Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

04 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 208 від 09 грудня 2013 року перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у розмірі 58487 грн. 64 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки приміщення в будівлі головного корпусу літ. Д-1 з прибудоваю літ. Д1-1, загальною площею 715,1 кв.м., що розташоване за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вулиця Таманська, буд.18, шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцю, від імені Іпотекодержателя ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», на підставі договору купівлі-продажу за ціною не нижче початкової ціни продажу визначеної на підставі оцінки та надати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право на проведення усіх необхідних дій повязаних із реалізацією предмету іпотеки, в тому числі, але не виключено на виготовлення та отримання оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів, технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування. В обґрунтування позову зазначив, що 09 грудня 2013 року між ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 208 з фізичною особою (про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії (із забезпеченням іпотекою). Відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти шляхом відкриття кредитної лінії з лімітом заборгованості 50000 грн., строком користування з 09 грудня 2013 року по 09 грудня 2014 року, зі сплатою 28,00 відсотків річних. У забезпечення виконання зобовязань 09 грудня 2013 року між сторонами було укладено Іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2442, в реєстрі заборон за №2443/17, на підставі якого [PERSON] передала нерухоме майно, а саме приміщення в будівлі головного корпусу літ. Д-1 з прибудоваю літ. Д1-1, загальною площею 715,1 кв.м., що розташоване за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вулиця Таманська, буд.18, що належить позичальнику на праві приватної власності. За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 2223150 грн. 72 коп. Банк свої зобовязання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач перестала виконувати належним чином свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим станом на 25 січня 2017 року виникла заборгованість у сумі 58487 грн. 64 коп. 17 липня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вищезазначеної заборгованість за кредитним договором. Рішення суду набрало законної сили 28 липня 2017 року, однак станом на теперішній час не виконано, тому позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заяві в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua., причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 грудня 2013 року між ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №208 з фізичною особою (про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії (із забезпеченням іпотекою) (арк.с.5-7). Відповідно до п.1.1 кредитного договору Банк надав Боржнику грошові кошти шляхом відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 50000 грн., строком користування з 09 грудня 2013 року по 09 грудня 2014 року зі сплатою 28 % відсотків річних. Тип процентної ставки за кредитом фіксований. Виконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором забезпечуються іпотекою нерухомого майна, що належить [PERSON], а саме приміщення в будівлі головного корпусу літ. Д-1 з прибудоваю літ. Д1-1, загальною площею 715,1 кв.м., що розташоване за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вулиця Таманська, будинок №18, що підтверджується Іпотечним договором № від 09 грудня 2013 року, укладеного між сторонами (арк.с.9-11). Предмет іпотеки є належне Іпотекодержателю на праві приватної власності приміщення. Відповідно до п.1.3 Іпотечного договору - за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 2233150 грн. 72 коп. Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором. Як передбачено п.1 ч.2 ст.11 ЦПК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. На підставі ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Банк свої зобовязання виконав у повному обсязі, однак відповідач припинила належним чином виконувати кредитні зобовязання, у звязку з чим станом на 25 січня 2017 року за договором виникла заборгованість у розмірі 58487 грн. 64 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 49943 грн. 82 коп., заборгованості за процентами у сумі 8543 грн. 82 коп. 25 січня 2017 року між ПАТ «ФІНРОСТБАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір №53 про відступлення прав вимоги (арк.с.12,13). Таким чином новий кредитор одержав право замість первісного кредитора вимагати від [PERSON] сплати грошових коштів у розмірі заборгованості за кредитним договором, а у випадку невиконання цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки і за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за кредитним договором у розмірі, що буде визначений на момент їх фактичного задоволення. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України - заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 17 липня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості за кредитним договором у сумі 58487 грн. 64 коп. (арк.с.18,19). Рішення набрало законної сили 28 липня 2017 року, але станом на теперішній час не виконано. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з вимогами ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною 1 ст.12 ЗУ «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 ЗУ «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже відповідно до п.3.1.4 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, та реалізувати його відповідно до умов цього договору. За рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що зазначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання майна, переданого в іпотеку, а також інших витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки. Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку»\~передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів; або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Враховуючи те, що зобовязання за кредитним договором не виконані, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави/іпотеки має відповідати вимогам як\~ ст.39 ЗУ «Про іпотеку», так і положенням п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іподекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З урахуванням встановлених судом обставин, їх правового обґрунтування, доказів, які були досліджені, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 1600 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжним дорученням (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved