Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

04.05.2017 року [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ДП «ВК «Краснолиманська», третя особа: Відділення виконавчої дирекції ФСС НВВ і ПЗУ в м. Покровську про відшкодування моральної шкоди у звязку з втратою працездатності на виробництві. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 25.04.1979 року по 27.09.1981 року він з відповідачем у справі перебував у трудових відносинах. 27.09.1981 року наказом № 27/к від 30.09.1981 року був звільнений, у зв'язку з отриманням інвалідності 3 групи у відповідності з п.2 ст 40 КЗоТ УССР. Позивач вказує, що перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, він працював з повним робочим днем у шахті. Під час роботи в шахті він отримав виробничу травму, що підтверджується Актом про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 №109 від 01.01.1981 року. Йому було встановлено медичний діагноз: травматична ампутація 2, 3, 4 пальця правої кістки, відкритий перелом 5 пальця правої кістки, рвані рани 2 і 3 пальців лівої кістки. Також зазначає, що 16.04.1981 року йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності. Та 55% спільної працездатності на безстроковий термін та визначено 3 групу інвалідності. Таким чином, у зв'язку з отриманням травми на виробництві, відповідач йому повинен відшкодувати моральну шкоду. Спричинена йому моральна шкода полягає у тому, що у звязку з отриманням травми, він постійно змушений лікуватися, обмеження руху правої кістки, постійні больові відчуття 5 пальця привели до його ампутації. Зараз він має обмеження фізичних навантажень на праву руку, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що у свою чергу призвело до втрати нормальних, життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що потягли за собою зниження життєвої активності, послаблення організму, не дають йому можливості почувати себе повноцінною людиною. Він постійно пригнічений через те, що можливості лікування і відновлення здоров'я практично не має, він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обовязки по дому, усі турботи по будинку полягли на дружину, і тому він знаходиться у постійній стресовій напрузі, що покликало за собою серцеве захворювання а саме фібриляція передсердь. Водночас, з 46 років він постійно знаходився під наглядом лікарів та почував себе більш менш добре. У 65 років його стан дуже погіршився, з'явилися набряки на ногах, задишка. Періодично лікувався. З'явилися напади задухи вночі. 09.09.08 року в інституті невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака йому було проведено оперативне лікування - протезування мінерального клапана, що свідчить виписка з історії хвороби №9954. Лікування вимагало не малих коштів. Все це разом мало вплив на його життя та стосунки із близькими, в нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. На даний час кошти його родини спрямовані на підтримку його здоров'я. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 55 000 грн. зазначивши, що діями відповідача йому спричинені моральні страждання, повязані з професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду, у звязку з втратою працездатності на виробництві, в сумі 55000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечив у повному обсязі, надавши письмове заперечення, що міститься в матеріалах справи. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності представника, щодо ухвалення рішення поклався на розсуд суду. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Згідно записів трудової книжки (а.с. 14) позивач з 27.04.1979 року по 27.09.1981 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, позивач з 27.04.1979 року працював старшим механіком з підйому, з 01.01.1980 року заступником начальника ділянки з монтажу, демонтажу та ремонту підйомних установок, стволів, вентиляторів звязаний з підземною працею. Згідно наказу № 27/к ДП «ВКМ «Краснолиманська» позивача було звільнено 27.09.1981 року за ст. п. 2 ст. 40 КЗоТ УССР, у звязку з переходом на інвалідність 3 групи. Згідно акта про нещасний випадок на виробництві № 109 від 10.01.1981 року комісією встановлено медичний діагноз: травматична ампутація 2, 3, 4 пальця правої кістки, відкритий перелом 5 пальця правої кістки, рвані рани 2 і 3 пальців лівої кістки (а.с. 4-7). Відповідно до довідки МСЕК від 16.04.1981 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності за трудовим каліцтвом безстроково, встановлено трудове показання щодо праці гірним майстром на поверхні, техніком в апараті (а.с. 12). Відповідно до довідки № 81 від 13.03.2017 року, виданої Відділення виконавчої дирекції ФСС НВВ і ПЗУ в м. Покровську Донецької області, [PERSON] є інвалідом 3 групи та перебуває на обліку з 01.04.2001 року у звязку з трудовим каліцтвом (а.с. 13). Згідно виписки з історії хвороби № 9954, виданої Академією медичних наук інститутом невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака, [PERSON] має діагноз атеросклеротичний кардіосклероз (а.с. 8-10). Відповідно до\~ст. 5 ЦК України, \~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У п.5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз'яснено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно ст. 12\~Закону України «Про охорону праці» № 2694-ХІІ від 14.10.1992 року, відшкодування моральної шкоди власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, був введений в дію 24 листопада 1992 року; Правила відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 172;\~ст. 237-1 КЗпП України\~діє з 13 січня 2000\~року; Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року\~набрав чинності з 01 квітня 2001 року. Судом встановлено, що первина втрата професійної працездатності позивачу у зв'язну з виробничою травмою 1981 року була встановлена МСЕК у 1981 році. Тобто, чинне законодавство на час отримання позивачем травми не передбачало право останнього на отримання відшкодування моральної шкоди, а прийнятті пізніше законодавчі акти після 1981 року, які регулюють питання відшкодування моральної шкоди зворотної сили не мають. Ураховуючи вищенаведене, встановлених обставин справи та наведених\~норм права суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON], оскільки усі інші докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні.

Outcome: dismissed