Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

02 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Рівненського міського суду від 19.12.2019 року з нього утримуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач просить зменшити суму аліментів та стягувати з нього 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно, у зв`язку з тим, що змінився його майновий стан. На час ухвалення Рівненським міським судом Рівненської області рішення від 19 грудня 2019 року у справі №569/17517/19 він хоч і не працював офіційно, однак їздив на заробітки, що дозволяло йому заробляти 7000 - 8000 три. на місяць та сплачувати аліменти на утримання дітей у повному розмірі. З 01 червня 2020 року він працевлаштувався ФОП [PERSON] , де працює на посаді виконавець робіт на повну ставку повний робочий день, однак його щомісячна заробітна плата невеликою та складає в межах 4960-5240 грн. на місяць. Таким чином вважає, що відбулося погіршення його майнового стану і це є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Просив врахувати його майновий стан та зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього відповідно до рішення Рівненського міського суду від 19.12.2019 року. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог позивача, з підстав викладених у відзиві. Додатково вказала, що спільні їх діти постійно потребують лікування, про що надала медичні довідки. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року по справі № 569/7911/18 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 900 грн., на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Рівненського міського суду від 19 грудня 2019 року змінено розмір аліментів за рішенням Рівненського міського суду від 11.12.2018 року та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 гривень, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився його майновий стан. З оглянутої в судовому засіданні довідки про доходи із місця роботи позивача вих. № 121120/1 від 12.11.2020 року вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача складає в середньому 5000 грн. Суд зауважує, що укладаючи шлюб та утворюючи сім`ю, відповідач повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати. Невжиття відповідачем активних заходів до поліпшення свого працевлаштування, байдуже ставлення до свого матеріального становища не являється достатньою підставою для висновку про його неспроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Крім того, сам по собі факт зміни майнового стану позивача не може бути підставою зміни розміру аліментів у сторону їх зменшення та має містити під собою об`єктивну основу. Встановлення об`єктивних обставин зміни майнового стану в сторону погіршення та перевірка їх судом сприяє дотриманню зобов`язання матеріальної відповідальності та фінансової дисципліни платника аліментів, усунення свавільних дій особи відносно умисного зменшення чи приховування майнового стану платника аліментів, забезпечення дотримання справедливого та співмірного балансу майнових інтересів платника та отримувача аліментів, тоді як позивачем до суду не надано доказів того, що зміна майнового стану позивача спричинена наявністю саме непереборних, не залежних від позивача об`єктивних обставин та не надано доказів того, чи взагалі мало місце така зміна майнового стану. При цьому суд враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 19 грудня 2019 року в розмірі 1500 грн на кожну дитину є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed