Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

03.07.2018 року представник [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ПАТ «Кожанське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення факту перебування у трудових відносинах, мотивуючи вимоги тим, що 10.06.1992 року [PERSON] влаштувався на роботу до Бурякорадгоспу Кожанського цукрокомбінату, який 14.06.1996 року було реорганізовано у ВАТ «Кожанське», з якого останній звільнився 20.09.1996 року за власним бажанням. В подальшому [PERSON] перебував у трудових відносинах із ВАТ «Кожанське» у період часу з 17.05.1997 року по 04.10.1997 року та з 21.05.1998 року по 20.08.1998 року. 28.11.2011 року ВАТ «Кожанське» було перейменоване рішенням акціонерів у ПАТ «Кожанське». На даний час [PERSON] перебуває на пенсії за віком, призначену згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При обчисленні розміру пенсійного забезпечення [PERSON], до страхового стажу не включено періоди роботи в Бурякорадгоспі Кожанського цукрокомбінату та ВАТ «Кожанське». Звернувшись до Фастівського об'єднаного управління пенсійного фонду Київської області, [PERSON] була отримана відповідь, відповідно до якої періоди роботи з 10.06.1992 по 20.09.1996 року, з 17.05.1997 року по 04.10.1997 року, з 21.05.1998 року по 20.08.1998 року не враховані до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці [NUMBER] відсутні накази про звільнення з роботи. Оскільки встановлення факту перебування у трудових відносинах є необхідним для нарахування правильного трудового стажу для призначення пенсії, представник позивача просить позов задовольнити та встановити факт перебування [PERSON] у трудових відносинах із ПАТ «Кожанське» у періоди: з 10.06.1992 року по 20.09.1996 року; з 17.05.1997 року по 04.10.1997 року; з 21.05.1998 року по 20.08.1998 року. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2018 року (суддя Чернишова Є.Ю.) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Розпорядженням керівника апарату Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2018 року, у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку повноважень, на які було призначено суддю Чернишову Є.Ю., справу передано на повторний автоматичний розподіл. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2018 року цивільну справу прийнято до провадження судді Соловей Г.В. та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просив позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] перебуває на пенсії за віком призначену згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернувся до Фастівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Київської області з приводу перерахування трудового стажу, та 24.01.2018 року отримав відповідь № 16/к-01, відповідно до якої періоди роботи з 10.06.1992 року по 20.09.1996 року, з 17.05.1997 року по 04.10.1997 року, з 21.05.1998 року по 20.08.1998 року не враховані до трудового стажу, оскільки в трудовій книжці [NUMBER] відсутні накази про звільнення з роботи (а.с.16). Як вбачається із трудової книжки [NUMBER] на ім'я [PERSON], 10.06.1992 року останній був прийнятий на роботу до Бурякорадгоспу Кожанського цукрокомбінату та 20.09.1996 року був звільнений за власним бажанням. У період з 17.05.1997 року по 04.10.1997 року та з 21.05.1998 року по 20.08.1998 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із ВАТ «Кожанське» (а.с.24-31). Відповідно до довідки [PERSON], за період роботи у ПАТ «Кожанське» вироблено наступна кількість вихододнів: 1993 рік - 265 вихододнів; 1994 рік - 290 вихододнів; 1995 рік - 263 вихододнів; 1996 рік - 127 вихододнів; 1997 рік - 98 вихододнів; 1998 рік - 75 вихододнів (а.с.18). Згідно довідки ПАТ «Кожанське», Бурякорадкосп Кожанського цукрокомбінату перейменовано у ВАТ Кожанське згідно наказу № 51 від 05.09.1996 року. ВАТ Кожанське перейменоване у ПАТ Кожанське згідно рішення загальних зборів акціонерів, протокол № 2 від 258.11.2011 року (а.с.17). Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підітриємців та громадських формувань ПАТ «Кожанське», код ЄДРПОУ 00385885, не перебуває в процесі припинення (а.с.22-23). Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 вказаного Порядку встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2018 року представником позивача до ПАТ «Кожанське» був направлений адвокатський запит для отримання підтвердження факту роботи [PERSON] на підприємстві із зазначенням наказів про звільнення з роботи. Вказаний запит було отримано 03.03.2018 року, однак відповіді отримано не було (а.с.12-14). Також, представником позивача до архівного сектору Фастівської державної районної адміністрації Київської області був направлений запит, відповідно до якого просив надати інформацію чи передавалася документація Бурякорадгоспу Кожанського цукрокомбінату, ВАТ «Кожанське», ПАТ «Кожанське». Відповідно до відповіді архівного сектору від 04.09.2018 року, вказані в запиті документи на зберігання до архівного сектору не надходили (а.с.59, 60). Пунктом 18 Порядку визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона була кадровиком у ВАТ Кожанське, вела табеля розрахунку. [PERSON] працював помічником комбайнера, а згодом комбайнером, в подальшому його було прийнято по заяві за наказом, а згодом він перейшов працювати на завод, де працював 5-6 років. Вказала, що за час її праці кадровиком з 1987 року [PERSON] працював у ВАТ Кожанське. Свідок [PERSON], яка працювала в ВАТ Кожанське норміровщиком, у судовому засіданні вказала, що [PERSON] працював в майстерні спочатку помічником, а в подальшому комбайнером. Працював з 1986 року по 2005 рік, доки не «розпався» ВАТ Кожанське. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проводячи оцінку представлених позивачем документів враховуючи те, що ним були проведені дії, спрямовані на вирішення спірного питання, проте відповіді від відповідача отримано не було, суд у відповідності до положень ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України вважає, що надані докази на підтвердження трудових відносин між позивачем та відповідачами є достатніми, та у суду не виникає сумнів в їх допустимості, тому саме на підставі представлених документів та показів свідків судом ухвалюється рішення. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Положеннями ч. 2 ст. 22 КЗпП України передбачено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. У зв'язку з вищевикладеним, оцінюючи усі докази у їх сукупності, враховуючи, що позивач не має можливості отримати та надати до органів Пенсійного фонду документи, що підтверджують його роботу в ПАТ «Кожанське», суд дійшов до висновку про задоволення позову про встановлення факту трудових відносин.

Outcome: approved