Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

04 липня 2017 року Івашко В.Д., директор Лисогірської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Первомайського району Миколаївської області, звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.12.2015 року в Лисогірській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Первомайського району Миколаївської області навчається неповнолітній [PERSON], [INFO]. Після народження неповнолітній [PERSON] проживав з батьками в с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області. Мати неповнолітнього - [PERSON], мала інвалідність і згодом померла. Батько - [PERSON] (далі - відповідач) - був засуджений і відбував покарання у Вінницькій УПВ № 1. На даний час звільнений з місць позбавлення волі та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з 23.12.2014 року був знятий з реєстрації за вказаною адресою та мав зареєструватися в селі Бушинка Тиврійського району Вінницької області, але не зареєструвався. 04.06.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Хлопчик залишився проживати з мамою. Протягом періоду навчання неповнолітнього [PERSON] в школі-інтернаті його батько не надсилав листів, не телефонував, зовсім не цікавився його життям. Після звільнення з місць позбавлення волі він так і не знайшов часу приїхати до сина, не виявляв інтересу до його життя. У зв'язку з викладеним вище, просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник Органу опіки і піклування Первомайської райдержадміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає, що позбавлення батьківських прав стосовно [PERSON], є таким, що відповідає інтересам неповнолітнього. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.03.2003 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 04.06.2003 р., прізвище дружини після розірвання шлюбу «[PERSON]», свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 04.06.2003 р. [PERSON] померла [INFO], свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 28.11.2013 року. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської райдержадміністрації Миколаївської області № 721-01.02-07 від 14.07.2017 р., [PERSON], [INFO] перебував на первинному обліку в службі у справах дітей Первомайської райдержадміністрації Миколаївської області як дитина, позбавлена батьківського піклування. [PERSON], [INFO] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, життям, здоров'ям, навчанням, розвитком та вихованням сина [PERSON], [INFO], не займається, матеріальної допомоги не надає. Ухиляється від виховання сина, не надає жодної матеріальної підтримки, не піклується про нього, не цікавиться ним, не виявляє бажання спілкуватися з хлопчиком. Відповідач не проявляє уваги чи батьківської турботи по відношенню до своєї дитини. Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Таким чином, дитина знаходиться без будь-якого батьківського піклування з боку відповідача, а отже позбавлення батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO], є таким, що відповідає інтересам неповнолітнього, а тому є доцільним позбавити батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON], [INFO], в судовому засіданні повідомив, що з грудня 2015 року перебуває в Лисогірській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Первомайського району Миколаївської області, батька ніколи не бачив, з розповідей дорослих знає, що батько перебував в тюрмі, з позбавленням батьківських прав згоден. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері та батька. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі ухилення останніх від виконання обов'язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами законодавства. Згідно з положеннями ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що своїми діями відповідач проявляв такі з вищенаведених факторів: відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; відсутність забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; відсутність спілкування з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; відсутність сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; відсутність виявлення інтересу до її внутрішнього світу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження. Позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дитини. Будь-яких доказів протилежного та доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали б відповідачу у виконанні ним своїх обов'язків по відношенню до дитини суду не надано. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 с. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 с. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно з положенням «Практики розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» узагальнення Верховного Суду України від 11.12.2008 року, частиною 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Такий механізм є оптимальним з точки зору забезпечення інтересів дитини та належного використання стягнутих аліментів. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved