overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

04.01.2016 позивачка звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 26 квітня 2000 року вона уклала шлюб з [PERSON], 1978 р. н. Від спільного життя неповнолітніх дітей подружжя не має. В позовній заяві зазначила, що протягом останніх десяти років подружжя проживає окремо, подружнє життя не склалось, вони втратили почуття поваги та кохання, перестали розуміти один одного, фактично перестали вести спільне господарство, шлюб існує тільки формально. Крім того, в 2015 році у відповідачки народилась дитина від іншого чоловіка. Шлюбні відносити між подружжям припинені, спільного бюджету немає, подружжя має нові сімї, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 26 квітня 2000 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 429429 від 13 травня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 75. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

04.01.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у зв'язку з продовженням навчання, а також додаткових витрат. На обґрунтування вимог зазначила, що вона навчається в ВНКЗ «Балтське педагогічне училище» на контрактній формі з 01.09.2012 року. За контрактне навчання вона заплатила у липні, вересні 2015 року грошові кошти на загальну суму 1650 грн. Вона досягла повноліття [INFO] року і у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває на утриманні лише матері. Її батько - відповідач матеріальної допомоги не надає. Тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на її користь у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 04.01.2016 року, до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, а також 1/2 частину внесеної суми за навчання у розмірі 825 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини у зв'язку з продовженням навчання та додаткові витрати. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] досягла повноліття [INFO] року і її батьком є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2). Згідно довідки (а.с. 3) позивачка навчається в ВНКЗ «Балтське педагогічне училище» на контрактній формі з 01.09.2012 року. З відповідних квитанцій вбачається, що за її навчання заплачено у липні, вересні 2015 року грошові кошти на загальну суму 1650 грн. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як визначено ст..180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, зокрема обов'язком батьків є матеріальне утримання дітей. Таким чином, повнолітня дочка [PERSON] продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні лише матері, а батьки мають рівні обов'язки щодо її утримання у зв'язку з навчанням до досягнення нею 23 років за умови можливості надання такої допомоги. Успішне навчання повнолітньої є підтвердженням її бажання здобути освіту та спеціальність, і батьки зобов'язані сприяти цьому. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

04.01.2016р. до Слов»янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 26 листопада 2011 року, який був зареєстрований в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1147. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони припинили спільне проживання, в звязку з тим, що між ними зникло взаєморозуміння. Просить суд: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26 листопада 2011 року в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1147, - судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1147 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Встановлено, що шлюбні відносини позивачки та відповідача розпалися, оскільки між ними зникло взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

04.01.2016р. до суду заявлено цей позов. В даній заяві позивачка вказала, що з 14.12.2001 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження [NUMBER] від 06.10.2006 року та [NUMBER] від 06.06.2002 року в яких зроблено запис, що батько дитини [PERSON] - відповідач по справі. В позовній заяві позивачка зазначила, що батько дитини - відповідач по справі [PERSON] матеріальної допомоги на утримання їхніх неповнолітніх дітей не надає, таким чином угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач неофіційно підробляє різноробочим де отримує нерегулярний мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву, в якій просила, щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі 100 грн. (сто гривень) щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду відповідач, про що є розписки про вручення судової повістки, до суду не з'явився 15.01.2016 та не з'явився вдруге, не повідомляючи про причини неявки, що з урахуванням позиції позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, дає підстави для її розгляду у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням матеріалів справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]., але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей, інших утриманців не має, відповідач неофіційно працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Зазначені правовідносини регулюються: - ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; - ч.1 ст.184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дітей, чим порушує їхні права, але має нерегулярний, мінливий дохід, то з метою захисту майнових прав дітей, з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень щомісячно (із розрахунку по 50 гривень на кожну дитину) до досягнення ними повноліття, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

04.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сімї вважає неможливим. Зазначив, що шлюб з відповідачкою існує формально, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 грудня 2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом №833. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], 04 вересня 2012 народження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

04.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, укладений 14.10.2006 року в Червонодонецькій селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №74. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. З вересня 2014 року вони мешкають окремо один від одного. Шлюб носить формальний характер. Позивач просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. У судове засідання позивач не з'явилась, у наданій заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному слуханні справи у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явився (27.01.2016 року та 10.02.2016 року). Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причину поважної неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову, клопотань про примирення від нього на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого 14.10.2006 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, встановлено, що шлюб між сторонами укладено 14.10.2006 року, актовий запис №74 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області (а.с.9). Позивач на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки він носить формальний характер. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача суду присуджує з відповідача витрати по сплаті судового збору, які вона просить стягнути. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

04.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сім'ї вважає неможливим. Зазначила, що шлюб з відповідачем існує формально, оскільки вони з 2011 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. До судового засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 квітня 1985 року в Палаці урочистих подій м. Миколаєва, за актовим записом №541. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що з 2011 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

04.01.2016 року [PERSON] звернулась з позовом, який уточнила в ході судового розгляду та просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 3/20 частки домоволодіння №30 по вул. Кренкеля в м. Первомайськ Миколаївської області, які належать [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] до 17.03.1994 року. Під час розірвання шлюбу було вирішено питання про майно, при цьому було визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по 3/20 частини домоволодіння № 30 по вул. Кренкеля в м. Первомайськ Миколаївської області, за кожним, а фактично це одна житлова кімната в будинку. Відповідач з 2000 року мешкає за іншою адресою, ні разу до домоволодіння не зявився, комунальні платежі не платить, присадибну ділянку не обробляє, а вона постійно до теперішнього часу проживає у вказаному будинку, користується ним та присадибною земельною ділянкою, проводить ремонти та оплачує комунальні послуги, а тому вважає, що набула за набувальною давністю право власності на частину будинку, яка належить відповідачу. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] уточнений позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, пояснивши що вона являється співвласницею спірного житлового будинку і підтверджує, що відповідач своєю частиною будинку не користується, а нею користується позивачка. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 344 ч.1 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває права власності на це майно. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.13) видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 17.03.1994 року, а із копії рішення Первомайського міського суду Миколаївської області від 17.02.1994 року ( а.с.15) видно, що визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по 3/20 частини домоволодіння №30 по вул. Кренкеля в м. Первомайськ Миколаївської області, за кожним. На підставі викладеного та враховуючи, що довідкою квартального комітету № 35 ( ас.18) та поясненнями свідка [PERSON] підтверджено те, що позивач з 1994 року сама мешкає та користується частиною житлового будинку, яка належить відповідачу, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

04.01.2016 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги аргументовано тим, що 14.12.2001 року сторони зареєстрували шлюб в органі державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції у Вінницької області, актовий запис №47. Від даного шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки на протязі тривалого часу вони не можуть досягнути порозуміння. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим тому, що шлюб має формальний характер і бажає його розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності. Позовні вимоги підтримує і на розірванні шлюбу наполягає. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з постановленням заочного рішення суду, так як проти цього вони не заперечують. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, так як відповідач вживає спиртні напої. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.4) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.3ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved