Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

02.08.2017 р. позивач звернувся в суд з позовом, посилаючись на те, що 26.07.2007 року померла його мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами в м. Виноградів по вул. Першотравнева, 185, Закарпатської області. Для оформлення спадщини він звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки були відсутні правовстановлюючі документ на будинок. По справі інших спадкоємців немає. У звязку з тим, що реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просив суд визнати за ним право власності на вказаний будинок. 01.11.2017 року позивач змінив свої позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами в м. Виноградів по вул. Першотравнева, 185, Закарпатської області в порядку набувальної давності (а.с.36-37). В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини вказані в позовній заяві підтвердили. Відповідач [PERSON] міська рада до суду не з'явилася, проте надала письмову заяву в якій просила слухати справу у відсутність її представника. [PERSON] допитана в судовому засіданні в якості свідка повідомила, що до 1957 року проживала в [INFO], а після одруження переїхала до с. Олешник. По сусідству з нею проживав [PERSON] Він жив із батьком та його сестрою [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивача знає і підтримує з ним сусідські відносини. По суті справи повідомив, що [PERSON] з дитинства проживав у спірному будинку разом із сестрою матері, яка була глухонімою. Остання померла десь 15-20 років тому. В той час вони жили разом. Останнім часом, позивач в даному будинку не проживає, оскільки переїхав жити до доньки, однак постійно доглядає за ним (приходить десь 1-2 рази на тиждень). Інших родичів у померлої не було і він знає, що вона хотіла все майно залишити племіннику. Допитаний в якості свідка [PERSON] по суті справи пояснив, що в м. Виноградові по вул. Першотравнева проживає його теща. Він разом із дружиною приходить її провідати майже кожен день десь на протязі 30 років. По сусідству із нею раніше проживав [PERSON] разом із бабкою, сестрою та тіткою. На даний час останній там не живе, а лиш доглядає за городом та будинком. Свідок знає, що померла хотіла все своє майно залишити племіннику. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 26.07.2007 року померла [PERSON], про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами в м. Виноградів по вул. Першотравневій, 185, Закарпатської області, що належала останній на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.40). Інша частина, на підставі вищевказаного свідоцтва, належить позивачу. До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту, входить лише житловий будинок (а.с.7-9), який оцінений [PERSON] районним БТІ на загальну суму 12 575 грн. (а.с.6). Заповіт спадкодавицею не складався, спадкова справа після її смерті не заводилась. Родинні звязки між спадкодавцем та позивачем підтверджується показами свідка [PERSON], свідоцтвом про народження серії ІV-ФМ №256482 від 11.11.1993 року (а.с.27), свідоцтвом про право на спадщину за законом, згідно яких встановлено, що [PERSON] є племінником [PERSON] Крім [PERSON] інших спадкоємців у справі немає. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, між ним та [PERSON] було досягнуто усної домовленості про продаж йому частини спірного будинку, однак через відсутність правовстановлюючих документів на нього така угода не була реалізована. [PERSON] все своє життя проживав у спірному будинку. Після смерті бабусі [PERSON], 05.10.1968 року, отримав у спадок 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами в м. Виноградів по вул. Першотравневій, 185. На момент смерті спадкодавці ([PERSON]П.) у 2007 році він жив разом з нею та користувався спірним майно, що продовжує робити і на даний час. Вищевказана обставина вказує на добросовісність набуття та утримання нерухомого майна позивачем. У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває права власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Завданнями цивільного судочинства відповідно до ст.1 ЦК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом (ст.16 ЦК), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, одним із способів захисту такого, зокрема є визнання права. Відповідно до норм ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Право власності (ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачем [PERSON] права власності на вище вказане нерухоме майно. Факт наявності технічного паспорту на житловий будинок свідчить, що обєкт спадщини не є самочинним будівництвом. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в його інтересах.

Outcome: approved