Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

03 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що 12 січня 2014 року передав у власність [PERSON] гроші в розмірі 1000 доларів США, які останній мав повернути на першу його вимогу, про що відповідач власноручно написав відповідну розписку. 15 жовтня 2015 року направив відповідачу письмове повідомлення про повернення боргу протягом семи діб з моменту отримання цього повідомлення, однак [PERSON] коштів добровільно не повернув. Згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 02 листопада 2015 року 100 доларів США становить 2299,3727 грн., а тому боргові зобовязання складають 22993,73 грн. Просить стягнути із [PERSON] в свою користь 22993 грн. 73 коп. основного боргу за договором позики. та 808 грн. 80 коп. судових витрат. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що відповідач на даний час борг не повернув, просить стягнути заборгованість в гривнях по курсу долара Національного банку України на час розгляду справи, а також просить стягнути судові витрати за сплату судового збору та за надання правової допомоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання, двічі на розгляд справи не зявився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом установлено, що 12 січня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] 1000 доларів США, які зобовязувалася віддати на вимогу, що стверджено розпискою (а.с. 5). Наведене свідчить, що сторонами уклали договір позики. Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як убачається із повідомлення про повернення боргу (а.с. 6) позивач повідомив відповідача про те, щоб останній провернув борг не пізніше семи діб від дня отримання цього повідомлення. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 7), вищевказане повідомлення про повернення боргу [PERSON] було отримане ним 17 жовтня 2015 року. Таким чином відповідач борг зобовязаний був повернути до 24 жовтня 2015 року включно. На час розгляду справи відповідач добровільно борг не повернув. В силу ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач, порушивши зобовязання перед позивачем, доводів на відсутність своєї вини у цьому суду не представив. Таким чином суд вважає, що є підстави для стягнення боргу з відповідача в користь позивача у примусовому порядку. Згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 18 листопада 2015 року 100 доларів США становить 2377,1078 грн., а тому боргові зобовязання складають 23771 грн. 08 коп. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач зобовязаний сплатити позивачу борг в розмірі 23771 грн. 08 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. (а.с. 1) та за надання правової допомоги в розмірі 321 грн. 60 коп. (а.с. а.с. 11, 12).

Outcome: approved