Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

02.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 11.02.2015 року уточнив та просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], а також державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами в установленому законом порядку не була проведена за [PERSON]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 404/3 від 09.08.1957 року [PERSON] була відведена земельна ділянка по [ADDRESS] площею 600 кв.м. Згідно Договору «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» від 17.08.1957 року, [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м. по [ADDRESS] в м. Ізмаїлі Одеської області. Відповідно до архівної довідки № 1-С від 23.12.2014 року, наданої КУ «Ізмаїльський архів», в матеріалах виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області є рішення № 198 від 20.05.1963 року о перенумерації провулка Коцюбинського на вулицю Кармелюка. Згідно архівної довідки № 1/1-С від 20.01.2015 року, наданої КУ «Ізмаїльський архів», домоволодіння [ADDRESS] в м. Ізмаїлі Одеської області було перенумеровано на № 26. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого відділом громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38353306 від 12.09.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.01.1955 року; - донька [PERSON] (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00014432594 від 10.09.2014 року, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»). Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на будинок [ADDRESS] тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не мешкала, що підтверджено будинковою книгою, де зазначено, що [PERSON] вибула 12.08.1970 року, та з заявою про прийняття спадщини не зверталась, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 38349492 від 12.09.2014 року, тобто вважається такою, яка фактично не прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановської С.М. № 2161/02-14 від 12.09.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], а також державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами в установленому законом порядку не була проведена за [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved