Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

02 грудня 2015 року позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою, в якій вказали, що вони працювали в ТОВ «Нафтова компанія «Народна». На позачергових загальних зборах учасників ТОВ «Нафтова компанія «Народна» було прийнято рішення про нарахування [PERSON] премії в розмірі 350 000 гривень та [PERSON] премії в розмірі 300 000 гривень. Відповідач не виплатив позивачам нараховані премії, тому позивачі просять суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Народна» на користь [PERSON] 350 000 гривень в рахунок погашення заборгованості по виплаті премії та на користь [PERSON] 300 000 гривень в рахунок погашення заборгованості по виплаті премії. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачів, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу № 1-к від 10.04.2013 року прийнята в ТОВ «Нафтова компанія «Народна» на посаду директора (а.с.50). [PERSON] згідно наказу № 178/1-к від 01.10.2014 року прийнятий в ТОВ «Нафтова компанія «Народна» на посаду начальника автозаправочної станції, а в подальшому 12.01.2015 року переведений на посаду заступника директора (а.с.51). 01 червня 2015 року ТОВ «Нафтова компанія «Народна» було винесено наказ № 01/06/15-1 про нарахування та виплату премії директору Товариства [PERSON] в сумі 350 000 гривень (а.с.53) та наказ № 01/06/15-2 про нарахування та виплату премії заступнику директора Товариства [PERSON] в сумі 300 000 гривень (а.с.54). 23 липня 2015 року [PERSON] була звільнена з посади директора за власним бажанням (а.с.55). 30 червня 2015 року [PERSON] був звільнений з посади заступника директора за угодою сторін (а.с.56). Нараховані позивачам премії Товариством виплачені не були. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно ст. 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 233 КЗпПУ, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення, щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 350000 гривень та на користь [PERSON] 300000 гривень.

Outcome: approved