Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

03.02.2015 року [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської ТЕС про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У позові він зазначив, що 29.06.1987 року був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів автотранспортного цеху. Наказом №633 від 02.12.2014 року його було звільнено із займаної посади за прогул без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України. Підставою для звільнення стало грубе порушення трудової та виробничої дисципліни, в.т.ч. відсутність на роботі більше 3-х годин протягом робочого часу, притягнення до дисциплінарної відповідальності у 2014 році у виді догани. Позивач не погодився із звільненням вказав на те, що згідно з положенням ст.29 КЗпП України, відповідач зобовязаний ознайомити працівника з нормативними актами, посадовими інструкціями, які регулюють його працю. Маючи намір скористатися своїм правом на ознайомлення з вищевказаними актами та інструкціями, він неодноразово звертався з відповідними заявами до посадових осіб відповідача, однак, його звернення залишились без задоволення. Щодо відсутності на роботі 04.11.2014 року, [PERSON] пояснив, що цього дня знаходився в лікарні, залишок дня провів у Червонозаводському РВ за викликом. 12.01.2015 року він отримав поштою наказ про звільнення із займаної посади і в порядку ч.1 ст.233 КЗпП України звернувся до суду. [PERSON] просить суд скасувати наказ №633 від 02.12.2014 року, виданий ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської ТЕС про звільнення з посади водія автотранспортного цеху за прогул без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України, поновити на роботі, стягнути з відповідача середню заробітну плату за період вимушений прогул з 02.12.2014 року по 16.01.2015 року. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] наполягали на задоволенні позову. [PERSON] підтвердив, що не вийшов на роботу в період з 24 години до 6 години ранку 02.11.2014 року після хвороби. Позивач пояснив це тим, що не було необхідності виходити на роботу, оскільки його заміняв водій Гоц і на нього в зміну з 18 годин 01.11.2014 року було виписано дорожній лист. Доцільності перебувати фізично на роботі не було. Щодо відсутності на роботі 04.11.2014 року, позивач пояснив, що зранку перебував у лікаря на прийомі, у подальшому направився до Червонозаводського РВ для допиту за повісткою. Про те, що його було викликано повісткою міліції, на роботі не повідомив з власних міркувань. Представник позивача пояснив, що водій Зміївської ТЕС [PERSON] 02.11.2014 року був відсутній на роботі, оскільки до вказаної дати перебував на лікарняному, а в зміну з 0 годин до 06 години його замінив інший водій, 04.11.2014 року звертався до лікаря Комсомольської міської лікарні у період часу з 09 години по 10 год 30 хв., потім давав показання як свідок в Червонозаводському РВ ХМУ ГУМВС України в період часу з 11 год 30 хв. до 17 години. Не зважаючи на вказані обставини, [PERSON] звільнили за прогул. Наказ про звільнення він отримав лише 12.01.2015 року. Тому у встановлений законом строк подано позов. На прохання надати посадову інструкцію водія, колективний договір, правила внутрішнього розпорядку, копію наказу про звільнення відповідач не реагував. Представник ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської ТЕС [PERSON] позов не визнала, вказала на підстави відмови у задоволенні позову по суті й за пропуском строку звернення з позовом до суду. Так, вона пояснила, що водія [PERSON] у 2014 році було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани. 2,3,4.11.2014 року позивач був відсутній на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня без поважних причин. Згідно Графіка роботи №25 водіїв автотранспортного цеху на 2014 рік, за ним у листопаді 2014 року закріплена вахта «Г» з наступними змінами: 02.11.- з 00.00 год до 06.00.год, 03.11. вихідний день, 04.11.- з 06.00 до 18.00 год. 11.11.2014 року [PERSON] надав лист непрацездатності з якого вбачається, що працівник перебував на амбулаторному лікуванні з 24.10.2014 року по 01.11.2014 року. У вказаному лікарняному листі зазначено, що необхідно стати до роботи 02.11.2014 року. 02.11.2014 року у свою зміну [PERSON] був відсутній на роботі, про що було складено відповідний акт. 04.11.2014 року [PERSON] був відсутній на роботі, про що було складено відповідний акт. Позивач спочатку пояснив, що 04.11.2014 рок з 08.00 до 16.00 знаходився в поліклініці, здавав аналізи. Про те, що він 04.11.2014 року був у СВ Червонозаводського РВ не вказував а ні представникам адміністрації, а ні на засіданні профкому. Щодо доводів позивача про необізнаність з обовязками працівника Зміївської ТЕС, передбаченими Правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимогами робочої інструкції, представник відповідача зазначила, що [PERSON] понад 27 років пропрацював на підприємстві водієм, зі своєю робочою інструкцією ознайомлений під підпис, Правила внутрішнього трудового розпорядку та колективний договір є загальнодоступною інформацією, яку розміщено у кожному підрозділі підприємства. Представник відповідача стверджувала, що після засідання профкому 01.12.2014 року, який надав дозвіл на звільнення [PERSON], йому було оголошено наказ про звільнення 02.12.2014 року і він відмовився від отримання трудової книжки, а з 03.12.2014 року не виходив на роботу. За таких обставин, вважає представник Зміївської ТЕС, перебіг строку на звернення до суду починається саме з 02.12.2014 року. 3-тя особа директор Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, підтвердив правомірність звільнення [PERSON] Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані матеріали, суд приходить до наступного. Наказом по Зміївській ГРЕС №6-к від 07.03.1997 року, [PERSON] прийнято на роботу водієм в автотранспортний цех з 01.03.1997 року. (а.с.98-101) За порушення трудової та виробничої дисципліни, наказом директора Зміївської ТЕС №602 від 20.11.2014 року [PERSON] оголошено догану. (а.с.58) Випискою із протокола №116 від 01.12.2014 року засідання профспілкового комітета ППО Зміївської ТЕС підтверджується факт надання згоди адміністрації на розірвання трудового договора з водієм АТЦ [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП України у звязку з прогулами без поважних причин. (а.с.82-83) Наказом по Зміївській ТЕС №633 від 02.12.2014 року [PERSON] звільнено за прогул без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України за відсутність на роботі більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин 02 04.11.2014 року. ( а.с.4) Судовим розглядом встановлено, що наказом по Зміївській ТЕС №669 від 04.12.2013 року, затверджено графік роботи персонала на 2014 рік. (а.с.68-69) Згідно графіку роботи №25 водіїв автотранспортного цеху на 2014 рік, [PERSON] працював у зміні «Г», вахта №25, 02.11. зміна 6 з 00 год. до 06. год., 04.11.- зміна 12 з 06.год до 18 год. З таким графіком роботи позивач був ознайомлений, про свідчить дані списку персонала автотранспортного цеху. (а.с.70,71-72) Актом комісії про відсутність працівника на роботі від 11.11.2014 року підтверджується, що [PERSON] був відсутній на робочому місці в АТЦ Зміївської ТЕС згідно графіка роботи №25 02.11.2014 року з 00 год. до 06 год. Будь-яких пояснень [PERSON] щодо відсутності на роботі не надав. (а.с.74) Актом комісії про відсутність працівника на роботі від 11.11.2014 року підтверджується, що [PERSON] був відсутній на робочому місці в АТЦ Зміївської ТЕС згідно графіка роботи №25 04.11.2014 року з 06 год. до 10 год. [PERSON] пояснив, що був у поліклініці та здавав аналізи в період з 08.год. до 16 год. (а.с.75) [PERSON] на імя директора Зміївської ТЕС давав пояснення щодо відсутності на роботі 02.11., оскільки до 01.11. включно знаходився на лікарняному, а путьові листи видаються водію, який заступив на зміну о 18 годині 01.11. до 06. годин наступного дня. (а.с.80) Позивач у поясненнях щодо відсутності на роботі 04.11. пояснив, що здавав аналізи у поліклінічному відділенні. (а.с.81) Із повідомлення головного лікаря Комсомольської міської лікарні від 26.11.2014 року за №1464, [PERSON] звертався 04.11.2014 року до лікаря-хірурга [PERSON] Йому призначено консультацію лікаря інфекціоніста, лікаря ЗПСМ та аналіз крові. [PERSON] в цей день до лікаря-хірурга більше не звертався. Документальне підтвердження обстеження 04.11.14 року клінічного аналізу крові відсутнє, лист тимчасової непрацездатності не видавався. 02 та 03.11.2014 року [PERSON] до Комсомольської міської лікарні за медичною допомогою не звертався. (а.с.78) Довідкою лікаря Комсомольської міської лікарні від 04.11.14 року підтверджено, що [PERSON] був на прийомі у лікаря 04.11.2014 року в період з 09 години до 10 год.30 хв. (а.с.76) У суд позивач представив дані про те, що 04.11.2014 року його було допитано у якості свідка слідчим Червонозаводського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області в період з 11 год.30 хв. до 17 год. (а.с. 10,125-126) Щодо заяви представника відповідача про пропуск [PERSON] строків звернення до суду із даним позовом, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України\~(далі\~КЗпП України),працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення. У разі пропуску передбачених ст. 233 КЗпП України строків звернення до суду за вирішенням трудового спору, суд відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів зясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обовязки сторін. При необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки вони стосуються захисту порушеного права. При обґрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення за вирішенням трудового спору і вирішує його по суті. При пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє в позові саме з цих підстав. Суд вважає за необхідне розглянути позов [PERSON] по суті. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ч. 2\~ст. 149 КЗпП України\~за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 4\~ст. 40 КЗпП України\~є видом дисциплінарного стягнення. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~розяснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Підставою для звільнення [PERSON], до якого у 2014 році застосовувалися заходи впливу у вигляді догани, стало порушення ним трудової та виробничої (техноголічно) дисципліни, що виразилося у прогулі (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, а саме відсутності н роботі 02.11.2014 року з 0.00 год. до 06.00 год. та 04.11.2014 року з 06.00 год. до 18.00 год. Однак, судові надані докази про поважні причини відсутності на роботі 04.11.2014 року, а саме в період часу з 09.00 год. по 10.30 год. [PERSON] був на прийомі у лікаря-хірурга КЗОЗ Комсомольської міської лікарні, після чого з 11.30 год. до 16.50 год. знаходився у Червонозаводському РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області у звязку з викликом для допиту у кримінальному провадженні у якості свідка. Посилання представника відповідача на наявність виправлення дати в протоколі допиту [PERSON], судовій повістці, як на підставу визнання цих документів не допустимим доказом, не сприймаються судом, оскільки даних на підтвердження факту службового підроблення вказаного протоколу та судової повістки на момент розгляду справи, надано не було. (а.с. 10,125-126) Таким чином, суд дійшов висновку про виключення з наказу №633 від 02.12.2014 року підстави звільнення [PERSON] - відсутність на роботі 04.11.2014 року. Судом не приймаються твердження представника відповідача щодо неповідомлення [PERSON] про причини відсутності на підприємстві 04.11.2014 року з 11.00 год. до 18.00 год. на засіданні профкому, як доказу того, що позивач не перебував у райвідділку міліції у цей період, оскільки повідомлення данної інформації стосувалась конкретно позивача, який має на власний розсуд вирішувати питання щодо розповсюдження будь-якої інформації відносно себе. Разом з тим, позивач не довів, що з поважної причини був відсутній на роботі 02.11.2014 року з 00.00 год. до 06.00 год., тому це і стало приводом його звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП України та розірвання трудового договору. Посилання позивача в позові та його представника у судовому засіданні на те, що відповідач у належний спосіб не ознайомив [PERSON] з його робочою інструкцією, Правилами внутрішнього розпорядку, іншими нормативними актами, що повинно бути враховано судом при поновленні його на роботі, не приймаються судом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON]близько 27 років працював на підприємстві і не міг не знати про необхідність виконання своїх трудових обовязків та дотримання правил внутрішнього розпорядка протягом такого тривалого періода роботи. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], визнав правомірність його звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України, з дотриманням встановленого порядку застосування дисциплінарних стягнень (застосування протягом року дисциплінарного стягнення у вигляді догани), однак з виключенням з наказу №633 від 02.12.2014 року підстави звільнення [PERSON] - відсутність на роботі 04.11.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial