Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

03.11.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 19.09.2006 року між сторонами був укладений договір №ODH0RX07050176. За умовами договору банк надав відповідачу строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, а [PERSON] зобовязався сплачувати проценти у розмірі 12 відсотків річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач стверджував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складають між ним та Банком кредитно-заставний договір, що підтверджується його підписом в заяві на отримання кредиту від 19.09.2006 року. Банк виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач, однак, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань станом на 03.10.2014 рік утворилась заборгованість за договором №ODH0RX07050176 від 19.09.2006 року в загальному розмірі 43 162 гривень 58 коп., яка складається із: -2154 гривні 85 коп. заборгованість за кредитом; - 9822 гривні 11 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 413 гривень 76 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 32045 гривень 53 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Посилаючись на порушення [PERSON] умов кредитного договору, позивач просив стягнути на свою користь наявну за договором заборгованість у розмірі 43 162 гривень 58 коп. Окрім задоволення позовних вимог банк просив присудити на свою користь також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 431 гривень 63 грн. Згідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АО1 №054809 від 17.07.2009 року, найменування позивача було змінено з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». 07.07.2018 року банк змінив назву на Акціонерне товариство Комерційного банку «Приват Банк» (довідка АТ КБ «Приват Банк» від 07.07.2018 року). Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності банку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заявив клопотання про застосування судом строку позовної давності. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, за договором №ODH0RX07050176 від 19.09.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачукредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. [PERSON] за умовами договору зобовязався сплачувати проценти у розмірі 12 відсотків річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складають між ним та Банком кредитно-заставний договір. Вказані обставини підтверджується його підписом в заяві на отримання кредиту від 19.09.2006 року, визнані відповідачем в процесі розгляду справи. Відповідно до п. 4.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобовязується сплачувати Банку відсотки за користування кредитом з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту щомісяця в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві. Пунктами 5.1, 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу, а при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Так, за ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За наданим банком розрахунком станом на 03.10.2014 рік заборгованість за договором №ODH0RX07050176 від 19.09.2006 року становить 43 162 гривень 58 коп. та складається з : - 2154 гривні 85 коп. заборгованість за кредитом; - 9822 гривні 11 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 413 гривень 76 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 32045 гривень 53 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. При вирішенні спору суд враховує, що відповідачем в процесі розгляду справи заявлено клопотання про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності, яким за ст. 256 ЦК України є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Зазначене узгоджується зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, за якими зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Так, за п.5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту узгоджений сторонами як 5 років. Вказані обставини не оспорюється відповідачем. Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Як вбачається із матеріалів справи 21.11.2007 року Іванівським районним судом Одеської області був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Приват Банк» заборгованості по кредитному договору. За наданим банком розрахунком позовних вимог спірна заборгованість утворилась за період з 19.09.2006 року по 03.10.2014 року та складає 43 162 гривень 58 коп. До суду із даним позовом банк звернувся 03.11.2014 року, тобто після закінченням строку позовної давності, який сплив 21.11.2012 року. Поважними причинами пропущення позовної давності банком судом в порядку ч.5 ст. 267 ЦК України не встановлено. Суд враховує, що строком позовної давності захищається порушене право особи, тому вважає необхідним відмовити банку у задоволенні позову за строком позовної давності.

Outcome: dismissed