Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

03.10.2017 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON], [INFO] є матірю [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON] мешкає з донькою [PERSON], [INFO] за адресою: м. Львів, вул. Нарцисова, 10, про що свідчить довідка про прописку та склад сімї №1772 від 13.04.2016 року. Заявник [PERSON] має намір подарувати доньці частку нерухомого майна. Звернувшись до Третьої державної нотаріальної контори, заявниця отримала відмову, так як відповідно до повного [PERSON] з державного реєстру актів стану громадян щодо актового запису про шлюб, у свідоцтві про укладення шлюбу доньки із [PERSON], 29.08.1992 року у графі відомості про наречену указано її прізвище до реєстрації шлюбу Казанська, замість [PERSON], як вбачається з свідоцтва про народження доньки серії 1-АВ №456351 від 15.05.1968 року. Шлюб між ними розірвано 25.02.2008 року Галицьким районним судом м. Львова. Донька не має можливості особисто звернутись до органів ЗАГСу, так як є обмеженою у цивільній дієздатності згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2016 року. На підставі вказаного рішення, Шевченківською районною адміністрацією ЛМР був наданий Висновок про доцільність призначення заявника піклувальником [PERSON], цивільна дієздатність якої обмежена. Отже такі розбіжності перешкоджають [PERSON] відчужити майно на користь доньки та отримати пільгове нульове оподаткування як донька та мати, тому змушена звернутись в суд. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду заяві. Просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового розгляду заінтересовану особу було повідомлено у встановленому порядку. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 58 ЦПК України (ч.1,2) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності зі ст.ст. 10 ч. 1, ч. 2, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Поряд з цим, згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] та її донька [PERSON], [INFO] проживають разом в [INFO], що підтверджується довідкою №1772 від 13.04.2016 року з місця проживання про склад сімї і прописку, виданою ЛКП «Рясне-402» (а.с.8). З свідоцтва про народження серії І-АВ №456351 від 15.05.1968 року вбачається, що [PERSON] народилася 09.05.1968 року у м. Львові та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2016 року заяву [PERSON] задоволено та обмежено цивільну дієздатність [PERSON] (а.с.3-5). З Висновку Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №3603-80 від 25.03.2016 року вбачається, що орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне призначити [PERSON] піклувальником [PERSON], цивільна дієздатність якої обмежена (а.с.9). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що при видачі Свідоцтва про шлюб [PERSON], була допущена помилка, а саме прізвище до реєстрації шлюбу записано як Казанська замість [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 25.04.2017 року (а.с.6-7). Проте на думку суду, факт того, що [PERSON], [INFO] є матірю [PERSON], [INFO] ніким не оспорюється, а більше того, стверджується долученими до матеріалів справи копією свідоцтва народження [PERSON] серії І-АВ №456351 від 15.05.1968 року та іншими доказами. Відповідно до Постанови Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, давши їм юридичну оцінку та визначивши відповідні їм правовідносини, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження свої позовних вимог.

Outcome: dismissed