Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

04 вересня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якої представник позивача вказав, що 02.12.2006 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту Банк) та [PERSON], [INFO], (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № бн відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 гривень, відповідач своїх зобов'язань перед банком не виконує, в зв'язку з чим Банк просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором, яка складає 15 517 грн.44 к. та судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп., з урахуванням судового наказу від 26.01.2009 року Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Так судом встановлено, що 02.12.2006 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту Банк) та [PERSON], [INFO], (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № бн відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 гривень, зі сплатою 36% річних , що підтверджується анкетою-позичальника. Відповідач своїх зобов'язань по кредитному договору не виконував, Банк надав розрахунок заборгованості станом на 31.07.2014 року, що становить 15 517 грн. 44 к. , яка складається з: - заборгованість за кредитом - 4823 грн. 59 коп.; - сума простроченої заборгованості за відсотками - 12 914 грн. 07 коп.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 4 196 грн. 88 коп.; - штрафи - 500 грн. - процентна складова - 715 грн. 12 коп., а всього сума заборгованості становить 15 517 грн. 44 коп. Судовим наказом Овідіопольського райсуду Одеської області від 26 січня 2009 року у справі № 2-н-11/2009 року за заявою Банку зі [PERSON] стягнуто станом на 03.11.2008 року за цим же кредитним договором заборгованість, яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 4 823 грн. 59 коп.; - сума простроченої заборгованості за відсотками - 2 808 грн. 63 коп.; а всього 7 632 грн.22 к. Відповідно до інформації з Відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області слідує, що судовий наказ (судове рішення) не був виконаний в примусовому порядку у зв'язку з відсутності у відповідача майна, на яке може бути звернено стягнення та 19 червня 2009 року виконавче провадження було завершено на підставі ст..40 п.5 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі змісту ст.ст. 598-608 ЦК України слідує, що сама по собі наявність рішення суду про стягнення боргу, яке не виконується боржником, не є підставою вважати зобов'язання припиненим, не позбавляє права банку на звернення до суду з позовом про стягнення процентів та штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов'язання. Тобто чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення зобов'язання. У зв'язку з тим, що зобов'язання по кредитному договору не припинились, позивач в вправі вимагати стягнення нарахованих по 31.07.2014 року . Банк заявив вимоги в цій частині на суму 15 517 грн. 44 к. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступного. Банк надав розрахунок заборгованості на 31.07.2014 року, але у зв'язку з тим, що раніше судом було прийнято процесуальне рішення, суд вважає можливим стягнути з відповідача наступну заборгованість за кредитом: - сума простроченої заборгованості за відсотками - відсутня (4823 грн. 59 коп.- 4823 грн. 59 коп.=0грн.) ; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 10 105 грн. 44к. (12 914, 07грн.-2 808, 63грн. = 10 105 грн. 44к.) ; - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 4 196 грн. 88 коп., а всього 14 302, 32 грн. Не підлягають задоволенню позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 715 грн. 12 коп. з наступного: Пункт 5.3. Умов і правил надання банківських послуг, копія яких була надана банком до заяви про видачу судового наказу 23.01.2009 р., взагалі не містив положень про відповідальність позичальника за порушення строку сплати платежу понад 30 днів у виді штрафу в розмірі 500 грн. + 5% суми позову. Не зазначав про таку відповідальність позичальника банк і у заяві про видачу судового наказу від 23.01.2009 р. (справа №2н/11/2009 року Овідіопольського районного суду) До позовної заяви до суду, поданої 04.09.2014 р., банк надав Умови і правила надання банківських послуг, у яких п. 5.3 викладено в іншій редакції і передбачає відповідальність клієнта банку за порушення понад 30 днів сплати грошового платежу відповідальність у виді штрафів 500 грн. (фіксована частина) + 5% від суми заборгованості. Тобто, користуючись тим, що копії Умов і правил надання банківських послуг відповідачу при укладенні кредитного договору не було вручено, а лише зазначено, що відповідач з ними ознайомлений, банк в односторонньому порядку і без згоди відповідача всупереч положень ст. ст. 633, 651 ЦК України змінив умови договору, збільшив відповідальність відповідача за порушення строків сплати платежів у виді штрафів, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в цій частині безпідставні і задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір 243грн. 60 коп. (а.с. 1)

Outcome: partial