Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

03 вересня 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача Потапов В.Е., який діє на підставі довіреності юридичної особи, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, надавши суду письмову заяву про підтримку позовних вимог та можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Із позовної заяви убачається, що 28 березня 2007 року між публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DOK0AV10120482. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у сумі 66390,00 грн. на купівлю автомобіля, оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 28 березня 2012 року. Повернення кредиту передбачалось щомісячними платежами згідно узгодженого графіку. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, за умовами якого забезпечуються всі вимоги заставодержателя, які випливають з кредитного договору. Предметом застави є придбаний [PERSON] за кредитні кошти автомобіль. Позичальник [PERSON], яка 28 березня 2007 року отримала суму кредиту в повному обсязі, не виконує своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за цим договором станом на 16 серпня 2013 року заборгованість становить: заборгованість за кредитом - 64223,46 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі - 127662,20 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі - 5883,69 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 141311,40 грн., а у загальному розмірі - 339080,75 грн. Позичальник неодноразово повідомлявся Банком про необхідність належного виконання зобов'язань за кредитним договором але [PERSON] ухилялася від виконання взятих на себе зобов'язань. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, представник позивача просить суд вилучити в неї предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та звернути стягнення на предмет застави, а також стягнути сплачені судові витрати у розмірі 3390,81 грн. Відповідачка [PERSON], яка повідомлена в установленому законом порядку про час і місце судового розгляду справи шляхом вручення судової повістки виконавчому органу місцевого самоврядування, повторно за викликом суду не з'явилася, не використавши наданого законом права на участь у судовому засіданні, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд, відповідно до правил частини 4 статті 169 ЦПК України та частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 28 березня 2007 року юридична особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Кредитор) та громадянка України [PERSON] (Позичальник) уклали договір кредиту № DOK0AV10120482, за яким Банк надав Позичальнику кредит на купівлю автомобіля, оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр у розмірі 66390,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 28 березня 2012 року. Позичальник зі своєї сторони зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Згідно положень зазначеного договору Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами, які розраховуються за відповідною формулою, згідно з визначеним графіком. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна № DOK00110 від 28 березня 2007 року, за умовами якого забезпечуються всі вимоги заставодержателя, які випливають з договору № DOK0AV10120482 від 28 березня 2007 року. Предметом застави є належний відповідачу автомобіль марки «ГАЗ», модель: 2705415 СИГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: вантажний фургон-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, договір застави в установленому порядку посвідчений нотаріально, договори підписані уповноваженими на це посадовими особами ПАТ КБ «ПриватБанк» та особисто [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України договори є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] грошові кошти у сумі 66390,00 грн. на придбання транспортного засобу, що підтверджено ордером -розпорядженням № 1 від 28 березня 2007 року. За отриманий кредит [PERSON] придбала у приватну власність автомобіль марки ГАЗ», модель: 2705415 СИГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: вантажний фургон-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що підтверджується договором купівлі продажу № 065-К/07 від 27 березня 2007 року. Згідно довідки-розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком станом на 16 серпня 2013 року становить: заборгованість за кредитом - 64223,46 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі - 127662,20 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі - 5883,69 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі - 141311,40 грн., а у загальному розмірі - 339080,75 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у сумі 339080,75 грн. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовилась від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов'язків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплату неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень договору, у випадку порушення позичальником зобов'язань, Банк має право відмовитися від виконання своїх зобов'язань та/або розірвати цей договір, при цьому Позичальник зобов'язаний відшкодувати Банку збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом, належних до сплати комісій та витрат, понесених Банком за цим договором та будь-яку іншу заборгованість Позичальника за цим договором. Під збитками сторони розуміють не одержані доходи (втрачена вигода), які сторона мала право одержати у разі належного виконання зобов'язань за цим договором другою стороною (нараховані проценти за користування кредитом); витрати, здійснені сторонами за цим договором; заборгованість за цим договором в повному об'ємі (сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія, неустойка, будь-яка інша заборгованість Позичальника за цим договором). Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язалася сплачувати банку проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої цим договором (1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом), а у випадку прострочення виконання зобов'язань, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2.5 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Крім того, за порушення будь -якого зобов'язання, передбаченого договором, у пункті 4.1 кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки, яка за наданими позивачем розрахунками становить 141311,40 грн. Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості за кредитним договором № DOK0AV10120482 від 28 березня 2007 року з [PERSON] Виконання зобов'язання, як зазначено в частині 1 статті 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Права заставодержателя у разі невиконання боржником (заставодержателем) зобов'язання, забезпеченого заставою, визначаються статтями 572, 589 і 590 ЦК України, приписами яких встановлено, що кредитор (заставодержатель) має право одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), та набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимогам пункту 15.7 договору застави рухомого майна № DOK00110 від 28 березня 2007 року заставодержатель, з метою задоволення своїх вимог, має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого - небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що відповідачка вживала заходів для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з її вини. За таких обставин вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет застави - належний відповідачу автомобіль відповідають вимогам закону і підлягають задоволенню. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідачки є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про вилучення предмету застави та звернення стягнення на предмет застави, підлягають задоволенню в повному обсязі. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем документально підтверджені платіжними дорученнями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 3390,81 грн. Відповідно до вимог статей 81 і 88 ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved