Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

02 квітня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03 серпня 2002 року. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейні відносини, відсутнє взаєморозуміння, відповідач часто перебуває в стані алкогольного спяніння, неодноразово погрожує насиллям, діти плачуть, коли чують як батько кричить. Сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що шлюб існує формально, збереження сімї неможливе. Тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Гейса», стягнути з відповідача 50 % судового збору сплаченого за позовну заяву в розмірі 352.40 грн.. В підготовче засідання учасники справи не зявилися. Позивач 11.05.2018 року подала до суду заяву, в якій просить підготовче засідання проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні не заперечує. Відповідач 11.05.2018 року подав до суду заяву, в якій просить підготовче засідання проводити у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю та просить задовольнити. У звязку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.6 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з визнанням позову відповідачем [PERSON], суд ухвалив рішення у підготовчому засіданні. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 052251 від 03.08.2002 року вбачається, що 03 серпня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано Ясенівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 3, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Гейса» (а.с.4). В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх (а.с. 5-9). З ксерокопії паспорта громадянина України виданого на імя [PERSON] вбачається, що остання зареєстрована в [INFO] (а.с.5). Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання у Волинській області від 19.04.2018 року відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться (а.с.24). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України право на вибір прізвища після розірвання шлюбу має особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище Гейса. Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн., а тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 352,40 грн., а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1ст.141\~ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved