Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

02.06.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що з 25.07.2013 р. вона та відповідач перебувають у шлюбі, від якого спільних дітей не мають. З початку 2015 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, відповідач виїхав за межі України до США, громадянином яких він є, де і проживає до теперішнього часу. Майнового спору між подружжям немає. Посилаючись на вищевикладене та зазначаючи, що вказаний шлюб суперечить її інтересам позивач просить суд його розірвати. Від позивача до канцелярії суду надійшла заява в якій вона зазначала про підтримання позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №977, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 30 липня 2013 р. (а.с. 6). Дітей від вказаного шлюбу сторони не мають. На момент укладання шлюбу з [PERSON] у позивача було троє дітей від іншого шлюбу. Двоє синів: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане повторно 12.04.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, серія [NUMBER] (а.с.12), [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане 12.03.2016 р. Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, серія [NUMBER] (а.с.10), та донька [PERSON], [INFO] р., свідоцтво про народження видане 01.02.2010 р. Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, серія [NUMBER]. (а.с.11). Відповідно до статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Таким чином, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. Відповідно до п.5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред'являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування (ч. 10 ст. 110 ЦПК), а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них (ч. 2 ст. 110 ЦПК). Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до положень ч.3 ст. 56, ч.1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя на теперішній час, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Майновий спір між сторонами відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved