Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

03.05.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом , в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття, тобто до 02.05.2031 року, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] 12.10.2012 року перебувала у зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1511 який розірвано на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 01.03.2016 року. Від даного шлюбу [INFO] року народилась дочка [PERSON], яка мешкає разом з матір'ю. Відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини зі свого боку. Позивач вважає цілком можливим стягувати аліменти з відповідача на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття, оскільки відповідач має достатній прибуток, який змінюється залежно від того, де останній проходить службу В судовому засіданні представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, однак з врахуванням позиції відповідача погодився на розмір аліментів 2000 гривень щомісячно на утримання дочки до досягненню нею повноліття. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON], діюча за ордером на підставі договору про надання правової допомоги, підтримуючи надані суду заперечення проти позову, позовні вимоги визнала частково, а саме у частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, також представник відповідача не погоджується з доводами позивача, щодо ухилення відповідача від обов'язку утримувати доньку, в докази чого суду надано квитанції про грошові перекази, а також відповідач бажає приймати участь у вихованні дитини, про що свідчить його звернення до органу опіки щодо встановлення способу і порядку його участі у вихованні дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони, [PERSON] з 12.10.2012 року перебувала у зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1511 який розірвано на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 01.03.2016 року ( а.с. 8). Від даного шлюбу [INFO] року народилась дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER] виданим відділом ДРАЦС у м.Одесі реєстраційної служби ОМУЮ, в якому батьком дитини зазначений [PERSON]. На даний час малолітня [PERSON], [INFO] мешкає разом з матір'ю, про що свідчить надана до матеріалів справи довідка про склад сім'ї та реєстрацію місця мешкання від 24.04.2017 року за №793. Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо. Пояснення позивача щодо ухилення батька від виконання його батьківських обов'язків з утримання доньки спростовуються наданими суду доказами - квитанціями щодо грошових переказів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6 років до 18 років з 01.01.2017 року становить 1689,00 гривень, з 01.05.2017 становить 1777,00 гривень, з 01.12.2017 року- 1860,00 гривень. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обов'язку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги той факт, що відповідач офіційно працевлаштований, працює в Управлінні безпеки України в Донецькій області та має постійний прибуток, а також приймаючи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, з урахуванням матеріального положення обох сторін та законодавства про виконавче провадження, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], 2013 року народження у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісяця, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду і досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial