Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

03.02.2014 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Із позову вбачається, що 04.09.2007 року між відповідачем [PERSON] та Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) був укладений кредитний договір №3ф/351/07. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 80 010,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (який є правонаступником Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги. Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.01.2014 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 70 198,03 грн.; по відсотках - 20 046,29 грн.; по пені - 8 305,66 грн.; по комісії - 961,98 грн. Позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 99 511,96 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 995,12 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити в повному обсязі. Також позивачем надані до суду пояснення, згідно яких зазначив, що у своїх запереченнях відповідач фактично оспорює договір відступлення прав вимог від 17.12.2012 року, що по суті є окремою позовною вимогою щодо якої повинні бути застосовані норми законодавства, які регулюють договірні правовідносини купівлі - продажу. При цьому, відповідач не є стороною по договору. Відповідач не зазначає будь - яких заперечень щодо первісного кредитора та не оспорює його права на звернення стягнення по кредитному договору № 3ф/351/07 від 04.09.2007 року. Відповідачем не надано до суду доказів виконання зобов'язань первісному кредитору чи законні підстави звільнення від їх виконання. Кредитор має всі законні підстави на задоволення своїх вимог протягом дії договору, тобто до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. ТОВ «Кредитні ініціативи» виконало всі вимоги чинного законодавства України щодо переуступки прав вимоги і на теперішній час є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитним договором № 3ф/351/07 від 04.09.2007 року. Тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що на даний момент у неї ніяких фінансових взаємовідношень або договірних обов'язків не існує. Позивачем не надано належних доказів права звернення до суду. Вважає, що позивач не може вважатися належним кредитором. До моменту укладання 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (який є правонаступником Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» договору відступлення прав вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» вже реалізував своє право вимоги про повернення заборгованості за кредитним договором № 3ф/351/07 від 04.09.2007 року. 31.07.2009 року Краматорським міським судом було винесене рішення про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 79 975, 68 грн., яка складається з тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Тому, вважає, що правове регулювання відносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі ухваленого з цього приводу судового рішення, здійснюється вже не за допомогою норм ЦК України, а в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України. Новий кредитор позбавляється можливості на умовах, визначених кредитним договором, реалізувати відступлене йому право грошової вимоги, щодо якого спір вирішено в судовому порядку, оскільки в протилежному випадку це призводить до можливості притягнення боржника двічі до відповідальності за вчинення одного й того самого правопорушення. Тому просить у позові відмовити. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 04.09.2007 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладений кредитний договір № 3ф/351/07, згідно якого позивач надав кредит Відповідачу в сумі 80 010,00 грн., зі сплатою 15 % річних за користування кредитом, на строк до 03.09.2013 року (а.с. 5-7). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит Відповідачу в сумі 80 010,00 грн., на строк до 03.09.2013 року, зі сплатою 15% річних. Але Відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. У судовому засіданні відповідач підтвердила, що дійсно між нею та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено кредитний договір та вона отримала кредитні кошти у розмірі 80 010,00 грн. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31.07.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суму заборгованості за кредитним договором № 3ф/351/07 від 04.09.2007 року у розмірі 79 975 грн. 68 коп. (а.с. 73) Зазначеним рішенням було стягнуто з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 11.06.2009 року та яка складається із основного боргу у розмірі 70 198 грн. 03 коп., суми відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 5 696 грн. 88 коп., суми комісійної винагороди у розмірі 160 грн., суми пені та штрафів у розмірі 3 920 грн. 77 коп. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого покупець набув всі права та вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісії, нарахованих штрафних санкцій. (а.с. 15-25, 29). Відповідно до умов цього договору кредитор за кредитним договором № 3ф/351/07 від 04 вересня 2007 року, змінюється з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (первісний кредитор) на ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий кредитор). З дня укладення договору про відступлення прав вимоги (купівлі-продажу боргових зобов'язань) за кредитним договором, тобто з 4 вересня 2007 року, до нового кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли всі права вимоги (замість первісного кредитора - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до позичальника - [PERSON]) Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного Кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. При цьому, неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору. Проте, [PERSON] з 2008 року не проводила погашення ні ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ні ТОВ «Кредитні ініціативи». Суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно того, що позивач не може вважатися належним кредитором, оскільки такі твердження є безпідставними та суперечать нормам чинного законодавства. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідача [PERSON] відповідно довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту № 3ф/351/07 від 04.09.2007 року станом на 01.01.2014 року утворилась в сумі 99 511,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 70 198,03 грн.; відсотках - 20 046,29 грн.; пені - 8 305,66 грн.; комісії - 961,98 грн. (а.с. 30). Позивач у позові просить стягнути суму заборгованості по кредитному договору, яка нарахована за весь період прострочення зобов'язань. Однак, враховуючі що з відповідача вже була рішенням суду від 31.07.2009 року стягнута сума заборгованості за кредитом № 3ф/351/07 від 04.09.2007 року, яка утворилася станом на 11.06.2009 року, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення розміру суми боргу підлягають частковому задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31.07.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суму заборгованості за кредитним договором № 3ф/351/07 від 04.09.2007 року у розмірі 79 975 грн. 68 коп. (а.с. 73) Зазначеним рішенням було стягнуто з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 11.06.2009 року, та яка складається із основного боргу у розмірі 70 198 грн. 03 коп., суми відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 5 696 грн. 88 коп., суми комісійної винагороди у розмірі 160 грн., суми пені та штрафів у розмірі 3 920 грн. 77 коп. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача основної суми боргу по кредиту у розмірі 70 198 грн. 03 коп. необхідно відмовити, оскільки сума основного боргу за кредитом з [PERSON] вже стягнута рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31.07.2009 року, яке набрало законної сили 11.08.2009 року. Позивач також просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 20 046 грн. 29 коп., які нараховані станом на 01.01.2014 року. Враховуючи, що з відповідача [PERSON] вже стягнуті рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31.07.2009 року відсотки, які нараховані станом на 11.06.2009 року у розмірі 5 696 грн. 88 коп., то суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 14 349 грн. 41 коп. ( 20 046 грн. 29 коп. - 5 696 грн. 88 коп. = 14 349 грн. 41 коп.) Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31.07.2009 року з [PERSON] стягнута сума комісійної винагороди у розмірі 160 грн., таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню сума комісії у розмірі 801 грн. 98 коп. (961,98 грн. - 160 грн. = 801 грн. 98 коп.) Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 8 305 грн. 66 коп. суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 цього Кодексу, розмір неустойки може бути встановлений договором. Виходячи з розрахунку, наданого позивачем, пеня нарахована за останній календарний рік в розмірі 8 305,56 грв. (а.с. 30) Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, у тому числі, про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Крім того, незалежно від подання заяви про застосування позовної давності ( п.п. 3,4 ст. 267 ЦК України) вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України про застосування строку позовної давності є обов'язковим для суду, нарахування пені не може перевищувати одного року. Враховуючи викладене, пеня за порушення зобов'язань за кредитним договором з відповідача може бути стягнута лише за рік у розмірі 8 305 грн. 66 коп., тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, понесені позивачем при звернені до суду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial