Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

04.07.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів. При судовому розгляді справи позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що у них в відповідачкою мається спільний син [PERSON] [INFO] на утримання якого за рішенням Миргородського міськрайонного суду від 23 жовтня 2014 року відповідачка сплачувала аліменти до його повноліття. На даний час їхній син [PERSON] є повнолітнім. Відповідачка зовсім не сплачувала аліменти на утримання неповнолітнього сина, внаслідок чого у неї склалася заборгованість визначена державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області на суму 30065,10 грн. Він набув право на отримання пені у відповідності до положень ст. 196 СК України. За його розрахунками відповідачка [PERSON] за період з жовтня 2014 року по травень 2017 року повинна йому сплатити пеню в розмірі 9077,79 грн. Просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2014 року по травень 2017 року включно в сумі 9077,79 грн. Відповідачка [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлена у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, за місцем реєстрації . В судове засідання повторно не зявилася. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки. Третя особа [PERSON] позов свого батька [PERSON] підтримав та просив його задовольнити, оскільки його мати, відповідачка по справі незважаючи на наявність рішення суду не сплачувала на його утримання аліменти. Суд, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 23 жовтня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи з 13 жовтня 2014 року і до повноліття дитини (а.с.5). За період з жовтня 2014 року по травень 2017 року за розрахунком державного виконавця відповідачка має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини в сумі 30065,10 грн. (а.с.6). Позивачем проведено самостійно розрахунок пені, яку повинна йому сплати відповідачка [PERSON] за прострочення сплати аліментів в сумі 9077,79 грн. Відповідно до ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Позивачем проведено нарахування неустойки (пені) не у відповідності до положень ст. 196 СК України, але виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства закріпленому у ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог та вважає за можливе позов задовольнити в повному обємі, оскільки сума пені на стягненні якої наполягає позивач не є завищеною. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved