Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

02 листопада 2018 року ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позивач просить звернути стягнення на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» на предмет застави автомобіль марки - TOYOTA, модель - Corolla, тип - легковий седан, 2013 р. випуску, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , який належить [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на підставі свідоцтво про реєстрацію т/з [NUMBER] від 18.06.2016р., шляхом продажу на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу авто. В обґрунтування поданої заяви, представник ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» посилається на те, що 11.06.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110428333В, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит на суму 129 471,00 грн. Кредитні кошти були надані на придбання автомобіля. На забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № R52110428333В від 11.06.2013 року, між Банком та Позичальником був укладений Договір застави № R52110428333В -Z1 від 11.06.2013 року транспортного засобу марка - TOYOTA, який належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Іллічівськ (м.Чорноморськ) та Овідіопольського району Одеської області 05.06.2013 р. Проте, позивачем в ході проведення заходів стягнення боргу встановлено, що позичальник всупереч нормам чинного законодавства та договору застави, не погоджуючи дії з позивачем здійснив продаж предмета застави третій особі. На сьогоднішній день предмет застави зареєстрований державний номер [NUMBER] та належить на праві приватної власності [PERSON] - свідоцтво про реєстрацію т/з [NUMBER] від 18.06.2016 р. видане Центр 5141. Тому, враховуючи непогашення суми заборгованості по кредитному договору, внесення запису до Державного реєстру обтяжень про заборону відчуження предмета застави, відсутність передбачених ст. 28 ЗУ «Про заставу» підстав для припинення застави, а відтак і продовження існування права застави на автомобіль, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, встановлено порядок загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09 січня 2019 року згідно журналу судового засідання ухвалено закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті. 22 жовтня 2019 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Досковською В.Г. подано до суду відзив на позовну заяву (в порядку ст. 178 ЦПК України), в якому просили поновити строк для подання відзиву та відмовити у задоволенні позову, оскільки під час придбання автомобіля відповідача не було повідомлено, що він знаходиться в заставі, оскільки остання зверталась до сервісного центру МВС в Одеській області з метою перевірки та реєстрації автомобіля на своє ім`я, проте перепон ніяких не виникало, в результаті чого була здійснена перереєстрація. Крім того, вказаний автомобіль в подальшому був викрадений у відповідача. Після внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, автомобіль було виявлено на СТО в повністю розібраному на запчастини стані. Таким чином, відповідач не заперечує проти звернення стягнення на запчастини автомобіля, який був предметом застави та викрадений внаслідок вчинення кримінального правопорушення, але не можуть бути задоволені вимоги про звернення на весь автомобіль, так як його вже не існує. 16 грудня 2019 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення. Представник зазначає, що посилання [PERSON] про те, що купуючи автомобіль, вона звернулась до компетентного органу, до повноважень якого належить перевірка наявності заборони на відчуження та право відмови у реєстрації автомобіля є безпідставними, оскільки жодного обов`язку в органів Регіонального Сервісного центру МВС 5141 України щодо перевірки обтяжень, не було. Також 16 грудня 2019 року представником позивача адвокатом Конюшко Д.Б. подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі. 02 листопада 2020 року представником позивача ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» Мізинчук А.І. подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому підтримали позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач до судового засідання не з`явилась, сповіщена про дату, час і місце слухання справи належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надала. Третя особа також в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Суд, враховуючи неодноразову неявку відповідачки в судові засідання та неповідомлення про причини неявки, вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» (далі - Банк, Кредитор) та [PERSON] (далі Позичальник, Заставодавець) було укладено кредитний договір № R52110428333В, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит на суму 129 471,00 грн. Кредитні кошти були надані на придбання автомобіля (а.с. 19-23). На забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № R52110428333В від 11.06.2013 року, між Банком та Позичальником був укладений Договір застави № R52110428333В-Z1 від 11.06.2013 року. Предметом застави є транспортний засіб марки - TOYOTA, модель - Corolla, тип - легковий седан, 2013 р. випуску, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] , який належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Іллічівськ (м. Чорноморськ) та Овідіопольського району Одеської області 05.06.2013 р. (а.с. 16-18). Відповідно до п. 1.1. Договору застави, за цим Договором Заставодавець з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань з Кредитним договором у повному обсязі, зокрема щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, будь-яких інших платежів та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються Кредитним договором, передає Заставодержателю в заставу рухоме майно - транспортний засіб, надалі - Предмет застави. З п. 2.2. Договору застави слідує, що згідно з Кредитним договором Заставодержатель надав Заставодавцю грошові кошти (кредит) в сумі 129 471 (сто двадцять девять тисяч чотириста сімдесят одну) гривню на строк до 11 червня 2020 року (включно) з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % (нуль цілих одна сота відсотків) річних або в іншому розмірі, передбаченому Кредитним договором, а Позичальник зобов`язався використати кредит на передбачені в Кредитному договорі цілі, повернути кредит в повному обсязі і порядку, передбаченому Кредитним договором, в строк до 11 червня 2020 року (включно), сплатити проценти за користування кредитом у розмірі і в порядку, передбаченому Кредитним договором, та виконати інші зобов`язання за Кредитним договором (Основне зобов`язання). Згідно положень п. 2.1. - п. 2.3. Договору застави, до зобов`язань заставодавця належать: зберігати предмет застави у належному стані, не вчиняти умисних дій, що призводять/можуть призвести до погіршення стану предмету застави або зменшення його вартості; не відчужувати предмет застави, не передавати у наступну заставу та іншим чином не розпоряджатися предметом застави без письмової згоди Заставодержателя; у разі знищення або пошкодження предмету застави надати в заставу інше майно такого ж виду на ту ж саму або більшу вартість або виконати достроково зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі. Проте, як було з`ясовано позивачем, в ході проведення заходів стягнення боргу, позичальник всупереч вказаним положенням договору застави, не погоджуючи дії з позивачем здійснив продаж предмета застави третій особі. На теперішній час, предмет застави належить на праві приватної власності [PERSON] - свідоцтво про реєстрацію т/з [NUMBER] від 18.06.2016 р. видане Центр 5141. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Враховуючи вказану норму права набувач буде добросовісним, лише при умові відсутності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40934392 від 12.06.2013 р. об`єктом обтяження є вищенаведений автомобіль (а.с. 14-15). Оскільки предмет застави зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень, ще 12.06.2013 року за № 13737458, то відповідач не може вважатись добросовісним набувачем. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] неправомірно відчужив згаданий автомобіль, що є предметом застави, не виконавши своїх зобов`язань, а відповідач набула права власності на цей автомобіль в порушення передбаченого законом порядку, а тому вважає необхідним звернути стягнення на предмет застави. Разом з тим, банк виконав свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, на відміну від [PERSON] , який не виконав свої обов`язки по поверненню кредитних коштів. В зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору виникло прострочення, що стало причиною подачі позову у Київського районного суду м. Одеси. Так, 22.04.2014 року рішенням Київського районного суду м. Одеси було задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором та видано виконавчий лист. Між тим, 22.01.2018 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ БАНК» відступило ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», в тому числі, права вимоги за Кредитним договором № R52110428333В від 11 червня 2013 року. Також 22.01.2018 між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави № 220118аз, відповідно до якого ПАТ «ВТБ БАНК» відступило ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», усі права заставодержателя за Договором застави № R52110428333B-Z1 від 11.06.2013 року, укладеним в забезпечення виконання боржником зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором, предметом застави за яким є автомобіль засобу марка - TOYOTA, модель - Corolla, тип - легковий седан, 2013 р. випуску, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] . Згідно договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв від 22.01.2018 р. сума заборгованості за Кредитним договором № 1152110428333В від 11.06.2013 р. становить 333 488,10 грн. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Положеннями ч. 1 ст. 589 ЦКУ передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. На підставі ч. 2 ст. 589 ЦКУ та ст. 19 ЗУ «Про заставу» за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачене договором застави. Відповідно до п. 5.2 Договору застави за рахунок предмета застави Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення (максимальний розмір вимоги), включаючи кредит, проценти за користування кредитом, пеню, комісію, штрафні санкції та будь-які інші платежі, передбачені Кредитним договором, збитки, завдані йому пошкодженням, втратою Предмету застави та прострочення виконання зобов`язання, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Як встановлено ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦКУ звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, а Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами договору застави Заставодавець відповідає перед банком в повному обсязі по зобов`язанням позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та будь-яких інших платежів, розмір, термін та умови сплати і повернення яких встановлюються Кредитним договором. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40934392 від 12.06.2013р. підставою обтяження є договір застави № R52110428333B-Z1 від 11.06.2013 року та об`єкт обтяження автомобіль TOYOTA, модель - Corolla, тип - легковий седан, 2013 р. випуску, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] , який належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Іллічівськ (м. Чорноморськ) та Овідіопольського району Одеської області 05.06.2013р. Як зазначено у ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Аналогічна норма передбачена і в ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків, обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження або відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Отже, відсутність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження рухомого майна є умовою визнання добросовісним набувачем, але з Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна чітко вбачається, що предмет застави перебуває під обтяженням Банку, ще з 12.06.2013 року, а отже, це дає змогу стверджувати, що відповідач не є добросовісним набувачем та набув право власності на предмет застави з обтяженням. Крім цього, даним Законом передбачено збереження права застави незалежно від того, чи знала особа, яка одержала це майно про таке право. Відповідно до п. 4.2 Договору застави Заставодавець має право предмет застави відчужувати, передавати іншим особам, видавати довіреності на розпорядження та керування предметом застави, знімати його з обліку тільки з письмової згоди Позивача. При цьому позивач зазначає, що ніколи не давав згоди щодо вчинення будь-яких дій відносно предмета застави, в тому числі не давав дозвіл на відчуження предмета застави, передачі іншим особам предмета застави, зняття з обліку предмета застави. Враховуючи непогашення суми заборгованості по кредитному договору, внесення запису до Державного реєстру обтяжень про заборону відчуження предмета застави, відсутність передбачених ст. 28 ЗУ «Про заставу» підстав для припинення застави, а відтак і продовження існування права застави на автомобіль, у Банку дійсно виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави і Банк набув право звернення стягнення на предмет застави. В свою чергу, відповідач, не погоджуючись з позицією позивача щодо звернення стягнення на предмет застави, зазначила, що придбаний нею автомобіль вибув з її володіння поза її волею та придбавався нею, як майно без жодних обтяжень, на підтвердження чого надала відповідні докази, копії яких містяться в матеріалах справи. Так, щодо тверджень відповідача викладених у відзиві, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Порядок реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів затверджений Постановою КМУ № 1388 від 7 вересня 1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють та експлуатують їх (п. 2 Порядку) Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій (п. 3 Порядку). Під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, транспортні засоби підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документів. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, я відповідна відмітка або складається акт огляду. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС. Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію відомостей про розшук, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу, його реєстрація не проводиться. Реєстрація транспортного засобу щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у майні (п. 15 Порядку). Відтак, [PERSON] стверджувала, що купуючи автомобіль, звернулася до компетентного державного повноважень якого належить перевірка наявності заборони на відчуження та право реєстрації автомобіля на нового власника у разі наявності такої заборони. Однак, згідно п. 15 Постанови Кабінету міністрів України № 1388 від 07.09.1998 р. «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», із змінами та доповненнями станом на 18 червня 2016 року, встановлено що при реєстрації та перереєстрації транспортного засобу передбачено проведення перевірок за Єдиним державним реєстром Державтоінспекції та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби. Тобто, при реєстрації транспортного засобу (заставного автомобіля) на [PERSON] інформація щодо наявності обтяжень в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (ДРОРМ) працівниками органів Регіонального сервісного центру № 5141 ВС не перевірялась, оскільки даним законом (в редакції яка діяла на момент відчуження а саме станом на 18 червня 2016 року), на органи Регіональних, та територіальних сервісних центрів МВС не покладались відповідні обов`язки. Тому, суд погоджується з твердженням позивача, що є безпідставним посилання [PERSON] , яка купуючи автомобіль, звернулась до компетентного державного органу, до повноважень якого належить перевірка наявності заборони на відчуження та право відмови у реєстрації автомобіля на нового власника у разі наявності такої заборони. В даному випадку, жодного обов`язку в органів Регіонального Сервісного центру МВС 5141 України для видачі свідоцтва про реєстрацію автомобіля Toyota Corrola на [PERSON] , попередньо провести перевірку відомостей в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, не було. Також, відповідач не надала доказів перевірки в Державному Реєстрі обтяжень рухомого майна (ДРОРМ), що на момент купівлі автомобіля марки Toyota були відсутні зареєстровані обтяження. Попри це, як вже зазначалось, матеріали справи містять інформацію, яка спростовує відсутність зареєстрованих обтяжень, а саме копії витягу № 40934392 віл 06.2013 року про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстраційним номером № 13737458 обтяження, згідно якого вбачається, що 12 червня 2013 року було зареєстроване обтяження на автомобіль Toyota, модель - Corolla. 2013 року випуску, тип - легковий седан-в, номер кузова - [NUMBER] на підставі договору R5 2110428333B-Z1 від 11.06.2013 року з терміном дії до 12 червня 2018 року (а.с. 14-15). Крім того, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4251/04/5741/2016 від 18.06.2016 року в графі власник транспортного засобу (ПІБ, серія, номер паспорту, ІПН) зазначено [PERSON] , який надалі іменується як «Продавець» та діє на підставі власного волевиявлення. Водночас [PERSON] вказано надалі як «Покупець». За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складала 149000 грн. Проте, в подальшому, в тексті договору продавцем вказано « [PERSON] », а покупцем « [PERSON] ». Таким чином, суду не зрозуміло, яким чином та кому й від кого було продано автомобіль марки - TOYOTA, модель - Corolla, тип - легковий седан, 2013 р. випуску, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] . Разом з тим, відповідачем, на підтвердження обставин викладених у відзиві, надано копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 31.03.2019 року [PERSON] звернулась з заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення, в ході чого було внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ст. 289 ч. 2 КК України про те, що 31.03.2019 року, до Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, надійшла заява, від [PERSON] , про те, що 31.03.2019 року приблизно о 17:55 год. невстановлена особа, знаходячись на паркові магазину «Таврія В», що розташований Одеса, вул. І.Рабіна, 7, незаконно заволоділа автомобілем марки «Тоуоtа Corolla», типу Седан-В, номер шасі [NUMBER] , сірого кольору, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в баку якого знаходилось 25 та 60 літрів газу, який належить [PERSON] , чим спричинено останній майнову шкоду на загальну суму 220 000 гривень (а.с. 133). Як слідує з матеріалів справи, під час досудового розслідування в ході огляду, викрадений у відповідача автомобіль, 06 квітня 2019 року було виявлено та вилучено на СТО розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 96, в повністю розібраному на запчастини стані. 10 квітня 2019 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси задоволено клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №12019160470001062 від 31.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України -та накладено арешт на майно, яке 06.04.2019 року було виявлено та вилучено під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 96, а саме: кришку капоту сріблястого кольору, з маркуванням «Toyota HFS134Ause Only Refri gerunt 440+-30y»; передній бампер сріблястого кольору, з логотипом «Toyota»; скло заднє, з маркуванням «Safeguarded E 11 1245212421 DOT-22 GG-M973 HT AS 2 01»; скло переднє (лобове), з маркуванням «AGO - Automotive E 22 43-R 000102 TNTED LAMISAFE ISOITS 16949 LT-751»; задній бампер сріблястого кольору, з відбивачем з паперовою наклейкою «6191»; ліва передня частина кузова (четверть), без номерної таблички; коврик з багажника; щиток приборів, з маркуванням «8380000Zf70-D f7»; спинки пасажирского сидіння; пластиковий усилював переднього бампера; 2 передні пластикові накладки; 2 накладки на нижні центральні стойки; 4 пластикові пороги; накладки на радіатор, з маркуванням «Toyota 53140-12020 ass 53141-12140»; вітрова частина двірників; усилював переднього (лобового) скла; кришка двигуна, з маркуванням «Toyota Dual vvt i»; внутрішня частина передньої консолі; кермо, з маркуванням «Toyota sa0706413agn; кришка багажника, з маркуванням «Toyota Сorolla; горловина бензобаку, з трубопроводом, з маркуванням «3В3»; кришка під кермової торпеди; кришка усилювала переднього бампера; деталі консолі; накладки багажника; 2 накладки сріблястого кольору, з маркуванням «55433-12290/12270»; центральна частина управління, з маркуванням «Toyota758818»; верхня частина торпеди, з подушкою безпеки; каркас торпеди, з усилювачем керма; пластикові накладки, верхня накладка центральної стойки, бар дачок, трубка воздухозабору; пластик колонки керма; кришка коробки передач; 4 ручки стелі; топ ливний бак, з насосом, з маркуванням «Toyota 77 111 - OADOO2 PE - HDEVON; переднє пасажирське сидіння; водійське сидіння, з маркуванням « [NUMBER] »; 2 важеля ходової автомобіля; передні праві, задні праві двері сріблястого кольору; накладка на коробку передач; автомобільна стеля; деформований дах автомобіля, сріблястого кольору; 2 автомобільних радіатора; автомобільне пічка; автомобільний двигун, з маркуванням «32R5880», зі штрих кодом «021309010134455 1 ZRE22 016 «Toyota Asisa», « [NUMBER] », «1ZR1199827»; автомобільний ручник; автомобільні коврики; ліве та праве крило автомобіля; автомобільна балка двигуна; 2 автомобільних козирка; ушільнювачні автомобільні резинки; автомобільна педаль гальма; автомобільний поворотний кулак лівий та правий; бризговики, пластикова защита кузова; 2 кріплення на автомобільну балку; трос багажника та бензобаку, ремінь автомобільний; кріплення бамперу; рейка керма; важіль; задня автомобільна балка; газова трубка; центральний консоль, з підлокітником; защита бензобаку; бачок смивателя; металева защита; бензопровід двигуна; защита усилювача бака; повітряний фільтр; 4 пружини амортизатора; задня частина кузова автомобіля, сріблястого кольору; 2 автомобільних полуосі; 2 задніх амортизатора; селектор коробки передач; механізм автомобільних двірників; передній телевізор; передній усилювач бампера; верхня частина радіатора; автомобільна підлога; обшивка багажника; задня полиця; труба кондиціонера; електропроводка; права передня четверть кузова автомобіля сріблястого кольору; 2 задніх автомобільних ліхтаря; 2 передні автомобільні фари; комплект защити дна автомобіля; 2 усилювача стелі; електронний блок управління; внутрішній пластик кожухи; електро радіатор пічки; салонний ліхтар; подушка двигуна; накладки консолі; ручка перемикання передач; під кермовий перемикач; воздуховід пічки; бачок; електронний блок управління; внутрішнє дзеркало заднього виду; 2 амортизатора капоту; вал рейки керма; трос капоту; 4 ковпака на колеса, з маркуванням «Toyota» сріблястого кольору; 2 автомобільних диска; сумка чорного кольору, з маркуванням «Toyota», в якій знаходиться пластикова картка з маркуванням «Toyota № [NUMBER] », 2 пластикові карти гарячої лінії «Toyota», брашура автомобіля «Toyota», конверт «Тайота центр Одесса», з пластиковою карткою « [NUMBER] », посібник користувача «Toyota», квитанція № пн460525, акт виконаних робіт № т13-009099, додаток до договору купівлі продажу № 5342 від 03.06.2013 року. Також заборонено розпоряджатись та користуватись вказаним майном (а.с. 134-136). З огляду на це, позивачем не спростовано вказані твердження та не доведена наявність даного автомобіля у відповідача. Відомостей щодо скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року, якою накладено арешт на запчастини автомобіля або відомостей щодо завершення досудового розслідування суду не представлено. При цьому, посилання позивача щодо укомплектування/розукомплектування автомобіля Toyota та його цілісності не підтверджені ніякими доказами, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Відтак, суд змушений прийти до висновку про те, що наразі автомобіль марки «Тоуоtа Corolla», типу Седан-В, номер шасі [NUMBER] , сірого кольору, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] вибув із користування відповідача. Жодних доказів, про те, що даний автомобіль є цілим, придатним до використання та перебуває у користуванні відповідача або хоча б третіх осіб, та на нього дійсно може бути звернуто стягнення, суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом. Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Також Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed