Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

02 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачі про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2014 року з нього утримують аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 28 січня 2014 року. Крім того рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2011 року з нього утримують аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2011 року і до повноліття дитини, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Позивач просить зменшити розмір утримуваних з нього аліментів за рішенням суду від 21 квітня 2011 року до 1/6 частини його заробітку (доходу). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.29). Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не з'явились, були повідомлені про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у їх відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2014 року з нього утримують аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 28 січня 2014 року (а.с.9). Крім того рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2011 року з нього утримують аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2011 року і до повноліття дитини, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін (а.с.10). У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Стаття 182 Сімейного кодексу України встановлює обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. 07 серпня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Костянтинівського МРУЮ по виконавчому провадженню № 27609068 за виконавчим листом № 2-478 від 21 квітня 2011 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (а.с.28), з якої вбачається що за письмовою заявою стягувача - [PERSON] виконавчий лист № 2-478, виданий 21 квітня 2011 року, їй повернуто, копію постанови направлено стягувану. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, в зв'язку з відсутністю предмету позову.

Outcome: dismissed