Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

02 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 003-14014-290707 від 29 липня 2007 року в розмірі 1651грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 29 липня 2007 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано грошову суму в розмірі 1651 грн. Відповідач був зобов'язаний щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості. Проте, відповідач порушуючи взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, виконував свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого станом на 09.04.2014 року в неї виникла заборгованість за кредитом в розмірі 1300,68 грн. В зв'язку із тим, що відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, представник позивача просив стягнути цю суму в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив позов задовольнити та слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що в задоволені позову необхідно відмовити. Судом встановлено, що 29 липня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 003-14014-290707, згідно якого відповідачу було надано грошову суму в розмірі 1651 грн.. Згідно цього договору відповідач зобов'язана щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). У вказаному кредитному договорі сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Як вбачається з матеріалів справи позивачем не було сплачено жодного платежу по сплаті заборгованості за кредитом за період з 29.12.2007 року по 09.04.2014 року. Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 02.06.2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13.та № 6-120цс13. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed