Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він зареєстрований та проживає у [INFO], раніше він мешкав за цією адресою разом із батьком, який помер 18.04.2012 року та братом [PERSON] Однак, при спробі реалізувати своє право на приватизацію цієї квартири зясувалося, що ніби то ще 1999 році квартира приватизована та продана 15.04.2015 року відповідачем [PERSON] відповідачу [PERSON], який у свою чергу 29.05.2015 року продав квартиру відповідачу [PERSON] Однак, квартира досі є неприватизованою і перебуває на балансі міста, документи на право власності підроблені та триває досудове розслідування (кримінальне провадження № 12015040000000662 від 09.07.2015 року). У звязку з вчиненням відповідачами оспорюваних правочинів, він позбавлений права на безоплатну приватизацію квартири та просить визнати вказані договори купівлі-продажу спірної квартири недійсними та застосувати наслідки недійсності договорів шляхом скасування реєстрації права власності за відповідачами (а.с. 2-3). Позивач в судовому засіданні позов підтримав, показав суду, що квартиру не приватизовував та не продавав, перебуваючи у виправній установі довідався про неправомірні дії з нею. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі\~\~в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст.\~169, ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України. Третя особа Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши позивача та його представника, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 148 від 22.11.1971 року виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровського міської Ради депутатів трудящих, [PERSON], сімєю з трьох чоловік ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]В.), надано право на заняття квартири [ADDRESS] (а.с. 6). 16 квітня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 18 квітня 2012 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області серія І-КИ № 457624 (а.с. 7). Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) виданого 25 листопада 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції серія І-КИ № 570569. З довідки виданої КП ЖРЕП Самарського району № 1942 від 23.06.2015 року вбачається, що у спірній квартирі зареєстровано дві особи: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 944, виданого 29.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]; номер запису про право власності: 9854902. Також, наявний чинний запис про обтяження номер: 10735756, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, підставою виникнення є ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (слідчій суддя Сліщенко Ю.Г.) по справі № 200/15559/15-к від 03.08.2015 року, провадження № 1-кс/200/6320/15 (а.с. 22-24). З відповіді з Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради за № 3/4-1293 від 23.10.2015 року вбачається, що за даними електронної бази УПЖГ ДМР відсутня інформація щодо передачі у власність громадян квартири [ADDRESS]. Зазначений будинок був прийнятий від ОЖКП «Лівобережний» до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська на підставі рішення міської ради від 20.05.2004 року № 1435 (а.с. 80). 15 квітня 2015 року між [PERSON], що діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON], що діяв по довіреності від імені [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 873. 29 травня 2015 року між [PERSON], діючого на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 944. Слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні (ЄРДР № 12015040000000662 від 09.07.2015 року, правова кваліфікація ч. 3 ст. 190 КК України). Підставою для здійснення досудового розслідування є заява [PERSON] за фактом заволодіння шляхом шахрайства квартирою, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Іларіонівська, б. 7 кв. 59 (а.с. 87-88). Згідно відповіді, наданої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] договір та документи на підставі яких було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нею від 29.05.2015 року за № 944 надати не має можливості, оскільки вони вилучені СУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с. 54, 82). Відповідно до\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З матеріалів справи вбачається, що Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради квартира [ADDRESS] у власність громадян не передавалась, а тому вказана квартира не могла бути предметом оспорюваних договорів. Пунктом 7\~Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року\~передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. За змістом\~статті 216 ЦК\~та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до\~статті 11 ЦПК. Відповідно до вимог ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, позивач надав належні докази, якими обґрунтовує свої вимоги. Натомість, відповідачі не спростували обставини, викладені у позовній заяві та не надали доказів того, що оспорювані договіри було укладено з дотриманням чинного законодавства і вони не є підробленим, як зазначає позивач та як встановлено досудовим розслідуванням. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів на користь держави необхідно солідарно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved