Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

03.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, вказуючи, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 31.12.1999 року. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який на цей час зареєстрований та мешкає разом з нею. На цей час з відповідачем більше п'яти років мешкають окремо один від одного, однак, шлюб не розривався. У цей час, їх син, після досягнення повноліття, продовжує своє навчання, та навчається на бюджетній основі на денному відділенні у Вільногірському коледжі Національної металургійної академії України. За місцем свого навчання син стипендією не забезпечується. Навчання сина у зазначеному вище навчальному закладі потребує додаткових витрат на учбовий процес, харчування, забезпечення одягом, забезпечення побутових умов, забезпечення предметами індивідуального користування та гігієни, забезпечення відпочинку після навчання для відновлення сил, та організацію дозвілля. Тобто є очевидним, що в зв'язку з навчанням сина, вона потребує від відповідача щомісячної матеріальної допомоги на утримання сина, що продовжує навчання, у вигляді аліментів. Оскільки відповідач має постійне місце роботи - філія «Вільногірський ГМК» ПАТ «ОГХК», де він щомісячно отримує заробітну плату, розмір якої є достатнім для утримання з нього аліментів на утримання дитини, вважає, що він має можливість надавати їй матеріальну допомогу в зв'язку з навчанням сина в учбовому закладі, та сплачувати на її користь аліменти на його утримання. У відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не перебуває, за виконавчими листами він аліментів або інших обов'язкових виплат на будь-чию користь не здійснює. Надання матеріальної допомоги позивачу з боку відповідача є його обов'язком, який встановлено чинним законодавством України. Будь-яких інших обставин, які б звільняли відповідача від його обов'язку щодо утримання їхньої з ним дитини в зв'язку з її навчанням у навчальному закладі, на цей час не існує. Вважає, що аліменти з відповідача на її користь мають утримуватися в частині від його заробітку і з усіх видів його доходу, з чого б він не складався. Вона зі свого боку добровільно надає матеріальну допомогу синові у зв'язку з його навчанням, в зв'язку з чим вважає, що вона в повному обсязі виконує покладені на неї діючим законодавством України обов'язки щодо утримання сина в зв'язку з його навчанням. Вона у своєї власності нерухомого майна, земельних ділянок, банківських рахунків та транспортних засобів не має. Розрахунок суми судових витрат, складається з оплати нею витрат на професійну, правничу допомогу адвоката у складанні позовної заяви в сумі 200 грн. Таким чином, сума понесених нею витрат становить 200 грн., оскільки за подання позовних заяв про стягнення аліментів судовий збір не сплачується. Відповідно до вимог ст.181, 182, 199 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього з відповідачем сина [PERSON], [INFO], в зв'язку з його навчанням у зазначеному вище навчальному закладі, до закінчення його навчання у навчальному закладі, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача та стягнути з відповідача на її користь всі зазнані нею витрати, пов'язані із розглядом цієї справи в суді. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до вимог ч.5 ст. 279 ПК України сторони не заявляли. Позивачка [PERSON] згідно розписки (а.с.27) отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 20.04.2018 року, на свою адресу та для передачі третій особі. Відповідач [PERSON], згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 28), отримав 21.04.2018 року копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію ухвали про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, вирішує справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові пояснення позивача та письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини щодо виконання батьками встановленого законом обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, що продовжує навчання . Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 31.12.1999 р. підтверджується копією свідоцтва про одруження, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31.12.1999 р., прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с.4). Факт досягнення третьою особою - [PERSON] повноліття та факт родинних стосунків позивачки, відповідача та третьої особи підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER], згідно якого його батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.3 ). Факт проживання третьої особи [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] підтверджується довідкою № 1597 від 02.04.2018 року, що видана відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с.8). Згідно довідок про доходи № 163-18 від 28.02.2018 року та №212-18 від 02.04.2018 р., третя особа [PERSON] навчається у Вільногірському коледжі Національної металургійної академії України на безоплатній формі навчання, за період з лютого 01.02.2017 по 31.03.2018 року стипендії не отримував. (а.с.9,10). Згідно довідки Вільногірського міського центру зайнятості № 270 від 10.04.2018 року, позивач [PERSON] зареєстрована як безробітна з 31.01.2018 р., доход з 31.01.2018 р. по 13.03.2018 р. становить 3607,37 грн. (а.с.21). Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст.187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком третьої особи [PERSON], який досяг віку повноліття та не досяг віку 23 років, навчається в «Вільногірському коледжі Національної металургійної академії України» денної форми навчання на бюджетній основі, стипендію не отримує та інших доходів не має, отримує матеріальну допомогу від позивачки [PERSON], тому позивач потребує матеріальної допомоги батька, а відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки працює і має сталий дохід у виді заробітної плати, тому з нього на утримання повнолітнього сина слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, що з урахуванням матеріального становища позивачки, буде достатньо для утримання нею повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнивши вимоги позивачки в цій частині позову частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявник при подачі заяви звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Разом з тим, відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. З аналізу п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Враховуючи, що позивачем при подачі позовної заяви, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, в порушення вимог встановлених ст.137 ЦПК України, не надано договір про надання правничої допомоги та докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, що є обов'язковою вимогою закону, а квитанція про сплату заявницею адвокату 200,00 грн. за складання позовної заяви, без надання вищезазначених документів та доказів, не може слугувати достатньою підставою для задоволення вимог позивача у цій частині, тому у цій частині заявлених вимог слід відмовити. На підставі ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України і

Outcome: partial