Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

02 серпня 2021 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Мазченко В.О. звернулася в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг б/н від 31.07.2014 у розмірі 21511,08 грн. станом на 08.07.2021, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31.07.2014 відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 31.07.2014. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до підписаного сторонами кредитного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, отримані кошти не повертав та не сплачував нараховані відсотки за користування кредитними коштами, в зв`язку із чим просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка утворилась, та понесені судові витрати. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 07.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). 13.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем використано 120673,93 грн. кредитних коштів, тоді як в погашення кредитної заборгованості відповідач вніс в загальній сумі 131073,30 грн. Натомість банком внесені кошти зараховано в рахунок сплати пені за прострочення за кредитом, прострочених процентів, нарахованих у розмірі, не обумовленому сторонами. Крім того, роздруківки, які були надані позивачем в якості виписки з особового рахунку відповідача не містять будь-яких реквізитів, містять інформацію з різних карток та не містять підпису посадової особи, яка сформувала таку виписку, печатки установи. Вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах справи без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору. 28.10.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що банком надані докази про отримання відповідачем кредитних коштів, а також докази, що відповідач підписуючи кредитний договір був ознайомлений з умовами кредитування. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Додані до позовної заяви додатки є належним чином засвідчені. Всі подані документи є належними та допустимими доказами у справі, а твердження відповідача не відповідають дійсності. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Просить позов задоволити. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 31.07.2014 року відповідачем підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між собою та банком договір про надання банківських послуг. Екземпляр договору про надання банківських послуг відповідач згоден отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту. Відповідно до паспорту споживчого кредиту (а.с.12-13), підписаного 11.01.2018 [PERSON] встановлена процентна ставка у межах пільгового періоду та процента ставка за межами пільгового періоду; визначені загальні витрати за кредитом; реальна річна процентна ставка відсотків річних; порядок повернення кредиту; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідачем не спростовано його підпис в анкеті-заяві від 31.07.2014 (а.с.11) та паспорті споживчого кредиту від 11.01.2018 (а.с.12-13). Судом здійснено огляд веб-сайту АТ КБ «Приватбанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms. Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1-2 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження№ 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Разом з тим, відповідачем підписано 11.01.2018 паспорт споживчого кредиту (а.с.12-13), в якому чітко зазначено: інформація про кредитодавця, основні умови кредитування, зокрема тип кредиту, строк договору та строк кредитування, валюта, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду, інформація щодо реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту, зокрема зазначено про розмір мінімального обов`язкового платежу. Підписавши анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Щодо отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання слід зазначити наступне. Так, долучений позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком, не містить об`єктивної інформації щодо погашення заборгованості за кредитом і не може вважатися належним доказом на підтвердження реальної заборгованості відповідача за тілом кредиту. Водночас доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 року по справі № 161/5267/20 зазначив, що згідно виписки по картковим рахункам позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання щодо їх повернення. Верховний Суд вважає за необхідне вказати, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Таким чином наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати заборгованість відповідача за виданим кредитом. З долученої позивачем виписки за картковим рахунком (а.с.50-53) вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом. Враховуючи вищезазначене виписка з особового рахунку [PERSON] є належним і допустимим доказом щодо розрахунку вимог АТ КБ «Приватбанк». Будь-яких доказів на спростування зазначеного розрахунку, відповідачем суду надано не було. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, та з врахуванням того, що відповідач прострочив погашення поточних/боргових платежів кредиту та нарахованих відсотків, вчасно не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов`язань, не надав суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2270 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2270 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 527, 530, 610, 1048, 1054 ЦК України та

Outcome: approved