Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

03.08.2018 позивач [PERSON]. , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, Службу у справах дітей Шевченківського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з нею за місцем її проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з нею, за адресою: [ADDRESS] , в будинку який належить її батькам. Позивач зазначає, що відповідач вихованням дітей займатися не бажає, кошти на їх утримання не надає, тому з нього стягуються аліменти. У зв`язку з тим, що подружжя не проживає разом та фактичним вихованням, оздоровленням, забезпеченням та розвитком дітей займається позивачка, з вказаних підстав вона зпросить суд визначити місце мешкання дітей разом з нею. Відповідач відзиву на вказану позовну заяву не надавав, проте надав до суду заперечення на висновок Департаменту служби у справах дітей від 22.12.2018 року №812. Також відповідачем через канцелярію суду надано заяву про мирне врегулювання спору між сторонами, в якому він зазначав про те, що не заперечує проти проживання дітей разом з позивачкою, яка в свою чергу не чинитиме перешкод відповідачеві в спілкуванні з дітьми. В вказаній заяві відповідач також зазначив про те, щоб подальші судові засідання слухались за його відсутністю та відсутністю його представника. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином згідно зі ст. 128 ЦПК України, подав заяву про мирне врегулювання спору від 30.05.2019 року, в якій зокрема просив слухання справи проводити без його участі та участі його представника та не розглядати подані ним клопотання та заяви, які ще не були розглянуті судом. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, наполягав на відсутності підстав для його задоволення. в подальші судові засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином згідно зі ст. 128 ЦПК України. Повноваження представника відповідача по вказаній цивільній справі були припинені, про що складено заяву від 20.06.2019. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Шевченківського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, до суду надіслав пояснення №3700/0/202-18 від 26.12.2018, в якому просив розглядати справу без участі представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, позовні вимоги [PERSON] , підтримує в повному обсязі. Суд вислухавши пояснення позивача та представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, дійшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Встановлено, що позивач, [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з 10 грудня 2011 року, про що було зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів №2130 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 11). Від шлюбу мають малолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 11.01.2013 та серії [NUMBER] виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 04.09.2014.(а.с. 15-16). Під час проживання в зареєстрованому шлюбі [PERSON] , та [PERSON] , придбали спільну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу №609 від 28.06.2013 (а.с. 17-18). Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку №766 від 05.05.2018, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 20) Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем у квартирі в якій вона є співвласницею та в якій наразі проживають її батьки за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14.02.2000 (а.с. 19). Із довідок №7 від 20.07.2018, №296 від 12.07.2018 вбачається, що малолітні діти, [PERSON] , та [PERSON] , відвідують КП «Міська дитяча поліклініка №4» та КЗОЗ «Харківська міська стоматологічна поліклініка №7» у присутності позивача та знаходяться під наглядом фахівців вказаних медичних установ(а.с. 22-23). Відповідно з довідки №21 від 15.05.2018, [PERSON] та [PERSON] відвідують комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №354 комбінованого типу Харківської міської ради». До садочку дітей відводить та забирає мати та бабуся.(а.с. 24) Характеристикою Всеукраїнської громадської організації Української асоціації карате №07/06 від 19.07.2018 зазначається, що [PERSON] зарекомендувала себе як грамотний та висококваліфікований спеціаліст, відповідальна та уважна до усіх вимог та цілей організації, є цілеспрямованою та комунікабельною особою, у побуті та у суспільстві поводить себе гідно, не має поганих звичок (а.с. 21). Згідно Акту обстеження умов проживання від 02.10.2018 проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] , та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що квартира розміщена на 7 поверсі 9 поверхового будинку та складається з трьох кімнат. Умови проживання добрі, є всі комунальні зручності, зроблено ремонт, приміщення обладнано меблями, сучасною побутовою технікою, необхідними предметами вжитку, прибрано, чисто, затишно. У кожної дитини своє окреме спальне місце, організовано місце для ігри, розвитку, діти забезпечені всім необхідним для виховання та розвитку, життєдіяльності. У сім`ї наявні теплі родинні відносини. (а.с. 95) Позивачем було надано виписки з її банківських рахунків від 14.02.2019 , які підтверджують те, що позивачка має стабільний дохід та має можливість утримувати своїх малолітніх дітей (а.с. 97). Відповідач від дітей проживає окремо, коштів на їх утримання не надавав, тому згідно з судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.06.2018 з [PERSON] , стягнуті на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , та доньки [PERSON] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 25). До матеріалів цивільної справи долучено протоколи опитування [PERSON] від 29.01.2019, та протокол опитування [PERSON] , від 29.01.2019, в поясненнях яких зазначається, що [PERSON] разом зі своїми дітьми проживають разом з ними за адресою: [ADDRESS] , та доглядом, утриманням та розвитком дітей займається саме позивач. Вони, як баб та дід також допомагають у вихованні дітей. (а.с. 120-121). Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з Висновком Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , та [PERSON] , від 22.12.2018 за №812 зазначено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю мешкають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 02.10.2018 для дітей створені належні умови для проживання та розвитку. [PERSON] є співвласником вказаної квартири. Згідно з довідками наданими від КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №354» діти відвідують вказаний навчальний заклад в присутності матері та бабусі з боку матері. Відповідно до довідок КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №4» та КЗОЗ «Харківська міська стоматологічна поліклініка №7», лікування дітей здійснюється в присутності матері. Також питання щодо проживання дітей разом з матір`ю було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Тому враховуючи вищевикладене в інтересах дитини, Департамент служ у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю, [PERSON] (а.с. 93-94). [PERSON] працює, має самостійний дохід, характеризується позитивно, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, що підтверджується відповідними довідками. (а.с. 98-99). Також до матеріалів справи долучено висновок психолога, який виготовлено ФОП [PERSON] , в якому зазначаються ставлення [PERSON] , до батька, а саме те, що дитина не включає батька до кола сім`ї та свого найближчого оточення, не виявляє до батька емоційну прихильність, прагне взаємодіяти з батьком, але не отримує від цієї взаємодії бажаного відчуття комфорту та безпеки. Діагностовано прагнення [PERSON] уникнути спілкування з батьком, бо такі зустрічі є психотравмуючими для дитини. В ході проведення тестування встановлено, що [PERSON] ставиться до матері позитивно та з повагою, визнає матір як авторитетну фігуру, яка задовольняє його потреби, наявне почуття захищеності та психоемоційного комфорту. До чоловіка [PERSON] , [PERSON] ставиться з повагою та теплотою (а.с. 108-114). Судом встановлено, що позивач в ході судового розгляду змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що надала до суду копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданий Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 17.02.2019 року. В ході судового розгляду від відповідача надана заява про мирне врегулювання спору, в якому зазначив, що між ним та позивачкою досягнуто домовленість про проживання дітей з матір`ю за адресою [ADDRESS] . Під час судового засідання, позивач разом представник позивача позов підтримали в повному обсязі просили його задовольнити, та позивач зазначила, що між нею та [PERSON] дійсно було досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей, однак вказана згода не була письмово оформлена та позивачка вважає, що відповідач може у будь-який час змінити своє рішення з посиланням на певні обставити, а тому просила суд ухвалити вказане рішення та задовольнити вимоги в повному обсязі. на стяшненні витрат на професійну правничу допомогу позивач не наполягала. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Так, частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Також, відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно положень ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо, того з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір може бути вирішений судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким неповнолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері неповнолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дітей з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно дітей та участь у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Тобто, лише в крайньому випадку малолітню дитину можливо розлучити з матір`ю. Аналогічних висновків дійшов і Верховний суд України у своїх постановах у справі № 6-2445цс16 від 14.12.2016 та у справі №6-564цс17 від 12.07.2017. Враховуючи вищезазначене, згідно з поданих документів, обстеження умов проживання, враховуючи думку відповідача та позивача, та беручи до уваги, що між сторонами було укладено усні домовленості щодо визначення місця проживання дітей, суд вважає доцільним проживання дітей визначити з позивачем. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України та стягує їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved