Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернулась до суду з даним позовом, з проханням: стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Німеччина, жителя Російської Федерації, Хабаровського краю, міста Хабаровськ, кошти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), а всього 1/3 частки на двох дітей, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття на користь [PERSON]. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Німеччина, жителя Російської Федерації, Хабаровського краю, міста Хабаровськ, кошти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем з 10.07.2010р. вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. Це зокрема, виявилося у тому, що відповідач надає кошти нерегулярно та в невеликому розмірі. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача. Відповідач на даний час проживає в Росії, з дітьми спілкується рідно через Інтернет. Домовленості, щодо способу виконання відповідачем обовязку по утриманню дітей не досягнуто, а тому позивач вимушена звернутися до суду. В судове засідання сторони не зявилися. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Від відповідача надійшла нотаріально завірена заява, в якій проти позову не заперечує, просить задовольнити та слухати справу у його відсутність /а.с. 19/. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ДВ № 784879 виданим відділом ЗАГС Красно флотського району адміністрації м.Хабаровськ 09.02.2010 року, та про народження серії І-ОК № 200968 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 29.11.2011 року, свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-СК №067102 видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 10.07.2010 року /а.с. 3-5/. Діти проживають з позивачем [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 31.01.2014р. Крім того, позивач перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трьохрічного віку /а.с. 12, 13/. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України має право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд прийшов до висновку, що відповідач, який є працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, повинен утримувати дітей до досягнення ними повноліття та сплачувати аліменти на утримання позивачки, як дружини, суд прийшов до переконання, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Крім того згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня предявлення позову. Як вбачається з штампу отримання судом позовної заяви, позовна заява надійшла 03.02.2014 року. Таким чином аліменти підлягають стягненню з 03.02.2014 року. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, в звязку з чим, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved