Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

02 квітня 2018 року, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона народилась 15 лютого 1959 року. З 06 грудня 2016 року є пенсіонером за віком. Єдиним доходом увесь цей період у неї є пенсія за віком, яка станом на 01 квітня 2018 року складала 1373 гривні 00 копійки, інших джерел доходу в неї немає. Відповідно до свідоцтва про народження відповідача, виданого 10 лютого 1989 року, він є сином позивача, інших дітей та чоловіка не має. Пенсія, яку отримує позивач, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання, частину вона відразу після отримання пенсії віддає на сплату комунальних послуг. Крім цього, вона є хворою людиною та потребує постійного лікуванні, на що потрібні значні кошти. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно,\~починаючи з дати подання позову і довічно (а.с.1-3). 16 квітня 2018 року судом винесена ухвала про відкриття провадження та призначення до розгляду у спрощеному провадженні. 10 травня 2018 року розгляд справи відкладено у звязку з неявкою сторін та відсутністю документальних підтверджень про обізнаність сторін з часом розгляду справи. 26 квітня 2018 року позивач направила суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розгляд справи провести у її відсутність. 04 червня 2018 року відповідач направив суду заяву, у якій не заперечував проти заявлених вимог позивачем, справу просив розглянути у його відсутність, правом подання відзиву та письмових пояснень не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON], що не заперечувалось сторонами, інших дітей немає. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області , є пенсіонером за віком , що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААІ № 712549 , виданим Пенсійним фондом України (а.с.7). Позивач [PERSON] народилася 15 лютого 1959 року, зареєстрована за адресою: мікрорайон 7 Зарічний[ADDRESS] , місто Кривий Ріг , що підтверджується паспортом серії АК 775063 (а.с.5). З довідки (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] отримує пенсію з жовтня 2017 року по лютий 2018 року у розмірі 1373,00 грн. на місяць (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії V-КИ № 300850 від 10 лютого 1989 року відповідач є сином позивача (а.с.8). Відповідач офіційно працевлаштований, працює на ПрАТ «КЗРК», його дохід складає 10000 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав\~непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Відповідно до ч. 3\~ст. 75 СК України,\~непрацездатним вважається той, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. У п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Відповідно до\~ст. 205 СК України\~суд визначає розмір аліментів на батьків\~з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.\~Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2016 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2\~ст. 205 СК України\~при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивач одинока, інших дітей, крім відповідача, не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має заробіток, працює офіційно, позивач є пенсіонером, а тому аліменти підлягають стягненню у розмірі 1/4 частки щомісячно.\~\~ Обовязок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України. Статтею 201 СК України визначені обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги. Згідно\~ст.205 СК України\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимоги на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про задоволення позову. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, \~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 704,80 на користь держави судовий збір .

Outcome: approved