Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 03 березня 2015 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з чоловіком не склалися у звязку з тим, що останній зловживає спиртними напоями, вчиняє крадіжки, внаслідок чого вчиняє вдома сварки. Посилаючись на те, що подальше спільне життя не можливе, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного вирішення справи не заперечує (а. с.19). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання також не зявився, причин неявки суду не повідомив ( а. с.15-17 ). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 06 березня 2015 року у виконкомі Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумській області, про що складено відповідний актовий запис №08. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 4). [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє крадіжки, внаслідок чого вчиняє вдома сварки, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений останньою при зверненні з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed