Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

04 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу за розпискою у розмірі 21080,00грн., а також суми сплаченого судового збору у розмірі 704,80грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 18 лютого 2018 року [PERSON] позичив в нього грошові кошти в сумі 21080,00грн., про що надав розписку. Вказані грошові кошти [PERSON] зобовязався повернути до 19.03.2018, однак у вказаний строк гроші не повернув, отже позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.07.2018 провадження у справі відкрито, судове засідання призначено на 11 вересня 2018 року о 10 годині 00 хвилин, яке було перенесено на 15.11.2018 об 11 годині 00 хвилин, у звязку із неявкою відповідача. Відповідачу направлено копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано надати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило. Представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 18 лютого 2018 року відповідач [PERSON] позичив у позивача грошові кошти у розмірі 21080,00грн., які зобовязався повернути позивачу у строк до 19.03.2018. Відповідач свої зобовязання не виконав, у зазначений в розписці строк позичені грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046, ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).\~ Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.\~ Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.\~ Згідно ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду наведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не виконане грошове зобовязання, крім того, позовні вимоги [PERSON] їм було визнано, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує суму сплаченого при зверненні до суду судового збору з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved