Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

02.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно побудованих споруд. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником земельної ділянки в с. Велимче,вул.Шевченка,буд.51 Ратніського району Волинської області, яка приватизована в 2011 році на законних підставах , що підтверджується випискою з рішення сесії № 19/11 від 23.10.2018 року» Про передачу земельних ділянок у власність», випискою із погосподарської книги [PERSON] сільської ради Ратнівського району Волинської області, довідкою про присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд № 246 від 08.01.2010 року 0724280400:01:001:0118,, висновком про погодження технічної документації № 126 від 08.04.2010 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії № 086988 від 30 вересня 2011 року. Зазначає, що раніше за вказаною адресою проживали його батьки, коли відповідач на цій земельній ділянці батьків поставив деревяний хлів через якого постійно виникали конфлікти. Після приватизації він побудував господарську споруду поблизу хліва [PERSON],який перебуває у аварійному стані і при руйнуванні може пошкодити його господарську споруду. Крім того, стверджує, що хлів [PERSON] побудований незаконно без будь-якої відповідної документації, який заважає здійснювати господарську діяльність на власній земельній ділянці та розпоряджатися нею відповідно до закону. Добровільно звільнити земельну ділянку відповідач не бажає, а тому після звернення до Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області отримав постанову про закриття кримінального провадження, де зазначено, що хлів відповідача є самочинно збудованим. Вважає незаконно самовільно збудований хлів [PERSON] порушує його законне право на володіння, та користування земельною ділянкою та створює небезпеку обвалу на його господарську споруду та земельну ділянку ,що може спричинити значну матеріальну шкоду. Просить прийняти рішення про усунення перешкод у користуванні [PERSON] належною йому на праві власності земельною ділянкою, кадастровий номер 0724280400:01:001:0118, площею 0,25 га , що знаходиться за адресою вул.Шевченка,51 в с.Велимче Ратнівського району , шляхом зобовязання відповідача знести самочинно побудований сарай та звільнити земельну ділянку протягом десяти днів з дня набрання рішення суду законної сили. 16.11.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Ратнівського району Волинської області , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення , визнання недійсним державного акту на право власності на землю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку та господарських будівель за адресою вул.Шевченка,49 с. Велимче Ратнівського району , які побудовані 1947 року і є суміжним землекористувачами із [PERSON] та власниками ,що мають спільну межу земельних ділянок. Проте, [PERSON] приватизував земельну ділянку , на якій знаходиться його хлів,чим порушив права як землекористувача та правила добросусідства,позбавивши його права належного володіння та користування його хлівом. Стверджує , що рішення [PERSON] сільської ради про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] прийнято без технічних матеріалів та документів , що є порушенням ч.1,ч.2 ст. 118 Земельного кодекс України в редакції станом на 23.10.2008 року та рішення сільської ради про затвердження зазначеної документації та надання земельної ділянки у власність. Крім того, зазначає ,що технічна документація із землеустрою щодо складання документів,що посвідчують право власності на земельну ділянку на [PERSON] розроблялася в 2010 році ,тобто після прийняття рішення [PERSON] сільської ради Ратнівського району від 23.10.2008 року № 19/15. Зазначає, що державний акт на право власності на землю [PERSON] видано без відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією ,що передбачено Інструкцією « Про порядок складання ,видачі,реєстрації і зберігання державних актів на право власності « ,затвердженої Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам 04.05.1999 року за № 43 із змінами і доповненнями станом на 2011 рік. [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради Ратнівського району Волинської області від 23.10.2008 року № 19/15 « Про передачу земельних ділянок у власність». Крім цього, просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086988, виданий 30.09.2011 року на імя [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд та скасувати його державну реєстрацію. Також, просить витебувати з [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області оригінал технічної документації , що посвідчують право власності на земельну ділянку( державного акту на право власності на земельну ділянку) на громадянина [PERSON]. 25.10.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON]. Ухвалою суду від 16.11.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення у попередній стан шляхом знесення самовільно побудованих споруд обднано в одне провадження з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] ,[PERSON] сільської ради Ратнівського району Волинської області,третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. 30.11.2018 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося із письмовим клопотанням про розгляд справи без участі їх представника та питання щодо врегулювання спору покладається на розсуд суду. 05.12.2018 року на електронну адресу суду від представника [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позов [PERSON],в якому просить відмовити у позові із - за відсутності для цього правових підстав, застосувати строк позовної давності щодо вимог [PERSON],оскільки строк позовної давності сплив у 2011 році щодо позовної вимоги про скасування рішення сільської ради,а щодо скасування державного акту на право власності на землю 2014 році. Стверджує, що він та відповідач є суміжними землекористувачами та [PERSON] побудував хлів на його земельній ділянці,чим порушив його законне право на володіння та користування земельною ділянкою. Зазначив,що земельна ділянка з 1950 років належала його батькам і саме у той час [PERSON] незаконно поставив деревяний хлів ,який на даний час знаходиться в аварійному стані і може пошкодити його господарську будівлю. При цьому, він неодноразово звертався до [PERSON] із проханням усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою,яка була приватизованою ще у 2011 році. Ствердив, що зазначення [PERSON] про те, що лише у серпні 2018 року дізнався, що [PERSON] одержав державний акт на право власності на земельну ділянку , коли він подав заяву про вчинення правопорушення [PERSON] за ч. 3 ст. 197-1 КК України є таким , що не відповідає дійсності. Останній мав можливість дізнатися про наявність правовстановлюючих документів у нього під час сварок між ними,що можуть підтвердити свідки. Просить застосувати строк позовної давності,що є підставою для відмови у позові [PERSON], що на думку [PERSON] узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у постанові по справі за № 6-2469 цс 16 від 16.11.2016 року. Вказав ,що строк позовної вимоги про скасування рішення сільської ради сплив ще у 2011 році, а щодо вимоги про визнання недійсним державного акту про право власності на землю у 2014 році ,тобто строк позовної давності є пропущеним. Крім того, у відзиві визнав, що набув право власності на земельну ділянку без попереднього виготовлення технічної документації та затвердження зазначеної документації з наданням земельної ділянки у власність. Однак, така помилка державних органів не повинні виправлятися за рахунок осіб,яких вони стосуються. Зазначає, що органи ,які здійснювали приватизацію порушили принцип належного урядування згідно до рішення ЄСПЛ « Рисовський проти України « від 02.10.2011 ( заява № 29979/04). Просить позовну заяву [PERSON] залишити без задоволення, застосувати строк позовної давності ,а його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, просить допитати в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 05.12.2018 року на електронну адресу суду надійшла заява представника [PERSON] адвоката [PERSON] про виклик свідків : [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 06.12.2018 року на електронну адресу суду надійшла заява представника [PERSON] адвоката [PERSON] про виклик свідка [PERSON]. 07.12.2018 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 13.12.2018 року. 12.12.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив від [PERSON],в якій вказує, що перед попереднім судовим засіданням 07.12.2018 року отримав відзив на його позовну заяву від представника [PERSON].Ствердив,що він побудував хлів у 1947 році ,тобто до початку фактичного володіння та користування земельною ділянкою батьками [PERSON] ,яке відбулося в 1950 роках,що зазначено у відзиві представника [PERSON]. Крім того, зазначив, що дана земельна ділянка ,на якій розміщено спірний хлів [PERSON] не належала батькам [PERSON] підтверджується рішенням [PERSON] сільської ради № 19/15 від 23.10.2008 року ,яке ним оскаржується і прийнято відповідно до п. 1, п.2 ст. 118 Земельного кодексу України,тобто земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади ,а не у власності батьків [PERSON]. Крім цього, із копії оскаржуваного Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 086988 від 30.09.2011 року,на якій розміщено хлів [PERSON] вбачається, що він виданий 30.09.2011 року,а хлів побудовано в 1947 році,що вбачається із витягу погосподарської книги № 9 за 2018 рік. Таким чином, [PERSON] стверджує, що [PERSON] незаконно приватизував частину земельної ділянки,на якій на момент приватизації розміщений його хлів. Крім того, [PERSON] заперечує ,що ним пропущено строк позовної давності, так як звернення [PERSON] до правоохоронних органів було лише в серпні 2018 року,про що свідчать долучені до позову ним процесуальні документи . Разом з тим, із аналізу технічних документів із землеустрою щодо складання документів вбачається, що [PERSON] не долучено акт погодження меж земельної ділянки із його підписом як суміжного користувача земельної ділянки. Вважає, що свідчення свідків [PERSON] дружини відповідача [PERSON],[PERSON] ,який є його братом,який більше 15 років не проживає у с. Велимче,не є належним допустимим доказом пропущення ним строку позовної давності,оскільки останні є зацікавленими особами. Свідок [PERSON] працює у [PERSON] ,який не був свідком конфліктів. Єдиним свідком ,який може надати обєктивні свідчення є [PERSON], який є батьком [PERSON]. [PERSON]І не надано документів про право власності на господарську споруду. Отже, [PERSON] стверджує, державний акт [PERSON] є недійсним, як такий що виданий з порушенням вимог ст.ст. 116,118 ЗК України. Зазначає, що принцип належного урядування не повинен виправлятися за рахунок осіб,яких вони стосуються ,а поняття « помилки державних органів» є оціночним.Вважає, що процедура видачі правовстановлюючих документів на землю запроваджувала основні характеристики принципів належного урядування,так як ,прозорість,ясність дій,належне реагування,верховенство права,порушення яких при прийнятті оскаржуваних ним актів призвели до порушення його прав. [PERSON] просить задовольнити його позов та відмовити в задоволенні позову [PERSON]. 13.12.2018 року на електронну пошту суду адвокат [PERSON] направив заяву про визнання явки позивача [PERSON] обовязковою ,про допит свідків ,про витребування доказів в сільській раді,про витребування матеріалів ЄРДР для огляду в суді. 13.12.2018 року [PERSON] звернувся із письмовими заявами про виклик свідка [PERSON]. 13.12.2018 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 17.12.2018 року. 17.12.2018 року адвокат [PERSON] звернувся із клопотанням ,яке надійшло на електронну пошту, про перенесення підготовчого судового засідання ,оскільки перебуває в іншому судовому засіданні. 17.12.2018 року на електронну адресу суду надійшло письмове клопотання адвоката [PERSON] про огляд доказів за їх місцезнаходженням,про витребування оригіналу доказу для огляду в суді . 17.12.2018 року на електронну адресу суду надійшло клопотання [PERSON] сільської ради про долучення актів обстеження до матеріалів справи. 17.12.2018 року [PERSON] звернувся із письмовим клопотанням про долучення до матеріалів справи виписки із рішення [PERSON] сільської ради № 91/15 від 23.10.2008 року ,копію листа Комунального підприємства « Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації « № 4226 від 05.11.2018 року. Ухвалою суду від 17.12.2018 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 26.12.2018 року [PERSON] подав письмову заяву про відвід судді Фазан О.З.. Ухвалою суду від 26.12.2018 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Фазан О.З. та провадження у справі зупинено до вирішення заявленого відводу іншим складом суду. Ухвалою суду від 27.12.2018 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Фазан О.З... Ухвалою суду від 29.12.2018 року відновлено провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 16.01.2019 року. Ухвалою суду від 16.01.2019 року відкладено розгляд справи за клопотаннями сторін у справі на 25.01.2019 року. 24.01.2019 року на електронну адресу суду надійшла заява представника [PERSON] [PERSON] про відвід судді Фазан О.З.. Ухвалою суду від 25.01.2019 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката [PERSON] про відвід судді Фазан О.З. та провадження у справі зупинено до вирішення заявленого відводу іншим складом суду. Ухвалою суду від 28.01.2019 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката [PERSON] про відвід судді Фазан О.З... Ухвалою суду від 01.02.2019 року відновлено провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 27.02.2019 року. 27.02.2019 року представник [PERSON] звернулася із письмовим клопотанням про відкладення судового засідання по причині її участі у роботі виконавчого комітету Луцької міської ради. 27.02.2019 року адвокат [PERSON] на електронну адресу суду направив клопотання про долучення до справи повідомлення [PERSON] сільської ради № 61/02-25 від 01.02.2019 року, викопіювання із генерального плану забудови с. Велимче ( 1987 року). Ухвалою суду від 27.02.2019 року визнано потрібним , щоб представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області дав особисті пояснення у судовому засіданні. Відмовлено у задоволенні клопотання представників позивача [PERSON] про обов'язкову участь відповідача, позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] сільської ради Ратнівського району Волинської області в зв'язку з відсутністю їх письмових заяв про розгляд справи без їх участі. Допитано свідків ,явку яких забезпечив позивач [PERSON], а саме : його,[PERSON],[PERSON],[PERSON]. Відкладено розгляд справи після допиту свідків по причині першої неявки представника відповідача адвоката [PERSON] з поважних причин на 13.03.2019 року. 13.03.2019 року у судовому засіданні за погодженням сторін досліджено письмові докази, які надані відповідачем [PERSON] сільською радою - акти обстеження , які свідчать про те, що сторони лише в 2017 році офіційно звернулися за вирішенням виниклого конфлікту користування земельною ділянкою для обслуговування господарської споруди хліва. 13.03.2019 року,повторно, у судовому засіданні відмовлено задоволенні клопотання адвоката [PERSON], яке підтримав позивач [PERSON], про витребування інформації : у [PERSON] управлінні Держгеокадастру у Волинській області інформацію про те, чи було обов'язковою передумовою для виготовлення технічної документації на земельні ділянки , на які видавались відповідні земельні акти в Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затверджененого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 844, з боку тодішніх органів держкомзему , зокрема у Ратнівському районі , наявність рішення органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку технічної документації та подальше затвердження такої документації та надання земельної ділянки у власність відповідно до вимог ч.2 ст.118 та в межах норм , визначених ст.121 Земельного Кодексу України на земельні ділянки , щодо яких органами місцевого самоврядування до 15.08.2009 року були прийняті рішення щодо передачі у власність земельних ділянок без попередньо виготовленої технічної документації. Якщо вказана вимога була обов'язковою передумовою - повідомити кількість відмов у виготовленні технічної документації і видачі державних актів за відсутності таких рішень на території Ратнівського району Волинської області; у [PERSON]\~ сільській\~раді інформацію\~про те,\~чи приймались\~в 2009\~-\~2012\~роках даною\~сільською радою\~ рішення\~про надання\~дозволу на\~розробку технічної\~документації та\~подальше затвердження\~ такої\~документації \~та надання\~земельної ділянки\~у власність\~ відповідно\~до вимог\~ч.2\~ст.118\~та в\~межах норм\~,\~визначених ст.121\~Земельного Кодексу\~України \~на земельні\~ділянки,\~щодо яких\~цією \~сільською радою\~до 15.08.2009\~року були\~прийняті \~рішення про\~передачу у\~власність \~мешканцям с.Велимче\~ земельних\~ділянок без\~попередньо виготовленої\~технічної документації,\~Якщо \~приймались -\~повідомити кількість\~таких рішень\~та дані\~громадян щодо\~яких такі\~рішення були\~прийняті за період 2009 2012 роки для підтвердження масовості порушень земельного законодавства при приватизації земельних ділянок громадянами с. Велимче, Ратнівського району Волинської області. В судовому засіданні позивач,відповідач [PERSON], його представник позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] не визнають, просять відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача,позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Разом з тим,не визнала позовні вимоги [PERSON],просить відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради покладається на розсуд суду щодо вирішення виниклого спору між сторонами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області вирішення спору між сторонами покладається на розсуд суду. У судовому засіданні позивач [PERSON],допитаний як свідок, показав суду ,що спір щодо побудованого хліва виник з 1959 року. У 2008 році подав до сільської ради заяву та документи на приватизацію земельної ділянки. Отримав державний акт на право власності на земельну ділянку,на якій розташований був хлів [PERSON] Літом 2014 року на цій земельній ділянці почав будувати хлів, пилораму. При предявленні претензії [PERSON] ,що будує близько біля його споруди,останньому показав Державний акт на право власності на земельну ділянку . При огляді технічної документації із землеустрою ствердив, що заяву на приватизацію земельної ділянки писала його дружина [PERSON] з усного його дозволу. Межі земельної ділянки показав землевпорядник сільської ради зимою. Свідок [PERSON] показав суду, що у 2014 році ,коли допомагав будувати хліва [PERSON], останній показав [PERSON] документи на земельну ділянку. Свідок [PERSON], яка є дружиною позивача [PERSON], показала суду , що у 2014 році при конфлікті із [PERSON], її чоловік показував останньому документи на земельну ділянку. Ствердила, що земельну ділянку приватизував чоловік разом із хлівом [PERSON] Документи оформляла вона за усною згодою чоловіка [PERSON]. Межі земельної ділянки показувала комісія у складі землевпорядника, сільського голови,двох депутатів сільської ради . Крім того межі земельної ділянки показували представники з Ратне - земельного відділу. Свідок [PERSON], який є рідним братом позивача показав суду, що має земельну ділянку в оренді для зайняття підприємницькою діяльністю ( має магазин) за адресою вул.. Шевченка ,51 А , яка межує із земельною ділянкою брата. Ствердив, що із-за хліва [PERSON] виникали конфлікти ще у його батьків, де живе зараз брат. Підтвердив, що брат приватизував земельну ділянку із хлівом [PERSON], який побудований у 1940 роках. Наголосив, що приватизована земельна ділянка брата межує із [PERSON], Заслухавши сторони, їх представників, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, свідків, дослідивши письмові докази , суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст.16 ЦК України,ч.1 ст.4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку,встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~13\~ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~що слідує\~ч.1\~ст.\~76\~ЦПК України. Згідно\~ст. 78 ЗК України, право власності на землю\~це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України,цього Кодексу,а також інших законів, що видаються відповідно до них. Як було встановлено судом, позивач стверджує, що відповідач самовільно побудував господарську споруду на його приватизованій земельній ділянці, чим порушує права позивача на вільне володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Так,[PERSON] отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія № 086988 від 30 вересня 2011 року,яка розміщена Волинська область ,Ратнівський район,с.Велимче на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 23 жовтня 2008 року за № 19/15 та є власником земельної ділянки площею 0,25 га у межах згідно з планом ,ідентифікаційний номер [NUMBER] ,цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 072420001000419 30 вересня 2011 року реєстратором головним спеціалістом управління Держкомзему у Ратнівському районі. Технічна документація із землеустрою щодо вказаного державного акту включає наступний зміст : пояснювальна записка,технічне завдання на складання документів,що посвідчують право на земельну ділянку,копія заяви фізичної особи,матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки,складений за результатами кадастрової зйомки, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність, акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, кадастровий план земельної ділянки,перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути. Із заяви [PERSON] ( яка міститься в технічній документації) про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку вбачається, що останній на підставі рішення № 19/15 від 23.10.2008 року просить оформити та видати йому державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку ,господарських будівель та споруд площею 0,25 га за адресою с.Велимче, вул. Шевченка,53, кадастровий номер відсутній. Згідно із виписки з рішення сесії [PERSON] сільської ради Ратнівського району Волинської області № 19/15 від 23.10.08 « Про передачу земельних ділянок у власність» , [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд 0,25 га за адресою с.Велимче, вул. Шевченка. У відповідності до акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 2010 року , даний акт засвідчує, що межі земельної ділянки ,яка знаходиться в селі Велимче Ратнівського району площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку ,господарських будівель та споруд закріплені межовими знаками у кількості 4 шт. і знаходяться на поворотних точках межі земельної ділянки. Цей акт підписаний лише виконавцем робіт і головою [PERSON] сільської ради,тобто межі земельної ділянки [PERSON] не визначено . Кадастровий план земельної ділянки [PERSON] : 0724280400:01:001:0118 сформовано 08.04.2010 року,яка межує лише із землями загального користування. У відповідності до довідок начальника управління Держкомзему у Ратнівському районі Волинської області [PERSON] від 08.04.2010 року № 246 земельна ділянка розташована с.Велимче Ратнівського району площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, зазначено перелік обмежень і присвоєно вказаний кадастровий номер і висновком цієї ж посадової особи № 126 від 08.04.2010 року погоджено технічну документацію [PERSON],яка відповідає вимогам Земельного кодексу України,Закону України « Про землеустрій»,Постановам КМУ від 05.08.2009 року № 844 та від 21.10.2009 року № 1112,наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 08.10.2009 року № 534 , іншим нормативно правовим актам ,що регулюють питання земельних відносин. Сторони не заперечили, що [PERSON] є суміжним землекористувачем із земельною ділянкою [PERSON], який приватизував земельну ділянку,на якій розміщена господарська споруда [PERSON], рік побудови якої 1947 , що підтверджено витягом з по господарської книги № 9 за 2018 рік [PERSON] сільської ради Волинської області за № 2917 від 12.11.2018 року, інформацією Державного земельного кадастру про право власності, фото таблицями(а.с.17-18),з яких вбачається, що новозбудований хлів [PERSON] побудований без дотримання відстані між будівлями,дах якого знаходиться над дахом хліва [PERSON]. Дану обставину також підтвердив у судовому засіданні позивач [PERSON], якого допитано як свідка, інші свідки [PERSON],[PERSON] а також те, що позивач [PERSON] приватизував земельну ділянку із хлівом [PERSON] , спір з яким щодо цього хліва мав місце з 1959 року. Отже,[PERSON] приватизовано земельну ділянку на якій розміщено хлів [PERSON],тобто порушив вимоги ст.81,ст. 116 ЗК України. За нормами\~ч.5\~ст.\~116\~ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом( в редакції на час набуття права власності на земельну ділянку [PERSON]І.). Поряд з цим, ч.1,ч.2ст.118 ЗК України ( в редакції станом на 23.10.2008 року) визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки,яка перебуває у його користування,подає заяву до відповідної районної,Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської,селищної ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Про те, технічна документація із землеустрою [PERSON] розроблялася в 2010 році,тобто після прийняття рішення [PERSON] сільської ради від 23.10.2008 року № 19/15. З технічної документації із землеустрою щодо складення документів , що посвідчують право на земельну ділянку , вбачається відсутність акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, зокрема [PERSON] та свідка [PERSON] ( рідний брат позивача ),який підтвердив у судовому засіданні ,що його земельна ділянка та інших осіб межує із приватизованою земельною ділянкою позивача [PERSON] . Поряд з цим, факт не встановлення меж земельної ділянки позивача [PERSON] слідує із [PERSON] прийомки передачі межових знаків на зберігання ( в технічній документації) , які фактично нікому не передані. [PERSON] спростовуються показання свідка [PERSON] про визначення меж земельної ділянки весною представником з Ратне і передачею межових знаків . Такі її показання не відповідають показанням позивача [PERSON], допитаного як свідка, який ствердив , що межі йому показав зимою землевпорядник сільської ради . За приписами п. «г»ч.3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, рішення [PERSON] сільської ради від 23.10.2008 року № 19/15 прийняте без технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки та не відповідає ст. 81,116 ЗК України. При цьому, суд звертає увагу, що [PERSON] не долучено доказів, що він користувався цієї земельною ділянкою, яку приватизував, оскільки довідка [PERSON] сільської ради № 509 від 14.04.10 (або від 14.10.10), яка долучена до технічної документації із землеустрою не вказана у змісті і додатках без зазначення вулиці земельної ділянки [PERSON] не є належним доказом користування нею. Крім,цього згідно заяви [PERSON] про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку,яка міститься у технічній документації,останній просить оформити та видати державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд,площею 0,25 га, яка розміщена за адресою с.Велимче,вул.Шевченка,53. Однак ,у всіх інших документах Технічної документації із землеустрою точна адреса приватизованої земельної ділянки не зазначена, як і в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія № 086988 від 30 вересня 2011 року,виданому [PERSON]. Як вбачається із технічної документації із землеустрою видача оскаржуваного державного акту на право власності на земельну ділянку здійснювалася відповідно до « Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 844( далі Порядок ). Згідно Порядку [PERSON] повинен був звернутися до органів місцевого самоврядування для отримання рішення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації з наступним затвердженням її та отриманням Державного акту на право власності на землю відповідно до Інструкції « Про порядок складання,видачі,реєстрації і зберігання державних актів на право власності « , затвердженої Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам 04.05.1999 року № 43 із змінами і доповненнями. Однак,[PERSON] при отриманні Державного акту на право власності на земельну ділянку не визначено суміжних землекористувачів, не отримано межові знаки на зберігання, що стверджено [PERSON] прийомки- передачі межових знаків на зберігання,де відсутній його підпис.Поряд з цим, позивач [PERSON] не звертався особисто із заявою про приватизацію земельної ділянки, заяву писала свідок [PERSON], що підтверджено нею та [PERSON]. У відповідності\~до \~ч.\~2\~ст.152\~ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Таким чином, рішення [PERSON] сільської ради,якою надано у власність земельну ділянку [PERSON] підлягає скасуванню, а отже видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом підстави є неправомірною, а державний акт недійсним. При цьому судом застосовується правова позиція ,викладена у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 362/884/16-ц про те, що оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами,що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень , то у спорах , повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Щодо застосування позовної давності за заявою адвоката [PERSON], то слід відмовити у її задоволенні з наступних підстав. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За нормами ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У судовому\~засіданні достовірно\~встановлено,\~що спір\~між сторонами\~щодо хліва\~[PERSON]\~виник у\~сторін ще\~з 1950\~років,\~що підтверджено\~показаннями свідків\~позивача [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] [PERSON],\~[PERSON].\~Отже,\~[PERSON]\~не міг\~знати,\~що у\~2008\~році прийнято\~рішення \~сільською радою\~ про\~передачу земельної\~ділянки із\~його хлівом\~у власність\~[PERSON],\~якою користувалися\~батьки останнього.\~Поряд з\~цим,\~не міг\~також знати,\~що у\~2011\~році видано\~державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~з його\~господарською спорудою.\~Твердження позивача\~[PERSON]\~про те,\~що [PERSON]\~повідомив,\~що приватизував\~земельну ділянку\~із його\~хлівом,\~суд не\~приймає до\~уваги.\~Оскільки допитані\~свідки [PERSON],\~Левонюк [PERSON],[PERSON]\~,[PERSON]\~не показали,\~що саме\~державний акт\~на право\~власності на\~землю показано\~[PERSON]\~.\~Разом з\~тим,\~у жодному\~документі,\~зокрема,\~рішенні сільської\~ради №\~19/15\~від 23.10.2008\~року,\~технічній документації\~із землеустрою\~від 2010\~року,\~державному акті\~на\~право власності\~на земельну\~ділянку серія\~№ 086988\~від 30\~вересня 2011\~року, який підтверджує право власності на земельну ділянку [PERSON] не вказана точна адреса ( вул. Шевченка без номера ) місця розташування цієї земельної ділянки.Поряд з цим, у технічній документації зазначено, що просять приватизувати земельну ділянку по вул.. Шевченка,53, а приватизована вул. Шевченка. Таким чином, перебіг позовної давності для [PERSON] починається від дня, коли [PERSON] офіційно звернувся до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження відносно [PERSON] за ч.3 ст. 197-1 КК України , тобто з 22.08.2018 року, що підтверджується долученими до позовної заяви постанови про закриття кримінального провадження від 30.08.2018 року ( а. с. 22) та копіями заяви ( а. с. 19 ), інших матеріалів цього провадження ( а. 23-26), коли він довідався або міг довідатися про порушення свого права . Крім того, сільською радою не підтверджено, що [PERSON] звертався з приводу порушення правил добросусідства. Крім того, [PERSON] не надано документів про право власності на хлів, який він збудував впритиск до хліва [PERSON]. Також не заслуговує на увагу застосовування до виниклого спору «принципу належного урядування» , який слідує із п. п.70,71 рішення ЄСПЛ « Рисовський проти України « від 02.10.2011 ( заява № 29979 ), котрий зводиться до того, що держава зобовязана організувати роботу державного апарату таким чином , щоб забезпечувалась юридична визначеність у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Крім того, « Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб,яких вони стосуються». У ході судового розгляду встановлено , що саме умисні дії [PERSON] призвели до виниклого спору між сторонами та незаконних дій із сторони органів місцевого самоврядування. Зокрема, звернувся за приватизацією земельної ділянки не позивач, а його жінка ,свідок [PERSON] . Крім того, знаючи, що на земельній ділянці знаходиться хлів [PERSON],позивач [PERSON] не повідомив про це жоден державний орган. Разом з тим, приватизованою земельною ділянкою користувалися батьки останнього, на якій знаходилися їх же ( батьків) житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами , як зазначив у своїх поясненнях позивач [PERSON] після смерті є заповіт складений матірю, тобто правовстановлюючі документи на житловий будинок та інші споруди позивач не оформив, а на свій розсуд, без врахування заповіту, реконструював спадкове майно, приватизував земельну ділянку, якою користувалися батьки , [PERSON] Отже, за таких встановлених обставин, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню . Так, твердження [PERSON] про те, що хлів [PERSON] самовільно побудований на його земельній ділянці, оскільки нею користувалися його батьки з 1950 років не заслуговує на увагу та спростовується Витягом з по господарської книги № 9 за 2018 рік про побудову хліва у 1947 році. Поряд з цим, що ця земельна ділянка належала [PERSON] за адресою с. Велимче вул.Шевченка,51 Ратнівського району Волинської області не надано ним жодного доказу. Крім того, Державний акт на цю земельну ділянку видано в 2011 році, а хлів побудовано у 1947 році. Крім того, сільською радою не підтверджено, що [PERSON] звертався з приводу порушення правил добросусідства до 2018 року, що підтверджено дослідженими у судовому засіданнями за погодженнями сторін [PERSON] обстеження від 17.11.2018 року, від 15.03.2018 року ( а.с. 151,152). Крім того, [PERSON] не надано документів про право власності на хлів, який він збудував впритиск до хліва [PERSON]. Посилання [PERSON] на матеріали кримінального провадження за його заявою по факту наявності в діях [PERSON] кримінального провадження за ст.. 197-1 ч.1 КК України не заслуговує на увагу, так як ним долучено постанову про закриття кримінального провадження Ратнівським ВП ГУНП у Волинській області від 30.08.2018року, яка набрала законної сили не скасована. Як було встановлено судом, позивач стверджує, що відповідач самовільно побудував господарську споруду на його приватизованій земельній ділянці, чим порушує права позивача на вільне володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України , з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1409,60 грн., який підтверджено квитанцією № 16 ,номер терміналу 200016 від 15.11.2018 року відділення Ощадбанку смт. Ратне , вул..Каштанова,16 Волинської області . Сплачений судовий збір [PERSON] у розмірі 704,80 гривень не підлягає стягненню із [PERSON] , так як у його позовних вимогах слід відмовити. На основі викладеного,

Outcome: approved