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об'єднань, права та обов'язки членів кредитних спілок та їх об'єднань. За ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно ст. 5 Закону, кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону, капітал кредитної спілки складається з пайового, резервного та додаткового капіталів, а також залишку нерозподіленого доходу спілки і не може бути меншим 10 відсотків від суми її загальних зобов'язань. Додатковий капітал кредитної спілки формується за рахунок цільових внесків членів спілки, благодійних внесків фізичних та юридичних осіб, безоплатно отриманого майна і необоротних засобів. Частиною 5 ст. 10 Закону визначено, що членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов'язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. При цьому ч. 7 ст. 10 Закону, у разі припинення членства фізичної особи у кредитній спілці вступний внесок їй не повертається. Повернення обов'язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Судом встановлено, що 15.05.2008 між КС «Тринадцята зарплатня» та членом вказаної кредитної спілки [PERSON] укладено договір, за умовами якого позивачка внесла грошові кошти на цільовий внесок у додатковий капітал кредитної спілки в сумі 26000,00 грн. Порядок повернення цільового внеску погоджено сторонами у п. 3 договору. Зокрема, згідно п.п. 3.1 договору, член спілки не має права на дострокове повернення цільового внеску, крім випадків, передбачених п.п. 3.2. В п.п. 3.2. договору зазначено, що дострокове повернення цільового внеску допускається на вимогу члена спілки, який повідомив про свій намір повернути цільовий внесок в строк до 30 діб. При цьому спілка повідомляє про це члена спілки - позичальника, який отримав кредит за рахунок цільових внесків і зобов'язаний у строк до 30 діб погасити частину кредиту спілки в сумі, що дорівнює сумі цільового внеску члена спілки. Цільовий внесок члена спілки не повертається до моменту повернення позичальником частини кредиту, яка дорівнює сумі цільового внеску члена спілки. Згідно п.п. 3.3 член спілки зобов'язується залишатися членом спілки до повного погашення членами спілки - позичальниками заборгованості за кредитами, які надавалися за рахунок цільових внесків для купівлі-продажу земельних ділянок і за яких поручилося ТОВ «Кінгз Кепітал» у сумі, що дорівнює сумі цільового внеску члена спілки. Таким чином з положень Закону та змісту умов договору слідує, що член спілки має право на повернення цільового внеску у разі припинення членства у кредитній спілці, або достроково, але не раніше повного погашення членами спілки - позичальниками заборгованості за кредитами, які надавалися за рахунок цільових внесків для купівлі-продажу земельних ділянок у сумі, що дорівнює сумі цільового внеску члена спілки. При цьому положеннями ст. 23 Закону, на яку позивачка посилається як на підставу своїх вимог, передбачено право члена кредитної спілки на одержання належних йому внесків (вкладів) на депозитних рахунках, а також нарахованої на такі кошти та пайові внески плати (процентів), а не на повернення цільових внесків. Також до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. 1212 ЦК України, оскільки вказана норма регулює виключно позадоговірні зобов'язання. Разом з цим, за ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Водночас в силу ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вбачається, що позивачкою не надано доказів на підтвердження існування обставин з яким Законом та умовами договору пов'язує виникнення у неї права на повернення цільового внеску у додатковий капітал кредитної спілки. Таким чином виходячи з недоведеності позивачкою заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. За викладеним та

Outcome: dismissed