Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

03.06.2020 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 02.03.2012 року він є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 02.03.2012 року. З сімейних причин у нього з дружиною постало питання щодо переїзду в інше місце проживання та продажом будинку, але з продажом будинку виникла проблема оскільки в будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який приходиться йому сином, ніяких відносин, як між сином та батьком у них не має, хоча на день подачі позову відповідач проживає в цьому ж селі та кожен день проходячи поблизу батька не вітається. В будинку не проживає з 1998 року, самостійно виписуватися не має бажання, чим створює перешкоди. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.06.2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. (а.с.22). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.07.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.(а.с.31). В судовому засіданні позивач [PERSON] просив суд його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, надав пояснення по суті спору. Відповідач [PERSON] у судові засідання тричі не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток з повідомленням про вручення за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подавав. Представник третьої особи голова Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву, відповідно до якої не заперечув проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи,\~всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1,5,6\~ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є громадянином України, його особа посвідчена паспортом громадянина України, серії КК №5212390, виданим Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 03.02.1999 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .(а.с.5-8). Відповідно до Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 02.03.2012 року, серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є одноособовим власником житлового будинку та господарчих будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] .(а.с.9). Таким чином, позивач володіє спірним житловим будинком правомірно, а тому має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю. На підставі довідки голови Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 10.03.2020 року №119/02-11 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , станом на 10.03.2020 року перебувають на реєстраційному обліку: глава - [PERSON] ; дружина - [PERSON] ; син - [PERSON] (а.с.10) Вищевказане також підтверджується актами обстеження сім`ї [PERSON] від 12.02.2020 року та 26.02.2020 року, складені депутатами Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та підписані сусідами [PERSON] та [PERSON] , згідно яких [PERSON] в будинку не проживає з 1998р. (а.с.11,12). Факт відсутності\~відповідача [PERSON] за місцем реєстрації: в спірному будинку підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, пояснили суду, що їм достовірно відомо, що відповідач являється сином позивача, зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] , але з 1998 року там не проживає, хоча і проживає з батьками в одному селі на різних вулицях. Особистих речей [PERSON] в будинку не має. Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки їх покази узгоджуються з іншими доказами. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] співвласником спірного будинку не являється, в зазначеному будинку не проживає і не користується ним. Також суд зазначає про те, що позивач [PERSON] отримав вищевказаний будинок за рішення Виконкому Кировської сільської ради від 25.11.2011 року, №23-СР. Позивач заперечує проти реєстрації відповідача за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном, зокрема, продати будинок. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно\~ст. 383 ЦК України\~\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно\~Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації [ADDRESS] не проживає, його речей в будинку немає, а отже він не використовує будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несе, а тому суд вважає, що право на користування житловим будинком відповідач втратив, що встановлено судом під час судового розгляду. Доказів створення відповідачу перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги [PERSON] як власника будинку законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача в належному йому будинку, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю. Судовий збір сплачений позивачем у повному обсязі. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 319, 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, та

Outcome: approved