Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

03 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що Органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради було розглянуте клопотання служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про надання висновку до суду щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських гр. [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в зв'язку з тим, що [PERSON] самоусунувся від утримання та виховання дитини, не цікавиться станом здоров'я, не виявляє уваги та турботи. Позивач зазначає, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2014 року відібрана у батька гр. [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Мати неповнолітньої гр. [PERSON] рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.12.22014 року позбавлена батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради від 23.01.2015 року №5 неповнолітній [PERSON], [INFO], встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено опіку над дитиною, в особі рідної бабусі гр. [PERSON], [INFO], закріплено право дитини на житло, опіки над його майном та житлом. Станом на 19.06.2018 року заяв від гр. [PERSON] щодо повернення на виховання йому дитини до служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради не надходило. На підставі викладеного позивач просить позбавити гр. [PERSON], [INFO], батьківських праввідносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 30 серпня 2018 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошення на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про його виклик до суду. Третя особа в судове засідання не з'явилась, повідомлена вчасно і належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутністю не надходило. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області /а.с.14/. Згідно вищезазначеного свідоцтва про народження вбачається, що у графі мати записано «[PERSON]», а у графі батько - «[PERSON]». Відповідно до заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, Служба у справах дітей та сім'ї Фастівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав - задоволено. Відібрано малолітню [PERSON], [INFO] від батька [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Позбавлено батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Малолітню [PERSON], [INFO] залишено на проживання з бабусею [PERSON] Стягнуто з [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/4 частині з кожного, всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.11.2014 року і до повноліття дитини /а.с.7-8/. Згідно рішення Виконавчого комітету Фастівської міської ради №5 від 23.01.2015 року встановлено статус малолітній [PERSON], [INFO], встановлено опіку над дитиною, закріплено право дитини на житло, опіки над її майном та житлом /а.с.9/. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №339 від 20.07.2018, вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду Київської області щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Відповідно до Висновку №06-23/3305 від 24.07.2018, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №06-23/3305 від 24.07.2018, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своєї доньки не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки.

Outcome: approved