Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

04.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 18.11.2016 року уточнив та просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON], померлої [INFO] та визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що вищевказана частка житлового будинку належить [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого все своє майно заповіла [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину, оскільки вона вступила в управління спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого все своє майно заповіла [PERSON] Позивач прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв'язку із тим, що відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України необхідні документи на ім'я померлої [PERSON], які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення об'єкту нерухомого майна, проектно - кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва (правовстановлюючий документ на частку житлового будинку, проектно - кошторисна документація, Державний акт на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS], довідки про грошову оцінку земельної ділянки, витяги із Державного земельного кадастру та з Поземельної книги на земельну ділянку, де є відомості про наявність або відсутність на неї сервітутів), які відсутні, а також відповідно до п. 1.13 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, місце відкриття спадщини підтверджується записом у будинковій книзі про реєстрацію спадкодавця. Будинкові книги, в яких містяться відомості про реєстрацію обох померлих на день їх смерті, відсутні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/3 частка незавершеного будівництвом житлового будинку з виконанням будівельних робіт на 85 %, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 12.03.1974 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1-449. Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи № 148/2016, складеного 18.10.2016 року, виходячи з проведеного візуального обстеження об'єкту нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS], а саме 1/3 частини житлового будинку літ. «А», в складі наступних приміщень: - 4 - житлова площею 14,3 кв.м.; - 5 - житлова площею 8,6 кв.м., - 6 - кухня площею 9,8 кв.м., - 7 - коридор площею 5,5 кв.м., - 9 - санвузол площею 6,1 кв.м., загальною площею 44,3 кв.м., в тому числі житловою - 22,9 кв.м., експертом було встановлено, що процент готовності вищевказаної частини житлового будинку становить 100 %, вищевказаний об'єкт є закінчений будівництвом, вищевказана частина житлового будинку відповідає будівельним, протипожежним, санітарним нормам та правилам, у тому числі ДБН, та придатна для подальшої експлуатації. Розпорядженням міського голови Ізмаїльської міської ради Одеської області вулиця Благоєва була перейменована на вулицю Київська. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 24.06.1974 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл, [PERSON] померла [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка житлового будинку літ. «А», в складі наступних приміщень: - 4 - житлова площею 14,3 кв.м.; - 5 - житлова площею 8,6 кв.м., - 6 - кухня площею 9,8 кв.м., - 7 - коридор площею 5,5 кв.м., - 9 - санвузол площею 6,1 кв.м., загальною площею 44,3 кв.м., в тому числі житловою - 22,9 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого 12.03.1974 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те на що за законом вона матиме право - [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом було встановлено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] займалася похованням своєї матері [PERSON], після її смерті продовжувала мешкати у житловому будинку, обробляла город, здійснювала ремонт, вела господарство. Тобто [PERSON] вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 14.12.1981 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка житлового будинку літ. «А», в складі наступних приміщень: - 4 - житлова площею 14,3 кв.м.; - 5 - житлова площею 8,6 кв.м., - 6 - кухня площею 9,8 кв.м., - 7 - коридор площею 5,5 кв.м., - 9 - санвузол площею 6,1 кв.м., загальною площею 44,3 кв.м., в тому числі житловою - 22,9 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до заповіту, посвідченого 10.03.1977 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те на що за законом вона матиме право - [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Відповідно п.2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В судовому засідання було встановлено, що позивач звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто [PERSON] вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. від 08.04.2013 року за № 664/2-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України необхідні документи на ім'я померлої [PERSON], які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення об'єкту нерухомого майна, проектно - кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва (правовстановлюючий документ на частку житлового будинку, проектно - кошторисна документація, Державний акт на право власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS], довідки про грошову оцінку земельної ділянки, витяги із Державного земельного кадастру та з Поземельної книги на земельну ділянку, де є відомості про наявність або відсутність на неї сервітутів), які відсутні, а також відповідно до п. 1.13 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, місце відкриття спадщини підтверджується записом у будинковій книзі про реєстрацію спадкодавця. Будинкові книги, в яких містяться відомості про реєстрацію обох померлих на день їх смерті, відсутні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved