overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

03.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 27949,05 грн, мотивуючи вимоги тим, що 29.06.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 3600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання без поважних причин не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 29.06.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 3600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 31.08.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 27949,05 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 2205,46 грн, несплачені проценти 20596,49 грн, пеня та комісія 3340 грн, штрафні санкції 1807,10 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі в розмірі 27949,05 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

03.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 44297,32 грн, мотивуючи вимоги тим, що 13.07.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом у розмірі 27,60% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13.07.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом у розмірі 27,60% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.08.2016 року виникла заборгованість у розмірі 44297,32 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту - 6287,74 грн, несплачені проценти - 32523,99 грн, штрафні санкції - 2585,59 грн, пеня та комісія - 2900 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 44297,32 грн, так як зобов'язання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

03.10.2016 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом в якому просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 31.05.1987 року Городищенською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, актовий запис №16; а також поділити майно, що є спільною сумісною власністю та визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння №9 по вул.Незалежності в с.Лебедин Бориспільського району Київської області, право власності на іншу ? частину домоволодіння визнати за відповідачем [PERSON]. За заявою позивача ухвалою суду від 21.12.2016 року позовну заяву в частині заявленої позовної вимоги про поділ майна подружжя залишено без розгляду. Свою вимогу про розірвання шлюбу позивач обґрунтовує тим, що з 31.05.1987 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилося двоє синів [PERSON], [INFO], та Павло, [INFO]. Позивач стверджує, що їх з відповідачем подружнє життя не склалося, шлюбні відносини були припинені, спільне господарство вони не ведуть, через відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного, подальше сумісне життя і збереження сімї, вона вважає неможливим. В судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує, відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю визнає. Сторони примирення вважають неможливим. Дослідивши подані заяви, долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 31 травня 1987 року у Городищенській сільській раді Бахмацького району Чернігівської області, про що зроблений актовий запис №16, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9). За змістом позовної заяви, неповнолітніх дітей не мають, та згідно з поданими заявами примирення вважають неможливим (а.с.45,46). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків тривалий час не підтримують, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

03.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. Позов мотивує тим, що в 2002 році відповідач добровільно покинув квартиру і з цього часу в ній не проживає та не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, оскільки єдиним джерелом її доходу є пенсія за віком в розмірі 949 грн. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Будучи допитаною в якості свідка показала, що у 2000 році відповідач покинув спірну квартиру і з цього часу в ній не проживає та не бере участь в оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідач і представник третьої особи не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. У зв'язку з цим суд, за згодою позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] (далі - Квартира). За вказаною адресою зареєстрований і відповідач. Зібраними по справі доказами, зокрема: показаннями свідка, актом від 14.09.2016 року про не проживання відповідача в Квартирі (а. с. 6) та рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 28.04.2004 року про вселення відповідача в Квартиру, які в сукупності узгоджуються між собою, підтверджується, що з квітня 2004 року відповідач без поважної причини не проживає в Квартирі та не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі - Кодекс) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 Кодексу). У зв'язку з доведеністю факту непроживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад шість місяців, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою з підстав, встановлених статтями 71, 72 Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

03.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь: аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на час її навчання у вищому навчальному закладі, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення дочкою навчання; ? частини вартості навчання дочки на І курсі в сумі 6750 грн. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, якої вона потребує в звязку з навчанням. Ухвалою судді від 11.10.2016 року залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], оскільки вирішення позову в подальшому впливає на її права. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Відповідач позов визнав частково. Він пояснив, що проживає в сільській місцевості, є безробітним, а тому має можлиість платити на утримання повнолітньої дочки не більше 8000 грн в рік. Третя особа не зявилася про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебували в шлюбі і мають спільну повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка є студенткою І курсу Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв (денна форма навчання, контракт), який закінчує 30.06.2020 року, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі Кодекс), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на аліменти має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Третя особа стипендію від держави не отримує. Вона проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні; відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки позивачеві не надає. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Як випливає з пояснень відповідача, він проживає в сільській місцевості, має домашнє господарство, яке складається із земельної ділянки площею 0.35 га, трьох корів і поросят. Крім того, він має дохід від передачі в оренду земельного паю. Зазначає дає суду підстави для висновку, що позивач здатний утримувати свою повнолітню дочку і сплачувати на її утримання аліменти в сумі 800 грн, а також оплатити половину вартості навчання дочки на І курсі в сумі 6750 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

03.10.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила стягнути з відповідача аліменти на її \~користь \~на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), \~але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відстуності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. \~Відповідач [PERSON] на судовий розгляд справи також не прибув, надав заяву про можливість розгляду справи без його участі. Позовні вимоги позивачки визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~\~ Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб \~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, позивачкою [PERSON] Договір про утримання дитини не укладено. Стан здоровя дитини задовільний. Відповідач не працює, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. \~\~ Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини \~відповідного віку. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України \~з відповідача, в звязку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий \~збір в розмірі 551 гривні 60 копійок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі \~ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

03.10.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.11.2007 року відділом ДРАЦС Новобузького РУЮ Миколаївської області, актовий запис № 146, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з [PERSON] припинились в лютому 2016 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка [PERSON] при судовому розгляді справи пред'явлений нею позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON], в судові засідання на 13.01.2017 року та 10.02.2017 року не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились в лютому 2016 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

03.10.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбних відносинах з 29 серпня 1998 р.. Від цього шлюбу в них народилося четверо дітей: повнолітня дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], 18.03.2006 р.. Сімейне життя з відповідачем не склалося, останнім часом не знаходять взаєморозуміння, відповідач почав зловживати спритним, внаслідок чого у сімї часто виникали сварки та конфлікти, під час яких відповідач наносив їй навіть фізичні побої. Створювалась негативна атмосфера сімейного життя, що дуже негативно впливало на виховання дітей. Вже більше чотирьох років вони спільно не проживають і не підтримують жодних стосунків, тому вважає, що подальше збереження сімї стало неможливим та просить розірвати шлюб з відповідачем. Представник позивача [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча був належним чином повідомленим про розгляд справи, через опублікування оголошення в газету. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 29.08.1998 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше чотирьох років, не підтримують жодних стосунків, заперечень відповідачем суду не подано. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

03.10.2017 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що уклав з відповідачем шлюб 20 липня 2013 року. Зазначає, що основною причиною розпаду сімї є несумісність характерів. Зазначає, що від шлюбу дітей не має, а також сумісного житла, сумісних придбань. З цих підстав просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідно до яких примирення вважають неможливим, позивач на позову наполягає, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 20 липня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що зроблений актовий запис № 1575, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ОК №230563 (а.с.11). Від шлюбу дітей не мають. Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків не підтримують, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Вимоги щодо відшкодування судових витрат позивач не заявляє, просить покласти їх на себе. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

03.10.2017 позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 16 грудня 2015 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, не зійшлись характерами, мають різні погляди на сім'ю, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка у наданій заяві просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу слухати за його відсутності, позов визнав. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ст. 247 ЦПК України. Згідно положень ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в підготовчому засіданні у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського МРУЮ у Житомирській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 807(а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення(частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 133-141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отож, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею судові витрати при сплаті судового збору(а.с. 2, 3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

03.10.2017 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved