Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

02.12.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, у якому просить, визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,2242 га., кадастровий номер 6123084800:01:001:1377, що розташована на території Конюхівської сільської ради Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,2242 га, кадастровий №6123084800:01:001:1377 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Конюхівської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №183656 від 05.06.2007 року. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за життя заповіту не залишила. Зазначає, що звернулася до державного нотаріуса для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі зроблено виправлення і такий є недійсним. На даний час, позивач бажає оформити право власності на земельну ділянку, а тому просить у судовому порядку визнати за нею право власності на таку. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 03.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.26). 08.07.2020 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті (а.с.31). Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак останній через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якого позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.59). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду «відзив на позов», у якому вказав, що визнає позовні вимоги позивача та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.31). Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1,22 га кадастровий №6123084800:01:001:1377, яка розташована на території Конюхівської сільської ради Козівського району Тернопільської області, належала [PERSON] , що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №183656 та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.11.2019 року №НВ-6111635512019 (а.с.17, 19). Згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.02.2019 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). За життя [PERSON] заповіту не складала. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.03.2019 року,батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Після укладення шлюбу [PERSON] , згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). На момент смерті [PERSON] , згідно з довідкою виданою виконкомом Конюхівської сільської ради Козівського району Тернопільської області №1362 від 25.11.2019 року, з нею проживав та був зареєстрований - [PERSON] , 1944 р.н. (а.с.15). 29.08.2019 року державний нотаріус Козівської державної нотаріальної контори Гетьман І.М. видала роз`яснення [PERSON] , згідно з якого відмовила останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , оскільки правовстановлюючий документ недійсний, на підставі виправлень, які містяться у такому, а відтак слід звернутись в суд про визнання права власності на вищевказане майно (а.с.16). Таким чином, судом встановлено, що позивач позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права, що порушує її право на власність. Згідно з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України, яка кореспондує положенням ч.1 ст.131 цього ж кодексу встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Крім того, частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] померла, а [PERSON] є спадкоємцем за законом, відмов від прийняття спадщини не заявляла, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,2242 га., кадастровий номер 6123084800:01:001:1377, що розташована на території Конюхівської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно державного акту серії ЯД №183656 від 05.06.2007 року. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. залишити за останньою.

Outcome: approved