Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

04.04.2018 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши на підтвердження своїх вимог, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у цій квартирі, що підтверджується копією довідки про склад сімї. Позивач [PERSON]А зазначила, що 06.07.2017 року шлюб між останньою та відповідачем розірвано та з січня 2017 року відповідач не проживає у вказаній квартирі. На момент пред'явлення позову відповідач лишається зареєстрованим у належній позивачам квартирі, проте, всі витрати, пов'язані з утриманням майна, несуть позивачі, зокрема, оплачують за відповідача комунальні послуги. Позивач [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов просили задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивачів законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2007 року № 17698951 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належать по 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору дарування 1/3 частини квартири від 20.03.2007 року [PERSON] належить на праві власності 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Відповідач не проживає в цій квартирі з січня 2017 року, що підтверджується актом про фактично проживаючих осіб від 22.03.2018 року (а.с.16). 06.07.2017 року шлюб між [PERSON]А та [PERSON] розірвано, що підтведжується рішенням суду (а.с. 7). На момент пред'явлення позову відповідач лишається зареєстрованим у належній позивачам квартирі (а.с.45). Втім, всі витрати, пов'язані з утриманням майна, несуть позивачі, зокрема, оплачують за відповідача комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Оскільки інше не встановлено чинним законом, договором, на підставі якого встановлено сервітут, відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім'ї права користування помешканням. Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивачів обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved