Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

04 липня 2018 року, позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу квартири від 22.10.2004 року. З 28.09.2005 року у її квартирі зареєстрована вона, її чоловік [PERSON], донька [PERSON] та її син, тобто її онук [PERSON], [INFO] У 2007 році донька [PERSON] та її син [PERSON] виїхали з даної квартири у іншу державу. З того часу вони у зазначеній квартирі не проживають. Її донька, [PERSON] вже є громадянкою іншої держави та знята з реєстрації по вищевказаному адресу. А онук, [PERSON], який на теперішній час є повнолітньою особою залишається зареєстрованим у її квартирі. Відповідач участь у спільному побуті не приймає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, вона змушена сплачувати зайві кошти за комунальні послуги, вона не може вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги\~підтримує у\~повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті\~Добропільського міськрайонного суду Донецької області https://dpm.dn.court.gov. ua/sud0514/, однак доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до\~ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.280-282 ЦПК України. У відповідності до положень частини 2\~статті 247 ЦПК\~України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно копії договору купівлі продажу квартири від 22.10.2004 року, розташованої за адресою: вул.Східна, (колишня 50 років Жовтня) буд.20, кв.36 м.Білозерське, м.Добропілля Донецької області, вищезазначене житлове приміщення належить на праві приватної власності [PERSON]. З копії паспорту [PERSON], серії ВВ №620070 виданого Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 23.10.1998 року, вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: вул.Східна, (колишня 50 років Жовтня) буд.20, кв.36 м.Білозерське, м.Добропілля Донецької області. Про те, що позивачка має онука [PERSON], [INFO], підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії І-НО №043801, де в графі мати вказано [PERSON], копією свідоцтва про народження доньки позивача, [PERSON] серії ІV-НО №250960, копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії І-НО №358865, копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії І-НО №331088. За вищезазначеною адресою, також зареєстровано з 28.09.2005 року [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Білозерської міської ради м.Добропілля від 04.06.2018 р. та 11.07.2018 р., а також копією витягу з домової книги. Із долученого до матеріалів справи акту обстеження\~ комісії від 15.06.2018 р. затвердженого головою ОСББ «Новатор», вбачається, що в квартирі позивачки за адресою: вул.Східна, (50 років Жовтня) буд.20, кв.36 м.Білозерське, м.Добропілля Донецької області, відповідач [PERSON] з 2007 року не проживає, місце його перебування не відоме. Даний факт підтверджений зазначеними в акті сусідами. Отже, судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2007 року, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не бере. В силу того, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в ній не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.150 Житлового кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Позивачем доведено, що відповідачь не мешкає в житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] з 2007 року, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені законодавством строки. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved