Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

02 червня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , подана його представником адвокатом Ковалем В.І., до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 232\~203,17 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн; витребувати довідку про середню заробітну плату [PERSON] , довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON] , довідку про посадовий оклад [PERSON] . Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що позивач звільнений з посади в.о. начальника філії «Вознесенський райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор». Відповідно до довідки філії, заборгованість підприємства по заробітній платі складає 64\~763,17 грн. По теперішній час заборгованість не сплачена, тому він змушений звернутись до суду і просить стягнути заборгованість по заробітній платі 64\~763,17 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку 167\~440 грн. і витрати на професійну юридичну допомогу. Ухвалою від 15 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано у відповідача довідку про середню заробітну плату позивача, про середньоденну заробітну плату, довідку про посадовий оклад. 10 вересня 2021 року витребувано докази з філії «Вознесенський райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор». До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача до судового засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, витребувані докази та відзиву не подав. Враховуючи положення ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку: Судом встановлено, що на підставі наказу ДП «Миколаївський облавтодор» №10-КК від 17.02.2020 р., Наказом №13-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) з 17 лютого 2020 року [PERSON] звільнено з посади в.о. начальника філії «Вознесенський райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» по ч. 3 ст. 38 КЗпП України (порушення умов Колективного договору). Згідно з довідкою філії «Вознесенський райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» від 24.05.2021 р., заборгованість по заробітній платі складає 64\~763,17 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Враховуючи що належні позивачу суми заробітної плати не виплачені у день звільнення, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 64 763,17 грн., яка підтверджена належними та допустимими доказами. Наявність заборгованості по заробітній платі відповідачем не спростована. Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Розглядаючи вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з такого: Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що при звільненні позивача відповідачем не була виплачена заробітна плата в повному обсязі та виникла заборгованість по заробітній платі, яка на час ухвалення рішення не виплачена, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, розмір якого необхідно обчислювати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок). Урядом прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100» (далі постанова № 1213), згідно з якою внесено зміни до Порядку № 100. Однак, згідно з роз`ясненням Мінекономіки, якщо дата початку події, з якою пов`язаний розрахунок середньої заробітної плати, відбулася до 11.12.2020 (включно), то застосовуються положення постанови № 100 без змін, внесених постановою № 1213. Якщо дата початку події, з якою пов`язаний розрахунок середньої заробітної плати, з 12.12.2020 і пізніше, то необхідно застосовувати положення постанови № 100 з урахуванням змін, внесених постановою № 1213. Відтак, розмір заборгованості необхідно обчислювати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 у редакції, яка діяла до 11.12.2020 (включно). Відповідно до ч. 3 п. 2 розділу ІІ Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Відповідачем не виконано ухвалу суду про витребування доказів і не надано довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON] , довідку про посадовий оклад [PERSON] , а тому суд виходить із середньої заробітної плати в Миколаївській області в січні 2020 і лютому 2020 р. 10400 грн. Отже середньоденна заробітна плата, виходячи з кількості робочих днів, складає 520 грн. Приймаючи до уваги, що позивача було звільнено із займаної посади 17.02.2020 року, а повний розрахунок з ним на час ухвалення рішення не проведено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за 322 робочих дні, (з 17.02.2020 по 01.06.2021) у розмірі 167 440 грн. (520 х 322). Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Також, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Outcome: approved