Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

02.09.2019р. до провадження судді Святошинського районного суду м.Києва надійшла цивільна справа №757/25582/19-ц за позовом [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пишного Артема Володимировича про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями у розмірі 50 000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.10.2018р. приватним виконавцем Пишним A.B. на підставі виконавчої листа № 761/19078/17, виданого 01.10.2018р. Шевченківським районним судом м.Києва, відкрито виконавче провадження № 57395584 про стягнення з позивача на користь [PERSON] суми 181 788,02 грн. та 1871,88 грн судового збору. 09.10.2018р. відповідач прийняв постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти позивача, що містяться на рахунках банків, у тому числі на рахунок відкритий у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний ба «Укргазбанк», у межах суми звернення стягнення та з урахуванням основі винагороди приватного виконавця, що становить 201966,49 грн. На підставі вищезазначеної постанови особовий рахунок № [NUMBER] , який відкрито Національною поліцією України на ім`я позивача в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк «Укргазбанк» для зарахування заробітної плати та на якому знаходились кошти - заробітна плата в сумі 3564,39 грн. та 19413,19 грн., було заблоковано. У зв`язку з тим, що вказані кошти є заробітною платою-основним джерелом доходу, 26.10.2018р. позивач, з метою недопущення порушення законних прав та дотримання приватним виконавцем Пишним A.B. вимог законодавства під час здійснення виконавчого провадження, звернувся до останнього з клопотанням про необхідність вжиття заходів щодо скасування вище вказаної постанови про арешт коштів. Однак, приватний виконавець Пишний A.B. жодних дій спрямованих на відновлення порушених прав позивача не здійснив та арешт не скасував. Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що у рамках виконавчого провадження, 09.10.2018 приватним виконавцем Пишним A.B. накладено арешт на його автомобіль Seat Cordoba, д/н [NUMBER] , який 01.11.2018р. було оголошено в розшук. Вказані дії приватного виконавця Пишного А.В. позивач оскаржив до суду та Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.01.2019р. у справі №761/19078/17, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного A.B. у виконавчому провадженні №57395584 визнано неправомірними та скасовано постанови в частині арешту коштів боржника від 09.10.2018р., про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.10.2018р. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 01.11.2018р., в частині стягнення 500,00 грн. Позивач зазначає, що вказаними неправомірними діями приватного виконавця Пишним A.B. йому завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, оскільки він був позбавлений можливості сплачувати за житлово-комунальні послуги, купувати сезонний одяг та інші речі, у том числі для малолітнього сина, сплачувати харчування та додаткові освітні послуг сина в школі, а також оплачувати витрати, обумовлені забезпечення звичного способу життя. Відсутність можливості розпоряджатися заробітною платою, яка була єдиним доходом, позивачу завдавало душевного болю та страждань, оскільки був обмежений в можливостях купувати ліки для вагітної дружини, яка 29.10.2018р. унаслідок нервових переживань з приводу неправомірних дій приватного виконавця Пишного A.B., була госпіталізована до Інституту педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії наук Україні. Позивач був позбавлений придбати для малолітнього сина одяг та взуття та був змушений внаслідок арешту автомобіля користуватися та відвозити сини до школи громадським транспортом. Також унаслідок душевних страждань, 14.11.2018р. позивач звернувся до невролога Центральної поліклініки МВС України, в результаті чого призначено лікування. У зв`язку із вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пишного А.В., яку оцінює у розмірі 50 000,00 грн. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву якою просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач надав суду відзив, в якому зазначив, що позивач не надав суду належних доказів заподіяння позивачу моральних страждань або втрат немайнового характеру, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у судове засідання не з`явився, повідомлений належний чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Пишним А.В. від 09.10.2018р. відкрито виконавче провадження №57395584 з виконання виконавчої листа № 761/19078/17, виданого 01.10.2018р. Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з позивача на користь [PERSON] суми 181 788,02 грн. та 1871,88 грн. судового збору. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Пишним А.В. від 09.10.2018р. накладено арешт кошти боржника та майно, а саме, автомобіль позивача - Seat Cordoba, д/н [NUMBER] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Пишним А.В. від 18.10.2018р. у виконавчому провадженні №57395584 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - позивача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 202466,49 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Пишним А.В. від 01.11.2018р. оголошено розшук автомобіля позивача - Seat Cordoba, д/н [NUMBER] . Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №761/19078/17, що залишена в силі Київським апеляційним судом, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного A.B. у виконавчому провадженні №57395584 визнано неправомірними та скасовано постанови в частині арешту коштів боржника від 09.10.2018р., про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.10.2018р. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 01.11.2018р., в частині стягнення 500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди і умовою цивільно-правової відповідальності. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Разом з тим, належних доказів, наявності моральної шкоди, позивачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи. Листок непрацездатності дружини позивача (а.с.14) не є доказом її лікування внаслідок заподіяння шкоди відповідачем, а лише свідчить про її знаходження на стаціонарному лікування з 29.10.2018 по 27.11.2018р. з причиною лікування - «захворювання загальне». Копія щоденника (а.с. 15) не містить відомостей про особу, яка знаходилась на лікування, про медичній заклад, у якому таке лікування надавалось, та про діагноз та перебіг стану захворювання. Довідка про тимчасову непрацездатність [PERSON] містить лише відомості про його захворювання з діагнозом ГРВІ (а.с.16) Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України та

Outcome: dismissed