Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, і в якому просить суд встановити факт прийняття спадщини неповнолітнім [PERSON], а саме квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого 06.12.2011 року [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру, в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні в Полтавській спеціалізованій школі-інтернаті №2 І-ІІІ ступенів ім. Н.К. Крупської. 06.12.2011 року помер батько [PERSON] [PERSON] Мати [PERSON] [PERSON], позбавлена батьківських прав. Школа є опікуном [PERSON] Після смерті батька, [PERSON] є спадкоємцем першої черги і має право на спадщину, а саме на квартиру [ADDRESS]. Правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлого на вказану квартиру відсутній, тому отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку не можливо. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду. Позивач в судове засідання не зявився надавши суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі і зазначає, що підтримує позов у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Відповідач також надав суду заяву в якій просить суд справу розглядати без участі їхнього представника і зазначає, що проти задоволення позову не заперечує, а при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Від третіх осіб [PERSON] та [PERSON], надійшли заяви в якій кожна з них просить суд розглядати справу без її участі і зазначає, що заперечень проти позову не має. Від третьої особи Карлівської державної нотаріальної контори, надійшла заява, в якій вони просять суд справу розглядати без участі їхнього представника і зазначають, що при її вирішенні покладаються на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], про що свідчать записи у свідоцтві серії 1-КЕ №067127. (а.с. 4) 06.12.2011 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво серії І-КЕ №202958. (а.с. 6) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], син померлого [PERSON], влаштований на навчання до Полтавської спеціалізованої школи-інтернату №2 І-ІІІ ступенів ім. Н.К. Крупської, перебуває на повному державному забезпеченні і його опікуном є [PERSON] директор школи-інтернату. (а.с. 9, 11, 12) З матеріалів справи також вбачається, що будучи опікуном неповнолітнього [PERSON], після смерті батька останнього, [PERSON] зверталася до Карлівської державної нотаріальної контори, з метою зясування кола ймовірних спадкоємців. У видачі такої довідки [PERSON] було відмовлено, з посиланням на нотаріальну таємницю. (а.с. 10) Звертаючись до суду з позовом, школа-інтернат, в особі її директора, посилається на те, що [PERSON], опікуном якого є [PERSON], є спадкоємцем першої черги після смерті батька, а тому має право на належне померлому майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 2017 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК, частки кожного із спадкоємців за законом є рівними. До складу спадкового майна, позивачем віднесено квартиру №5, розташовану по вул. Промисловій, 6 в м. Карлівка. На підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на житло, видане на імя [PERSON], згідно якого вищевказана квартира дійсно належить останньому на праві приватної власності. (а.с. 7) До матеріалів справи також долучено довідку, в якій зазначено, що [PERSON] має право користування даною квартирою. (а.с. 8) Позивач просив суд, визнати за [PERSON], право власності на вищевказану квартиру вцілому, в порядку спадкування за законом після померлого батька. Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], є також доньки останнього [PERSON] та [PERSON], про що зазначила нотаріус в листі від 23.12.2013 року. З листа вбачається, що в 6-місячний строк з дня відкриття спадщини, [PERSON] та [PERSON] подали заяви про її прийняття; інших заяв про прийняття чи відмову від прийняття спадщини, до нотконтори не надходило.(а.с. 22) До матеріалів справи долучено заяви [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23) Досліджені докази свідчать про те, що після смерті [PERSON] дійсно має місце спадкування за законом і [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги та мають право на спадщину в рівних частинах по 1/3 частині спадкового майна. Як уже було зазначено, [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини в порядку передбаченому статтями 1269 та 1270 ЦК України. Із записів у свідоцтві про народження [PERSON] та свідоцтві про смерть [PERSON] вбачається, що на момент смерті батька, [PERSON] виповнилося повних 12 років. (а.с. 4, 6) Згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 цього Кодексу (відмова від прийняття спадщини). Частиною 4 ст. 1269 ЦК, надано право опікуну, подати заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої особи Таким чином, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, відповідно до ст. 1268 ЦК. Тому вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини безпідставна. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що такий факт оспорюється або не визнається. Згідно п. 4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого Наказом Мінюсту від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. В матеріалах справи відсутня вмотивована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі чого суд робить висновок, що з заявою про прийняття спадщини чи з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, школа-інтернат, в особі директора, як опікуна [PERSON] до нотконтори не зверталась. При цьому суд враховує лист нотаріуса від 13.05.2013 року, з якого вбачається, що школа-інтернат звернулася до них з листом про надання інформації щодо ймовірних спадкоємців після смерті [PERSON] Такий лист не є способом реалізації права наданого школі-інтернату ч. 4 статті 1269 ЦК, тобто не є заявою про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, висновки, зазначені у позовній заяві про неможливість прийняття спадщини по причині відсутності правовстановлюючого документу на майно передчасні і доказами не підтверджені. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: approved