Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

02 грудня 2016 року [PERSON] та підопічна [PERSON] звернулись до суду з позовом до Марківської сільської ради Білопільського району Сумської області, уточнений пізніше, про визнання права власності на ? частини земельної частки (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [PERSON] є опікуном над недієздатною сестрою [PERSON] згідно рішення Білопільського районного суду Сумської області від 07 травня 2009 року. Дід позивачів [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай), що розташована на території Марківської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,27 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON], яка померла [INFO]. Остання фактично прийняла спадкове майно шляхом проживання зі спадкодавцем до дня його смерті. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до держноконтори звернувся її син - [PERSON] (батько позивачів), але за життя не встиг оформити спадщини, так як помер [INFO]. Спадкоємцями після смерті останнього є його дружина - [PERSON], донька - [PERSON], які відмовились від частки спадкового майна, а також доньки, тобто позивачі по справі. Позивачі зазначають, що вони є спадкоємцями майна першої черги, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном не можуть у зв'язку з тим, що їх дід [PERSON] до дня смерті сертифікат на право на земельну частку (пай) на руки не отримав. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] та [PERSON] просять визнати за кожним право власності на ? частину земельної частки (паю), розміром 4,27 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебували у колективній власності КСП «Дружба», посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданим на ім'я [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилась, їх представник за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву про підтримання уточнених позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність Представник відповідача - Марківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа, в якому просить розглянути справу без участі їх представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальна контори Сумської області в судове засідання також не з'явився. Нотаріус надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру в Білопільському районі Сумської області в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO], слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжували діяти після набрання чинності вказаним Законом. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с Марківка Білопільського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 16). Рішенням Марківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 07 квітня 2001 року затверджено список власників (в тому числі [PERSON] за № 334), сертифікатів на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 13 зворотній бік, а. с. 16 зворотній бік). Згідно довідки, виданої виконкомом Марківської сільської ради від 27 жовтня 2016 року за № 281 вбачається, що рішенням сільської ради від 07 квітня 2001 року було погоджено видачу державних актів на право приватної власності на землю [PERSON] (згідно списку № 334) на а. с. 12 зворотній бік. Довідкою Марківської сільської ради від 17 жовтня 2016 року встановлено, що у померлого [PERSON] на території Марківської сільської ради є пай в розмірі 5,8800 га, в тому числі: рілля- 4,367 га, сіножаті -1,513 га, який знаходиться в оренді як не витребуваний пай (а. с. 13). Крім того встановлено, що на день смерті [INFO] [PERSON] дійсно проживав у [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON], яка здійснила його поховання і прийняла спадщину шляхом сумісного проживання з померлим в одному господарстві до дня його смерті та протягом шести місяців після смерті, зберігала документи на земельний пай, вклади в ощадбанку та розпоряджалась речами померлого. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався що підтверджується довідкою виданою Марківською сільською радою від 20 вересня 2016 року за № 257 (а. с. 9). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що 10 липня 1951 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8 зворотній бік). [PERSON] померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). [PERSON] була матір'ю [PERSON], 1952 року народження згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 10). На підставі довідки, виданої Марківською сільською радою від 27 жовтня 2016 року за № 282, на день смерті [INFO] [PERSON] дійсно проживала у [ADDRESS], разом з [PERSON], яка здійснювала за нею догляд та прийняла спадщину шляхом користування житловим будинком та земельною ділянкою, зберігала особисті документи померлої. Заповіт від імені померлої виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 12). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивачів [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7 зворотній бік). Батьком позивачки [PERSON] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 10). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 10 зворотній бік). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 07 травня 2009 року [PERSON] призначено опікуном над недієздатною сестрою [PERSON] (а. с. 8, а. с. 9 зворотній бік). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Наведене вище свідчить про те, що [PERSON] є батьком [PERSON], а отже ця обставина доказуванню не підлягає. Зокрема, рішенням Білопільського районного суду від 25 січня 2010 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину будинку за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за батьком [PERSON] (а. с. 14). Право власності на вище вказаний житловий будинок за позивачами посвідчено також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 298777827 від 09 березня 2010 року та реєстраційним посвідченням Філіалу Білопільської ГВД КП «Сумське МБТІ» (а. с. 15, а. с. 15 зворотній бік). З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 08 грудня 2016 року вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Білопільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 14 березня 1997 року за № 79, на ім'я [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,27 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба», зареєстрований за № 334, виписаний, але не витребуваний, його оригінал зберігається у Відділі (а. с. 25). У відповідності до інформаційної довідки про вартість земельної ділянки станом на 2016 рік оціночна вартість зазначеної земельної ділянки становить 86 975 грн. (а. с. 26). Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25 жовтня 2016 року, виданої Улянівською державною нотаріальною конторою Білопільського району Сумської області вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, що розташована на території Марківської сільської ради після померлого [INFO] [PERSON], який був спадкоємцем за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON], яка була спадкоємцем за законом після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] у зв'язку відсутністю документів, які б підтверджували належність спадкодавцям зазначеної вище земельної ділянки (а. с. 17). З листа, виданого Улянівською державною нотаріальною конторою Білопільського району Сумської області від 14 грудня 2016 року вбачається, що згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, а після померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу за № 323/2007 від 01 листопада 2007 року, а також видано свідоцтво про право на спадщину. Крім того, за № 46169049 від 14 грудня 2016 року після померлого [INFO] [PERSON] та 27 січня 2010 року за №№ 60, 61, 62, 63, 64, 65 видані свідоцтва про право на спадщину(а.с. 33,44-51). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин щодо прийняття спадщини, позивачі фактично прийняли спадщину після батька [PERSON], який в свою чергу був спадкоємцем за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON], яка була спадкоємцем за законом після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON]. Зокрема, статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно із п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У відповідності до п. 24 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 №7, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачі в порядку спадкування за законом після батька, [PERSON], який помер [INFO], мають право на земельну частку (пай) розміром 4,27 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба», зареєстрований за № 334, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Білопільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 14 березня 1997 року за № 79, на ім'я [PERSON]. Однак, позивачі позбавлені можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що власник сертифікату помер раніше, ніж його виготовлено. Таким чином, уточнений позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved