Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

03.12.2014 року ТОВ «Цидило і К» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є наймачем квартири [ADDRESS] та має особовий рахунок [NUMBER]. Згідно ст.. 68 ЖК України п. 5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату. Відповідач неналежним чином виконує свої обов'язки по оплаті житлово - комунальних послуг та станом на 01.11.2014 року має заборгованість перед відповідачем в сумі 6503 грн. 86 коп. Просять суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість та 365,40 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Представник позивача Сильченко О.В. який діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, причини своєї неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Дослідивши та вивчивши матеріали цивільної справи, надавши відповідно правову оцінку наданим доказам, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Як встановлено у судовому засіданні боржник є наймачем квартири [ADDRESS] та має особовий рахунок [NUMBER]. Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини, оскільки позивач фактично надавав відповідачу житлово-комунальні послуги по утриманню жилого будинку та прибудинкової території, а відповідач використовував дані послуги для задоволення власних потреб та не відмовлявся від них. Рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради № 153 від 18.03.2009 року затверджені тарифи на послуги по утриманню будинків, споруд та придомових територій у жилому фонді комунальної власності м. Слов'янська, перелік цих послуг Згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, у відповідності о якого одна сторона (боржник) зобов'язання здійснити на користь іншої сторони (Кредитора) відповідні дії. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз дії цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 цього Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладанні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1, 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладання договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і не звільняє споживача від оплати виконавцю наданих житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють центральні органи виконавчої влади та інші спеціально уповноважені на це органи виконавчої влади, а також органи місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень. Згідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року споживач послуг має право на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг та на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Таким чином, споживач житлово-комунальних послуг не має права самостійно визначити рівень стандартів та обсягу надаваємих житлово-комунальних послуг та самостійно визначати розмір щомісячного платежу за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладений на власника, який зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Заборгованість відповідача перед позивачем з комунальних послуг по утриманню житлового будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] станом на 01.11.2014 року складає 6503 грн. 86 коп. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 365,40 грн.

Outcome: approved