Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

03.10.2018 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON], третя особа: виконавчий комітет Купянської міської ради Харківської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у звязку з не проживанням відповідача за місцем реєстрації понад встановлені законом строки, згідно якого просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 45 в будинку № 29 смт. Ківшарівка, м. Купянськ Харківської області із зняття його з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона згідно ордеру № 24 на право зайняття житлової площі, виданого виконавчим комітетом Купянської ради депутатів трудящих міста Купянськ 25.10.1978 року, квартиронаймачем неприватизованої квартири, яка розташована за адресою: смт. Ківшарівка, 29/45, є [PERSON], який був її чоловіком та помер 30.05.2017 року. Після його смерті, відповідно до рішення виконавчого комітету Купянської міської ради від 23.01.2018 року № 19 вона, позивачка, стала квартиронаймачем вищезазначеної квартири, в якій проживає та зареєстрована. Окрім неї, в квартирі значиться зареєстрований відповідач, її син, однак в даній квартирі він не проживає більше шести місяців, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей там немає, він взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні даним житловим приміщенням ніхто не чинив і не чинить. У звязку з його реєстрацією у цій квартирі вона не може оформити субсидію по оплаті комунальних платежів та зареєструвати інших осіб, оскільки для реєстрації необхідна згода всіх зареєстрованих осіб. За таких обставин позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 10.10.2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони, третя особа не зявилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, зазначає, що проживає за межами України, у Росії, позов визнає у повному обсязі, додав копію паспорта громадянина [PERSON] Федерації на своє імя № 46 16 369178, виданого 01.12.2016 року відділенням УФМС Росії по Московській області по Зарайському муніципальному району, в якому мається відмітка про його реєстрацію 10.12.2016 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19,25-28). Від представника по довіреності третьої особи, виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без його участі, пояснення по справі відсутні, при винесені рішення покладаються на розсуд суду (а.с.21,22). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши позиції сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення виконкому Купянської міської ради депутатів трудящих міста Купянська 10.10.1978 р. № 884/5 25 жовтня 1978 року було видано Ордер № 24 на [PERSON], сімя якого складається з 4 чоловік (дружина [PERSON], сини [PERSON], [PERSON]), на право зайняття квартири № 45 в будинку № сел. Ківшарівка, 29 (а.с.6). [PERSON], [INFO], помер 30 травня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 621954, виданим повторно Купянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області 18 січня 2018 року (а.с.7). Як вбачається з Витягу з протоколу № 1 засідання житлової комісії виконкому міської ради від 22 січня 2018 року, затв. Рішенням виконкому міської ради № 19 від 23 січня 2018 р. на [PERSON] відкрито особовий рахунок на трикімнатну квартиру № 45 в будинку № 29 смт. Ківшарівка, склад сімї 2 чоловіка (а.с.12). Позивач [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованою за адресою: Харківська область, [ADDRESS], з 04 листопада 1978 року по теперішній час (а.с.8). Відповідач [PERSON], [INFO], також значиться зареєстрованим за адресою: Харківська область, [ADDRESS], з 04 листопада 1978 року по теперішній час (а.с.9,15). Факт не проживання відповідача у вищезазначеній квартирі підтверджується актом від 05.09.2018 р. про його не проживання за місцем реєстрації з 2013 року (а.с. 10). 27.09.2018 р. між ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Купянськ» та наймачем квартири № 45 в будинку № 29 смт. Ківшарівка, [PERSON] укладено Договір № 4729 про надання послуг з утримання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових території (а.с. 11). Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями),\~ роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Здійснення людиною свого природного права на життя повязано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, обєктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в жилому приміщенні, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку особу втратившою\~ право користування жилим приміщенням.\~ Згідно ст. 29 ЦК України\~ місцем проживання фізичної особи є житло, у якому\~ фізична особа проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин\~\~ України,\~\~ а\~\~ також\~\~ іноземець\~ чи\~ особа\~ без громадянства,\~ які\~ постійно\~ або\~ тимчасово проживають в Україні, зобовязані\~ протягом десяти\~ днів після прибуття до нового місця проживання\~зареєструвати місце проживання. Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що відповідач [PERSON] за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання: смт. Ківшарівка, 29/45 Харківської області не проживає понад шість місяців без поважних причин, самостійно виїхав з квартири в інше місце проживання, при цьому перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив, відповідач позов визнає, направив суду відповідну заяву з додатком, які вказують на те, що він проживає і зареєстрований в іншому населеному пункті іншої країни, що також свідчить про те, що він вибув з спірної житлової площі у інше постійне місце мешкання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Випадків, передбачених ст. 72 ЖК України, на підставі яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відчутнім членом сімї наймача, немає. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право на користування спірним житлом, позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved