Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

04 березня 2020 позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до своєї колишньої дружини [PERSON] про визначення місця проживання їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. Третьою особою у справі залучив орган опіки та піклування Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області. 1.ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позов обгрунтований тим, що із 26 грудня 2014 року з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . 13 червня 2019 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області шлюб між ними було розірвано, діти залишились проживати з матір`ю. З 14 березня 2019 року позивач справно сплачував на користь відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини власних доходів на утримання дітей, також на утримання відповідача в розмірі 1/8 частини доходів до моменту досягнення сином трирічного віку. 03 лютого 2020 року на підставі заяв відповідача стягнення аліментів обох видів було припинено. Після розлучення відповідач встигла двічі укласти шлюб з іншими чоловіками, один раз розлучитись і виїхати в іншу область. За цей час позивач постійно відвідував дітей за місцем їх проживання, а відповідач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, поводилась агресивно, не відпускала дітей всупереч їх волі на побачення з батьком. Дізнавшись про погіршення відносин відповідача з третім чоловіком та її знущання над дітьми, в інтересах останніх, позивач пропонував відповідачу переїхати з дітьми проживати до його батьків в село Галинівку Володимир-Волинського району Волинської області, проте остання відмовилась. При спілкуваннях з позивачем відповідач поводила себе неадекватно, неодноразово викликала поліцію, стверджуючи про домашнє насильство. Проте за результатами судових розглядів цих справ, провадження у них були закриті за відсутністю в діях позивача складу адміністративних правопорушень. У січні 2020 року дітей було вилучено у відповідача через отримання дочкою [PERSON] тілесного ушкодження в голову. У зв`язку з цим діти на час подання позову знаходились у Волинському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Позивач постійно відвідував дітей, вони його люблять і бажають щоб він їх чимшвидше забрав до себе. На час подання позову відповідач була вагітною третьою дитиною від іншого чоловіка. Проживає у селі Сусваль Володимир-Волинського району у квартирі матері разом з нею та ще двома своїми братами. Не працює. За актом обстеження квартира потребує прибирання. Для виховання та розвитку дітей умови в ній відсутні, необхідно облаштувати кімнату дитячими меблями (ліжками, стіл), постільною білизною та іншими предметами побуту. Між членами сім`ї наявні постійні конфлікти та непорозуміння. На час обстеження в кімнатах хаотично та безладно були розкиданими речі домашнього вжитку, в тому числі дві скляні пляшки з-під алкоголю. Квартира потребує санітарно-гігієнічного прибирання та провітрювання кімнат. В той же час позивач з 21 травня 2013 року працює птахівником у ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», має самостійний пристойний дохід, хороші характеристики, не зловживає спиртним, не має шкідливих звичок. Проживає разом із батьком у будинку загальною площею 61 м2, де створені усі умови для проживання дітей. Біля будинку обладнав дитячий майданчик. Разом із батьком утримують підсобне господарство, користуються земельною ділянкою площею 1 га. Покликаючись на інтереси дітей, просив суд визначити їх місце проживання разом із ним. 2.ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ: Ухвалою суду від 05 березня 2020 року відкрите провадження у даній справі, її розгляд постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 24 березня 2020 року представник відповідача адвокат Лесик С.І. подав суду відзив на позовну заяву [PERSON] , яким позов заперечив; клопотав про витребування доказів та виклик свідків. У підготовчому провадженні судом були задоволені клопотання сторін про долучення доказів. Ухвалою від 14 травня 2020 року зобов`язано орган опіки та піклування Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду від 04 червня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 3.СУТЬ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА. За змістом відзиву відповідач позов заперечила. Вказала, що не створювала жодних перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми, виконувала розпорядження Володимир-Волинської районної державної адміністрації щодо порядку побачень. 24 лютого 2019 року позивач вчинив насильство над нею, заподіявши умисно легкі тілесні ушкодження. За даним фактом розслідувалось кримінальне провадження, яке з обвинувальним актом дійшло до суду. Проте через відчуття жалю до позивача відмовилась від обвинувачення, а тому його було закрито. На переконання відповідача даний факт є підтвердженням того, що позивач є небезпечним і неврівноваженим, а тому не може проживати спільно з дітьми. Твердження позивача про його здоровий спосіб життя є неправдивим, адже він зловживає алкоголем, притягався до адміністративної відповідальності за ст.178 КУпАП, що також його характеризує з негативного боку. Поведінка позивача по відношенню до членів сім`ї, в тому числі дітей, характеризується грубістю, він емоційний, неврівноважений та в стані алкогольного сп`яніння схильний до фізичних та психологічних образ по відношенню до дітей. Позитивна характеристика позивача на роботі жодним чином не підтверджує наявність у нього необхідних якостей та здібностей для спільного проживання та виховання дітей, а в той же час у зв`язку із зайнятістю по роботі він не зможе виділяти час дітям. Вилучення дітей відбулось з ініціативи позивача після чергового з ним конфлікту та виклику поліції. При цьому жодного правового підґрунтя для відібрання дітей не існувало. Відповідач любить своїх дітей і має змогу забезпечити їх всім необхідним. Не працює у зв`язку із вагітністю, однак матеріальної допомоги від держави та близьких їй достатньо для утримання дітей. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. 4.ПОЗИЦІЇ СТОРІН В СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ. У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні їх позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач вказав, що любить своїх дітей, систематично і в період карантину та відсутності транспортного сполучення відвідує їх у Волинському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, що знаходиться у місті Ковель. Діти також по відношенню до нього проявляють почуття любові, хочуть щоб він по швидше їх забрав додому. Натомість відповідач неодноразово проявляла акти насильства по відношенню до дітей, била їх та ображала. Саме така її поведінка призвела до відібрання дітей у матері. Ствердив, що може та забезпечить для дітей нормальні сімейні умови для життя та виховання, а в той же час жодним чином не буде перешкоджати їм бачитись із матір`ю. Представник позивача доповнила його пояснення тим, що відповідач не проявляє інтерес до дітей. Свідченням того є те, що вона не пред`явила зустрічний позов у даній справі. В той же час звернула увагу на те, що на час розгляду справи відповідач народила ще одну дитину від іншого чоловіка, з яким вже також розлучилась. З дитиною відповідач проживає у квартирі бабусі, де займає одну кімнату площею 12 м2, що надто менше стандарту для проживання однієї людини, а тим більше унеможливлює фактичне проживання у цій кімнаті, крім них ще двох дітей. У квартирі відсутні будь-які умови для проживання дітей, в тому числі спальні місця для них, місця для ігор, відпочинку або навчання. У судовому засіданні відповідач та її представник наполягали на відмові в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Окремо відповідач ствердила, що любить своїх дітей. Ніколи їх не ображала та не била. Коли приїздить до дітей у центр реабілітації бачить їх бажання поїхати додому та жити з матір`ю, а не з батьком, якого навіть «татом» не називають. Вказала, що у січні 2020 року тілесне ушкодження дочці з необережності наніс їй молодший брат, вдаривши молотком по голові. Звинуватила позивача у схильності до домашнього насильства та надмірному вживанні алкоголю. Вказала, що придбає для дітей розкладні крісла та постільну білизну, де діти зможуть спати. Створить у кімнаті для них інші умови. Крім того зазначила, що у її власності є ще одна квартира, в якій має намір зробити ремонт та оселитись з дітьми. Представник відповідача у доповнення вказав, що матеріалами справи не підтверджено жодного факту будь-якого насильства матері по відношенню до дітей чи інших осіб. При розірванні шлюбу позивач жодним чином не заперечував щодо визначення їх місця проживання, а відтак погодився на те, щоб діти жили з матір`ю. Актом останнього обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача встановлено, що вони є частково задовільними, що не може свідчити про їх відсутність. Крім того вказав, що дітей до центру соціально-психологічної реабілітації було відібрано виключно за ініціативи позивача без вини відповідача та правових підстав для цього. 5.ПОЗИЦІЯ ТРЕТЬОЇ СТОРОНИ - ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ. Відповідно висновку органу опіки та піклування Володимир-Волинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] № 1086/30/2-20 від 11 червня 2020 року, враховуючи результати актів обстежень умов проживання позивача та відповідача, інформацію Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 281 від 29 травня 2020 року, де на даний час перебувають малолітні діти, рішення комісії з питань захисту прав дитини від 11 червня 2020 року № 2/1, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітніх дітей, збереження їх життя та здоров`я, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з їх батьком [PERSON] по місцю фактичного проживання останнього в [ADDRESS] . В судовому засіданні представник органу опіки та піклування вказаний висновок підтримав повністю. Крім того, долучив до матеріалів справи рішення комісії з питань захисту прав дитини Володимир-Волинської районної державної адміністрації № 2/1 від 11 червня 2020 року, вказавши на комісійний розгляд нею спірного питання та прийняття з цього приводу одноголосно рішення на користь позивача. Також в судовому засіданні долучив повідомлення комунальної установи «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 281 від 29 травня 2020 року, вказавши на нього, як на доказ більшої прихильності проживання дітей із батьком. 6.ПОЯСНЕННЯ СВІДКІВ. Опитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача її сусідка [PERSON] вказала, що позивач неодноразово в стані алкогольного сп`яніння з`являвся до дітей за місцем проживання відповідача, влаштовував конфліктні ситуації в присутності дітей, викликав поліцію. Діти більш прихильні до матері, яка їх любить. Відповідач дітей не ображала та насильства до них не застосовувала. Опитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача її бабуся [PERSON] пояснила, що [PERSON] в даний час фактично проживає у її трикімнатній квартирі та займає одну кімнату. Крім них у даній квартирі проживають ще двоє її повнолітніх онуків. Відповідач дуже добре ставиться до дітей. Вважає, що умови, я яких вони проживають є достатніми для розвитку дітей. Натомість позивач проявляє до них грубість. Неодноразово проявляв до них грубість. 7.ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ЗА ДОКАЗАМИ СТОРІН: Докази сторони позивача. У відповідності до копії паспорта громадянина України, що належить позивачу, серії [NUMBER] , місце його проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] є їх матір`ю. Копією рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 червня 2019 року доведено факт розірвання шлюбу між сторонами. Копіями виконавчих листів від 25 березня 2019 року та повідомлень Володимир-Волинського МВ ДВС №№ 1488 та 1489 від 03 лютого 2020 року підтверджено факти сплати позивачем з 14 березня 2019 року до лютого 2020 року аліментів на користь відповідача на утримання її та дітей. Копією постанови Володимир-Волинського міського суду від 06 лютого 2020 року у справі про вчинення позивачем [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП доводиться факт закриття провадження у справі за конфліктом між стонами, що мав місце 19 грудня 2019 року, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. За обставинами встановленими судом, підставою для закриття було те, що домашнє насильство було вчинене не [PERSON] , а його колишньою дружиною [PERSON] . Довідкою про доходи № ПТ000000040 від 31 січня 2020 року підтверджено те, що позивач протягом 2019 року постійно працював на посаді птахівника у ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» та отримував стабільну заробітну плату в середньому на суму понад 15 000 гривень щомісячно, а в той же час із неї стабільно сплачував аліменти. Копіями характеристик № 1487 від 26 грудня 2019 року та № 999 від 30 березня 2020 року стверджується те, що позивач за місцем роботи характеризується позитивно. Добросовісно ставиться до виконання покладених на нього обов`язків. Дисциплінований, виконує роботу якісно та вчасно. Копією характеристики виконавчого комітету Оваднівської сільської ради № 510 від 12 грудня 2019 року також стверджується, що за місцем постійного проживання [PERSON] також характеризується позитивно. Трудолюбивий, ввічливий та скромний у побуті. Не має шкідливих звичок, не зловживає алкогольними напоями. Не порушує громадського порядку. У відповідності до копії акту обстеження матеріально-побутових умов позивача [PERSON] № 384 від 02 вересня 2019 року, він проживає у батьківському будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61 м2. Біля будинку обладнав дитячий майданчик. Комісія вважає, що умови для проживання дітей задовільні. Копією акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 04 лютого 2020 року стверджується, що умови для проживання задовільні, квартира потребує прибирання і провітрювання. Для виховання та розвитку дітей умови відсутні. Необхідно облаштувати кімнату дитячими меблями (ліжками, столом), постільною білизною та іншими речами, предметами для розвитку та виховання дітей. Між членами сім`ї відповідача виникають словесні конфлікти та непорозуміння, що призводить до напружених стосунків в сім`ї. На час обстеження в кімнатах хаотично і безладно розкидані речі домашнього вжитку, в тому числі 2 скляних пляшки з-під алкоголю. Потребує проведення санітарно-гігієнічного прибирання і провітрювання кімнат. Відповідно висновку органу опіки та піклування Володимир-Волинської районної державної адміністрації №310/30/2-20 від 24 лютого 2020 року, 21 січня 2020 року надійшло повідомлення з КП «Володимир-Волинське ТМО» про те, що в дитяче відділення даного закладу госпіталізовано [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з нанесенням їй матір`ю тілесних ушкоджень. Відповідно до заяви батька [PERSON] , дітей було влаштовано до Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації. За даними обстеження умов проживання батьків та рішення комісії з прав дитини від 20 лютого 2020 року № 1/4, з врахуванням інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з їх батьком [PERSON] . Копіями повідомлень [PERSON] -Волинського ТМО від 20 січня 2020 року підтверджено факт госпіталізації малолітньої [PERSON] у зв`язку із отриманням нею травми голови. Копіями письмових пояснень позивача від 23 січня 2020 року стверджується про схильність відповідача до агресії та насильства. Копією повідомлення інспектора ювенальної поліції Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області встановлено факт неадекватної поведінки відповідача в службі у справах дітей Володимир-Волинської райдержадміністрації 23 січня 2020 року, що проявлялось у виражаннях в адресу працівників служби у справах дітей та поліції нецензурною лексикою в присутності дітей, псуванні документів. З даної ситуації було викликано додатковий наряд поліції. Копією характеристики сім`ї № 157 за квітень 2020 року, стверджується про те, що сторони раніше проживали у селі Красностав Володимир-Волинського району Волинської області. Проблеми з даною сім`єю розпочалися в період розлучення. В сім`ї відбувалися постійні сварки, бійки та погрози суїциду (зі сторони [PERSON] ). Неодноразово викликали поліцію для з`ясування обставин та відносин між подружжям. Копією довідки про склад сім`ї позивача № 222 від 07 березня 2020 року стверджується, що разом із ним у селі Галинівка Володимир-Волинського району проживають батьки та сестра. Особистою медичною книжкою за місцем роботи позивача стверджується, що він проходить медичні комісії і є здоровим. Копією медичної довідки серії 12ЯЯУ № 532133 від 12 вересня 2019 року про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів стверджується, що психічних протипоказань у позивача [PERSON] немає. Копією акту обстеження умов проживання позивача № 3 від 29 травня 2020 року встановлено, що вони є задовільними. В будинку чисто, тепло, продуктами харчування забезпечені. Для двох неповнолітніх дітей виділена окрема кімната, в якій в наявності два спальних ліжка, постіль, стіл, шафа, крісла. В наявності в кімнаті іграшки та дитяча література, книги для розвитку дітей, дитячий одяг. На вулиці об лаштований дитячий майданчик, в якому є пісочниця, карусель, гірка, альтанка. Територія садиби огороджена. Копією акту обстеження умов проживання відповідача № 2 від 27 травня 2020 року стверджується, що [PERSON] проживає з новонародженою дитиною в окремій кімнаті площею 12 м2, в якій є один диван, шафа, розкладне крісло, одежа для новонародженої дитини, дитячий візок. Для двох неповнолітніх дітей для сну будуть два розкладних крісла, стіл для заняття, одежа, взуття. Комісія вважає матеріально-побутові умови для малолітніх дітей створені частково. Копіями повідомлень КУ «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» №№ 77 від 10 лютого 2020 року, 137 від 03 березня 2020 року, 281 від 29 травня 2020 року, доказується прихильність дітей до батька [PERSON] . Вихователями встановлено, що діти сумують за батьком, без особливих емоцій відносились до приїзду мами, не просили щоб вона забрала їх додому. Батько в період з 26 січня по 01 березня 2020 року відвідував дітей 10 разів. За час перебування дітей у центрі у розмовах та бесідах з ними отримана інформація, що діти хочуть проживати з батьком, оскільки мама їх била. Докази сторони відповідача. У відповідності до поданої копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, відповідач [PERSON] з 30 січня 2020 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Копією розпорядження Володимир-Волинської районної державної адміністрації № 112 від 04 липня 2019 року визначено позивачу [PERSON] спосіб спілкування з дітьми в будь-який день тижня по місцю його фактичного проживання в селі Галинівка за попередньою домовленістю із матір`ю. У відповідності до копії довідки № 36 від 18 лютого 2020 року відповідачу [PERSON] було призначено і виплачувалась державна допомога у зв`язку з вагітністю та пологами. Копією ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 березня 2019 року відповідачем підтверджено факт відмови від обвинувачення позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Згідно долученого акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 23 березня 2020 року, умови проживання задовільні (в хаті чисто, одяг присутній, в кімнаті розкладний диван, крісло, стіл і шафа). Іграшки для дітей присутні. У квартирі проживають четверо людей. З їх слів, в сім`ї злагода та взаєморозуміння. Копіями довідок Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання від 06 квітня 2020 року та № 639/10-2.20 від 16 квітня 2020 року стверджується, що відповідач [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-нарколога не зверталась, під медичним спостереженням не перебуває. Поданою відповідачем копією постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2020 року стверджується про факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП (насильство в сім`ї). Суд критично приймає до уваги зазначений доказ, оскільки стороною позивача долучено до справи постанову Волинського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, за якою згадану постанову суду від 14 квітня 2020 року було скасовано, а справу закрито за відсутністю в діях позивача [PERSON] складу адміністративного правопорушення. 8.ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо визначення місця проживання дітей, суд має виходити, передусім, з інтересів кожної дитини зокрема та з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk vs. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. vs. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur vs. Ukraine», п. 100). Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 161 СК України). За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Отже, при вирішенні спору щодо визначення місця проживання дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи. До предмету доказування у вказаній категорії справ входить, крім обставин визначених ст.161 СК України, встановлення передумов, які б могли зашкодити інтересам дітей, запобігання таким передумовам, порушенню нормальних життєвих зв`язків дітей із своєю сім`єю, рідними, оточенням. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, після їх розлучення [INFO] малолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишись проживати із матір`ю. Факт обмеження позивача у спілкуванні з дітьми став причиною виникнення систематичних конфліктних ситуацій між сторонами, що проявлялись у взаємних образах, застосуванні фізичного та психологічного насильства, в тому числі в присутності дітей, що в будь-якому випадку негативно відбивалось на їх психологічному здоров`ї та розвитку. Ці передумови, в сукупності із отриманням дочкою [PERSON] тілесного ушкодження, стали причиною для відібрання дітей у відповідача та поміщення їх до Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, в якому вони знаходяться по даний час від 23 січня 2020 року. Саме фактор тривалості часу перебування дітей у вказаному центрі при вирішенні даного спору є одним із визначальних для суду. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про відсутність інтересу відповідача до дітей з підстав неподання зустрічного позову, оскільки це є правом останньої. Проте, не може залишити поза увагою той факт, що від січня 2020 року по червень 2020 року відповідач не вживала відповідних заходів до повернення дітей додому, оскільки жодних юридичних перешкод для вчинення таких дій у неї не існувало. На переконання суду, проживання дітей з одним із батьків в будь-якому випадку мало б забезпечити кращу психологічну атмосферу для них, а ніж перебування у незвичній обстановці в умовах часткової ізоляції від сім`ї та батьків. Суд не приймає належними доводи відповідача про те, що позивач зловживає алкоголем, схильний до ведення аморального способу життя, порушує громадський порядок, оскільки вказані обставини не доведені у справі жодним доказом. Натомість доказами позивача у справі повністю підтверджено, що він має стабільний пристойний дохід, оскільки працює у ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», позитивно характеризується за місцем роботи. Добросовісно сплачував присуджені йому аліменти не лише на утримання дітей, а й на утримання відповідача в період здійснення нею догляду за дитиною. Умови проживання позивача є об`єктивно кращими для дітей, що підтверджено відповідними актами, які містяться в матеріалах справи. В той же час судом взято до уваги і те, що позивач усвідомлюючи факт проживання дітей із матір`ю, у будинку за місцем свого проживання облаштував для дітей окрему кімнату, забезпечив у ній наявність ліжок, інших необхідних меблів, постільної білизни, іграшок, дитячої літератури, одягу, тощо. Окремо збудував дитячий майданчик із пісочницею, каруселлю, гіркою, альтанкою для дітей, тощо. Вказаний факт, крім створення батьком необхідних умов для розвитку дітей, є також беззаперечним доказом його прихильності до них. Натомість відповідач позбавлена можливості забезпечити дітям умови на рівні із батьком. На переконання суду фактичне проживання матері із трьома дітьми у кімнаті площею 12 м2 жодним чином не може передбачати нормальних умов для дітей. Суд критично ставиться до доводів відповідача про створення у майбутньому кращих умов для проживання дітей шляхом облаштування у кімнаті додаткових розкладних крісел, придбання постільної білизни, тощо, оскільки об`єктивно це не можливо. В будь-якому випадку це значно звузить простір для ігор дітей, їх навчання та розвитку. Крім того, суд приймає до уваги і те, що у відповідача було достатньо часу для створення таких умов дітям, проте вона цього не зробила. Даний факт підтверджено у справі неодноразовими обстеженнями умов її проживання. Суд не приймає доводи позивача про те, що мати вчиняла фізичне насильство до дітей. Ці обставини не підтверджені у справі доказами. Проте заява відповідача у судовому засіданні про нанесення молодшим сином [PERSON] удару молотком по голові, внаслідок якого остання отримала тілесне ушкодження, є доказом неналежного догляду за дітьми їх матір`ю. В сукупності із вказаними обставинами справи, які суд вважає доведеними в судовому засіданні, неможливо залишити поза увагою повідомлення КУ «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», в якому діти перебувають вже майже півроку. Адже висновки, які викладені в них, були сформовані об`єктивно на підставі спілкування вихователів з дітьми і в умовах відсутності обох батьків. Так, вихователями встановлено, що діти сумують за батьком, без особливих емоцій відносились до приїзду мами, не просили щоб вона забрала їх додому. Батько в період з 26 січня по 01 березня 2020 року відвідував дітей 10 разів. За час перебування дітей у центрі у розмовах та бесідах з ними отримана інформація, що діти хочуть проживати з батьком, оскільки мама їх била. На переконання суду зміст повідомлень КУ «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» беззаперечно свідчить про прихильність дітей до батька [PERSON] та можливість їх спільного проживання, адже бажання дітей повністю співпадають з інтересами батька. У відповідності до ч.6 ст.19 СК України, з врахуванням наявних у справі доказів, суд повністю погоджується із висновком органу опіки та піклування з приводу доцільності визначення місця проживання дітей із батьком, оскільки він обгрунтований та не суперечить інтересам малолітніх дітей. При цьому суд також приймає до уваги те, що служба у справах дітей Володимир-Волинської районної державної адміністрації працювала із над упорядкуванням відносин сторін з їх дітьми близько року. При цьому рішення також рішення про доцільність проживання дітей із батьком комісія з питань захисту прав дитини прийняла одноголосно. Отже з врахуванням вищеописаних встановлених фактів суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак їх слід задовольнити повністю, що на переконання суду буде узгоджуватись та відповідати інтересам малолітніх дітей. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved