Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

02 квітня 2014 року заявники звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу подружжя, що має дітей. Заяву обгрунтовують тим, що 25 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 757. Під час шлюбу у заявників народилась донька - [PERSON], [INFO]. Як зазначають заявники, шлюбні відносини ними не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Між [PERSON] та [PERSON] відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання заявник-1 з'явився, заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Заявник-2 у судове засідання з'явився, обставини, викладені у заяві підтвердив та просив її задовольнити. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 25 серпня 2012 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, фактично разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу мають дитиу - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Із пояснень заявників, наданих ними у судовому засіданні, вбачається, що між ними втрачено почуття довіри та взаємопорозуміння, тобто сім`я існує тільки формально. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається з матеріалів справи, 1 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, утримання дитини та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 379. Відповідно до умов договору сторони визначили місце проживання дитини - [PERSON] спільно з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Крім того, контрагентами узгоджено порядок здійснення батьківських прав, утримання дитини, та права і обов'язки сторін. Згідно ч.3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У судовому засіданні заявники підтвердили, що заява, з якою вони звернулися до суду відповідають їхній дійсній волі, після розірвання шлюбу їхні особисті та майнові права та права їхньої дитини порушені не будуть. На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 109, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved