Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

04.07.2019 року представник Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] на підставі п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 (із змінами), відповідно до якого прохав суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та призначити до стягнення на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову зазначено, що неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі розпорядження Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області відібрано у матері [PERSON] разом із іншими дітьми, а батько неповнолітнього - [PERSON] - ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] Неповнолітній [PERSON] хворіє на розумову відсталість та за станом свого здоров`я потребує піклування, однак батько не дбає про нього, не вважає його своїм біологічним сином (хоча зареєстрований батьком неповнолітнього) та не підтримує з ним зв`язок. Неповнолітній [PERSON] проживає у Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради та проходить лікування у Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева, однак батько жодного разу не питався про нього за власної ініціативи, не відвідував у комунальному закладі та не забирав до себе у канікулярні дні. Тому, службою у справах дітей було ініційовано внесення на комісію з питань захисту прав дитини питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] , за результатом якого надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. У судовому засіданні представник Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області Хоменко О.І. позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти позову. Представник третьої особи у справі, Служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, 07.11.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи у справі, Полтавського районного центру для дітей, сім`ї та молоді, 04.11.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи у справі, Чорноглазівської сільської ради Полтавського району, 24.10.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи у справі, Микільського навчально - реабілітаційного центру Полтавського району, у судове засідання 07.11.2019 року не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, неявка якого не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно з наказом служби у справах дітей Полтавської області Полтавської районної державної адміністрації № 27 від 02.10.2018 року неповнолітнього [PERSON] взято на облік у службу у справах дітей Полтавської області Полтавської районної державної адміністрації. З 2014 року неповнолітній [PERSON] навчався разом із братом [PERSON] у Микільській спеціальній ЗОШ-інтернаті Полтавського району (у подальшому перейменовано - Микільський навчально-реабілітаційний центр Полтавського району Полтавської обласної ради), де і перебував до моменту прийняття рішення про негайне відібрання 5 дітей у матері від 23.01.2019 року № 22. Відповідно до розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації про негайне відібрання дітей від 23.01.2019 року № 22, у матері [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав п`ятьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , судом також встановлено, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 31.01.2019 № 00022002293, що відповідач [PERSON] значиться його батьком відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), що також підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 19.06.2018 року, актовий запис про народження №15. Неповнолітній [PERSON] значиться зареєстрованим у [ADDRESS] , де фактично проживає та зареєстрована його мати та бабуся. Згідно із медичного обстеження неповнолітній [PERSON] має захворювання F70 - легка розумова відсталість. Відповідно до повідомлення від 05.06.2019 року №189 неповнолітній [PERSON] влаштований до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради та перебуває там і на даний час. З 11.06.2019 року перебуває на обстеженні у Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева. За час перебування дитини у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Полтавської обласної ради та в ПОКПЛ ім . О. Ф . [PERSON] батько [PERSON] жодного разу не відвідував [PERSON] та не цікавився його справами. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей райдержадміністрації від 02.10.2018 року за № 27 на підставі повідомлення Полтавського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 20.09.2018 року та рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 26.09.2018 року, службою у справах дітей райдержадміністрації взято [PERSON] , [INFO] , на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах. Відповідно до листів Микільського навчально-реабілітаційного центру від 07.05.2019 № 129 та від 10.05.2019 №130 надано інформацію щодо перебування у навчальному закладі [PERSON] та [PERSON] . Батько безвідповідально ставиться до [PERSON] , не дбає про його психічне здоров`я. Вихованням сина не займається. За час перебування у закладі з 2014 року батько жодного разу не з`являвся до школи, ніколи не цікавився навчанням та вихованням своїх дітей. Ні з якими питаннями щодо [PERSON] до адміністрації школи не звертався, лише іноді в телефонному режимі спілкувався з класним керівником з ініціативи останнього. 22.05.2019 року [PERSON] було запрошено на бесіду до служби у справах дітей райдержадміністрації в межах підготовки до засідання комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації. Проведено профілактичну бесіду щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків відносно синів. Під час розмови [PERSON] пояснив, а пізніше виклав шо позицію v своїй заяві від 22.05.2019 року, шо [PERSON] не вважає своїм рідним сином. Він зареєстрував його народження як батько, оскільки, з його слів, про це попросила мати дитини - [PERSON] . Отже, морально він не вважає його своїм сином, стверджує, що не має можливості забрати його до себе. [PERSON] відмовляється виконувати свої батьківські обов`язки щодо [PERSON] , та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно цієї дитини, у той час як про [PERSON] зобов`язався дбати і виховувати належним чином, враховуючи, що у матері його було відібпано рішенням суду. На підставі рішення органу опіки та піклування поо негайне відібрання дітей від 23.01.2019 року № 22, клопотання служби у справах дітей від 05.06.2019 року №01-56/281 прийнято рішення про влаштування [PERSON] до Центру соціально-психологічної реабілітації Дітей Полтавської обласної ради. Службою у справах дітей райдержадміністрації 23.05.2019 року було ініційовано винесення на комісію з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . На засідання комісії [PERSON] не з`явився та надав письмове пояснення, що не заперечує проти розгляду на комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , без його особистої присутності, що зафіксовано у його заяві від 22.05.2019 року. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Полтавської райдержадміністрації від 24.05.2019 №1433/01-32 комісія з питань прав захисту дітей при райдержадміністрації від 23.05.2019 року № 01-05/2019 вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, тобто фактично визнав факт свого ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Згідно зі ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на позбавлення батьківських прав, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними доказами, яких суд вважає достатніми для задоволення позову. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що на утриманні відповідача перебуває ще одна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, - є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач, на підставі п.п. 14 п. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом. У позові заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру (позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів), за кожну з яких підлягав сплаті судовий збір у розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме по 768,40 грн. за кожну вимогу, що разом становить 1 536,80 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 1 536,80 грн.

Outcome: approved