overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

03 листопада 2014 року позивач, звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2012 року відділом ДРАЦС Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 29. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу дітей не має, проте розірвати його через органи ДРАЦС відповідач не бажає, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Причиною розірвання шлюбу стало те, що не спілкуються з відповідачем, а під час спілкування тільки сперечаються. ЇЇ намагання зберегти сім'ю жодних результатів не дали. З вересня 2014 року проживають окремо. Майнового спору не має. У зв'язку з важким матеріальним станом, так як не працює, просить стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Прізвище просить залишити дівоче - «[PERSON]». Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи подомлявся своєчасно, належним чином та телефонограмою. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 14 лютого 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають, проте розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач не бажає. Причиною розірвання шлюбу є те, що в сім'ї не було взаєморозуміння, поваги, не могли знайти спільної мови при вирішенні сімейних проблем. Із-за чого припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Тривалий час проживають окремо. За час окремого проживання стали чужими людьми та впевнилися, що сім'я існує формально і зберегти її не можливо. Майнового спору не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 110 Сімейного Кодексу України. З довідки Департаменту соціального захисту населення № 14806/05-29 від 30.10.2014 року вбачається, що [PERSON] не працює, отримує соціальну допомогу, як малозабезпечена сім'я, державну допомогу, як одинока мати та державну допомогу по догляду за батьком інвалідом І-ї групи, її сукупний дохід становить - 603 грн.81 коп., у зв'язку з чим та в силу ст. 88 ЦПК України витрати по оплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

03 листопада 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що за час перебування в шлюбі їхні з відповідачем стосунки поступово погіршувались, в них різні характери, різні погляди на сімейне життя, вони часто сварились, не мали спільних інтересів. З 2012 року відповідач проживає окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, що до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки (а.с.13). У зв'язку з чим, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 24 травня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В шлюбі мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). З 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

03 листопада 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є її батьком, на час подання позову вона проходить навчання в Одеському інституті фінансів від утримання на період навчання відповідач самоухиляється, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на період навчання . В ході судового засідання позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач до суду повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи . Згідно зі ст. 199 ч.1 СК України, якщо повнолітня дочка,син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] не працює, є батьком повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], навчається в Одеському національному медичному університеті, очна форма навчання, який розташований за адресою: 65026 м. Одеса, вул. Валіховський пер, 2 фармацевтичний факультет. Відповідач від участі в утриманні повнолітньої дитини на період навчання ухиляється, при цьому позивачка потребує утримання на період навчання, а відповідач має можливість надати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст. 182,200 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, середньо статистичну заробітну плату, як по місцю проживання позивача так і відповідача, яка складає згідно Держкомстат в розмірі 3176 грн. на листопад 2014 року а також думку сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти твердій грошовій сумі які зазначені в позовних вимогах, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання, але не більш ніж до 25 серпня 2019 року, тобто до 23 річчя дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу . Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

03 листопада 2014 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 20.02.2010 року, який зареєстрували у Виконкомі Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 4. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 20.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Виконкомі Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 4. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про зміну імені, виданого 02.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON][INFO] року народження, змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

03 листопада 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 20 липня 1993 року у відділі ДРАЦС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 38. Шлюб у позивачки перший. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд цей шлюб розірвати, дитину залишити на її виховання. Позивачка звернулася до суду з заявою про підтримання позову, який просила розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 20 липня 1993 року у відділі ДРАЦС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 38. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам позивача. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. Щодо вимог про залишення дитини на виховання позивачу суд звертає увагу, що обов'язок батьків виховувати дитину встановлений ст. 150 СК України. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

03 листопада 2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.3). Як вбачається з довідки про склад сім'ї від 13.10.2014 року дитина проживає разом з позивачкою. Дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання доньки не надає. Вище зазначені обставини відповідач не заперечив, позов визнав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позовні вимоги визнає, вимоги позивачки про стягнення аліментів у заявленому розмірі обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення на захист прав дитини на матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

03 листопада 2014 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 05 травня 2007 року у Новосільській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №05. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що від спільного шлюбу у них є неповнолітні діти - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON] [INFO] Відносини з відповідачем не склалися, оскільки відповідач почав зловживати спиртними напоями, часто б'є її, обзиває нецензурними словами тощо. Через поведінку відповідача вона втратила до нього почуття любові, їх сім'я фактично розпалася та шлюб існує лише формально. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а також підписом відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

03 листопада 2014 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення їх повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них є неповнолітні діти - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Відносини з відповідачем не склалися, оскільки відповідач почав зловживати спиртними напоями, в зв'язку з чим вони проживають окремо. Крім того відповідач не надає жодного утримання на їх неповнолітніх дітей, діти проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а також підписом відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народилася [INFO]. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дітей, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2014 рік, матеріальне становище сторін, те, що позивач є інвалідом 3 групи, відповідач не працює, відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоров'я дітей, стан здоров'я відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в користь позивача в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

03 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії в сумі 3056 грн. 99 коп. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії, відповідно до якого відповідачу відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки з лімітом не більше 2000 грн. зі сплатою 36% річних за користування кредитом з кінцевим терміном дії договору до 31 серпня 2015 року (а/с 4-9). Відповідач свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів не виконав, а тому утворилася заборгованість в сумі 3056 грн. 99 коп., з якої 1999 грн. 29 коп. - заборгованість по кредиту, 717 грн. 69 коп. - заборгованість по процентам, 273 грн. 33 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 66 грн. 68 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, що підтверджується розрахунком (а/с 10-11). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

03 листопада 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнала. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей позивач з відповідачем не мають. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved