Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

04.11.2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами №6/5 від 10.05.2018 року у сумі 15000,00 грн. та №8/5 від 14.05.2018 року в сумі 17235,00, а всього 32325,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.05.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №6/5 про розробку аеродромної частини ПП будівництва аеропорту в смт. Воронеж Шосткінського району Сумської області. Крім того, 14.05.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №8/5 про визначення несучої спроможності штучних покриттів аеродрому Київ/Антонов-2 (ШЗПС, РД-2, МРД, перону та МС) по об`єкту «Визначення несучої спроможності штучних покриттів аеродрому Київ/Антонов-2». Як зазначає позивач, ним було виконано всі зобов`язання, передбачені умовами зазначених договорів, проте відповідач не виплатив йому кошти, за надані послуги, які засвідчені у актах виконаних робіт за договорами, що підписані сторонами. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не направив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що 10 травня 2018 року між Державним підприємством «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» та [PERSON] укладено договір №6/5 про розробку аеродромної частини ПП будівництва аеропорту в смт. Воронеж Шосткінського району Сумської області. Крім того, 14.05.2018 року між Державним підприємством «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» та [PERSON] було укладено договір №8/5 про визначення несучої спроможності штучних покриттів аеродрому Київ/Антонов-2 (ШЗПС, РД-2, МРД, перону та МС) по об`єкту «Визначення несучої спроможності штучних покриттів аеродрому Київ/Антонов-2». Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, зазначені оригінали договорів укладені у двох автентичних примірниках, для кожної сторони, проте останні перебувають у відповідача. 27.06.2018 року ДП «Київдіпротранс» (замовник) та [PERSON] (виконавець) було складено акт виконаних робіт за договором №6/5 від 10.05.2018 року, в якому зазначено, що виконавцем у червні 2018 року були виконані наступні роботи: розробка аеродромної частини ПП будівництва аеропорту в смт. Вороніж по об`єкту «Предпроектні пропозиції по будівництву аеропорту в смт. Вороніж Шостінського району Сумської області». Вартість виконаних робіт згідно з актом складає 15000,00 грн. Як зазначено в акті, останній є підставою для здійснення розрахунків, у відповідності до умов договору №6/5 від 10.05.2018 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2018 року ДП «Київдіпротранс» (замовник) та [PERSON] (виконавець) було складено акт виконаних робіт за договором №8/5 від 14.05.2018 року, згідно якого виконавцем у червні 2018 року були виконані наступні роботи: визначення несучої спроможності штучних покриттів аеродрому Київ/Антонов-2 (ШЗПС, РД-2, МРД, перону та МС) по об`єкту «Визначення несучої спроможності штучних покриттів аеродрому Київ/Антонов-2». Вартість виконаних робіт за вказаним актом складає 17235,00 грн. Як зазначено в акті, він підставою для розрахунків, відповідно до умов вказаного договору №8/5 від 14.05.2018 року. Як вбачається з оригіналів вищевказаних актів від 27.06.2018 року, наданих позивачем, останні підписані замовником та виконавцем робіт. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, відповідачем не здійснено розрахунків за виконані роботи позивачем, у відповідності до вказаних актів. При цьому, вбачається, що 18.10.2019 року на адресу ДП «Київдіпротранс» позивачем направлено вимогу про сплату боргу за вказаними договорами, проте дана вимога не була отримана відповідачем, так як конверт повернувся відправнику. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином власні зобов`язання за договорами, проте відповідач своєчасно не оплатив позивачу вартість виконаних робіт за договорами, що призвело до утворення заборгованості. Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав доказів, що сума заборгованості за договорами є меншою чи відсутня. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за виконані роботи у розмірі 15000,00 грн. та 17235,00 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved