Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

03.09.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, посилаючись на те, що вона, є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2021 року. Відповідач не проживає у квартирі, жодної участі в її утримані не приймає, її особистих речей в квартирі не має. Формальна реєстрація відповідача в квартирі створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй нерухомим майном. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06.08.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху. 07.09.2021 року представник позивача надав суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 08.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.09.2021 року. 30.09.2021 року у зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладене на 21.10.2021 року. Представник позивача надав суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого ПНОМНО Муль Н.С. та зареєстрованого за р.№132, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, але фактично в ній не проживає з моменту купівлі квартири та не проживає по цей час. Таким чином, [PERSON] не проживає у вказаній квартирі без поважних причин. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою [ADDRESS] , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутньою понад встановленого законом строку відповідачем. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом по справі № 766/817/17. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved