Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

04.10.2016 року позивач звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON], в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування квартирою № 95 по вул.Шептицького, 1, в м.Червонограді Львіської області та зняти його з реєстрації місця проживання у цій квартирі. В обґрунтування вимог зазначила, що власником спірної квартири був її чоловік [PERSON], який помер 24.07.2016 року. В даному помешканні фактично проживали її покійний чоловік, вона та їх спільний син [PERSON], хоча значився зареєстрованим ще батько чоловіка відповідач [PERSON] Вказує, що останній протягом 15 років проживає без реєстрації в смт.Жвирка Сокальського району. Він не є членом їхньої сімї, ніколи з ними не проживав, за комунальні послуги не сплачував. Більше того, більше семи років не навідувався до даного житлового приміщення. Зазначає, що на даний час вона змушена оплачувати за комунальні послуги в тому числі і за відповідача. До того ж зазначає, що її син являється спадкоємцем майна померлого батька, відтак до нього перейде право власності на спірну квартиру. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити. Позовні вимоги позивача підтримав у судовому засіданні її представник [PERSON] Належним чином повідомлений відповідач про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно зі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом проведено заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON]. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу від 06.11.2006 року. Зазначене підтверджується копією витягу про реєстрацію в державному реєстрі № 3124836 від 06.11.2006 року та копією договору купівлі-продажу квартири (а.с.24,23). Із копії свідоцтва про народження серії І-СГ №329626 від 12.06.2012 року, видно, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ №228098, 24 травня 2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.7). 24 липня 2016 року [PERSON] помер, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.8). Із копії матеріалів спадкової справи, заведеної Червоноградською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] також вбачається, що його спадкоємцями є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини звернулася представник малолітнього спадкоємця [PERSON] [PERSON]. Також із заявами про відмову від спадщини на користь сина померлого [PERSON] звернулися спадкоємці [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, неповнолітній [PERSON] є одним із спадкоємців майна після смерті [PERSON], який помер 24 липня 2016 року, відтак одним із співвласників спірної квартири, який прийняв спадщину та відповідно до ст.396 ЦК України має право на дане майно. В той же час, із довідки № 9541 від 19.09.2016 року з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої відділом реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області встановлено, що в квартирі по вул.Шептицького, 1/95, в м.Червонограді Львівської області зареєстровані: позивач [PERSON], її неповнолітній син [PERSON] та відповідач [PERSON], як батько власника. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Як стверджує позивач відповідач більше семи років не проживає у даному помешканні, виїхав на інше постійне місце проживання, не проводить оплату за житлово-комунальні послуги, які нараховуються і на нього, та жодних його речей у спірному житловому приміщенні немає. Факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні стверджується також актами, складеними комісією\~\~КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 12.08.2016 року, 29.09.2016 р., з яких вбачається, що на час перевірки відповідач в квартирі не проживає. Більше того, довідкою КП Житлово-комунального господарства Жвирківської селищної ради Сокальського району Львівської області підтверджується, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: вул.Дорошенка, 7/3, в смт.Жвирка. Враховуючи сплив річного строку, встановленого ч. 2 ст. 405 ЦК України, протягом якого за відповідачем зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою № 95 по вул.Шептицького, 1, в м.Червонограді Львівської області. Вирішуючи питання стосовно вимоги про зняття відповідача з реєстрації за даною адресою, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання у такому приміщенні. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимоги про зняття з реєстрації [PERSON] з квартири [ADDRESS] слід відмовити. За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial