Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

02.10.2017 р. Українсько-Німецьке Товариство з обмеженою відповідальністю « Алтазар» звернувся до суду із вищевказаним позовом. Посилаються на те, що 12.05.2017 року Українсько-Німецьким Товариством з обмеженою відповідальністю « Алтазар» на карткові рахунки [PERSON] № 26254139150001 та 4149439396527123 були безпідставно перераховані кошти на загальну суму 100\~000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1000706 , 1000707. На вимогу позивача щодо повернення безпідставно перерахованих коштів , відповідач не реагує. Станом на момент подачі позову, у відповідача перед позивачем невиконане зобов'язання у вигляді неповернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 100\~000 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Прохають стягнути з [PERSON] на користь Українсько-Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю « Алтазар» 100\~000 грн. 03.10.2017 р. відкрито провадження по даній справі. 12.02.2018 р. відповідачем подано відзив на позов в якому він вказав, що не погоджується з даними вимогами, оскільки позивачем , на картковий рахунок [PERSON], було перераховано грошові кошти в сумі 30\~000 грн. та 70\~000 грн., з призначенням платежу «витрати на паливо» та « господарські витрати». Дані кошти були використані за призначенням під час перебування у відрядженні за кордоном , а тому вони не є безпідставно набутими. Під час перебування в Польщі він телефонував керівництву фірми та повідомляв про те , що виникла необхідність в дозаправленні автомобіля та його ремонті. Керівництво фірми вказало станції техобслуговування , де він повинен був здійснити ремонт. Надав квитанції , які підтверджували здійснення ремонтних робіт та квитанцію з автозаправки. 12.03.2018 р. директор Українсько-Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю « Алтазар» [PERSON] надав суду відповідь на відзив, в якому вказав, що відповідачем невірно вказано, що кошти , які були перераховані товариством на його картковий рахунок, дійсно були витрачені саме на паливо , купівлю шин для службового автомобіля, та реальності виникнення підстав для їх перерахування, оскільки [PERSON] не користувався послугами з діагностики системи подачі палива та ремонту паливної системи автомобіля [NUMBER], не оплачував за них, а рахунок-фактура, який ним надано, має ознаки фіктивності. Надав відповіді польських фірм , які спростовують твердження [PERSON] про отримання послуг. [PERSON] шляхом обману позивача, заволодів коштами в сумі 100\~000 грн., що були перераховані Товариством на відповідні карткові рахунки відповідача. Прохали стягнути з [PERSON] безпідставно набуті ним кошти в сумі 100\~000 грн. В судовому засіданні представник позивача заяву підтримав та прохав її задовольнити. Представник відповідача-адвокат [PERSON] прохав відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що кошти, в сумі 100\~000 грн., які були перераховані позивачем на картковий рахунок відповідача, були використанні останнім за їх цільовим призначенням, що підтверджується рахунком-фактура. Дані кошти не можуть бути вважати безпідставно набутими , оскільки відповідач перебував в трудових відносинах із позивачем та отримав дані кошти в підзвіт , про їх використання надав звіт після повернення із відрядження. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді водія-далекобійника в ТОВ «Алтазар», що підтверджується копією трудової книжки. Виконуючи свої службові обовязки, за вказівкою роботодавця, відповідач повинен був 04.05.2017 р. , на автомобілі [NUMBER], який належить Товариству, здійснити загрузку вантажу в м. Дніпропетровськ та доставити вантаж до Польщі. На виконання вищевказаного завдання [PERSON] 04.05.2017 р. на автомобілі [NUMBER], який належав позивачу здійснив загрузку вантажу ( проволка в бухтах ) в м. Дніпропетровськ та 09.05.2017 р. виїхав на даному автомобілі до Польщі з метою доставки вантажу. [PERSON] під час перебування за кордоном повідомив роботодавця про те , що нібито з автомобілем стався ряд технічних несправностей, які потрібно було негайно усунути для продовження руху. Крім того , потрібні були кошти на паливо. З цього приводу [PERSON] звязався зі своїм керівництвом та 12 травня 2017 року Українсько-Німецьке Товариство з обмеженою відповідальністю « Алтазар» на карткові рахунки [PERSON] № 26254139150001 та 4149439396527123 перерахувало кошти на загальну суму 100\~000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1000706 , 1000707. Факт перерахування коштів в сумі 100000 грн. відповідачем не оспорюється. Позивач у відповіді на відзив зазначив про те, що кошти в сумі 100\~000 грн, перераховані товариством відповідачу з метою їх використання для господарських потреб підприємства та належного виконання відповідачем своїх трудових обовязків за трудовим договором, повіривши останньому. Однак вважають , що кошти відповідачем безпідставно набуті, оскільки [PERSON] не користувався послугами з діагностики системи подачі палива та ремонту паливної системи автомобіля [NUMBER] і не оплачував за них, а розрахунок-фактуру, який наданий відповідачем, має ознаки фіктивного документу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд вважає , що твердження позивача про те , що кошти були безпідставно перераховані помилковим. Кошти, перераховані позивачем на картковий рахунок відповідача, не були безпідставно перераховані, оскільки на час їх перерахування , [PERSON] перебував з ТОВ «Алтазар» у трудових відносинах та виконував службові обовязки за трудовим договором по доставці вантажу та перебував у відрядженні, в звязку з чим йому і були перераховані кошти в сумі 100\~000 грн. Гроші були перераховані у звязку з виконанням [PERSON] своїх договірних зобов'язань, що не суперечить ЦК України, з метою їх використання для господарських потреб підприємства та належного виконання відповідачем своїх трудових обовязків за трудовим договором. Дані відносини регулюються нормами зобовязального права, які застосовуються до окремих видів угод(трудових спорів), а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позову. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна його збереження без достатніх правових підстав. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом , іншими правовими актами чи правочином. Набуття однією із сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставним. Таким чином , у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України , у тому числі й щодо зобовязання повернути майно потерпілому. Норми статті 1212 ЦК України можуть застосуватися тільки до позадоговірних зобовязань. В даному випадку сторони перебували в договірних відносинах на підставі укладеного між ними трудового договору. Правовідносини сторін в даному випадку регулюються нормами зобовязального права , які застосовуються до окремих видів угод ( трудових спорів ), а не ст.1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Відповідно до ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів ,поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Оскільки позивач розпорядився своїм правом та звернувся до суду з вимогами про стягнення суми в порядку ст. 1212 ЦК України, то суд позбавлений можливості надати правову оцінку діям відповідача з приводу правомірності використання коштів , отриманих під звіт. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed