Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

02 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову зазначив, що 09 лютого 2019 року рішенням Барвінківського районного суду Харківської області з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] вказав, що на даний час здійснює догляд за дідом [PERSON] , який потребує медичного нагляду, лікування та постійної сторонньої допомоги. Дані обставини не надають можливості працевлаштуватися, в зв`язку з чим його сім`я перебуває в скрутному матеріальному становищі. Крім того, на його утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на викладене, позивач просив позов задовольнити та змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відкликати відповідний виконавчий лист. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 07 липня 2020 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засідання проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2019 року стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини (а.с.6). З довідки №474 від 30 червня 2020 року та довідки №473 від 30 червня 2020 року, наданих Управлінням соціального захисту населення Барвінківської РДА, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН та одержує соціальну допомогу по догляду за особою похилого віку, що досягла 80 - річного віку з 14 квітня 2014 року (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.8). У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві просить зменшити розмір аліментів посилаючись на те, що на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , 2014 року народження. На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та правової позиції Верховного Суду від 09 серпня 2018 року у справі №640/10064/16-ц, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, яку він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру. Що стосується доводів позивача щодо того, що на даний час він здійснює догляд за дідом [PERSON] , на яку посилається позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину, суд зазначає, що така обставина сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача. Крім того, сам по собі факт що дід позивача є особою старше 80 років, а позивач перебуває на обліку в УСЗН, яка отримує компенсаційну виплату працездатній особі, що здійснює догляд за особою похилого віку, що досягла 80 річного віку, не свідчить про те, що останній потребує медичного нагляду, лікування та постійної сторонньої допомоги, оскільки зазначене повинно підтверджуватися відповідними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України. Також, варто зазначити, що на момент винесення рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2019 року, яким було задоволено позовні вимоги [PERSON] , в останнього вже перебував на утриманні неповнолітній [PERSON] , 2014 року народження, а також він здійснював догляд заособою похилого віку, що досягла 80 річного віку, [PERSON] , а отже ці обставини були враховані, як [PERSON] , який позовні вимоги визнав, так і судом при визначені розміру аліментів, відповідно до положень ст.182 СК України, тому зазначене не свідчить про погіршення матеріального стану [PERSON] в порівнянні з лютим 2019 року. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було та враховуючи те, що позивач працездатний, будь-яких інших належних та допустимих доказів, про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed