Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

02 жовтня 2017 року представник заявника звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити юридичний факт того, що [PERSON], [INFO], перебувала на утриманні чоловіка [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. Заява мотивована тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29.04.1972 року по [INFO] року, до дня смерті чоловіка. Чоловік заявника був важко хворою людиною, мав інвалідність 1 групи та отримував пенсію у сумі 5072 грн. [PERSON] знаходилася на утриманні у [PERSON], бо заявник отримує пенсію за віком в розмірі 1421,46 грн., що явно недостатньо для проживання. Даними грошима вона сплачувала тільки комунальні послуги, інші потреби використовувала з пенсії [PERSON] Весь час до смерті чоловіка [PERSON] отримувала допомогу від [PERSON] і ця допомога була для заявника основним і постійним джерелом доходу. Заявник звернулась до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, щодо призначення пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка [PERSON] 08.09.2017 року Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області відмовило [PERSON], в зв'язку з тим, що заявником були надані довідки, які видані органом, який здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважається незаконною. Видані документи не створюють правових наслідків, і не підлягають реєстрації та виконанню. 13 грудня 2017 року надійшло до суду клопотання від представника заявника про витребування з Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області довідки про розмір пенсії громадянина [PERSON], [INFO], за період з 01.05.2016 року по 30.04.2017 року. 14 грудня 2017 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання представника заявника про витребування доказів по цивільній справі за заявою [PERSON], заінтересована особа: Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - задоволено та зобов'язано Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України надати суду завірену належним чином довідку про розмір пенсії громадянина [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, за період з 01.05.2016 року по 30.04.2017 року включно. У судове засідання заявник, представник заявника не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, заявник надала письмову заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] [INFO] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], з 29.04.1972 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 29.04.1972 року. В період шлюбу заявник та [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта заявника серія [NUMBER], довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № [NUMBER] та № [NUMBER]. [PERSON] отримував пенсію за віком працівникам провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах в металургії у сумі 5072,15 грн., що підтверджується довідкою від 02.01.2018 року, виданою Павлоградським ОУПФУ по м. Павлоград. Відповідно до довідки від 04.09.2017 року, виданої Павлоградським ОУПФУ по м. Павлоград, [PERSON] отримує пенсію за віком при повному стажі у сумі 1421,46 грн. Згідно копії виписки з медичної амбулаторної картки [PERSON], [INFO], інвалід 1 групи, потребує постійної сторонньої допомоги, яка надається [PERSON]М, стан здоров'я погіршився, хворий госпіталізований у відділення, де помер у лікарні [INFO] року. [PERSON] помер [INFO] року в м. Макіївка, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області 01.06.2017 року , серія [NUMBER], актовий запис № 719. Відповідно до копії повідомлення про відмову в призначенні пенсії Павлоградського ОУПФУ Дніпропетровської області від 08.09.2017 року - [PERSON], відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника за померлого [INFO] року чоловіка [PERSON], в зв'язку з тим, що заявником були надані довідки, які видані органом, який здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважається незаконною. Відповідно до довідки від 30.05.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER], отриманої заявником після смерті чоловіка [PERSON] у зв'язку зі зміною адреси, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS], фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Крім того, факт того, що по день смерті [INFO] року [PERSON] проживав разом із своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS], підтверджується, також довідками, виданими КП «Жилищник - 2» м. Макіївка з печаткою ДНР. Оцінюючи надані заявником письмові докази з печатками ДНР разом та в сукупності з іншими доказами по справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим ЄСПЛ. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки доказів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як джерела інформації, оскільки можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення факту, про який просить заявник, має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд також приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до пункту 2.3 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 розділу II даного Порядку, а також, серед іншого, документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Частиною 1статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. З викладеного вище, вбачається, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON], на час його смерті, [INFO] року, за адресою: [ADDRESS], одержувала від чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, так як розмір пенсії чоловіка значно перевищує розмір пенсії заявника. А тому, заява [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved