Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

02 травня 2010 року орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області, діючи в інтересах дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою у якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог орган опіки та піклування вказав, що відповідачка є матір`ю неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 22.11.2017 № 382 малолітніх дітей було відібрано від матері у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю. За зверненням органу опіки та піклування до суду з позовом про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 24 січня 2018 року позовні вимоги органу опіки та піклування було задоволено. Малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відібрано від відповідачки без позбавлення її батьківських прав. Дітям надано статус дітей позбавлених батьківського піклування. Над дітьми встановлено опіку та призначено опікуном їх бабусю [PERSON] . Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року за злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] засуджено до двох років позбавлення волі, яку в подальшому звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком один рік. Бердичівським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з відповідачкою проводилась робота, в ході якої [PERSON] наголошувалося на виконанні умов щодо повернення дітей. Проте остання не виконала рекомендації спеціалістів та з 2017 року не вжила жодних заходів щодо повернення дітей, а саме не створила належні умови проживання, не влаштувалась на роботу, не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням дітей. Під час проведення бесіди з дітьми стало відомо, що вони хочуть і надалі проживати з бабусею-опікуном, яка турбується про їх життя та здоров`я, цікавиться навчанням, купує одяг готує смачну їжу. 03 квітня 2019 року на комісії з питань захисту дитини при виконавчому комітеті Бердичівської міської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей, остання проти того не заперечила. Ухвалою від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. Ухвалою від 20 лютого 2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Хуторною І.Ю., у зв`язку із виходом у відставку судді [PERSON] У відзиві на позовну заяву [PERSON] , позовні вимоги не визнала, зазначила, що наведені у позовній заяві доводи органу опіки та піклування не відповідають дійсності. На даний час вона зі своїм теперішнім чоловіком і новонародженою дитиною винаймає двокімнатну квартиру, що за адресою: [ADDRESS] . Представники позивача обстежували умови її проживання, проте таких відомостей до матеріалів справи не додали. Крім того, твердження позивача про те, що вона протягом часу з 2017 року не вжила заходів щодо повернення своїх дітей, не створила належних умов проживання, не влаштувалась на роботу, не цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням також не відповідає дійсності. За новою адресою проживання існують всі соціально-побутові умови проживання для її дітей, вона працевлаштована, на даний час вона перебуває у декретній відпустці. Її чоловік за їх спільною домовленістю та його особистою ініціативою погодився матеріально забезпечувати та виховувати її дітей від попереднього шлюбу (а.с. 54-56). У відповіді на відзив представник органу опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області Орел Л.І. зазначила, що дітей було відібрано від матері у зв`язку із загрозою для їх життя та здоров`я. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 03 квітня 2019 року [PERSON] не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав відносно трьох її дітей, не виявила бажання їх забрати, повідомила, що проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] і забрати дітей не має можливості з цих причин працівниками служби у справах дітей не обстежувались умови проживання позивачки по [ADDRESS] . Крім того, представник органу опіки та піклування вказує, що той факт, що відповідачка вийшла заміж, народила дочку, винайняла житло, влаштувалась на роботу не свідчить про зміну її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків відносно трьох дітей, які відібрані. Аліменти на їх утримання вона не сплачує, що підтверджується довідкою відділу виконавчої служби від 18 липня 2019 року. Також вважає, що твердження позивачки щодо того, що її теперішній чоловік матеріально забезпечить її дітей викликає сумнів. Оскільки згідно поданої ним заяви від 08 жовтня 2019 року він отримує заробітну плату 6000 грн документально не підтверджено (а.с.63-65). У судовому засіданні представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області Орел Л.І. підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що у 2017 році дітей залишила на дві доби в будинку де не було опалення. Після спливу року після відібрання дітей за рішенням суду відповідачка не вжила заходів з тим щоб повернути дітей. З відповідним позовом до суду не звернулася. Діти передані під опіку їх біологічній бабусі - [PERSON] , з якою у дітей були гарні відносини. [PERSON] займається їх вихованням та утриманням. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Панчук погодилася на позбавлення її батьківських прав. На даний час вона змінила свою думку з тим, щоб не платити аліменти та отримувати на дітей значні кошти. [PERSON] не має материнських інстинктів, оскільки коли хлопчиків допитували в суді, вона до навіть них не підійшла. У судовому засіданні відповідачка позов не визнала, пояснила, що на даний час у вона з чоловіком винаймає житло, де створили умови для дітей та вона хоче їх повернути. Вважає, що все зробила, щоб повернути дітей. Вона працювала до декрету. Її чоловік перебуває на заробітках. На даний час вона перебуває у декретній відпустці, так як у неї в травні 2019 року народилася дитина. Коли сталися ці події вона дала працівникам соціальних служб номер телефону бабусі дітей, бо знала, що [PERSON] любить дітей. Вона близько 9-10 разів відвідувала дітей, з того часу як діти у [PERSON] . Частіше не має можливості до них їздити, через віддаленість та у неї маленька дитина. Коли їхала до дітей, то купувала їм іграшки, фрукти та солодощі. Коли діти були в реабілітаційному центрі, вона їх навідувала частіше. Їй [PERSON] заборонила відвідувати дітей в школі. До [PERSON] вона не телефонує. У судовому засіданні 20.07.2020 додатково пояснила, що на даний час вона з чоловіком проживає в селі Сингаївка Бердичівського району, де тримає господарство та вирощує городину. Просить оголосити перерву на 4 місяці з тим щоб вони з чоловіком купили будинок в селі та вона могла забрати дітей. Аліменти вона не платить, бо не знає на який рахунок платити. Її жодного разу не викликали у виконавчу службу. Її доходи складають 860 грн. До [PERSON] вона не телефонує. Так, вона оступилася, за це понесла відповідальність, проте працівники соціальної служби до неї ставляться упереджено. Коли вона прийшла на засідання комісії в квітні 2019 року, то їй сказали, що потрібно погодитись на позбавлення батьківських прав, бо це формальна процедура. На той час вона була на останніх місяцях вагітності. Представник відповідачки, адвокат Рись В.Г. пояснив, що на даний час мати зробила для себе належні висновки, вона змінила ставлення до дітей. Дітям не буде ні з ким краще ніж з матір`ю. Чоловік [PERSON] буде утримувати дітей матеріально. Допускає, що на дітей чиниться вплив. Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. З копій свідоцтв про народження та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України вбачається, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8, 9, 27, 28, 29). З довідки про склад сім`ї № 643 від 23 листопада 2017 року виданої Семенівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] , 1990 р.н. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровано за вказаною адресою сімнадцять осіб у тому числі її малолітні діти: [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2011 р.н, [PERSON] , 2014 р.н. (а.с. 33). Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № 382 від 22 листопада 2017 року малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] відібрано від їх матері [PERSON] , [INFO] у зв`язку із виникненням загрози життю та здоров`ю дітей та прийнято рішення щодо звернення до суду з позовом про відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав (а.с. 13). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 січня 2018 року малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відібрано від їх матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав та передано їх для подальшого влаштування органові опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області. Крім того, з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 (одній тисячі) грн, щомісячно, на кожну дитину , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, які будуть відкриті в відділенні Ощадного банку України, починаючи з 27 листопада 2017 року (а.с. 11-12). Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № 108 від 20 квітня 2018 року про надання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, малолітнім: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування(а.с. 19). Згідно розпорядження голови районної держаної адміністрації № 282 від 15 серпня 2018 року про встановлення опіки та призначення опікуна малолітнім дітям, позбавленим батьківського піклування опікуном малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] призначено [PERSON] . На [PERSON] покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний і психічний розвиток підопічних їй дітей (а.с. 20). Відповідно до характеристик учня першого (другого) класу [PERSON] № 2 від 26 лютого2019 року, № 13 від 21 жовтня 2019 року Малоп`ятигірської ЗОШ І-ІІІ ступенів, [PERSON] до навчання ставиться свідомо, завжди виконує поставлені завдання, на уроках активний, уважний. Без поважних причин не пропускає уроки. Підтримує дружні стосунки з дітьми, завжди охайний. Опікун [PERSON] цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником, бере активну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Мати [PERSON] за час навчання ні разу не відвідала школу, не цікавиться навчанням дитини, поведінкою, забезпеченням (а.с. 21, 83). Відповідно до характеристик учня третього(четвертого) класу [PERSON] № 1 від 26 лютого 2019 року, № 11 від 21 жовтня 2019 рокуМалоп`ятигірської ЗОШ І-ІІІ ступенів, [PERSON] до навчання ставиться свідомо, завжди виконує поставлені завдання, на уроках активний, уважний. Без поважних причин не пропускає уроки. Підтримує дружні стосунки з дітьми, завжди охайний, забезпечений всім необхідним. Опікун [PERSON] цікавиться шкільним життям дитини, слідкує за підготовкою до занять, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником, бере активну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Мати [PERSON] за час навчання ні разу не відвідала школу, не цікавиться навчанням дитини, поведінкою, забезпеченням, не підтримувала зв`язку з класним керівником, адміністрацією школи(а.с. 22, 84). Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 жовтня 2018 року [PERSON] визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з випробуванням протягом 01 (одного) року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки за фактом (а.с.14-17). Відповідно до повідомлення старшого інспектора Бердичівського МРВ ДУ «Центр пробації» в Житомирській області про постановку дитини чи особи молодіжного віку на облік в відділі з питань пробації 3/4004 від 17 грудня 2018 року - [PERSON] в порушення вимог закону будучи матір`ю малолітніх дітей, та не будучи позбавленою батьківських прав, діючи умисно злісно не виконувала своїх батьківських обов`язків шляхом не забезпечення необхідних умов для безпеки дітей (а.с. 18). У листі Бердичівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №164 від 14 березня 2019 року вбачається, що після відібрання дітей без позбавлення батьківських прав на підставі рішення суду від 24 січня 2018 року [PERSON] не дослуховувалась до рекомендацій спеціалістів, дієвих кроків щодо повернення дітей з її боку не було. Тобто зусиль щодо повернення дітей у сім`ю вона не докладала(а.с. 23). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 8/57586669 від 19 березня 2019 року Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області видно, що заборгованість по аліментах [PERSON] за виконавчим листом №274/4982/17 від 31 жовтня 2018 року станом на 01 березня 2019 року складає 45 481 грн(а.с 24). З копії довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі №57586669 від 18 липня 2019 року виданої Бердичівським МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області відповідно до виконавчого листа №274/4982 виданого 31 жовтня 2018 року Бердичівським міськрайонним судом, вбачається, що [PERSON] на користь [PERSON] за період з січня 2019 по червень 2019 року аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не сплачувала(а.с. 66). З довідки № 54291 від 01 листопада 2019 року виданої Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області вбачається, що заборгованість [PERSON] перед Бердичівською міською радою зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2019 року нарахована у розмірі 66 943 грн(а.с. 91, 81). З довідки № 13 від 26 лютого 2019 року виданої «Центром первинної медико-санітарної допомоги» Андрушівської районної ради видно, що за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року [PERSON] не зверталась і не цікавилась здоров`ям своїх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання № 56 від 15 квітня 2019 року складеного виконавчим комітетом Малоп`ятигірської сільської ради Андрушівського району Житомирської області вставлено, що діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають в по [ADDRESS] зі своїм опікуном [PERSON] , [INFO] з серпня 2018 року завжди охайні, нагодовані, доглянуті. Умови проживання задовільні(а.с. 26). Відповідно до довідки № 22 від 26 лютого 2019 року виданої виконавчим комітетом Малоп`ятигірської сільської ради Андрушівського району Житомирської області діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають разом з опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати дітей [PERSON] в сільску раду не приїздила, вихованням дітей не займалась(а.с 32). З протоколу бесіди від 06 лютого 2019 року з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] вбачається, що діти задоволені, що проживають з бабусею, жити з матір`ю не бажають(а.с. 30). З протоколу бесіди від 06 березня 2019 року з [PERSON] , [INFO] вбачається, [PERSON] протягом року не змогла повернути дітей з тих підстав, що працювала по 10-12 днів, не мала можливості зробити ремонт, сплатити заборгованість по аліментах. Погодилась щодо позбавлення її батьківських прав (а.с. 31). З копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що в період з 11.06.2018 до 2.01.2019 [PERSON] працювала кухарем у ФОП [PERSON] . Звільнилася за згодою сторін. З 16.02.2019 до 22.04.2019 перебувала на обліку в центі зайнятості (а.с. 57) З свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження вбачається, що 09 березня 2019 року Бердичівським міськрайонним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб ( а.с. 59). [INFO] . [PERSON] народила дочку - [PERSON] (а.с. 60). Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги від 26 вересня 2019 року, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Бердмичівської РДА, їй відповідно до Закону України з 01 травня 2019 року по 01 червня 2022 року призначено допомогу при народженні дитини [PERSON] (а.с. 58). 08 жовтня 2019 року [PERSON] на адресу суду спрямував заяву, в якій зазначив, що він як законний чоловік [PERSON] дає згоду та бере на себе зобов`язання матеріально забезпечувати її малолітніх дітей : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 61). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 18 листопада 2019 року, затвердженого в.о. начальника служби у справах дітей Гайдамаченко А.Б. вбачається, що умови проживання [PERSON] по [ADDRESS] задовільні, кімнати обставлені меблями, на підлозі килими, на вікнах тюль, штори. За висновком комісії у будинку задовільні санітарно-гігієнічні умови для проживання дітей(а.с 93). Згідно висновку органу опіки та піклування Бердичівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей № 02-16/655 від 25 квітня 2019 року прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с 34-35). Допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що з того часу як вони у бабусі, а це півтора роки мати приїздила лише 6 разів. Маму не любить, оскільки вона їх закривала дома, пила, кудись йшла вночі, не телефонує, не приїздить часто. Вважає, що мама не зможе виправитись. Коли приїздить, привозить фрукти іграшки, солодощі та їх обнімає, каже, що любить, проте не часто. Йому краще у бабусі, там друзі, школа. До мами він не хоче. Сестра хоче бачити маму. Він дасть мамі шанс, проте йому краще у бабусі. [PERSON] пояснив, що йому краще у бабусі. Мама приїздила лише 6 разів. Мама б`є, палить, п`є. Краще хай вона не приїздить. Бабуся їх годує. Перевіряє уроки, вони гарно одягнуті. У мами вони були голодні. Мама привозила гранат, ківі, печиво. Вважає, що маму потрібно позбавити батьківських прав, оскільки він так вирішив. Свідок [PERSON] , пояснила, що із самого народження дітей, мати за ними не доглядала як належить. Коли вона побачила по телебаченню історію про її онуків, вона поїхала в лікарню. Купила ліки та завезла дітям одяг. Дітей до себе забрала в серпні 2018 року. [PERSON] приїздила кілька разів. Проте одного разу вона вкрала спідницю, яку купили дитині, а 07 березня вона вкрала гроші. [PERSON] приїжджає до дітей як має бути судове засіданні на 15 хвилин. Дітям вона нічого не допомагає, окрім гостинців, які привозить коли навідує дітей. Вона не телефонує до неї. В дітей немає телефону. Свідок [PERSON] пояснив, що діти та [PERSON] у 2011 році проживали у [PERSON]. Влітку вони перейшли до свого будинку. В подальшому [PERSON] продала корову та виїхала в місто, де не доглядала належно за дітьми. Зараз діти у [PERSON] доглянуті, хороші, слухняні, ходять в школу та добре навчаються. Вона приїздить до дітей рідко та в школу і в сільську раду не приходить. Вважає, що до дітей приїздить, бо так потрібно для справи. Свідок [PERSON] пояснив, що він та [PERSON] рік та два місяці проживають в шлюбі. У них народилася дочка. Йому відомо, що у [PERSON] забрали її дітей. Оскільки він на заробітках, то м. Бердичів приїздить лише на вихідні. [PERSON] постійно каже, що потрібно поїхати до дітей та він дає їй гроші на це. Він буде утримувати її дітей. Свідок [PERSON] пояснила, що з 2014 року [PERSON] стала проживати в її будинку. Вона була вагітна. Вона спочатку вона вважала, що бідна жінка, хоча ще до народження дитини у неї було багато чоловіків. Коли народилася [PERSON] вона допомагала їй. Півроку з [PERSON] проживав її син. Вона бачила, що [PERSON] живе не так як потрібно, за дітьми не доглядає належно, в будинку було накурено. [PERSON] не годувала дітей як потрібно. Діти були голодні. Їх годували чужі люди. У будинку було не прибрано, у ванній постійно були нечистоти. Проте вона не повідомляла соціальні служби. У [PERSON] була заборгованість за комунальні послуги, які та їй так і не оплатила. Вона злодійка та брехуха та любить лише себе. Зараз діти доглянуті. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді фахівця соціальної роботи БМЦСССДМ і сім`ю [PERSON] вона знає з 2013 року. [PERSON] перебувала на обліку як сім`я, що опинилася у складних життєвих обставинах. Соціальний супровід не було завершено. У 2015 році звернень до центу щодо неї не було. У 2016 році надійшло анонімне звернення, що мати залишає дітей без нагляду. Вони відреагували виїздом та виявили, що мати готує їжу на вогні на вулиці. Мати пояснювала, що дітей залишала, бо працювала. Діти не були забезпечені належними речами. У листопаді 2017 року надійшло повідомлення, що діти не відвідують навчальні заклади. При виїзді за місцем проживання вони виявили, що діти знаходилися вдома без матері більше доби. Діти були голодні та переохолоджені. У будинку був безлад. З їжі була лише холодна каша. Дітей вилучили та влаштували у медичний заклад. У 2018 році за рішенням суду дітей у [PERSON] відібрали без позбавлення батьківських прав. [PERSON] мала працевлаштуватися, платити аліменти та забезпечити належні умови проживання з тим щоб повернути дітей. Умови для повернення дітей не були виконані. Коли [PERSON] народила четверту дитину вони відвідували сім`ю та надали відповідні рекомендації. На даний час [PERSON] виїхала в с. Сингаївку . У 2018 році відповідачка кілька разів приходила в центр щоб повернути дітей. Їй було роз`яснено умови. Відповідачка не сплачувала аліменти, оскільки з її слів не знала куди платити аліменти. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. За положеннями ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Судом встановлено, що дійсно, починаючи з 2017 року [PERSON] неналежно виконувала свої батьківські обов`язки щодо дітей, наслідком чого стало відібрання у неї дітей у листопаді 2017 року та ухвалення судом рішення про відібрання дітей 24.01.2018 , а також засудження [PERSON] за ст. 166 КК України. Після ухвалення рішення про відібрання дітей відповідачка не сплачувала аліменти на дітей. Між тим, суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до батьків, які неналежно виконують батьківські обов`язки. Суд зважає, що з часу відібрання у [PERSON] дітей у листопаді 2017 року, вона їх відвідувала у лікарні та в подальшому за місцем проживання дітей в опікуна в с. Мала П`ятигірка Андрушівського р-ну, привозила дітям фрукти, іграшки та печиво. Крім того, починаючи з 12 травня 2019 року [PERSON] займається доглядом та вихованням дочки [PERSON] , оскільки її чоловік перебуває на роботі за межами району. За таких обставин, зважаючи, що після відібрання дітей у відповідачки поверненню дітей перешкоджали обставини, які не давали їй можливості працювати та забезпечити умови проживання для дітей, а це її вагітність та народження дитини, зважаючи на заперечення відповідачки проти позбавлення її батьківських прав, прохання надати їй час, щоб купити дім в селі та повернути дітей, суд вважає, що на даний час позбавлення батьківських прав [PERSON] є передбаченим та таким, що не буде відповідати інтересам дітей, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, вік дітей, вік їх опікуна, те, що що відомості про батька дітей, вказані зі слів матері.

Outcome: dismissed