Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

03 червня 2019 року позивач [PERSON] ,\~ звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, просить суд: зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів і до досягнення ним повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що\~ рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.03.2014 року по цивільній справі № 511/694/14-ц стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку/доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. Вказує, що [INFO] між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Наразі розмір аліментів, який стягується з нього призвів до скрутного матеріального становища. Окрім того, зазначає, що стан здоров`я його батьків на теперішній час погіршився та потребує додаткових матеріальних витрат. Таким чином, вказує, що на його утриманні знаходяться малолітній син [PERSON] , [INFO] , дружина, яка не працює, та батьки, що складає для нього великий тягар у виконанні рішення суду від 24.03.2014 року про стягнення аліментів, а тому розмір аліментів необхідно зменшити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити\~ в повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд ухвалою, на місці перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.03.2014 року по цивільній справі № 511/694/14-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку/доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Стягнення розпочато 06.03.2014 року. 03.04.2015 року позивач\~ уклав шлюб з гр. [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від повторного шлюбу у позивача народилась ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки про склад сім`ї № 289 від 15.05.2019 року, виданої КП «ЖЕО №1», позивач проживає однією родиною з сином [PERSON] , 2015 року\~ народження та дружиною [PERSON] , 1987 року народження. Згідно довідки про доходи позивача № 139 від 17.05.2019 року, він працював оператором лінії у виробництві харчової продукції у ТОВ «Промислово-торговельна компанія «Шабо», та отримував середньомісячний дохід близько 10 тисяч. В теперішній час з посади звільнений, не працює. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач також приєднав до матеріалів справи медичні довідки про стан здоров`я своїх батьків, а саме діагноз їх хвороби: Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги. ФК ІІ. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Вказує, що батьки також потребують його матеріальної допомоги. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач приєднала до матеріалів справи підтверджені витрати про сплату комунальних послуг, довідку про досить невелику заробітну плату, а також виписку з медичної карти амбулаторного /стаціонарного/ хворого № 6249, у якій зокрема йдеться про хворобу відповідача, підтверджені витрати на лабораторні дослідження. За ч.1 ст. 192 СК України,\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач Особа5 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу». З урахуванням усього вищевикладеного, прийнявши до уваги наявність у позивача іншої родини, враховуючи недоведений факт перебування на утриманні позивача його батьків, прийнявши до уваги, що розмір аліментів, визначений законодавцем, що стягуються з платника аліментів не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням чітко визначеного розміру аліментів із розрахунку на одну дитину, взявши до уваги стан здоров`я відповідача та її матеріальне становище, а також той факт, що аліменти мають забезпечити гармонійний розвиток дитини з боку обох батьків, суд приходить до висновку у необхідності зменшення аліментів, проте не у визначеному позивачем розмірі до 1/6, а до 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів такими, що підлягають часткового задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial