Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

03.12.2014р. [PERSON] звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (треті особи Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Жовтневий ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 2-9). В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 05.11.2013р. - а.с. № 38) в судовому засіданні 08.06.2015р. посилався на те, що 09.12.2005р. між позивачем та АКБ «Райффазенбанк Україна» було укладено кредитний договір № ML-302/51/2005 про отримання кредиту у розмірі 46\~800 дол. США на купівлю квартири. 26.03.2008р. між позивачем та банком було укладено кредитний договір № ML-302/083/2008 про отримання 46\~800 дол. США на споживчі цілі. У забезпечення виконання зобовязань за вищевказаними кредитними договорами між позивачем та банком було укладено договір іпотеки № PCL-302/083/2008 від 26.03.2008р. На підставі договору про відступлення прав вимоги від 22.02.2013р. право вимоги за вищезазначеним договором іпотеки було придбано ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 17.07.2014р. у звязку з порушенням позивачем умов кредитних договорів, приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 2682 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за яким відкрито виконавче провадження. Представник позивача просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню через те, що сума боргу не є безспірною та приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис поза межами строків позовної давності. В наданій суду 05.10.2015р. заяві представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що спірні питання щодо неврахування квитанцій при визначенні заборгованості було вирішено з банком. Просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 182). Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 13.08.2015р. - а.с. № 185), в судовому засіданні 08.06.2015р. позовні вимоги не визнав з підстав, вказаних в тому числі в запереченнях, що надійшли до суду 26.06.2015р. (а.с.№ 167-169), посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог, передбачених законом. Підтвердив, що дійсно в виконавчому написі було допущено описку та сума заборгованості на 50\~000грн. більша, ніж заявлено було, проте відповідач предявив до виконання виконавчий напис в межах вірної суми заборгованості. Також представником відповідача в процесі розгляду справи було перевірено усі надані стороною позивача квитанції, які на думку сторони позивача не були враховані при визначенні заборгованості та спірні питання врегульовані. В наданій суду 05.10.2015р. заяві представник відповідача просив в задоволені позову відмовити та розглянути справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 183). Третя особа Приватний нотаріус ДМНО - [PERSON] в наданих суду 19.03.2015р. письмових поясненнях, позовні вимоги вважала необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено на підставі наданих банком документів, які підтверджували безспірність заборгованості та у суворій відповідності до вимог закону. Також вважала, що банк мав право на визначення заборгованості за період з 09.12.2005р. по 09.04.2014р., оскільки право вимоги виникло у банка лише 09.04.2014р., а тому трирічний строк позовної давності слід відраховувати саме з цієї дати. Представник третьої особи Приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 15.09.2011р. - а.с. № 67) в наданій суду 05.10.2015р. заяві позовні вимоги вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив відмовити в позові та розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Представник Жовтневого ВДВС ДМУЮ в судове засідання не зявився, своїх заперечень суду не надав під час розгляду справи 08.06.2015р. було вирішено розпочати розгляд справи за його відсутності, а 05.10.2015р. вирішено закінчити розгляд справи за його відсутності (а.с. № 161,187). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09.12.2005р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-302/51/2005, відповідно до умов якого, останній отримав грошові кошти на купівлю нерухомого майна в розмірі 46 800дол. США ( а.с. № 11-15). 26.03.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-302/083/2008, про отримання 46\~800 дол.США на споживчі цілі ( а.с. № 16-20). 26.03.2008р. в забезпечення виконання двох кредитних договорів від 09.12.2005р. та 26.03.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PCL-302/083/2008, предметом якого була квартира № 68 в буд. 108 корп. 3 по вул. Набережній Перемоги (а.с. № 21-23). В подальшому, відбулася переуступка прав вимоги та новим кредитором за кредитними договорами та договором іпотеки стало ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Дану обставину підтвердив як позивач, так і відповідач під час судового засідання, а тому в цій частині підлягають застосуванню положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України. 17.07.2014р. в рахунок заборгованості за двома кредитними договорами № ML-302/51/2005 від 09.12.2005р. та № ML-302/083/2008 від 26.03.2008р., приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було видано виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру 68 в буд. 108 корп. 3 по вул. Набережній Перемоги в м. Дніпропетровську (а.с. № 145). В даному виконавчому написі, приватним нотаріусом зазначено, що за рахунок реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги за кредитним договором № ML-302/51/2005 від 09.12.2005р. в розмірі 40\~456,50дол. США (заборгованість за кредитом) та 2122,70дол. США (заборгованість по відсоткам за користування кредитом) та за договором № ML-302/083/2008 від 26.03.2008р. 201\~094грн. 41 коп. (заборгованість за кредитом), 40\~588грн.84коп. (заборгованість по відсоткам за користування кредитом), а загалом сума, яка підлягає погашенню становить 740\~699грн. 08коп. Загальний розмір грошових коштів в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700грн., визначений приватним нотаріусом як 792\~399грн. 08коп. (а.с. № 145). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з письмових пояснень нотаріуса, виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: договору іпотеки від 26.03.2008р., розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку та досудових вимог ( а.с. 76-110). Відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вбачається з виконавчого напису, строк за який провадиться стягнення, становить вісім років чотири місяці, а саме з 09.12.2005р. по 09.04.2014р. (виконавчий напис не містить вказівок за кожним кредитним договором про період, за який стягується заборгованість) (а.с. № 145). Проте, договір № ML-302/083/2008 було укладено 26.03.2008р., а тому по ньому заборгованість не може бути стягнута за період з 09.12.2005р., оскільки на цей період договору ще не існувало. З наданого відповідачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26.03.2008р. не вбачається взагалі, з якого періоду нарахована заборгованість, а лише зазначено кінцеву дату, на яку проведено розрахунок (а.с. № 79). Крім того, державним нотаріусом при вчинені виконавчого напису було допущено описку в сумі заборгованості, а саме, загальний розмір заборгованості за двома договорами складає 740\~699грн.08коп., тоді як всього підлягає до сплати сума разом із витратами, повязаними з вчиненням виконавчого напису, в розмірі 792\~399грн. 08коп., що на 50\~000грн. перевищує загальний розмір заборгованості за двома кредитними договорами. В наданих 05.10.2015р. запереченнях представник приватного нотаріуса повідомив, що сам нотаріус не має можливості виправити описку у виконавчому написі, а сторони з цією вимогою не зверталися. Представник відповідача під час судового засідання 08.06.2015р. підтвердив, що дійсно у виконавчому написі було допущено описку, проте відповідач до виконавчої служби предявив на примусове виконання виконавчий напис, посилаючись у заяві від 14.10.2014р., що розмір заборгованості по виконавчому напису становить 740\~699грн. 08коп. (а.с. № 158). Проте суд оцінює критично дані твердження, оскільки виключно безспірність суми заборгованості є підставою для видачі виконавчого напису, а в даному випадку крім описки, ще є й сумнівним період нарахування заборгованості, принаймні за кредитним договором від 26.03.2008р. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими посилання представника позивача в цій частині недійсності виконавчого напису та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з цих підстав. Що ж стосується підстав визнання недійсним виконавчого напису через те, що приватним нотаріусом не була під час вчинення виконавчого напису врахована відповідь [PERSON], адресована банку на досудову вимогу по погашенню заборгованості за кредитними договорами, то в цій частині посилання позивача суд оцінює критично, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до ст.ст. 58-60 ЦПК України отримання банком даної відповіді (поштового повідомлення про отримання, особистого вручення, тощо). До того ж одна з відповідей, що додана до позовної заяви, взагалі не підписана позивачем (а.с. № 28,29). Посилання позивача на неврахування банком проплат, проведених позивачем по квитанціях № 13 від 10.01.2006р. на суму 522 USD, № 79 від 26.03.2008р. на суму 150\~000грн., №171 від 10.03.2009р. на суму 2\~854,80 грн. суд оцінює критично, оскільки проведеною відповідачем перевіркою було встановлено, що дані виплати жодним чином не стосувалися погашення заборгованості за кредитними договорами, а були направлені на купівлю валют, поповнення депозитного рахунку (а.с. № 168). Представник позивача в наданій суду 05.10.2015р. заяві посилався на те, що квитанції були ним перевірені та встановлено, на які цілі дані кошти були зараховані (а.с. № 182). Що ж стосується наданої під час судового розгляду квитанції № 13 від 10.01.2006р. (а.с. № 173), то дана квитанція була врахована під час визначення заборгованості (а.с. № 127 зворотна сторона). Посилання представника позивача на те, що судовий наказ вчинений поза межами строку позовної давності, суд також оцінює критично, оскільки виконавчий напис є позасудовим способом звернення стягнення грошової суми за кредитним договором, в той час як строки позовної давності застосовуються лише під час судового розгляду та за умови, якщо хоча б одна із сторін про це заявить під час судового засідання. Законом «Про нотаріат» передбачено видачу виконавчого напису у випадках в тому числі, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, тобто позивач плутає поняття «виникнення права вимоги» та «строки позовної давності», оскільки в даному випадку це зовсім різні речі. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі та виконавчий напис, вчинений 17.07.2014р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за номером в реєстрі № 2682 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] визнати таким, що не підлягає виконанню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 243 грн. 60коп., що підтверджується квитанцією (а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved