overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

03 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що у серпні 2015 року вона познайомилась з [PERSON], з яким у неї завязалися теплі, щирі стосунки. Вони покохали один одного і почали зустрічатися. Згодом вона завагітніла. З метою зберегти вагітність і створити сім'ю вони вирішили одружитись. Тому вони звернулись з відповідною заявою про реєстрацію шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак їм було розяснено, що шлюб не може бути зареєстровано, так як вона не досягла шлюбного віку. Тому вона змушена звернутись до суду з зазначеною заявою. Укладення шлюбу буде відповідати як її інтересам, так і інтересам майбутньої дитини. Заявник в судовому засіданні на задоволенні заяви наполягала, надавши аналогічні пояснення. Заінтересована особа [PERSON] підтвердив обставини, зазначені в заяві та проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Представник заінтересованої особи Красноокнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.22 СК України заявник [PERSON] не досягла шлюбного віку /а.с.4/. Заявник [PERSON] перебуває у стані вагітності /а.с.5/. Особа, з якою заявник бажає укласти шлюб - [PERSON] досяг шлюбного віку /а.с.6/. Свідок [PERSON], який є батьком заявника, пояснив, що надання його доньці права на шлюб не суперечить інтересам останньої, так як між його донькою та [PERSON] серйозні відносили, вони обдумано підійшли до рішення про утворення сімї. Крім того, вони мають спільне бажання, щоб їх дитина народилася у шлюбі. Аналогічні пояснення надала і свідок [PERSON], яка є матірю [PERSON], підтвердивши обставини, зазначені в заяві. За таких обставин, суд приходить до висновку, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника і тому, згідно із ч.2 ст.23 СК України, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

03 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 03 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 169. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач на протязі тривалого часу не підтримують сімейні стосунки, не ведуть сумісного господарства, в звязку з різницею характерів, непорозуміннями, сварками, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в звязку з чим, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 169, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають дітей від шлюбу: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

03 лютого 2017 року до Березівського районного суду Одеської області звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на позивних вимогах наполягає(а.с.40) Відповідач у судове засідання не зявився тричі, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (а.с.31,38,47), причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступного. Судом встановлено, що 23 січня 2015 року з вини [PERSON], що є відповідачем по справі, який керував автомобілем [NUMBER] в м. Березівка Одеської області була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в наслідок чого автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON]С отримав пошкодження, що підтверджується постановою Березівського районного суду Одеської області від 06 лютого 2015 року(а.с.5). На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, тому власник пошкодженого автомобіля, громадянин [PERSON]С з метою отримання відшкодування звернулася до позивача з відповідною заявою(а.с.8). Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом,у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до висновку №51/02/2015 сума матеріального збитку складає - 21011,39 гр.(а.с.14-19). 31 березня 2015 року позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 21011,39 гр. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу(а.с.13). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

03 лютого 2017 року до Березівського районного суду Одеської області звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на позивних вимогах наполягає(а.с. 53) Відповідач у судове засідання не зявився тричі, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (а.с.40,48,49), причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступного. Судом встановлено, що 24.11.2015 року з вини [PERSON], що є відповідачем по справі, який керував автомобілем [NUMBER] в м. Одеса була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в наслідок чого автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON]І отримав пошкодження, що підтверджується постановою Березівського районного суду Одеської області від 12.01.2016 року(а.с.5). На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Заподіяна відповідач шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, тому власник пошкодженого автомобіля, громадянка [PERSON]І з метою отримання відшкодування звернулася до позивача з відповідною заявою(а.с.7). Відповідно до пп.. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом,у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до висновку №383/15 сума матеріального збитку складає - 21\~757,49 гр (а.с.16-25). 21 березня 2016 року позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 17\~140,80 гр. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу(а.с.15). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

\~ \~ 03 лютого 2017 року до Любешівського районного суду із цивільним позовом звернулася [PERSON]. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що останнім часом стосунки між подружжям погіршились, шлюбно-сімейні відносини фактично припинились. За таких обставин [PERSON] вважає недоцільним подальше збереження шлюбу. На призначену дату судового засідання сторони не з'явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань суду не подавав. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). На підставі частини 2 статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Лінік) [PERSON] уклали шлюб 25 квітня 2010 року у Ветлівській сільській раді Любешівського району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 4. 20 вересня 2010 року у подружжя народився син [PERSON]. \~ \~ Позивач настоює на розірванні шлюбу. \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення. \~ Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

03 лютого 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 23 вересня 2006 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1125. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з червня 2016 року. Позивач в судовому засіданні пояснив що спір щодо спільного майна відсутній, водночас відповідач пояснила, що спір щодо спільного майна існує та підлягає поділу автомобіль та будинок. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

03 лютого 2017 року заявник орган опіки і піклування Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], зазначивши, що вона є інвалідом І групи дитинства безтерміново, не пристосована до самостійної праці та не може керувати своїми діями. Ій встановлений діагноз : деменція, внаслідок органічного враження ЦНС ( пологова травма ДЦП), тетрапарез нижніх кінцівок з дисфукцією тазових органів. Через хворобу вона не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки, постійного догляду, не може розпоряджатися власними коштами. З 22.07.2011 року вона проживає та систематично лікується в психоневрологічному будинку - інернаті. Тому заявник прохав визнати [PERSON] недієздатною та призначити їй опікуна - адміністрацію Кобеляцького психоневрологічного будинку інтернату в особі його директора. Представник заявника [PERSON] опіки і піклування Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області в судове засідання не зявився, однак сільський голова [PERSON] надав заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутності та підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Кобеляцького психоневрологічного будинку-інтернату [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Прокурор Полонська С. О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки згідно Акту судово-психіатричної експертизи № 108 від 09 березня 2017 року [PERSON] виявляє ознаки психічного розгляду у вигляді психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості, ступінь вираженості недоумства у неї такий, що істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час ( а. с. 29-34). Судом встановлено, що дійсно [PERSON], у зв'язку з психічним розладом у виді легкої розумової відсталості, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та спостереження опіки, а тому її необхідно визнати недієздатною та призначити її опікуном адміністрацію Кобеляцького психоневрологічного будинку інтернату в особі директора. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

03 лютого 2017 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 21 листопада 1982 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 19. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 21 листопада 1982 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 19 (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила, що між сторонами відсутні спільні інтереси, виникають постійні конфлікти, окрім того відповідач має іншу жінку, від якої є інша дитина, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Після наданого судом строку на примирення сторони не примирились та позивач вказала, що це третє звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

03 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2013 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки їздить за кордон на заробітки, дитина повністю перебуває на повному утриманні матері. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

03 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 22.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції м. Києваміж ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалосяу звязку з відсутністю заєморозуміння та поваги, розходження оглядів на сімені відносини та життєві цінності. Сторони хоча і проживають разом, проте шлюб носить лише формальний характер, оскільки особисті відносини уже тривалий час відсутні. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачкою, тому просить суд розірвати шлюб між ними. В судове засідання позивач не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву відповідачки, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб між Самойленко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 311, свідоцтво про шлюб серії І-ОК № 105932(а.с. 11). Від спільного життя мають дітей: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 201641, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МУЮ Київської області та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 222110, виданим відділом ДРАЦС Фастівського МРУЮ у Київській області. (а.с.12, 13). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають та заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved