Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

03.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом та просив визнати за ним право власності на майстерню діагностики автомобілів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею 38,3 кв. м. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що він 20.11.1990 року придбав у власність прибудову при будівлі комплексного приймального пункту [ADDRESS] за згодою Царичанського районного комбінату побутового обслуговування населення у виконкому районної ради народних депутатів. Відповідно до чого, 25.10.1991 року актом прийому передачі прибудови головою Царичанського районного комбінату побутового обслуговування населення в особі директора Царичанського районного комбінату побутового обслуговування населення [PERSON] здав, а голова в особі [PERSON] прийняв прибудову та будівлю комплексного приймального пункту, розміром 5*8, 1988 року забудови за первісною балансовою вартістю 650 рублів, що знаходиться в [ADDRESS], згідно рішення виконкому районної ради народних депутатів № 300/2 від 23.10.1991 року. Також відповідно до даного рішення позивачу було надано право на оформлення права власності на будівлю [ADDRESS] та отримати правову реєстрацію. 29.10.1991 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації посвідчено право власності на майстерню діагностики автомобілів за [PERSON], на підставі чого позивач вважав, що дана майстерня діагностики автомобілів фактично зареєстровано за ним та належить йому на праві власності законно. Позивач законно користується земельною ділянку під майстернею діагностики автомобілів, про що свідчить договір оренди укладений між Єлизаветвською сільською радою Петриківського районну Дніпропетровської області та [PERSON] та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 11.02.2009 року Єлизаветівською сільською радою Петриківського районну Дніпропетровської області позивачем було отримано довідку про те, що майстерня діагностики автомобілів дійсно було присвоєно адресу: [ADDRESS] замість колишньої адреси [ADDRESS]. Але, звернувшись до нотаріуса позивачу було відмовлено в проведені нотаріальних дій, та роз'яснено щодо порядку оформлення договору купівлі-продажу, що даний об'єкт нерухомого майна за позивачем не зареєстрований та в нього недостатньо документів для звернення до органу реєстраційної служби або до нотаріусу без фактичного підтвердження його права власності, а оскільки вичерпав всі надані законом можливості, то єдиним способом захисту свого права залишилось звернення до суду для встановлення факту права власності позивача на майстерню діагностики автомобілів. Всі ці обставини стали позивачу відомі, коли він хотів продати вищезазначений гараж, але не зміг цього зробити в зв'язку з тим, що на дану майстерню діагностики автомобілів на сьогоднішній день за ним не зареєстровано право власності. В теперішній час, позивач не має реальної можливості в повному обсязі здійснювати право власника (володіти, користуватись, розпоряджатись) належним йому нерухомим майном, укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та розпорядитись своїм правом на майно, яке фактично належить позивачу і про що є матеріальні та документальні докази. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснив, що дізнався про своє порушене право вільно розпоряджатися майстернею діагностики автомобілів, коли вирішив її продати та отримав відповідне письмове роз'яснення нотаріуса, що датоване 22.07.2016 роком. В судове засідання представник відповідача Єлизаветівської сільської ради повторно не з'явився, надіслав заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з зайнятістю у черговій сесії сільради. Разом з тим, суд зазначає, що це вже друге поспіль клопотання про перенесення справи, у зв'яжу із зайнятістю представника відповідача. 06.10.2016 року суд розглянув подібне клопотання, та визнавши причини його заявлення поважними, відклав розгляд справи на іншу дату. Разом з тим, згідно вимог ст.. 169 ЦПК України, суд вправі відкласти розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Таким чином, цивільним процесуальним законодавством не передбачено право суду повторно відкладати розгляд справи, а тому з урахуванням позиції представника позивача та позивача, які заперечували проти повторного відкладення розгляду справи, з урахуванням дотримання строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, суд вважає за необхідне вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. При цьому, враховуючи, що представники відповідача Єлизаветівської сільської ради були присутніми в судовому засіданні, які мали місце 18.08.2016, 20.09.2016 року, ознайомлені з матеріалами цивільної справи, висловили свою позицію щодо заявлених позовних вимог та надали свої пояснення, суд вважає, що відсутні підстави ухвалювати рішення про заочний розгляд справи. В судовому засіданні, які мали місце 18.08.2016, 20.09.2016 року представник відповідача Єлизаветівської сільської ради [PERSON], а також голова Єлизаветівської сільської ради Голосний М.І. проти задоволення позовних вимог заперечували, надали суду письмові заперечення, згідно яких вважають, що відповідно до наданих з БТІ документів зазначений об'єкт нерухомості зареєстрований за адресою [ADDRESS] Ствердження Позивача про перейменування поштової адреси об'єкта на [ADDRESS] обґрунтовуються тим, що відповідно до договору оренди земельної ділянки Позивачем орендується ділянка за адресою [ADDRESS] Таким чином Позивач підтверджує, що присвоєна адреса саме земельній ділянці а не будівлі. Отже твердження про зміну адреси будівлі на [ADDRESS] не відповідають дійсності. На території Єлизаветівської сільської ради діє Порядок присвоєння та зміни поштових адрес об'єктам нерухомого майна села Єлизаветівка Єлизаветівської сільської ради за яким Власник (Позивач) має право звернутись до виконавчого комітету сільради для присвоєння/зміни адреси. На сьогоднішній день Позивач за зміною адреси не звертався. Виконком з власної ініціативи теж не змінював адресу будівлі. Таким чином позовна вимога про визнання за Позивачем права власності на майстерню діагностики за адресою [ADDRESS] є необгрунтованими. Додатково просять суд застосувати наслідки пропуску Позивачем строків позовної давності передбачені ст.267 ЦКУ. Представник третьої особи Державне підприємство Царичанський районний комбінат побутового обслуговування населення в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, який судом було отримано вже після залучення в справу даної третьої особи, 23.01.2014 року державним реєстратором Бабанською О.М. було включено відомості про дану юридичну особу з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним. Представник третьої особи Відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив справу розглянути за його відсутності. По суті справи надав письмові пояснення, відповідно до яких адресу на майстерню автомобільної діагностики було змінено на підставі рішення Єлизаветівської сільської ради від 22.04.2011 року, договору оренди земельної ділянки та довідки Єлизаветівської сільської ради. Даний об'єкт складається з двох окремо стоячих будівель, які розділені між собою проїздом загального користування. Виходячи з цього стало можливим визначення окремої адреси. Ознайомившись з матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно листа адресованого Виконкому райради народних депутатів смт. Царичанка від директора Царичанського районного комбіната побутового обслуговування населення, останній не заперечує проти продажу [PERSON] прибудови до будівлі комплексного прийомного пункту в с. Єлизаветівка (а.с. 6). Згідно акту прийому- передачі від 25.10.1991 року представник Царичанського районного комбінату побутового обслуговування населення передав, а [PERSON] прийняв прибудову до будівлі комплексного прийомного пункту, розміром 5*8, 1988 року забудови за первісною балансовою вартістю 650 рублів, що знаходиться в [ADDRESS] Передача будівлі здійснена за рішенням Виконкому райради народних депутатів № 300/2 від 23.10.1991 року (а.с. 7). Згідно рішення виконкому районної ради народних депутатів № 300/2 від 23.10.1991 року [PERSON] було надано право на оформлення права власності на будівлю [ADDRESS] та отримати правову реєстрацію (а.с. 14). З реєстраційного посвідчення вбачається, що 29.10.1991 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації посвідчено право особистої власності на майстерню діагностики автомобілів, що знаходиться [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 15). З довідки Єлизаветівської сільської ради Петриківського районну Дніпропетровської області від 11.02.2009 року слідує, що майстерні діагностики автомобілів дійсно було присвоєно адресу: [ADDRESS] замість колишньої адреси [ADDRESS] (а.с. 16). З довідки Відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації від 10.06.2016 року слідує, що майстерня діагностики автомобілів розташована за адресою: [ADDRESS]. Підстави зміни адреси зазначені в листі Архітектурно-планувального бюро від 25.08.2016 року (а.с. 17, 72-73). З довідки ОКП «Дніпродзержинське БТІ» від 31.08.2016 року вбачається наявність двох інвентаризаційно-реєстраційних справ на об'єкти нерухомого майна: -Гараж, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення виконкому Єлизаветівської сільської ради № 41/15 від 18.09.1991, про що було видане реєстраційне посвідчення 29.09.1992 року (інвентаризаційно-реєстраційна справа № 1158); -Майстерня автомобільної діагностики, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення виконкому Єлизаветівської сільської ради № 300/2 від 23.10.1991, про що було видане реєстраційне посвідчення 29.10.1991 року (інвентаризаційно-реєстраційна справа № 1135), в подальшому по майстерні було змінено адресу з [ADDRESS] на [ADDRESS] що відображено в інвентаризаційно-реєстраційній справі (а.с. 80). Зазначені відомості повністю підтверджуються матеріалами інвентаризаційно-реєстраційних справ № 1158 та № 1135 (а.с. 81-128). Також в матеріалах справи наявний технічний паспорт на майстерню діагностики автомобілів, яка має площу 38,3 кв. м. та розташована за адресою [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 8-13). 26.12.2012 року між Єлизаветівською сільською радою Петриківського районну та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого сільська рада передала на 25 років в оренду [PERSON] земельну ділянку для комерційного використання (обслуговування майстерні діагностики автомобілів) площею 0.0140 га за адресою [ADDRESS] Договір був зареєстрований у відділі Держкомзему 26.12.2012 року (а.с. 20-22, 31-33). Зазначений договір був укладений відповідно до рішення Єлизаветівської сільської ради від 22.04.2011 року № 182-11/УІ (а.с. 23). З письмового роз'яснення нотаріуса Красношлик Л.Л., що датоване 22.07.2016 роком слідує, що позивачу відмовлено в проведені нотаріальних дій, та роз'яснено щодо порядку оформлення договору купівлі-продажу, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті (а.с. 37). Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, не залежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, що була чинна на час набуття права власності встановлено: П. 13 При винесенні виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, що належить місцевій Раді депутатів трудящих, державній, кооперативній або громадській установі, підприємству чи організації, бюро технічної інвентаризації, на підставі цього рішення, провадить реєстрацію будинку або домоволодіння та видає реєстраційне посвідчення (додаток N 3 та 3-а). П. 23. На підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою (додаток N 4). Якщо на документі про право особистої власності на будинок немає місця для реєстраційного напису, власникові надається реєстраційне посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа (додаток N 5). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набув право власності на майстерню автомобільної діагностики за адресою [ADDRESS] відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності. Його право власності підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням, що було видане з дотриманням встановленим на той час законом процедур. В подальшому адреса майстерні була змінена [ADDRESS] на [ADDRESS] що відображено в інвентаризаційно-реєстраційній справі та підтверджується вищенаведеними доказами. У зв'язку з відмовою нотаріуса в посвідченні позивачу договору купівлі-продажу майстерні, останній був позбавлений права як власник розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, у зв'яжу з чим правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав. У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання за ним права власності на майстерню діагностики автомобілів, що знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею 38,3 кв. м. є законно обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Доводи представника Єлизаветівської сільської ради про те, що зазначений об'єкт нерухомості зареєстрований за адресою [ADDRESS] у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову, не відповідають дійсності, оскільки повністю спростовуються вищезазначеними письмовими доказами: довідкою ОКП «Дніпродзержинське БТІ» від 31.08.2016 року, довідкою Єлизаветівської сільської ради Петриківського районну Дніпропетровської області від 11.02.2009 року, довідкою Відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації від 10.06.2016 року, листом Архітектурно-планувального бюро від 25.08.2016 року, копією інвентаризаційно-реєстраційної справи № 1135, копією технічного паспорту на майстерню. Крім того, суд вважає, що відсутні підстави застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності передбачені ст.267 ЦК України про що було заявлено представником відповідача, виходячи з такого. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 261 ЦК, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з пояснень позивача та підтверджується документально, останній довідався про порушення свого права як власника розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, коли вирішив продати своє майно та отримав відповідне письмове роз'яснення нотаріуса щодо неможливості цього зробити, що датоване 22.07.2016 роком. При цьому позивач, отримавши реєстраційне посвідчення на майстерню в 1991 році вважав, що дана майстерня діагностики автомобілів фактично зареєстровано за ним та належить йому на праві власності законно. Крім того, уклавши з Єлизаветівською сільською радою 26.12.2012 року договір оренди земельної ділянки для комерційного використання (обслуговування майстерні діагностики автомобілів) площею 0.0140 га за адресою [ADDRESS] та здійснивши його державну реєстрацію, позивач також правомірно сподівався та був впевнений в законності володіння ним вказаної майстерні. Таким чином, суд вважає, що початком перебігу строку позовної давності слід вважати 22.07.2016 року, а тому приходить до висновку про те, що позивач не пропустив визначений законом строк для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Зважаючи, що позивачем не заявлено позовної вимоги про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем

Outcome: approved