Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

04 грудня 2018 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] з позовом до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на наступне. [PERSON] , [INFO] є рідною дочкою її та [PERSON] , який помер [INFO] . Починаючи з 2009 року [PERSON] спільно проживав з нею, [PERSON] , без реєстрації шлюбу у житловому будинку [ADDRESS] . Згодом у них народилася дочка [PERSON] , яка проживала разом з ними. Житловий будинок [ADDRESS] було побудовано КСП ім. Крейсера Аврора та передано у користування 07 квітня 1977 року матері [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] . З моменту свого народження [PERSON] постійно проживав у вказаному будинку, після смерті своєї матері, [PERSON] він продовжував самостійно проживати у ньому, утримував у належному стані, сплачував комунальні послуги, робив поточний ремонт, тобто відкрито та добросовісно володів вказаним житловим будинком. Від моменту створення вказаний житловий будинок перебував на балансі КСП ім. Крейсера Аврора, після його ліквідації він залишився у користуванні родини [PERSON] , право власності на вказаний будинок станом на 31 грудня 2012 року зареєстровано не було, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06 серпня 2018 року. Після смерті [PERSON] , вказаний житловий будинок перебуває у фактичному володінні її, [PERSON] , яка утримує його за власний рахунок, діючи в інтересах малолітньої дочки. Посилаючись на положення ст. ст. 328, 344 ЦК України, вважає, що її малолітня дочка [PERSON] , як єдина спадкоємиця [PERSON] має право на набуття права власності на цей житловий будинок, оскільки є сингулярним правонаступником у розумінні ч. 2 ст. 344 ЦК України, до давності її володіння може зараховуватись період, за який [PERSON] безпреривно, добросовісно та відкрито користувався житловим будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного, просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, відповідачу та третій особі був наданий строк 15 днів з дня отримання ними такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідач та третя особа не скористався правом на відзив. Ухвалою суду від 05 квітня 2019 року закрито підготовче провадження по вказаній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Від представника Нікопольської міської ради О.О. Мкртчян надійшла на адресу суду заява про прийняття рішення згідно діючого законодавства. Представник Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши учасників справи, допитавши свідка [PERSON] та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у\~главі 24 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК), зокрема із правочинів. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 344 ЦК України\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. Право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК України). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей\~335,\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України про те, що правила\~статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідною дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Починаючи з 2009 року [PERSON] спільно проживав з позивачем [PERSON] , без реєстрації шлюбу у житловому будинку [ADDRESS] . Згодом у них народилася дочка [PERSON] , яка проживала разом з ними. Житловий будинок [ADDRESS] було побудовано КСП ім. Крейсера Аврора та передано у користування 07 квітня 1977 року матері [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 14-15). З моменту свого народження [PERSON] постійно проживав у вказаному будинку, після смерті своєї матері, [PERSON] , він продовжував самостійно проживати у ньому, утримував у належному стані, сплачував комунальні послуги, робив поточний ремонт, тобто відкрито та добросовісно володів вказаним житловим будинком. Факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] підтверджується матеріалами справи, зокрема копією домової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] (а.с. 8-13). Від моменту створення вказаний житловий будинок перебував на балансі КСП ім. Крейсера Аврора, після його ліквідації він залишився у користуванні родини [PERSON] , право власності на вказаний будинок станом на 31 грудня 2012 року зареєстровано не було, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06 серпня 2018 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 138714050 від 21.09.2018 року (а.с. 16, 23). Комунальним підприємством Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» на замовлення [PERSON] було виготовлено 21 травня 2008 року технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , згідно якого власником вказаного будинку є ТОВ «Аврора» (а.с. 17-22). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 26 «а»). після його смерті заведена спадкова справа № 161/2017, спадкоємиця за законом, [PERSON] прийняла спадщину після його смерті (а.с. 26). Після смерті [PERSON] , вказаний житловий будинок утримує [PERSON] , діючи в інтересах малолітньої [PERSON] . Таким чином, у суду не викликає сумніву той факт, що померлий [PERSON] за час свого життя добросовісно володів житловим будинком [ADDRESS] квартира [ADDRESS] , більш ніж 10 років, починаючи з часу, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю та встановлений п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лише строк після 01 січня 2001 року). Протягом всього часу володіння, починаючи з дня смерті [PERSON] , тобто з 2003 року та по день смерті [PERSON] 12 березня 2017 року, ніхто не оспорював факт добросовісного та відкритого володіння ним даним житловим будинком, не претендував на вказаний будинок, тому [PERSON] добросовісно володів вищевказаним житловим будинком відкрито та безперервно більше десяти років. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що малолітня донька [PERSON] , [PERSON] , [INFO] як єдина його спадкоємиця за законом, має право на набуття права власності на цей житловий будинок, оскільки є сингулярним правонаступником у розумінні ч. 2 ст. 344 ЦК України, до давності її володіння зараховується період, за який [PERSON] безпреривно, добросовісно та відкрито володів та користувався житловим будинком [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] є обґрунтованити та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved