overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

04 вересня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 16.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №б/н, за яким банк надав кредитну лінію на загальну суму 3290 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 14.07.2014 року - 6993,11 грн., а саме: за кредитом - 1484,73 грн; 4699,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 309,20 грн. - штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов визнав, просив слухати справу у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.525 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так судом встановлено, що 16.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 3290 грн. В зв'язку з тим що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 14.07.2014 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з за кредитом - 1484,73 грн; 4699,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 309,20 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 6993,11 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

04 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 13.08.1982 року виконкомом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 44, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у неї з відповідачем неповнолітніх дітей немає. На протязі останніх п'ятнадцяти років вони з відповідачем сімейних стосунків не підтримують, проживають в окремих будинках на території одного господарства. Вказала, що на її неодноразову пропозицію розірвати шлюб у органах РАЦС відповідач ніяк не реагує. Подальше спільне життя та примирення буде суперечити її інтересам. Просила після розірвання шлюбу залишити її прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, але від них на адресу суду надійшли заяви, в яких вони просять справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13 серпня 1982 року, зареєстрованому виконкомом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 44 (а.с.4). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає, протягом п'ятнадцяти років сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

04 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2012 року (а.с. 6). Від шлюбу дітей не мають. Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

04 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття [PERSON], а в подальшому - в розмірі 1/4 частки заробітної плати на утримання [PERSON] щомісячно і до її повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач - батько дитини, ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

04 вересня 2014 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем 15 вересня 2012 року уклала шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 15 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, що стверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони разом не проживають. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч. 4 ст. 84 СК України вказує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

04 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі зареєстрованому 28 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №37. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. 24 серпня 2014 року сторони фактично припинили сімейно - шлюбні відносини по причинах, що на протязі всього шлюбного життя між подружжям виникали сварки з взаємними образами. Між подружжям не було порозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що з вказаного часу сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх поновлювати. Примирення між сторонами також неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Шлюб позивач розриває вперше. Матеріального спору між сторонами на даний час не існує. Просила суд розірвати шлюб між [PERSON] до [PERSON], який зареєстровано 28 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №37. До початку судового засідання сторони подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав (а.с.16-17). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в свідоцтві якого відповідач записаний батьком (а.с. 5). Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №37 (а.с.6). На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

04 вересня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 09 вересня 2010 року, який було зареєстровано Куп'янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, за актовим записом № 73. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 вересня 2010 року, який було зареєстровано Куп'янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, за актовим записом № 73 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

04 вересня 2014 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 23.11.2012 року, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 549. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, 23.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 549. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

04 вересня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду 23 липня 2012 року вона розірвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача. Відповідач має мінливий нерегулярний дохід, він є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні немає, а тому просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.3/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина перебуваєть на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач має мінливий нерегулярний дохід, він є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved