Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

04 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], яку в подальшому уточнило та просило стягнути заборгованість за договором кредиту 805/16/21-1/6-288 від 16 червня 2006 року у сумі\~ 410\~915, 73 грн, На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 16 червня 2006 року укладено кредитний договір 805/16/21-1/6-288 на суму 290 000 доларів США, зі сплатою 12,2 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 10 червня 2023 року. Відповідно до Додаткової угоди №1 про внесення змін до договору кредиту №805/16/21-1/6-288 від 16 червня 2006 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14% річних, починаючи з 20 жовтня 2008 року. Позивач виконав свої зобовязання за договором кредиту належним чином. Відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, комісій, а також сплати неустойки (пені, штрафу), у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений термін. Відповідач, починаючи з 12 травня 2009 року неодноразово порушувала строки повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. 01 грудня 2014 року відповідачу [PERSON] направлено вимогу про виконання зобовязань про погашення простроченої заборгованості за договором кредиту. Однак, відповідачем зобовязання щодо повернення заборгованості за договором кредиту виконано не було, в звязку із чим станом на 15 червня 2015 року заборгованість за договором кредиту № 805/16/21-1/6-288 складає 19 512,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 410 915,73 грн. В звязку із викладеним, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним\~\~і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини,\~\~якими обґрунтовувалися\~\~ вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх\~\~підтвердження;\~які право відносини сторін випливають із встановлених обставин; яка\~\~правова норма\~\~підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.\~ Відповідно до вимог статей 11,\~59,\~60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судовим розглядом встановлено, що 16 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» по [PERSON] було укладено договір кредиту 805/16/21-1/6-288 в сумі 29\~000 доларів США, зі сплатою 12,2 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10 червня 2026 року. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 29 жовтня 2008 року про внесення змін до договору кредиту № 805/16/21-1/6-288 від 16 червня 2006 року було встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14,0 % річних, починаючи з 20 жовтня 2008 року. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором 01 грудня 2014 року банком було направлено на адресу відповідача вимогу щодо дострокового виконання умов кредитного договору упродовж місячного терміну. Однак вимоги банку, наведені у вимозі, не були виконані. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» суд першої інстанції виходив із положень статей 256,257, 258, 265, 267 ЦК України та тих обставин, що заявлені позивачем вимоги виходять за межі позовної давності, оскільки про порушення [PERSON] обовязку з повернення кредиту позивачу стало відомо 10 жовтня 2006 року. Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна. Відповідно до\~статті 256 ЦК України,\~\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4\~статті 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України). Про застосування позовної давності [PERSON] заявляла клопотання 28 листопада 2016 року (а.с. 122). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобовязання, яким є строк виконання зобовязання у повному обсязі (кінцевий строк) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.\~ Таким чином, предявлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності. У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, надіславши 01 грудня 2014 року вимогу боржнику про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів. Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. У звязку з невиконанням вимоги від 01 грудня 2014 року банк звернувся 06 березня 2015 року до суду із відповідними вимогами до боржника. Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 805/16/21-1/6-288 від 16 червня 2006 року в межах строку позовної давності. Відповідно до вимог статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог частини 1 статті 611, частини 1 статті 612 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж [PERSON] здійснено 10 лютого 2012 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 805/16/21-1/6-288 від 16 червня 2006 року станом на 15 червня 2015 року загальна сума заборгованості складає 19\~512, 75 доларів США, що еквівалентно 410\~915 грн 73 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 17\~037,83 доларів США, що еквівалентно 358\~796 грн 75 коп.; сума заборгованості за відсотками 1\~847,75 доларів США, що еквівалентно 38911 грн 36 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5\~226 грн 04 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7\~981 грн 58 коп. З урахуванням викладеного судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» та їх задоволення. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. За наслідками розгляду апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» апеляційний суд відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved