Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

04 березня 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, посилаючись на те, громадянин [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті Краснопільської ЦРЛ з діагнозом Рецидив туберкульозу (26.10.13) верхньої долі правої легені ( інфільтративний), Деструкція (-) , Мікобактерії туберкульозу ( +), Мікроскопічно (-) Культурально(+) Резистентність (0) Гістологічно (0) категорія 2, когорта 4(2013), відноситься до категорії хворих на активну форму туберкульозу, злісно ухиляється від обов'язкового лікування та є постійним джерелом розповсюдженням туберкульозу серед населення, у зв'язку з чим і змушені були звернутись до суду. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Заінтересована особа згідно ст.285 ЦПК України в судове засідання не викликалася, дана хвороба становить загрозу розповсюдження хвороби. Прокурор заяву підтримав повністю, оскільки [PERSON] ухиляється від лікування, а його хвороба становить небезпеку для оточуючих. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], дійсно захворів на туберкульоз легень і потребує госпіталізації в зв'язку з загрозою розповсюдження хвороби серед населення, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста № 2703 від 26.12.2013 року, висновком ЛКК № 22 від 18 лютого 2014 року та випискою з амбулаторної картки хворого №18061400003 станом на 27 лютого 2014 року (а.с.5, 7, 9). На пропозицію добровільно пройти курс лікування в умовах стаціонару [PERSON] категорично відмовився, про що свідчить його письмова відмова (а.с.8). Згідно зі ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» продовження лікування осіб, хворих на заразні форми туберкульозу, здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу. Відповідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» - особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ч.2 ст.286 ЦПК України рішення про задоволення заяви підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Оцінюючи докази заявника, представлені в обґрунтування заявлених вимог, суд вважає, що вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому необхідно задовольнити заяву Краснопільської центральної районної лікарні про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON]

Outcome: approved