Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

03.04.2019 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 18.11.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір №АР-1345, предметом якого є організація робіт по виробленню та передачі у власність ПВХ конструкцій щодо оздоблення балконного блоку. На виконання умов договору позивачем у якості завдатку було перераховано відповідачу 7400,00 грн., проте, детально ознайомившись із умовами, позивач вирішила відмовитись від договору, про що повідомила відповідача заявою від 26.11.2018 року з вимогою повернути передплату. Жодних дій, направлених на виконання вказаного договору, виконавець не вчиняла. ФОП [PERSON] відмовилась повернути передплату, посилаючись на п.4.1 вказаного договору, згідно якого у даному випадку завдаток не повертається. Позивач вважає умови договору, згідно з якими не передбачене право споживача на розірвання договору, в той час коли виконавець має право на розірвання договору в односторонньому порядку несправедливими та такими, що порушують права позивача. Також, позивач зазначає, що при укладенні договору їй не було надано усієї необхідної та доступної інформації про замовлення, з договору неможливо визначити як саме повинна виглядати ПВХ конструкція. Крім того, 06.03.2018 року ФОП [PERSON] отримала від [PERSON] завдаток на купівлю\~металопластикових конструкцій у сумі 200,00 грн., які також не повернула. Позивач зазначає, що у зв`язку із сильним душевним хвилюванням через відсутність домовленості з відповідачем, мала розлад здоров`я, що полягає у загостренні варикозної хвороби, гострого тромбофлебіту підшкірних вен, у зв`язку із чим з 01.01.2019 по 11.01.2019 проходила стаціонарне лікування у КУ «Міська клінічна лікарня». На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь сплачені у якості завдатку кошти у розмірі 7600,00 грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,\~про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2018 року між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] укладено договір № АР-1345, за яким замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця (а.с.10). За умовами договору вартість виробу складає 14800,00 грн. (п.2.1.); завдаток 5500,00 грн. (п.2.2.); борг «до передачі\~у власність» 9300,00 грн. (п.2.3.). На виконання умов договору, [PERSON] 18.11.2018 року сплачено ФОП [PERSON] завдаток в розмірі 5500,00 грн., та 19.11.2018 року сплачено грошові кошти в сумі 1900,00 грн., борг «до передачі у власність» виробу становить 7400,00 грн. Згідно згоди про завдаток на купівлю металопластикових конструкцій від 06.03.2018 року, ФОП [PERSON] отримала від [PERSON] завдаток в сумі 200,00 грн. (а.с.14). Судом встановлено, що правовідносини між [PERSON] та ФОП [PERSON] виникли із договору підряду. Оскільки договір № АР-1345 від 18.11.2018 року укладений між фізичною особою та фізичною особою підприємцем, враховуючи, що його результат у вигляді організації роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій не призначений для використання переданого майна у підприємницьких цілях та отримання прибутку, договір направлений на задоволення побутових та інших особистих потреб [PERSON] як замовника, спірний договір відноситься до договору побутового підряду (ст. 865 ЦК України). Зі змісту договору № АР-1345 від 18.11.2018 року вбачається, що необхідною умовою з виконання договору замовником є внесення завдатку. Положеннями ст. 873 ЦК України передбачено, що вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Тобто, зазначення у договорі положення про внесення замовником грошових коштів у якості завдатку не відповідає положенням ЦК України. Згідно зі ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так, положеннями договору № АР-1345 від 18.11.2018 року не передбачене право замовника на розірвання договору, в той час коли згідно з ч.2 ст. 867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Згідно ст.873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст. 907 договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Судом встановлено, що відповідач не приступила до виконання робіт згідно з договором № АР-1345 від 18.11.2018 року, доказів протилежного в процесі розгляду справи надано не було. Згідно заяви від 26.11.2018 року позивач відмовилась від договору побутового підряду (а.с.15-16). Суд не погоджується із тим, що сума 7600,00 грн. є завдатком, оскільки згідно ст. 873 ЦК України, при укладенні договору побутового підряду сплачується аванс або сума в повному обсязі, а тому зазначена сума підлягає стягненню з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] . Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З наданої позивачем позовної заяви неможливо встановити у чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, тому у задоволенні позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Оскільки позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати у розмірі 768,40 грн., на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial