Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

02 лютого 2021 року позивачка звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом, в якому просила витребувати житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1080103151237), з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), витребувати земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1080118351237), з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належали земельна ділянка, площею 0,1 га та житловий будинок, загальною площею 402,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 06.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та позивачкою [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0018/74/86629, згідно умов якого Банк мав надати Позичальнику кредиту розмірі 380 016,00 дол. США, зі сплатою 13% річних за користування кредитом. У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., зареєстровано в реєстрі за №106303, згідно умов якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 158,2 кв.м., загальною площею 402,6 кв.м.; земельну ділянку, площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . В подальшому, 31.08.2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклало з ПАТ «Вектор Банк» Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між первісним кредитором та [PERSON] 10.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. Також, 31.08.2016 року ПАТ «Вектор Банк» (іпотекодержатель та/або кредитор) уклало з ТОВ «Стандард Фінанс Групп» (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 10.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. Крім того, 31.08.2016 року ТОВ «Стандард Фінанс Групп» (іпотекодержатель та/або кредитор) уклало з [PERSON] (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 10.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. Позивачка вказує, що у листопаді 2016 року їй стало відомо, що власником її житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться [PERSON] . Згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталією Федорівною. Не погоджуючись з діями приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на належні Позивачу житловий будинок та земельну ділянку. [PERSON] звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 09.11.2016 року. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 року по справі №815/6598/16 адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 32290685 від 09.11.2016 року щодо реєстрації права власності за [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392, та на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392. На підставі вказаної постанови право власності [PERSON] на спірні земельну ділянку та житловий будинок було скасоване та відновлено право власності за [PERSON] на земельну ділянку (номер запису про право власності 20467195 від 16.05.2017 року) та житловий будинок (номер запису про право власності 20467588 від 16.05.2017 року). Проте, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року по справі №815/6598/16 апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., третя особа [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення. На підставі даної постанови право власності [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] були скасовані. Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного адміністративного суду. Позивач звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 11.12.2018 року по справі № 815/6598/16 касаційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року - скасовано. Провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталії Федорівни, третя особа - [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення - закрито. Роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Позивачка зазначила, що поки справа перебувала на розгляді у Верховному Суді, право власності на іпотечне майно знову було перереєстровано за [PERSON] . Згідно отриманої інформаційної довідки відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру державним реєстратором Одеської філії Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничук Володимиром Олександровичем. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.11.2020 року по справі №509/5570/19 було задоволено позов [PERSON] та визнано протиправними та скасовано рішення державних реєстраторів, згідно з якими право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за [PERSON] , та скасовано відповідні записи про право власності, житловий будинок та земельна ділянка, які с предметом іпотеки, повернулися у володіння Позивача, [PERSON] є їх власником та користувачем. Поряд з тим, 01 червня 2019 року [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрованого в реєстрі за №599, та Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрованого в реєстрі за №600, відчужила спірні житловий будинок та земельну ділянку [PERSON] . Отже, станом на сьогодні власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Позивачка вважає, що оскільки спірні житловий будинок та земельна ділянка були незаконно набуті у власність [PERSON] та в подальшому відчужені, житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , підлягають витребуванню на користь Позивачки з чужого незаконного володіння на підставі статті 388 ЦК України. Також, позивачка зазначає, що жодної згоди [PERSON] на відчуження спірного майна не надавала. Сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Відповідачка [PERSON] надала до суду відзив, у якому з позовними вимогами не погодилася і зазначила, що серед наданих державному реєстратору документів, на підставі яких були прийняті оскаржувані рішення у справі 509/5570/19, міститься копія нотаріальної заяви [PERSON] , поданої в інтересах [PERSON] з проханням передати [PERSON] заяву (вимогу про усунення порушень) та свідоцтво від 25.10.2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., зареєстровано в реєстрі за №2057, згідно якого нотаріус посвідчує, що нею 08.09.2016 року заяву [PERSON] було передано гр. [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Також у свідоцтві зазначено, що заява була вручена особисто 10.09.2016 року. Даний спосіб повідомлення Іпотекодержателем Іпотекодавця про вимогу усунення порушень с в розумінні статті 77 ЦПК України є достатнім та допустимим доказом повідомлення особи, оскільки [PERSON] отримала вимогу особисто з зазначенням дати отримання. А відповідно [PERSON] достеменно було відомо про початок процесу набуття права власності на предмет Іпотека іпотекодержателем. Відповідно, діюче законодавство передбачає два способи дії Боржника, або ж погашення законних вимог Іпотекодержателя, або ж відсутність реагування на повідомлення про набуття права пласкості на предмет іпотеки, що в свою чергу можливо розцінювані як погодження способу набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем. У вересні 2016 року [PERSON] проявила свою волю щодо вибуття майна з її володіння та набуття права власності на об`єкти нерухомості [PERSON] . Відповідачка [PERSON] зазначила, що вона набула право власності на майно на підставі договорів купівлі-продажу від 01.06.2019 року, реєстраційні номери 599, 600, тобто за відплатними договорами. При укладенні даних договорів між [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області було посвідчено заяви від позивачки [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , якими вони в письмовому вигляді повідомляли, про те що їм достеменно відомо про те, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань но кредитному договору № 014/0018/74/86629, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] від 06.12.2007 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку, місцезнаходження яких: [ADDRESS] , зареєстровано на ім`я [PERSON] , та те, що вони не заперечують проти продажу вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки. У зв`язку з вищенаведеним підтверджують, що будь -яких матеріальних чи фінансових претензій до [PERSON] вони не мають і не матимуть. Отже, на 01.06.2019 року [PERSON] знала та підтверджувала що основне зобов`язання за кредитним договором нею не виконано, знала, що право власності на предмет іпотеки зареєстровано за [PERSON] , не заперечувала та не мала сумнівів в законності цієї реєстрації, знала та не заперечувала відчуження [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки шляхом укладення договорів купівлі -продажу. З огляду на викладене відповідачка [PERSON] вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Попова О.А. позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити з підстав, які були викладені у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - адвокат Гоцуленко С.В. заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні з підстав, які були викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та третя особа приватний нотаріус Гурська В.С. у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином. Вислухавши учасників справи та вивчивши надані сторонами докази, суд доходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 06 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0018/74/86629, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 380 016,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом. Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпоте\-кодержатель має право в разі невико\-нання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одер\-жати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, вста\-новленому цим Законом. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 10 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки (а.с. 136-139, т.1), який був посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 106303, предметом якого є належні позивачці житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 158,2 кв.м., загальною площею 402,6 кв.м., а також земельна ділянка, площею 0,1000 га, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Цього ж дня, 10 грудня 2007 року, приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., вніс відповідні записи про іпотеку та обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 31 серпня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Іпотекодержатель та/або Первісний кредитор) та ПАТ «Вектор Банк» (Новий іпотекодержатель та/або Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки (а.с.141-142, т.1), який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1663, відповідно до умов якого у зв`язку з укладенням Сторонами Договору відступлення права вимоги від «31» серпня 2016 року (надалі за текстом «Договір відступлення від «31» серпня 2016 року») за кредитним договором № 014/001874/86629 від 06.12.2007 року (надалі за текстом «Кредитний договір»), що укладений між Первісним Кредитором та Позичальником [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (надалі за текстом «Боржник») Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за Договором іпотеки, що укладений між Первісним кредитором (як Іпотекодержатель) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (як Іпотекодавця) і посвідчений 10.12.2007 р. приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф, за реєстровим № 10603 (надалі «Договір іпотеки»), який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з Кредитного договору. З моменту укладання цього Договору Новий кредитор набуває статусу іпотекодержателя за Договором іпотеки. Відступлення права вимоги за Договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Договору іпотеки. 31 серпня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» (Іпотекодержатель та/або Кредитор) та ТОВ «Стандард Фінанс Групп» (Новий іпотекодержатель та/або Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором (а.с.145-146, т.1), який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1667, відповідно до умов якого у зв`язку з укладенням Сторонами Договору відступлення права вимоги від «31» серпня 2016 року (надалі за текстом «Договір відступлення від «31» серпня 2016 року») за кредитним договором № 014/001874/86629 від 06.12.2007 року (надалі за текстом «Кредитний договір»), що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Позичальником [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (надалі за текстом «Боржник») Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за Іпотечним договором, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (як Первісним іпотекодержателем) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (як Іпотекодавця) і посвідчений 10.12.2007 р. приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф, за реєстровим № 10603 (надалі «Договір іпотеки»), який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з Кредитного договору. З моменту укладання цього Договору Новий кредитор набуває статусу іпотекодержателя за Договором іпотеки. Відступлення права вимоги за Договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Договору іпотеки. 31 серпня 2016 року між ТОВ «Стандард Фінанс Групп» (Іпотекодержатель та/або Кредитор) та фізичною особою [PERSON] (Новий іпотекодержатель та/або Новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором (а.с.149-150, т.1), який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., зареєстрований в реєстрі за № 16671, відповідно до умов якого у зв`язку з укладенням Сторонами Договору відступлення права вимоги від «31» серпня 2016 року (надалі за текстом «Договір відступлення від «31» серпня 2016 року») за кредитним договором № 014/001874/86629 від 06.12.2007 року (надалі за текстом «Кредитний договір»), що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Позичальником [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (надалі за текстом «Боржник») Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права вимоги за Іпотечним договором, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (як Первісним іпотекодержателем) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (як Іпотекодавця) і посвідчений 10.12.2007 р. приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф, за реєстровим № 10603 (надалі «Договір іпотеки»), який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з Кредитного договору. З моменту укладання цього Договору Новий кредитор набуває статусу іпотекодержателя за Договором іпотеки. Відступлення права вимоги за Договором іпотеки розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Договору іпотеки. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 31 серпня 2016 року набула права вимоги за договором іпотеки від 10 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . 08 вересня 2016 року [PERSON] від імені та в інтересах гр. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. із заявою (а.с.156, т.1), в якій просив передати [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , заяву (вимогу про усунення порушень) [PERSON] з вимогою протягом 30 календарних днів з дати направляння цієї вимоги достроково погасити заборгованість за кредитним договором в розмірі 19\~730\~225, 44 грн. (дев`ятнадцять мільйонів сімсот тридцять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 44 копійки. Якщо в строк, визначений у даній вимозі заборгованість за кредитним договором № 014/0018/74/86629 від 06 грудня 2007 року не буде погашена у повному обсязі [PERSON] ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки, а саме на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, і земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу третім особам або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Листом від\~08\~вересня 2016\~року №\~722/01-16\~(а.с.155,\~т.1)\~приватний нотаріус\~Овідіопольського районного\~нотаріального округу\~Одеської області\~Куркан Н.Ф.\~передала гр.\~ [PERSON] заяву\~ [PERSON] з\~вимогою достроково\~погасити заборгованість\~за кредитним\~договором №\~014/0018/74/86629\~від 06\~грудня 2007\~року в розмірі 19 730 225, 44 грн. (дев`ятнадцять мільйонів сімсот тридцять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 44 копійки. 25 жовтня 2016 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. видала свідоцтво (а.с.152, т.1), за змістом якого [PERSON] , приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, відповідно до статті 84 Закону України «Про нотаріат», посвідчує, що нею 08 вересня 2016 року заяву за реєстраційним № 1696 [PERSON] передано гр. [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . У свідоцтві також вказано, що заява була передана гр. [PERSON] рекомендованим листом 08 вересня 2016 року з повідомленням про вручення поштового відправлення вкручено особисто 10.09.2016 року. Таким чином, матеріали справи містять належні та допустимі докази отримання позивачкою [PERSON] письмової вимоги відповідачки [PERSON] як іпотекодержателя про усунення порушення протягом 30 календарних днів з дати направляння цієї вимоги. Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За змістом статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 10 грудня 2007 року, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. За приписами частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 10 грудня 2007 року, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. З аналізу змісту вищенаведених статей 36 і 37 Закону України «Про іпотеку» у їх поєднанні вбачається, що за цим Законом застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту 5.1 договору іпотеки від 10 грудня 2007 року у разі повного або часткового порушення будь-якого з умов Основного зобов`язання або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Позичальнику/Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту Договору тридцятиденний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається Іпотекодержателю відділенням зв`язку при направленні Позичальнику/Іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення Основного зобов`язання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий Позичальником/Іпотекодавцем у Іпотекодержателя. Згідно пункту 5.4 договору іпотеки від 10 грудня 2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися: ?за рішенням суду; ?у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису Іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов`язанням, а саме: заяву про невиконання Іпотекодавцем умов Основного зобов`язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього Договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного Договору, який після нотаріального посвідчення буде видано Іпотекодержателю. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено Іпотекодавцем виключного в судовому порядку; ?шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (п.5.5.1 цього Договору); ?згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п.5.5.1 цього договору). Згідно пункту 5.5.1 договору іпотеки від 10 грудня 2007 року у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим договором або кредитним договором у встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. У відповідності до статті 36 Закону України «Про іпотеку» це договір є змішаним договором, який одночасно містить умови договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Іпотекодержатель у відповідності до пункту 5.5.1.1 договору іпотеки від 10 грудня 2007 року має право задовольнити свої вимоги в тому числі шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно з статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.5.5.1.1. Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на Предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому Сторони домовляються, що кандидатура суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці Предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов`язанням менший за вартість, шо вказана у висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Чекодавця протягом 60 (шестидесяти) робочих днів з моменту набуття у власність Предмета іпотеки. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на Предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п. 12.3. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав Основне зобов`язання. Таким чином, позасудове врегулювання спору та застереження про можливість задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки сторони позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] погодили в пункті 5.5.1 договору іпотеки від 10 грудня 2007 року, зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (підпункт 5.5.1.1). Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідачкою [PERSON] дотримано процедуру позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, - суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] в законний спосіб набула право власності на спірне майно. 09 листопада 2016 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф., розглянувши заяву представника [PERSON] за довіреністю [PERSON] від 03 листопада 2016 року та додані до неї документи, прийняла рішення № 32290685 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого провела державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року у справі № 815/6598/16 визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 32290685 від 09.11.2016 року щодо реєстрації права власності за [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392, та на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:01:003:0392. На підставі вищевказаного судового рішення було скасовано державну реєстрацію права власності відповідачки [PERSON] на спірне нерухоме майно. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 815/6598/16 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., третя особа [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення. На підставі вищевказаного судового рішення було проведено державну реєстрацію права власності відповідачки [PERSON] на спірне нерухоме майно. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 815/6598/16 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року - скасовано. Провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., третя особа - [PERSON] , про визнання протиправним та скасування рішення - закрито. Роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. 01 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 124, т.1), який був посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрований в реєстрі за № 599, відповідно до пунктів 1, 3, 4 якого гр. [PERSON] передає у власність (продає), а гр. [PERSON] приймає у власність (купує) за обумовлену грошову суму житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, зазначений на плані літ. «А-1» - житловий будинок, загальною площею 402,6 кв.м., житловою площею 158,2 кв.м.; «А1» - цокольний поверх; «А» - мансарда; «а» - басейн; «а1» балкон; «А2» - гараж; №1-5 споруди (надалі житловий будинок), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1080103151237, розташований на земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5123755800:01:003:0392, яка відчужується разом з зазначеним житловим будинком, про що свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений одночасно з цим договором. За домовленістю сторін продаж житлового будинку вчинено за 1\~388\~925,00 грн. (один мільйон триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень, 00 копійок), які Продавець одержав від Покупця повністю до підписання цього договору. Сторони підтверджують, що на момент підписання цього договору та його нотаріального посвідчення, факт проведення повного розрахунку за відчужуваний житловий будинок відбувся та вони не мають одна до одної жодних матеріальних претензій. Ринкова вартість житлового будинку становить - 1\~388\~921,50 грн. (один мільйон триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять одна гривня, 50 копійок), 01 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.196, т.1), який був посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрований в реєстрі за № 600, відповідно до пунктів 1, 3, 4 якого гр. [PERSON] передає у власність (продає), а гр. [PERSON] приймає у власність (купує) за обумовлену грошову суму земельну ділянку площею 0,1000 га, експлікація земельних угідь: 0,1000 га рілля, місцезнаходження якої: [ADDRESS] , на якій розташований житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який відчужується разом із зазначеною земельною ділянкою, про що свідчить договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений одночасно з цим договором. Кадастровий номер земельної ділянки: 5123755800:01:003:0392. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1080118351237. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. За домовленістю сторін продаж житлового будинку вчинено за 319 805,00 грн. (триста дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ять гривень, 00 копійок), які Продавець одержав від Покупця повністю до підписання цього договору. Своїм підписом під цим договором Сторони підтверджують, що на момент підписання цього договору та його нотаріального посвідчення, факт проведення повного розрахунку за відчужуваний житловий будинок відбувся та вони не мають одна до одної жодних матеріальних претензій. Експертна грошова оцінка земельної ділянки, що відчужується, становить 319\~803,02 грн. (триста дев`ятнадцять тисяч вісімсот чотири гривні, 02 копійки). Станом на день розгляду справи вищевказані правочини є чинними, в судовому порядку недійсними не визнавалися. В матеріалах справи міститься заява позивачки [PERSON] та [PERSON] від 01 червня 2019 року (а.с.195, т.1), посвідчена приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрована в реєстрі за № 595, 596, наступного змісту: « Ми, [PERSON] та [PERSON] , володіючи достатнім обсягом цивільної дієздатності, діючи добровільно, без будь-якого примусу як фізичного, так і морального, на підставі вільного волевиявлення, яке відповідає нашій внутрішній волі, розуміючи значення, умови та правові наслідки своїх дій, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, цією заявою повідомляємо, що нам відомо про те, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань по Кредитному договору № 014/0018/74/86629, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] від 06.12.2007 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку, місцезнаходження яких: [ADDRESS] , зареєстровано на ім`я [PERSON] (1974 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , та не заперечуємо проти продажу вищевказаних житлового будинку і земельної ділянки. У зв`язку з вищенаведеним підтверджуємо, що будь-яких матеріальних та фінансових претензій до [PERSON] ми не маємо і не з`являться. ». Таким чином, матеріали справи містять належні докази того, що позивачці було відомо про продаж спірного майна [PERSON] і вона, а також її чоловік не заперечували проти цього, а також підтвердили відсутність будь-яких матеріальних та фінансових претензій щодо відчуження спірного майна в майбутньому. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Згідно частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) \~ \~ \~ \~було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) \~ \~ \~ \~було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) \~ \~ \~ \~вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 278/2432/17, від 20 січня 2021 року у справі № 278/2432/17, від 02 червня 2021 року у справі № 761/44057/19, від 26 липня 2021 року у справі № 454/662/19, від 24 травня 2021 року у справі № 755/11741/18, від 02 червня 2021 року у справі № 295/17812/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 202/589/18. Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки в\~матеріалах справи\~міститься нотаріально\~посвідчена заява\~позивачки та\~її чоловіка від 01 червня 2019 року (а.с.195, т.1), в якій вони фактично підтвердили відсутність заперечень проти продажу спірного майна [PERSON] суд розцінює це як наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі, що унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. При цьому, суд не бере до уваги рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 листопада 2020 року у справі № 509/5570/19, оскільки воно було оскаржене в апеляційному порядку і на дату розгляду справи апеляційне провадження вже було відкрито, що тягне за собою зупинення дії оскаржуваного рішення у відповідності до частини четвертої статті 359 ЦПК України. Тому, суд не може врахувати обставини, встановлені рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 листопада 2020 року у справі № 509/5570/19, оскільки згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed