Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

02 грудня 2015 року у Любешівський районний суд з цивільним позовом до Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області (далі -- Любешівська селищна рада, селищна рада), [PERSON] звернулась [PERSON]. Позивач просить визнати недійсним та скасувати рішення Любешівської селищної ради № 35/28 від 03 жовтня 2014 року у частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку [PERSON]; зобов'язати Любешівську селищну раду у першочерговому порядку розглянути її заяву від 28 лютого 2013 року про надання земельної ділянки для індивідуального будівництва; зобов'язати Любешівську селищну раду прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва з врахування переважних прав позивача на її виділення відповідно до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Конвенції про права інвалідів станом на момент прийняття оскаржуваного рішення Любешівською селищною радою 03 жовтня 2014 року. В письмовому обґрунтуванні позову позивач зазначає, що є ветераном праці, інвалідом і мешкає у квартирі з сином-інвалідом, який потребує постійного догляду. Квартира належить її колишньому чоловіку [PERSON], який також там проживає. 28 лютого 2013 року позивач подала заяву у Любешівську селищну раду про надання в оренду земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Рішенням селищної ради № 24/26 від 22 березня 2013 року їй було відмовлено у задоволенні цієї заяви у зв'язку з відсутністю вільних земельних ділянок та повідомлено про повторний розгляд її звернення після розроблення та затвердження детального плану територій. Згодом було здійснено розроблення плану територій та 03 жовтня 2014 року на сесії Любешівської селищної ради 90 громадянам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва. Під час розгляду цього питання депутатам було повідомлено про наявність її заяви, однак на голосування її винесено не було, рішення з цього приводу не приймалось. Серед осіб, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, був [PERSON], який порівняно з нею не має переважних прав на отримання земельної ділянки. У зв'язку з наведеним вона зверталась до суду з позовом до Любешівської селищної ради. Рішенням Любешівського районного суду від 27 травня 2015 року у справі № 162/512/15-ц частково задоволено її позов, визнано протиправною бездіяльність Любешівської селищної ради, зобов'язано відповідача розглянути її заяву від 28 лютого 2013 року. Однак, згідно з рішенням Любешівської селищної ради № 42/39 від 19 серпня 2015 року позивачу відмовлено у відведенні земельної ділянки через їх відсутність, а вільні земельні ділянки в цей день були розподілені між учасниками бойових дій у зоні проведення антитерористичної операції на Сході України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Додала, що попередній селищний голова [PERSON] зловживав своїм службовим становищем та свідомо тривалий час не виносив на голосування сесії Любешівської селищної ради її заяви про виділення земельної ділянки, погрожував їй, що землі вона не отримає. 19 серпня 2015 року, тобто після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 162/512/15-ц, на сесії селищної ради її заяву розглядали останньою, коли усі вільні земельні ділянки розподіли між учасниками антитерористичної операції. При ухваленні рішення просить взяти до уваги, що її колишній чоловік алкоголік, часто вчиняє скандали, що негативно впливає на її психічно хворого сина. Представник позивача [PERSON]Є у контексті заявлених позовних вимог зазначив, що на момент надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідачу [PERSON] останній у Любешові не проживав, оскільки навчався у Луцьку. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] у шлюбі не перебуває, а громадянка, яка нібито є його дружиною зареєстрована у квартирі [PERSON] у січні 2016 року. Крім цього, просить взяти до уваги, що Положення про порядок надання земельних ділянок для будівництва у селищі Любешів, яке затверджено сесією Любешівської селищної ради 03 жовтня 2014 року, визнано протиправним та скасовано у судовому порядку. Представник Любешівської селищної ради [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила. Звернула увагу, що позивач проживає у трикімнатній квартирі, в якій усього мешкає троє осіб. Пояснила, що заява [PERSON] була розглянута 19 серпня 2015 року. Депутати Любешівської селищної ради проголосували «проти» через відсутність вільних земельних ділянок, при цьому позивачу пропонувались ділянки на території Любешівської селищної ради: у селах Рудка та Заріка. Повідомила, що Положення про порядок надання земельних ділянок для будівництва у селищі Любешів, яке затверджено сесією Любешівської селищної ради 03 жовтня 2014 року, скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року. Представник відповідача [PERSON] у суді пояснив, що є депутатом Любешівської селищної ради, батьком [PERSON] 03 жовтня 2014 року розглядалась 221 заява про надання земельних ділянок. Всього було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою 90 громадянам, з яких 4 -- працівники міліції, 26 учасників антитерористичної операції, решта особи, які не мають власного житла та спільно з родичами проживають трьома, двома сімями. На сесії Любешівської селищної ради було оголошено про заяву [PERSON] уже після формування списків та голосування щодо земельних ділянок. Питання щодо [PERSON] 03 жовтня 2014 року на голосування не виносилось. У двокімнатній квартирі по вулиці Незалежності 50/6 селища Любешів крім нього проживає дружина, теща та син з невісткою. На момент прийняття рішення 03 жовтня 2014 року [PERSON] стаціонарно навчався у Луцьку, однак жив з ними у Любешові. Син проживає однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. У цей час [PERSON] перебуває на заробітках за кордоном, а невістка працює у місті Львів кравцем. Визнав, що за адресою по вулиці Незалежності, 50/6 у селищі Любешів [PERSON] зареєстрували у січні 2016 року. Відповідно до частин 3, 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 60, частини 1\~ статті 212 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною 3 статті 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Аналізом поданих подані сторонами письмових доказів встановлено наступне. Відповідно до посвідчення серії З № 296356 позивач є ветераном праці, а згідно з випискою з акту огляду МСЕК інвалідом третьої групи загального захворювання. [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 26 липня 2004 року. Згідно з медичною документацією син позивача, [PERSON], є інвалідом першої групи «А» з дитинства, потребує постійного стороннього догляду і допомоги. 28 лютого 2013 року позивач звернулась до Любешівського селищного голови [PERSON] з письмовою заявою про надання в оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку. У цій заяві позивач вказала, що проживає з сином-інвалідом у квартирі, яка їй не належить. З листа прокуратури Любешівського району № 52-37-14 слідує, що заяву позивача селищною радою вперше розглянуто 22 березня 2013 року. Рішенням Любешівської селищної ради № 24/26 відмовлено у наданні земельної ділянки [PERSON], повідомлено про відсутність вільних земельних ділянок та про повторний розгляд її заяви після затвердження плану території. Виконавчий комітет Любешівської селищної ради своїм листом № 634/20 від 20 листопада 2014 року повідомив позивачу, що її заява була розглянута на сесії Любешівської селищної ради 03 жовтня 2014 року, у зв'язку з відсутністю земельної ділянки їй не виділено. Крім цього повідомлено, що заява буде додатково розглядатись після чергового розроблення детального плану забудови територій у селищі Любешів. Аналогічна інформація міститься у листах-відповідях виконавчого комітету Любешівської селищної ради №№ 676/20, 677/20 від 09 грудня 2014 року. Відповідно до додатку № 1 до рішення Любешівської селищної ради № 35/28 від 03 жовтня 2014 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 24 учасникам антитерористичної операції. Згідно з додатком № 2 до цього ж рішення дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки надано ще 66 громадянам, серед яких відповідач [PERSON] Рішенням Любешівської селищної ради № 35/27 від 03 жовтня 2014 року затверджено Положення про надання земельних ділянок для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд у селищі Любешів. Вказаним Положенням встановлено перелік документів, які додаються до заяви на одержання земельної ділянки. Крім цього встановлено, що для першочергового отримання земельної ділянки, врахувавши громадські слухання, надавати громадянам, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, молодим сімям, які проживають у складі трьох та двох сімей, при наявності вільних земельних ділянок під будівництво. Львівським апеляційним адміністративним судом 20 жовтня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Любешівської селищної ради № 35/27 від 03 жовтня 2014 року «Про затвердження положення про порядок надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у селищі Любешів». При цьому констатовано, що зазначене положення суперечить вимогам статті 40 Земельного кодексу України (далі -- ЗК) у частині надання земельних ділянок для будівництва виключно в оренду, статті 118 ЗК щодо вимоги про надання громадянам, що зацікавлені в отриманні земельних ділянок, додаткових документів, які не передбачені законодавством. Рішенням Любешівського районного суду від 27 травня 2015 року у цивільній справі № 162/512/15-ц за позовом [PERSON] до Любешівської селищної ради про визнання права, визнання недійсним і скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, яке набрало законної сили, встановлено наступні обставини: що заява позивача на сесії селищної ради 03 жовтня 2014 року не розглядалась; що предметом розгляду цієї сесії були 94 земельні ділянки і вирішено питання про надання дозволу громадянам на розробку проекту з землеустрою щодо 90 з них, отже, по 4 земельних ділянках рішення не приймалось і вони залишились вільними. Зазначеним судовим рішення позов [PERSON] задоволено частково та зобовязано Любешівську селищну раду розглянути заяву позивача від 28 лютого 2013 року про надання в оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. На виконання рішення Любешівського районного суду від 27 травня 2015 року Любешівська селищна рада на сесії 19 серпня 2015 року прийняла рішення № 42/39 про відмову у задоволенні заяви [PERSON] від 28 лютого 2013 року про надання земельної ділянки через відсутність вільних земельних ділянок у селищі Любешів. При цьому зазначено, що позивачу пропонувалась земля під забудову на території Любешівської селищної ради у селах Рудка та Заріка. Статтею 12 ЗК встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських зокрема належить право розпорядження землями територіальних громад, передача, надання земельних ділянок комунальної власності у користування та у власність іншим особам тощо. Відповідно до статей 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування України» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, надання земельних ділянок, є виключною компетенцією відповідної ради, рішення якої приймається на пленарному засіданні. Частиною 11 статті 118 ЗК встановлено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно з пунктом 7 статті 7 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» ветеранам праці зокрема надається переважне право на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази у їх сукупності, законодавство, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до процитованих вище положень законодавства Любешівська селищна рада як орган місцевого самоврядування є суб'єктом надання громадянам земельних ділянок, що перебувають у її віданні, для будівництва індивідуальних житлових будинків. Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» передбачено пільги щодо цієї категорії осіб у переважному праві на відведення земельних ділянок для будівництва. [PERSON] має статус ветерана праці. У ході судового розгляду встановлено наступну хронологію подій, які є предметом судового розгляду. 28 лютого 2013 року [PERSON] подала до Любешівської селищної ради заяву з проханням надати їй в оренду земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку. Заяву позивача вперше розглянуто 22 березня 2013 року. Рішенням Любешівської селищної ради № 24/26 їй відмовлено у наданні земельної ділянки, повідомлено про відсутність вільних земельних ділянок та про повторний розгляд її заяви після затвердження плану території. Відповідно до додатків до рішення Любешівської селищної ради № 35/28 від 03 жовтня 2014 року було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 90 громадянам, з який 24 -- учасники антитерористичної операції. 03 жовтня 2014 року [PERSON] земельну ділянку не надано. Не погоджуюсь з згаданим рішенням Любешівської селищної ради [PERSON] звернулася до суду. Рішенням Любешівського районного суду від 27 травня 2015 року у справі № 162/512/15-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що заява позивача на сесії селищної ради 03 жовтня 2014 року не розглядалась; що предметом розгляду цієї сесії були 94 земельні ділянки і вирішено питання про надання дозволу громадянам на розробку проекту з землеустрою щодо 90 з них, по 4 земельних ділянках рішення не приймалось і вони залишились вільними. Судом зобовязано Любешівську селищну раду розглянути заяву позивача від 28 лютого 2013 року про надання в оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. На виконання рішення суду Любешівська селищна рада 19 серпня 2015 року розглянула заяву [PERSON] Враховуючи небажання заявниці на отримання земельних ділянок для будівництва у селах Заріка та Рудка, рішенням № 42/39 відмовлено у наданні земельної ділянки позивачу у селищі Любешів через їх відсутність. Таким чином, саме рішенням № 42/39 від 19 серпня 2015 року розглянуто заяву [PERSON] від 23 лютого 2013 року про надання земельної ділянки. Позивач у судовому засідання вказала, що 19 серпня 2015 року внаслідок протиправних дій селищного голови [PERSON] її заяву розглянули тоді, коли 4 вільні земельні ділянки, про які згадаються у судовому рішенні від 27 травня 2015 року, були розподілені між учасниками антитерористичної операції. Разом з тим, з огляду на позовні вимоги, зміст позовної заяви в цілому, питання протиправності дій Любешівської селищної ради, її посадових осіб, щодо розгляду заяви позивача на сесії 19 серпня 2015 року позивачем під сумнів не ставиться і не оскаржується, отже, не є предметом судового розгляду. Суд констатує, що без дослідження законності дій Любешівської селищної ради при прийнятті рішення 19 серпня 2015 року, яким розглянуто заяву позивача, скасування цього рішення селищної ради, вирішення питання по заявлених [PERSON] позовних вимогах є передчасним, нелогічним та суперечитиме вимогам статті 118 ЗК. Слід звернути увагу, що судом роз'яснювались стороні позивача їх процесуальні права, зокрема щодо зміни предмету і підстав позову, збільшення позовних вимог, процесуальні наслідки невчинення цих дій тощо. Відповідно до статті 88 ЦПК у зв'язку з відмовою у позові понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed