Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

03.06.2015 року до суду надійшов вищевказаним позов, вимоги якого уточнювались у процесі розгляду справи і в якому позивач, просить визнати недійсними третейське застереження, яке включене, як п. 11.4. кредитного договору № 490053422 від 13.12.2007 року, укладеного між позивачем та ЗАТ «Альфа-Банк». Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що зазначене третейське застереження, не відповідає вимогам чинного законодавства України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на його безпідставність, а також у судовому засіданні, подав письмову заяву про застосування трирічного строку позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи, письмові докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до п. 11.4., укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» і позивачем кредитного договору № 490053422 від 13.12.2007 року, судовий захист прав і законних інтересів, які мають сторони у зв'язку з цим договором, у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків і недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням даного договору сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду при кожному вирішенні спору, що може виникнути між ними в зв'язку з даним договором. Сторони домовилися, що якщо одна із сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їхнього спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання та виклику сторін. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 року № 1701-ІV, третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості. Сторони мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь у засіданнях третейського суду, надавати докази, брати участь у дослідженні доказів, подавати клопотання, давати письмові та усні пояснення,заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників розгляду, заявляти відводи, користуватися іншими правами відповідно до третейської угоди у третейському суді для вирішення конкретного спору чи регламенту третейського суду та цього Закону. Передбачене п. 11.4., укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» і позивачем кредитного договору № 490053422 від 13.12.2007 року, третейське застереження, щодо можливості розгляду спору між сторонами цього договору в Третейському суді виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання та виклику сторін, суперечить вимогам ст. 39 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 року № 1701-ІV. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину, стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Що ж стосується вимог представника відповідача, заявлених у письмовій формі в судовому засіданні про застосування при вирішенні спору трирічного строку позовної давності, то суд при їх вирішенні виходить із наступного. Згідно зі ст. 259 ЦК України, 1. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. 2. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Відповідно до п. 11.6., укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» і позивачем кредитного договору № 490053422 від 13.12.2007 року, сторони, реалізуючи свої права, що встановлені статтею 259 Цивільного кодексу України, домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із даного договору, включаючи, але не обмежуючись відшкодуванням збитків, сплатою неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 (п'ятдесят) років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності. Тому, посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної даності для пред'явлення своїх, вищевказаних позовних вимог, є безпідставними і спростовуються умовами самого кредитного договору № 490053422 від 13.12.2007 року. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає дану цивільну справу, в межах заявлених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову, був звільнений від сплати судового збору, то відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір у розмірі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved