Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

03 червня 2020 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Заборський О. В., звернувся з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що працював на шахті «Октябрська» на ПАТ «Кривбасзалізрудком» 23 роки 01 місяць на посаді підземного прохідника. У січні 2020 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини, йому встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-грижова та шийна з вираженими статико - динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу колінних суглобів; вібраційна хвороба другої стадії від дії локальних вібрацій: синдром вегетативно сенсорної поліневропатії з двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів, з вазомоторно- трофічним порушеннями на кистях, больовим синдромом; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), ЛН першого ступеня. Відповідно до Акту розслідування його професійного захворювання, обставинами які послугували виникненню профзахворювання є те, що внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного обладнання позивач підпадав під вплив показників локальної вібрації та параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, що перевищували нормативні значення. Висновком МСЕК від 28 квітня 2020 року позивачу первинно встановлена втрата професійної працездатності 40%. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що він не має змоги вести звичне життя, відчуває постійний біль у поперековому відділі хребта, частий біль у шийному відділі з віддачею в руки, терпкість рук та ніг, біль у кистях, частий кашель, загальну слабкість. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 188920,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача та просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. 17 червня 2020 року представник відповідача Мордвінкін С.В. подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що позивач, укладаючи трудовий договір, свідомо приймав запропоновані умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та їх наслідки. Звертає увагу суду на той факт, що у пункті 19 (особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи) акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, взагалі не вказано конкретних посадових осіб ПАТ «Кривбасзалізрудком», які відповідальні за виникнення професійного захворювання у позивача. Документи на які посилається позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, довідки МСЕК та медична документація (виписки-епікризи), є лише документами, що підтверджують виникнення в нього професійного захворювання та втрату працездатності, проте останні жодним чином не можуть бути беззаперечними доказами заподіяння моральної шкоди позивачу. Разом з відзивом на позов представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, зазначає, що з наданого позивачем акту приймання-передачі наданих послуг від 26 травня 2020 року та квитанції №1, позивачем сплачено 3000,00 гривень: за попереднє опрацювання матеріалів - 500,00 гривень, підготовки правової позиції - 500,00 гривень, підготовку позовної заяви 1000,00 гривень, судове представництво - 1000,00 гривень. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, витрати на судове представництво є безпідставними. Розмір витрат на правничу допомогу є не співмірними зі складністю цивільної справи. Ухвалою суду від 05 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» закріплено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на шахті «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» на посаді підземного прохідника з 08 липня 1996 року по 15 листопада 2019 року, що підтверджується копією його трудової книжки (а. с. 11-13). Медичним висновком ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 29 січня 2020 року №174, позивачу встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-грижова та шийна з вираженими статико - динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу колінних суглобів; вібраційна хвороба другої стадії від дії локальних вібрацій: синдром вегетативно сенсорної поліневропатії з двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів, з вазомоторно- трофічним порушеннями на кистях, больовим синдромом; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), ЛН першого ступеня (а. с. 20-21). Згідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №078946 від 28 квітня 2020 року [PERSON] первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності (а. с. 19). У зв`язку з отриманням професійних захворювань позивач часто перебуває на лікуванні у медичних закладах, що підтверджується виписками та епікризами із медичної картки [PERSON] (а.с.22-33). Відповідно до п. 17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19 лютого 2020 року за формою П-4, зазначено, що обставинами за якими у позивача виникло хронічне професійне захворювання, послугувала недосконалість технології підземного видобутку руди, порушення систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного обладнання, в результаті чого позивач підпадав під вплив показників локальної вібрації та параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, що перевищували нормативні значення. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках». Зазначені обставини настали у [PERSON] у зв`язку із отриманням професійних захворювань, що призвело до встановлення первинно 40 % втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача понад 23 роки 01 місяць, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено \-\-\-\-\-\-\-\-40 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, без встановлення групи інвалідності, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, та виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень. Щодо вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 гривень, суд виходить з наступного. Між позивачем [PERSON] та адвокатом Заборським О.В., 25 травня 2020 року укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого [PERSON] надана правова допомога, яка полягає у попередньому опрацюванні матеріалів, підготовці правової позиції та позовної заяви, судовому представництві. Відповідно до розрахунку судових витрат на правову допомогу по договору про надання правової допомоги від 25 травня 2020 року, [PERSON] сплачено Заборському О.В винагороду в сумі 3000,00 гривень, що підтверджується квитанцією №1 від 26 травня 2020 року (а. с.38а). З урахуванням вказаних доказів, враховуючи позицію відповідачем витрати позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 2000,00 гривень. Позивача згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 840,80 гривень, та витрати пов`язані з правничою допомогою в сумі 2000,00 гривень. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial