Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

04 вересня 2020 року в суд надійшла позовна заява позивача [PERSON] , за підписом його представника, адвоката Батракова М.Ю., до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , в якій на даний час зареєстрована відповідач [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що реєстрація місця проживання в квартирі [PERSON] , яка фактично в квартирі не проживає понад один рік, порушує його право власності та створює незручності в соціально-побутовій сфері, обмежує право на використання державної допомоги (субсидії). Оскільки відповідач добровільно з реєстрації не знімається, її місце знаходження відповідачу не відоме, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник, адвокат Батраков М.Ю. не з`явилися, проте подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо винесення заочного рішення (а.с. 25, 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце судового засідання за місцем реєстрації; жодних заяв чи клопотань суду не подавав, відзив на позов не надала. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою її реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідками №1585 від 19.05.2020р. та № 2817 від 08.09.2020р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Новодністровськ, Новодністровської міської ради (а.с. 11, 23), у зв`язку з чим в суд повернулись конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідача такою, що повідомлена про дату судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що на даний час власником квартири [ADDRESS] , є позивач [PERSON] \~ що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 14.10.2010р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Твердушкіним Р.Д., зареєстрованим в реєстрі за №2389, витягом з Державного реєстру правочинів\~ №9114942 від 14.10.2010р. та витягом про державну реєстрацію прав №27646400 від 14.10.2010р. (а.с. 8-10). На даний час в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та його співмешканка [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України\~ [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області 08.10.2003р., довідкою №1585 від 19.05.2020р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ, Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 5-6,11). В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше одного року позивач [PERSON] надав акт обстеження\~ житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 03.09.2020р., складений комісією у складі депутатів Новодністровської міської ради Чернівецької області Волошина Р.І. та [PERSON] , а також сусідів - мешканців будинку [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідача створює незручності та обмежує права власника на користування та розпорядження квартирою, зокрема, в соціально-побутовій сфері, обмежує право на використання державної допомоги (субсидії). Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON] , відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64, ч. 4 ст. 156\~ ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Особи, які не є членами сім`ї власника квартири, відповідно до ст.158 ЖК України, користуються жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Як вбачається із матеріалів справи, будь-якої угоди чи домовленості між позивачами та відповідачем щодо користування квартирою немає, відповідач не проживає в квартирі без поважних причин понад один рік, внаслідок чого останній на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України просить визнати її такою, що втратила право на користування житлом. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки або внаслідок припинення обставин, що були підставою для вселення в житлове приміщення. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] перестала бути членом сім`ї позивача, фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] , без поважних причин більше одного року, жодних домовленостей, в тому числі договорів, між позивачем - власником квартири та відповідачем щодо збереження за нею права на проживання в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved