Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

03.06.2020 року [PERSON] звернулась до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що вона є опікуном дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яких було відібрано без позбавлення батьківських прав у [PERSON] . Діти проживають разом з нею - [PERSON] та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач, посилаючись на вищевикладні обставини та на ст. ст. 75, 84, 105, 110, 112, 180-182 СК України, ст. ст. 175-177 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей у розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні. 08.07.2020 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 06.08.2020 року. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечень. 06.08.2020 року розгляд справи було відкладено, оскільки на адресу суду не повернулись поштові повідомлення, які б свідчили про отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з доданими документами. Розгляд справи відкладено на 21.09.2020 року. 21.09.2020 року позивач та відповідач належним чином повідомлені про розгляд справи судом. Відповідач відзиву на позовну заяву не надала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові , за відсутності заперечень відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.12.2015 року рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області у [PERSON] , [INFO] , відібрано без позбавлення батьківських прав трьох її дітей: - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , ( а.с. 6, 7, 8). Після відібрання дітей передано на виховання під опіку позивача - [PERSON] , що стверджено розпорядженнями голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № № Р-223/0/392-16, Р-221/0/392-16, Р-222/0/392-16 від 30.05.2016 року про надання статусу дитині, позбавленої батьківського піклування ( а.с. 13-14, 15); розпорядженнями голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № №139,140,141 від 09.06.2016 року про встановлення опіки над дітьми та призначення опікуна ( а.с. 16,17,18). Довідка Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області № 34-02-15 від 04.03.2020 року вказує, що діти проживають разом з позивачем ( а.с. 12). Витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № № 00016049441, 00016049471, [NUMBER] вказують, що відомості щодо батька до свідоцтв про народження дітей внесено на підставі ч.1 ст. 135 СК України ( а.с. 9,10,11). В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач звернулася з даним позовом до суду та ставить питання про стягнення аліментів у розмірі половини всіх видів заробітку ( доходу) від доходів їх матері. Відповідач доказів на спростування зазначеного у позовній заяві суду не надала та не скористалася своїм правом щодо надання суду відзиву на позов. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч. 2 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, розглядаючи вимоги позивача, з урахуванням наявних у справі доказів, визначає стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері дітей, оскільки відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання трьох дітей у розмірі, що становить половину заробітку (доходу) платника аліментів - відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, до досягнення кожного з дітей повноліття. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, тому вони підлягають задоволенню. Позивача звільнено від сплати судових витрат, отже відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 840,80 грн.

Outcome: approved