Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

04 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту приналежності та визнання права власності на спадкове майно та просить суд: - встановити факт приналежності на правах приватної власності [PERSON] , померлого [INFO] , на відокремлену частину житлового будинку як на окремий об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу та складається з: житлового будинку літ. «А» в складі: 1-3 коридор площею 5,3 кв.м, 1-4 житлова площею 8,4 кв.м, 1-5 житлова площею 12,1 кв.м, 1-6 житлова площею 20,2 кв.м, приміщення житлової прибудови літ. «А1» в складі: 1-1 санвузол площею 3,2 кв.м, загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м.; гараж літ. «В», майстерня літ. «в», літня кухня літ. «Є», тамбур літ. «є», підвал літ. «є1», сарай літ. «І», літня кухня-гараж літ. «Л», споруди №№1,3,5, розташованого по [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , право власності на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: будинок по [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» в складі: 1-3 коридор площею 5,3 кв.м, 1-4 житлова площею 8,4 кв.м, 1-5 житлова площею 12,1 кв.м, 1-6 житлова площею 20,2 кв.м, приміщення житлової прибудови літ. «А1» в складі: 1-1 санвузол площею 3,2 кв.м, загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м.; гараж літ. «В», майстерня літ. «в», літня кухня літ. «Є», тамбур літ. «є», підвал літ. «є1», сарай літ. «І», літня кухня-гараж літ. «Л», споруди №№1,3,5. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 22 травня 2020 року та зроблено відповідний актовий запис №29. Той факт, що [PERSON] доводився позивачу батьком підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Троїцькою сільською радою Новоодеського району Ніколаївської області 09 лютого 1982 року. Крім того, батьком позивача 18 червня 2015 року був складений заповіт, посвідчений юрисконсультом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, згідно якого [PERSON] заповів [PERSON] все його майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок був придбаний [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 14 вересня 1988 року та зареєстрований в Білгород-Дністровському БТИ за №2-224 від 21 листопада 2002 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2015 року, що набрало законної сили 09 лютого 2015 року, по справі №495/51/14-ц про поділ спільного майна подружжя, вказаний будинок був поділений між подружжям [PERSON] (батьком позивача) та [PERSON] (матір`ю позивача), та визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки кожному в будинку [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2015 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на Ѕ частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 травня 2019 року, що набрало законної сили 24 червня 2019 року, та додаткового рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2019 року, що набрало законної сили 22 листопада 2019 року, по справі 495/7621/18 - припинено право спільної часткової власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Виділено в натурі майно та визнано за [PERSON] право власності на приміщення житлового будинку літ. «А» в складі 1-7 житловою площею 9,6 кв.м, приміщення житлової прибудови літ. «А1» в складі: 1-2 веранда площею 23,4 кв.м, 1-8 житловою площею 15,5 кв.м, 1-9 кухня площею 14,2 кв.м, 1-10 ванна площею 4,4 кв.м, 1-11 туалет площею 1,6 кв.м, загальною площею по літ. «А» 68,7 кв.м, котельня літ. «Б» площею 6,32 кв.м, вбиральня літ. «К», частина №3 огорожі, №4 водопровід. Присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2020 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Однак, щодо частки, належної [PERSON] , що складається з: житлового будинку літ. «А» в складі: 1-3 коридор площею 5,3 кв.м, 1-4 житлова площею 8,4 кв.м, 1-5 житлова площею 12,1 кв.м, 1-6 житлова площею 20,2 кв.м, приміщення житлової прибудови літ. «А1» в складі: 1-1 санвузол площею 3,2 кв.м, загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м.; гараж літ. «В», майстерня літ. «в», літня кухня літ. «Є», тамбур літ. «є», підвал літ. «є1», сарай літ. «І», літня кухня-гараж літ. «Л», споруди №№1,3,5, після виділу даним рішенням суду юридичну долю не визначено. При поділу будинку шляхом виділу в натурі частки, належної співвласнику [PERSON] , утворився новий окремий об`єкт, на який право спільної часткової власності [PERSON] було припинено, однак питання щодо визнання права приватної власності за [PERSON] - не вирішено. Позивач як єдиний спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON] , у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницького О. Ю., який зареєстрував спадкову справу №40/2020 після померлого спадкодавця [PERSON] . Однак, 26 листопада 2020 року, звернувшись із заявою до нотаріуса щодо оформлення спадщини за заповітом, позивач отримав відмову у зв`язку з тим, що спадкове майно, а саме Ѕ частка житлового будинку по [ADDRESS] , як об`єкт цивільно-правових відносин припинило своє існування, оскільки за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 травня 2019 року, справа №495/7621/18, вказаний житловий будинок, за позовом другого співвласника, був поділений шляхом виділу в натурі, а також було припинено право спільної часткової власності на вказаний будинок, визнане право власності і присвоєна окрема адреса виділеній частці. При цьому у рішенні суду не була вирішена юридична доля частки, що залишалась у власності спадкодавця. Зважаючи на вказані обставини, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх спадкових справ. Одночасно з позовною заявою [PERSON] подав до суду клопотання про витребування від приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницького О.Ю. копію спадкової справи № 40/2020 до майна [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис №29. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2020 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницького О. Ю. (адреса: [ADDRESS] ) копію спадкової справи до майна [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть № 29. 15 грудня 2020 року до канцелярії суду надійшла копія витребуваної спадкової справи до майна [PERSON] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник позивача [PERSON] - адвокат Міллер Ю. Б., яка діє на підставі ордеру, склала письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Шабівський сільський голова Павленко П.П. надав до суду заяву з проханням справу розглянути без представника Шабівської сільської ради, заперечень щодо позову не мають. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 22 травня 2020 року та зроблено відповідний актовий запис №29 (а. с. 7). [PERSON] доводився батьком позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Троїцькою сільською радою Новоодеського району Ніколаївської області 09 лютого 1982 року (а. с. 8). За життя [PERSON] склав заповіт від 18 червня 2015 року, який був посвідчений юрисконсультом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до якого все належне йому майно він заповів [PERSON] (а.с.9). 14 вересня 1988 року [PERSON] придбав будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрованим в Білгород-Дністровському БТИ за №2-224 від 21 листопада 2002 року (а. с. 11-12) . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2015 року, що набрало законної сили 09 лютого 2015 року, по справі №495/51/14-ц про поділ спільного майна подружжя, вказаний будинок був поділений між подружжям [PERSON] та [PERSON] , визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки кожному в будинку [ADDRESS] (а. с.13-19). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 травня 2015 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на Ѕ частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 20-21). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 травня 2019 року, що набрало законної сили 24 червня 2019 року, та додатковим рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2019 року, що набрало законної сили 22 листопада 2019 року, по справі 495/7621/18 - припинено право спільної часткової власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Виділено в натурі майно та визнано за [PERSON] право власності на приміщення житлового будинку літ. «А» в складі 1-7 житловою площею 9,6 кв.м, приміщення житлової прибудови літ. «А1» в складі: 1-2 веранда площею 23,4 кв.м, 1-8 житловою площею 15,5 кв.м, 1-9 кухня площею 14,2 кв.м, 1-10 ванна площею 4,4 кв.м, 1-11 туалет площею 1,6 кв.м, загальною площею по літ. «А» 68,7 кв.м, котельня літ. «Б» площею 6,32 кв.м, вбиральня літ. «К», частина №3 огорожі, №4 водопровід. Присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (а. с. 22-26). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2020 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а. с.28). Таким чином, в судовому засіданні на підставі вищезгаданих доказів достовірно підтверджено факт належності померлому [PERSON] новоутвореного окремого об`єкту, що утворився при поділу будинку шляхом виділу в натурі частки, належної співвласнику [PERSON] , та який складається з: житлового будинку літ. «А» в складі: 1-3 коридор площею 5,3 кв.м, 1-4 житлова площею 8,4 кв.м, 1-5 житлова площею 12,1 кв.м, 1-6 житлова площею 20,2 кв.м, приміщення житлової прибудови літ. «А1» в складі: 1-1 санвузол площею 3,2 кв.м, загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м.; гараж літ. «В», майстерня літ. «в», літня кухня літ. «Є», тамбур літ. «є», підвал літ. «є1», сарай літ. «І», літня кухня-гараж літ. «Л», споруди №№1,3,5, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині є повністю доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач дійсно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений чинним законодавством строк, однак йому було відмовлено в оформленні спадщини в нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що заявлене ним спадкове майно, а саме Ѕ частка житлового будинку по [ADDRESS] , як об`єкт цивільно-правових відносин припинило своє існування, оскільки за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 травня 2019 року, справа №495/7621/18, вказаний житловий будинок, за позовом другого співвласника, був поділений шляхом виділу в натурі, а також було припинено право спільної часткової власності на вказаний будинок, визнане право власності і присвоєна окрема адреса виділеній частці. При цьому у рішенні суду не була вирішена юридична доля частки, що залишалась у власності [PERSON] . Викладене вбачається з листа №216/02-17 приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу від 26.11.2020 року, а також підтверджується наданої приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницьким О. Ю. копією спадкової справи до майна [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть № 29. (а.с.34). У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо право власності на нерухоме майно існувало, проте оспорюється або не визнається іншою особою, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Матеріалами справи встановлено, що позивач своєчасно, тобто у визначений чинним законодавством строк, звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав. Однак, відповідно до листа приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу від 26.11.2020 року № 216/02-17, позивачу було відмовлено в оформленні спадщини в нотаріальному порядку через неможливість перевірити склад спадкового майна в зв`язку з розбіжністю правовстановлюючих документів та інформацією з Державного реєстру речових прав. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з неможливість перевірити склад спадкового майна через розбіжність правовстановлюючих документів на спадкове майно та інформацією з Державного реєстру речових. Отже, права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved