Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 18 липня 2015 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 469. Від шлюбу спільних та неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини з відповідачем не склались, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Підставою розпаду сім`ї стало те, що постійні сварки та конфлікти, призвели до втрати взаєморозуміння, за спільне життя у кожного були різні інтереси та погляди на життя, в результаті були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач не бажає зберігати шлюб, просить його розірвати та стягнути з відповідача на її користь витрати понесені на сплату судового збору. У судове засідання [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач до суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причину не явки не повідомив. У минулому судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив суд надати час для примирення, вважав можливим зберегти шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON], з 18 липня 2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 469, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 6). Від шлюбу, подружжя спільних та неповнолітніх дітей не мають. З пояснень сторін судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у подружжя постійно виникали сварки та скандали, які призвели до втрати взаєморозуміння, за спільне життя у кожного були різні інтереси та погляди на життя, в результаті були втрачені почуття любові та поваги один до одного. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Судом вживались заходи для збереження сім`ї, тому за клопотанням відповідача надавався сторонам строк для примирення, проте сторони і надалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік зобов'язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд дійшов наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, задовольняючи вимоги позивача, суд стягує з відповідача витрати понесені позивачем витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved