Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

02 березня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2005 року по листопад 2008 року. Від фактичних шлюбних відносин з відповідачем [INFO] народила доньку [PERSON]. Однак, при реєстрації народження дитини відповідач не був записаний її батьком. Відомості про батька дитини записані в свідоцтві про народження відповідно до частини першої статті 135 СК України. На даний час позивачка [PERSON] хворіє, тому вважає необхідним офіційно встановити батьківство відповідача [PERSON], відносно доньки [PERSON] та стягнути аліменти на утримання дитини. Оскільки як їй відомо відповідач працює далекобійником, отримує дохід, а тому має можливість утримувати свою доньку. Ухвалою судді від 07 березня 2018 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В зв'язку з проживанням відповідача у с. Лужани, Кіцманського району, Чернівецької області, при підготовці справи до розгляду направлено судове доручення у відповідний суд, щодо виконання необхідних процесуальних дій. Ухвалою судді від 07 березня 2018 року звільнено позивачку [PERSON] від обов'язку по сплаті судового збору. 11 травня 2018 року ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області матеріали зібранні на виконання ухвали про судове доручення надіслано на адресу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 24 травня 2018 року справу за правилами спрощеного позовного провадження призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20 червня 2018 року. 20 червня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із клопотанням про призначення судово-генетичної експертизи. 20 червня 2018 року розгляд справи відкладено на 30 серпня 2018 року, у зв'язку із знаходженням судді у нарадчій кімнаті. 30 серпня 2018 року розгляд справи не відбувся у зв'язку з виконанням суддею обов'язків слідчого судді та розгляду клопотань які підлягають негайному виконанню. Розгляд справи відкладено на 11 вересня 2018 року. 11 вересня 2018 року ухвалою суду задоволено клопотання позивачки та призначено судово-генетичну експертизу у справі, в зв'язку з чим розгляд справи зупинено. Ухвалою суду від 21 січня 2019 року провадження у справі відновлено та призначено розгляд справи на 28 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року розгляд справи відкладено на підставі клопотання представника позивача про виклик та подальший допит свідків. Розгляд справи відкладено на 08 квітня 2019 року. 08 квітня 2019 року розгляд справи відкладено на 26 квітня 2019 року, в зв'язку з зайнятістю судді при колегіальному розгляді справи у іншому судовому процесі. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у позові, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 26 квітня 2019 року не з'явився, про час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином про причину своєї неявки він суд не сповістив. Однак, на виконання судового доручення, 11 травня 2018 року Кіцманським районним судом Чернівецької області, в складі головуючого судді Олексюк Т.І., при секретарі судового засідання Пітак О.В., в судовому засіданні, було проведено допит відповідача [PERSON], який з позовними вимогами не погодився, фактично їх не визнавши. Та зазначив, що пройшло 12 років, що він не жив з позивачкою і не буде до неї йти. Також, відповідач погодився про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, актовий запис № 977, батьками записані мати - [PERSON] та батько - [PERSON], копія свідоцтва серії [NUMBER] від 22 серпня 2017 року виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, долучена до матеріалів справи. З копії витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] вбачається, що відомості про батька дитини внесені на підставі заяви матері, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Копія витягу № 00019496870 від 01 лютого 2018 року видана Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства, зокрема, такий позов може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У судовому засіданні встановлено, що державна реєстрація народження доньки позивачки [PERSON] [INFO], здійснена відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідач не визнав батьківство та вважає [PERSON] не своєю рідною донькою. На підставі ухвали суду від 11 вересня 2018 року у справі було призначено судово-генетичну експертизу, якою на вирішення перед експертами було поставлено питання «Чи є [PERSON], [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO], покладено на експерта обов'язок щодо відібрання необхідних зразків генетичного матеріалу для проведення експертизи. Однак, відповідач [PERSON], на неодноразові виклики експерта, до експертної установи для проведення експертизи та відібрання зразків - не з'явився, проігнорувавши вимогу експерта. Факт неявки Відповідача до експертної установи підтверджений довідкою завідуючого відділення судово-медичної генетики О.Х. Івашиної від 08 січня 2019 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, суду пояснили, що з 2005 року позивачка [PERSON] разом з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах по листопад 2008 року, жили разом. Їм це відомо оскільки вони приходили в зазначений період до [PERSON] та [PERSON] в гості. Відповідач [PERSON]представлявся чоловіком [PERSON] Свідкам відомо, що батьком дитини позивачки [PERSON] є відповідач [PERSON], сторони у справі проживали однією родиною у злагоді та любові, виховували спільну дитину. У 2008 році Відповідач перестав проживати із Позивачкою, причини свідкам невідомі. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннми ст.134 СК України, на підставі заяви орсіб, зазачених у статтях 126,127 СК України або рішення суду оргна державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідані зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідочтво про народження. На підставі викладеного та враховуючи свідчення надані свідками [PERSON] та [PERSON], які суд приймає як належний та допустимий докази, та те, що відповідач [PERSON] злісно ухилився від проведення судово-генетичної експертизи, дане ухилення розцінюється судом як намагання відповідача ввести суд в оману, з метою перешкодити встановленню істини у справі, суд вважає, що встановлені судом обставини підтверджують батьківство відповідача справі [PERSON] відносно дитини позивачки - [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд вважає доцільним ухвалити рішення про задоволення позову, так як він є обґрунтованим, законним та підтверджується матеріалами справи, показами допитаних у судовому засіданні свідків, сприятиме захисту прав та інтересів малолітньої [PERSON] Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач [PERSON] є рідним батьком дитини [PERSON] [INFO], як встановлено допитом Відповідача 11 травня 2018 року Кіцманським районним судом Чернівецької області, працює водієм-експедитором ПП [PERSON], є працездатною особою. Також, суд бере до уваги, що позивачці [PERSON] на теперішній час встановлено діагноз помірнодифереційована інфільтруюча аденокарцинома молочної залози (рак молочної залози, злоякісна пухлина, що розвивається з епітеліальних залозистих клітин, які входять в склад всіх органів), що підтверджується копією висновку від 24 січня 2018 року, довідки від 02 серпня 2017 року, висновку ТОВ «ЛДЦ Здоров'я» від 18 жовтня 2017 року, копії яких містяться у матеріалах справи, в зв'язку з чим вона витрачаючи кошти на лікування, потребує матеріальної допомоги батька її доньки, для матеріального утримання їх спільної дитини. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має можливість виплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON], [INFO], до повноліття дитини. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1409, 60 грн.

Outcome: approved