Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

04 квітня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 лютого 2008 року між акціонерним комерційним банком (далі АКБ) «ПРАВЕКС-БАНК» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1699-006/08Р, відповідно до якого АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» надало відповідачеві кредит у сумі 17 223 доларів США зі сплатою 11,99% річних, а останній був зобовязаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. [PERSON] не виконував своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 17 червня 2015 року становить 20 236 доларів 28 центів США. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважав, що позивач має задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з копії кредитного договору (а. с. 5-19) та Договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 30 грудня 2008 та 20 жовтня 2010 року (а. с. 20-30), 05 лютого 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1699-006/08Р, відповідно до якого банк надав відповідачеві кредит у сумі 17 223 доларів США зі сплатою 11,99% річних, строком до 05 лютого 2015 року, а останній був зобовязаний повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 10.1 цього договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за договором Позичальник сплачує кредитору пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 даного Договору, що діяла в період прострочення. Крім того, згідно п. 10.3 договору, відповідач зобовязався відшкодувати банку заподіяні збитки. Відповідач не виконував своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 17 червня 2015 року становить 20 236 долари 28 центів США, що еквівалентно 470 695 грн 87 коп., яка складається з: кредитної заборгованості в сумі 12 695 доларів США та заборгованості зі сплати відсотків в сумі 5 147,21 доларів США. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 31-33). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З урахуванням наведеного та з огляду на положення ст.ст. 533, 627, 1049 ЦК України в разі, коли за умовами кредитного договору позичальник одержав кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті, він зобовязаний повернути кредитодавцю на вимогу останнього цей кредит у вигляді грошових коштів у тій самій сумі і в тій самій валюті, що були ним одержані. Якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобовязання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань, а тому у суду є підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 7 118 грн 11 коп.,що підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved