Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

02 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, у якій просить скасувати арешт, накладений 29.08.2014 року постановою державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Горбань М.О. за виконавчим провадженням №37078380, накладений на все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу, із забороною здійснювати відчуження будь-якого майна. Позов мотивований тим, що на виконанні у державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області знаходиться виконавче провадження №37078380 щодо примусового виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18.02.2013 року, у якому позивач є боржником. 29.08.2014 року постановою державного виконавця накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2019 року становить 78721,76 грн., сума штрафу - 39360,88 грн. Боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , другим співвласником якої є його мати - [PERSON] (третя особа по справі), інше рухоме та нерухоме майно відсутнє. Вказує, що існуюча заборгованість зі сплати аліментів, штрафу та виконавчого збору по ВП №37078380 в загальній сумі 12954,81 грн. погашена повністю та аліменти сплачуються регулярно. Однак, незважаючи на те, що борг погашено, - арешт з майна не знято, що порушує права власників житла щодо розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, вважає, що арешт має бути знятий на підставі рішення суду, у зв`язку з чим звернувся за судовим захистом із вказаним позовом. 06 серпня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.18-19). У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.38, 39), позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с.31), відзив на позовну заяву до суду не надходив. Від третьої особи - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити (а.с.42). Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження №37078380 з виконання виконавчого листа №2/554/1347/2013 від 14.03.2013 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8, 9). 19 березня 2013 року державним виконавцем винесено постанову від відкриття вказаного виконавчого провадження №37078380 (а.с.9). Судом установлено, що на підставі постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 29.08.2014 року по ВП № 37078380 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] із забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, для забезпечення стягнення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2/554/1347/2013, виданим 14.03.2013 року Октябрським районним судом м.Полтави (а.с.10). Постановою державного виконавця від 07.06.2019 року у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів на боржника [PERSON] накладений штраф на користь стягувача [PERSON] у розмірі 39360,88 грн. (а.с.12). Відповідно до копії довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.01.2019 року складала 73428,01 грн., а загальний борг станом на 01.06.2019 року становив 78721,76 грн. (а.с.11). Разом із тим, копією квитанції №0.0.1373720978.1 від 06.06.2019 року підтверджується, що вищевказану заборгованість боржника по аліментам та штрафу погашено в повному обсязі, а саме в розмірі 125954,81 грн. (а.с.16). Крім того, згідно з довідкою Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 27.08.2019 року №57747 вбачається, що позивача повідомлено про відсутність станом на 01.08.2019 року будь-якої заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] , за ним значиться переплата в сумі 1527,50 грн. (а.с.41). На звернення представника позивача до Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області про зняття арешту з майна боржника, начальник відділу своїм листом №42336 надав відповідь, в якій вказав, що по виконавчому провадженню №37078380, відкритому на підставі виконавчого листа №2/554/1347/2013 року від 14.03.2013 року станом на 01.06.2019 року заборгованість сплачено в повному обсязі. Однак підстав для зняття арешту немає, оскільки строк його виконання ще не закінчився й триватиме до досягнення дитиною повноліття, тому для вирішення цього питання потрібно звернутися до суду (а.с.29). У зв`язку з цим суд вважає зазначити про таке. Відповідно до ч.ч. 1 і 5 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 19.07.1996 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) виконавчого органу Полтавської міської ради від 19.07.1996 року №1078, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та члену її сім`ї - сину [PERSON] (а.с.13, 14, 15). Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, серед іншого, є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Разом із тим, нормами ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З огляду на те, що судом встановлена відсутність заборгованості по зобов`язанням боржника в межах виконавчого провадження ВП №37078380, яка є погашеною в повному обсязі, суд вважає, що на теперішній час відсутня необхідність у накладені арешту на майно та не зняття арешту з майна, що належить позивачу та третій особі на праві спільної сумісної власності, створює перешкоди в реалізації власниками права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вимоги позивача підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не надано доказів на спростування заявлених вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, аналізуючи наведені вище обставини та докази в сукупності і взаємному зв`язку, суд дійшов до висновку, що необхідно зняти арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , на підставі постанови державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Горбань М.О. від 29.08.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оскільки позивач у позовній заяві просив судові витрати з відповідача не стягувати, та покласти судові витрати на позивача, тому їх розподіл відповідно до ст.141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved