Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі по тексту ТОВ «Авто Просто») про розірвання договору надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі від 06 червня 2017 року № 724101, стягнення сплаченої грошової винагороди в сумі 12499,20 грн., першого внеску (періодичного платежу) в сумі 4622,39 грн. та моральної шкоди в сумі 1500 грн. (а.с. 1-4, 22-25). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06 червня 2017 року вона уклала з ТОВ «Авто Просто» договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі № 724101, за умовами якого сплатила відповідачу грошову винагороду в сумі 12499,20 грн. та внесок в сумі 4622,39 грн. Однак, незважаючи на те, що нею було сплачено вказані кошти, відповідач порушив п. 1.6 ст. 1 Розділу ІІ укладеного договору, не повідомивши її про номер групи до якої її було внесено, а також всупереч вимогам ст. 5 Розділу ІІ цього ж договору не повідомив її про розподіл товару, порядковий номер у групі отримувачів автомобіля та результати розподілу товару. Крім того, вказує, що положення п. 2.2, 2.4 ст. 2, п. 8.2.1.4 ст. 8, п. 8.8 ст. 8, п. 9.2 ст. 9, п. 12.1.2 ст. 12 Розділу ІІ укладеного договору не відповідають ст. ст. 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, зазначає, що незаконними діями їй було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона переносить переживання, оскільки не має змоги отримати замовлення чи повернути сплачені кошти. Крім того, для відновлення її порушених прав змушена прикладати додаткові зусилля, що тягне за собою як додаткові витрати, так і порушення сталого життєвого укладу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала клопотання, в якому просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач ТОВ «Авто Просто» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник в судове засідання не зявився, до суду надійшло заперечення на позовну заяву (а.с. 33-38), в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими, оскільки укладений з позивачем договір надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі відповідає усім вимогам договору, умови укладеного договору жодним чином не порушують принципу добросовісності та не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, а тому просив позов залишити без задоволення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2017 року між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] укладено договір № 724101, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля марки Chery Tiggo вартістю 347200 грн. (а.с. 6-10). Додатком № 1 до вищевказаного Договору № 724101 передбачено, що [PERSON] сплачує винагороду за послуги, повязані із вступом до системи в сумі 12499,20 грн., а транспортний засіб, який має бути поставлений через систему АвтоТак Chery Tiggo (а.с. 11). Додатком № 2 до Договору № 724101 сторонами погоджено правила функціонування системи придбання автомобіля в групах АвтоТак (а.с. 12). На виконання умов договору позивач [PERSON] 06.06.2017 року сплатила 12499,20 грн. винагороди за послуги, повязані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи, що підтверджується квитанцією № ПН 2081206 (а.с. 13). Також, 14.06.2017 року позивач сплатила періодичний платіж (щомісячний платіж) в сумі 4622,39 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.784700764.1 (а.с. 14). Із змісту заяв позивача, які адресовані суду 30.11.2017 року та 10.01.2018 року, а також листа ТОВ «Авто Просто» від 22 грудня 2017 року, слідує, що договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі від 06 червня 2017 року № 724101 між сторонами достроково розірвано на підставі ст. 3, п. 12.1 ст. 12 вказаного Договору (а.с. 74, 81-83). Відповідно до положень договору «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», проінформований про всі можливі витрати у звязку із укладенням Договору, уважно прочитав, зрозумів, погодився з усіма умовами Угоди та Додатками до неї і вважає їх справедливими стосовно нього, що засвідчує своїм підписом». Згідно п. 12.1 ст. 12 Договору, при розірванні договору за власним бажанням учасника, поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором, з урахуванням положень, викладених в цій статті. У відповідності до п. 12.1.1 ст. 12 Договору, сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою. Згідно п. 12.1.5 ст. 12 Договору, якщо учасник системи виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання договору, договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобовязань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за договором про адміністрування. На виконання умов договору від 06 червня 2017 року № 724101 позивачем [PERSON] на користь позивача ТОВ «Авто Просто» було сплачено періодичний платіж в сумі 4622,39 грн., розмір якого в силу п. 12.1.1 ст. 12 Договору підпадає під умову відступного, а відтак не підлягає поверненню учаснику групи. Із вказаних вище підстав позов в частині стягнення винагороди за послуги, повязані з включенням договору до системи АвтоТак в сумі 12499,20 грн. та стягнення періодичного платежу в сумі 4622,39 грн. задоволенню не підлягає. Крім того, позивач [PERSON] просить задовольнити позов, посилаючись на те, що положення п. 2.2, 2.4 ст. 2, п. 8.2.1.4 ст. 8, п. 8.8 ст. 8, п. 9.2 ст. 9, п. 12.1.2 ст. 12 Розділу ІІ укладеного договору не відповідають вимогам ст. ст. 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», натомість, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано та в судове засідання не представлено. У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а у відповідності до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що оскільки не встановлено порушення відповідачем умов договору від 06 червня 2017 року № 724101, на які посилається в позовній заяві позивач, та не вбачається підстав для стягнення грошових коштів, тому позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1500 грн. також не підлягає задоволенню. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своєї позиції, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed