Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

03 листопада 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2020 року, головуючою суддею у справі визначена [PERSON] . Наказом голови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.08.2021 року №3-к «Про відрахування зі штату Кузнецовського міського суду Рівненської області судді [PERSON] », виданого на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 12.08.2021 року №1820/0/15/21 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Кузнецовського міського суду Рівненської області у зв`язку з поданням заяви про відставку», суддя [PERSON] відрахована зі штату суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 вересня 2021 року, головуючою суддею у справі визначена Незнамова І.М. Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Позовна заява обґрунтовується тим, що з 08 жовтня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 серпня 2012 року. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом із позивачкою. Після розірвання шлюбу сторони деякий час проживали окремо, однак в подальшому вирішили знову проживати разом без повторної реєстрації шлюбу. Позивачка [PERSON] у позові вказує, що вони з відповідачем [PERSON] фактично проживали однією сім`єю в період з 2013 року по 2017 рік. За час спільного проживання у незареєстрованому шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . У 2017 році позивачка та відповідач прийняли рішення про окреме проживання і на даний час проживають окремо. Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від утримання їх спільного сина [PERSON] , оскільки вважає, що не є його біологічним батьком. При цьому зауважує, що оскільки під час реєстрації народження сина [PERSON] у відділ ДРАЦС, відомості про батька дитини були записані за її вказівкою відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тому звернулась до суду з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів, який просить задовольнити. 23 листопада 2021 року від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, у якій остання просить змінити позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до 1/12 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату час, та місце розгляду справи, не з`явилась. У заяві про зміну розміру позовної вимоги про стягнення аліментів просила справу розглянути без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, не з`явився. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій останній вказав, що позовні вимоги [PERSON] , із урахуванням заяви про зміну позовних вимог, визнає у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. В зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 03 жовтня 2014 року, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] , із урахуванням заяви про зміну позовних вимог, визнає у повному обсязі, тому, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року за №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved