Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

\~03.08.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У своїй заяві позивач посилається на те, що 11.06.2021 він набув у власність на підставі договору купівлі-продажу житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0.1500 га. За вказаною адресою, залишилися зареєстрованими відповідачі по справі колишня власниця будинку [PERSON] та її син [PERSON] , які у даному будинку не проживають вже тривалий час, їх особистих речей та предметів домашнього вжитку у будинку немає. Факт реєстрації відповідачів створює перешкоди позивачеві у його користуванні та володінні, а тому [PERSON] просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] . З урахуванням ч.3 ст. 14 ЦПК України справу передано судді Говорусі В.О. 18.08.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. До суду позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] надала заяву до суду про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували зазначені вище обставини, відповідачем до суду не надано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 11.06.2021 року реєстраційний номер 645, [PERSON] набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено копіями вказаного Договору. Відповідно до довідки 06.07.2021 за № 529, виданої Петриківською селищною радою, за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] . Також суду надано копію Акту про проживання від 20.07.2021 за № 52, складений депутатом Петриківської селищної ради Миршавка Р.М., за підписом сусідів [PERSON] та [PERSON] , де вказано, що [PERSON] , [PERSON] , в будинку [ADDRESS] фактично не проживають з 2009 року. Згідно з інформацією від Петриківської селищної ради від 17.08.2021 за вих. № 110, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України визначено, що, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Приймаючи до\~уваги,\~що житловий\~будинок [ADDRESS] належить\~ [PERSON] на праві приватної власності, відповідачі [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не проживають з 2009 року, суд вважає визнати їх такими, що втратила право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття їх з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням.

Outcome: approved