Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

02 лютого 2018 року [PERSON] звернулось до суду з позовом до Першого Суворовського відділу Держаної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління в Одеській області про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивувала тим, що вона не має можливості розпоряджатись належним їй на праві власності майном, оскільки відповідачем помилково на все її майно накладено арешт. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON], [INFO], накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення зборони його відчуження у ВП №32909203 від 06.09.2012 р. Першим Суворовським відділом ДВС Одеського управління юстиції. Відповідно до заяви, представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Своїм правом на подання відзиву не скористались. Представник Першого Суворовського відділу Держаної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління в Одеській області в судове засідання не зявився про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 05.12.2013 р., посвідченого ПН Миколаївського МНО [PERSON], належить гараж №40, що розташований за адресою: м. Миколаїв, автогаражний кооператив «Транспортник». В липні 2017 року позивач мала намір відчужити належний їй гараж, проте згідно Постанови нотаріуса від 05.07.2017 р. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки при перевірці майна було встановлено, що на все нерухоме майно позивача накладено арешт. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно Постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу Держаної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління в Одеській області від 06.09.2012 р. у ВП №32909203 В12/1122 та ВП №32909203 В12/1121 на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт. При цьому ідентифікаційні дані, за якими можливо точно встановити особу боржника відсутні. Приватним нотаріусом Миколаївського МНО [PERSON] 08.06.2017 року направлено запит до відповідача про надання інформації про боржника, проте згідно отриманої відповіді, станом на 14.06.2017 року у відділі не перебувають виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON], [INFO], боргів, штрафів. Щодо постанови про накладення арешту на нерухоме майно повідомлено, що ВП №32909203 завершене у 2012 році та передане на зберігання до архіву та строк його зберігання сплинув. З огляду на викладене, нотаріусом було відмовлено позивачці у оформленні правочину щодо відчуження вищевказаного гаражу. Разом з тим, 20.09.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси виданий Судовий наказ про стягнення з [PERSON], [INFO], боргу за спожиту теплову енергію. Згідно Повідомлення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 року вбачається, що в суді за період з 2010 по 2012 роки цивільна справа, учасником якої була [PERSON], 27.09.27.09.1974 р.н., до суду не надходила та не реєструвалась. Даним судом було винесено Судовий наказ №2-Н/2415/11 за заявою КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про стягнення заборгованості. Проте на переконання позивача, накладений арешти підлягає скасуванню, оскільки він накладений на боржника без достатньої ідентифікації, а саме без дати народження та реєстраційного номера платника податків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази відповідно до вимог ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що накладений арешт перешкоджає позивачу реалізувати своє право власності належним чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved