Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

03 вересня 2019 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що кімната [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності територіальної громади м.Маріуполя. Листом № 11-92 від 06.02.2018 року ЖКП 2Азовжитлокомплекс» повідомило Департамент\~ міського майна Маріупольської міської ради про те, що квартиру [ADDRESS] , мешканці займають самовільно. Документи, що дають право на вселення у вказану квартиру відсутні, комунальні платежі не сплачуються. На неодноразові попередження ЖКП 2Азовжитлокомплекс» про звільнення самовільно займаної квартири не реагують. Заборгованість по комунальній платі станом на 01.05.2019 року\~ становить 24 433 гривні 44 копійки. 24 вересня 2018 року комісією було складено акт обстеження житлового приміщення та встановлено, що кімнату ; [ADDRESS] самовільно займає [PERSON] . Згідно довідки територіальної громади міста Маріуполя, відповідач [PERSON] з 04.07.2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомості щодо реєстрації відповідача у кімнаті [ADDRESS] відсутні. Таким чином, законні підстави проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою, відсутні.\~ На підставі викладеного представник позивача [PERSON] \~ просила виселити [PERSON] , [INFO] з кімнати [ADDRESS] , та стягнути з неї на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 1921, 00 гривень. Представник позивача\~ - Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мащенко Д.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] \~ неодноразово у судові засідання не з`являлася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її\~ відзив відповідач не надала. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач [PERSON] ,своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що кімната [ADDRESS] перебуває на балансі територіальної громади м.Маріуполя та відноситься до комунальної власності на підставі рішення Маріупольської міської ради № 5/12-1716 від 24.04.2007 року. Судом досліджено скаргу директора ЖКП «Азовжитлокосплекс» від 06.02.2018 року, адресовану органам міської влади, відповідно до якої остання просить вжити заходів щодо мешканців державної квартири [ADDRESS] , оскільки дана квартира була зайнята самовільно. Документи, що дають право на вселення у зазначену квартиру відсутні, комунальні платежі не оплачуються. На неодноразові попередження ЖКП «Азовжитлокомплекс» про звільнення\~ самовільної зайнятої житлової площі, мешканці не реагують. Станом на 31.01.2018 року заборгованість по квартирній платі становить 18 384, 68 гривень. Комісією у складі начальника управління міського майна Департаменту по роботі з активами Марчука С.А., начальника відділу обліку та приватизації житлового фонду\~ Департаменту по роботі з активами Дубовської Ю.М., начальника відділу контролю за використанням активів Департаменту по роботі з активами\~ Дмитрович К.Л., головного спеціаліста відділу контролю за використанням активів Департаменту по роботі з активами Романюк М.В., головного спеціаліста відділу контролю за використанням активами\~\~ Департаменту по роботі з активами\~ Толстової В.А., головного спеціаліста відділу контролю за використанням активів Департаменту по роботі з активами\~ Разинкової А.Л., головного спеціаліста відділу контролю за використанням активів Департаменту по роботі з активами Кукуш В.П., головного спеціаліста відділу комунального господарства та договірної роботи [PERSON] , провідного інженера благоустрою ЖКП «Азовжитлокомплекс» [PERSON] , у присутності мешканців кімнат [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] , 6, 7 було складено акт від 24 вересня 2018 року про те, що кімнату [ADDRESS] шляхом само заселення займає [PERSON] . Борг по квартирній платі становить 21703,00 гривень. Згідно довідки територіальної громади міста Маріуполя від 02.09.2019 року, у кімнаті [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Зокрема, 16.05.2007 року він був знятий з реєстрації за вказаною адресою. Водночас, за даними територіальної громади міста Маріуполя від 02.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] , з 04.07.2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 21.05.2019 року за № 11-437, за адресою: [ADDRESS] станом на 01.05.2019 року заборгованість по квартирній платі становить 24433,44 гривень, ордер відсутній у зв`язку з самозаселенням. Відповідно до акту обстеження житлових приміщень від 06 лютого 2020 року складеного у складі головного спеціаліста відділу обліку та приватизації житлового фонду Управління міського майна Департаменту по роботі з активами Романюк М.В., майстра технічної ділянки ЖКП «Азовжитлокомплекс» [PERSON] , майстра поточного ремонту [PERSON] , провідного інженера благоустрою [PERSON] у присутності мешканців з кімнати 71,\~\~ встановлено, що в кімнаті [ADDRESS] (гуртожиток) зі слів сусідки з кімнати [NUMBER] , проживає [PERSON] , вони зрідка її бачать. Двері кімнати 56 ніхто не відчинив, сусідка з кімнати 71 від підпису акту відмовилась. Водночас, у кімнаті 56, зареєстровані особи, відсутні.\~ Відповідно до ст.18 ЖК України УРСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання житлових приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення, що встановлено ст.15 ЖК УРСР. Зі ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно частини першої статті 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Суд враховує положення п.17 Постанови Пленуму ВСУ України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року зі змінами та доповненнями, відповідно до яких при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Отже, згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вимагати у судовому порядку виселення особи за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу, зокрема, якщо вона систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Як вбачається з матеріалів справи заходи попередження щодо\~ звільнення самовільно зайнятого житлового приміщення відносно відповідача [PERSON] не дали позитивних результатів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та виселення\~ [PERSON] зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Зокрема, відповідно до положень ст.. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір у сумі 1921 гривня.

Outcome: approved