Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

02 квітня 2021 року Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі позивач, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» (далі третя особа, АТ «СК «Інго») про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позовної заяви позивач посилався не те, що 26 вересня 2019 року у м. Луцьку по вул. Шопена, 34 сталося ДТП, в результаті якого був пошкоджений автомобіль Mercedes-Benz, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а також автомобіль Volkswagen, [NUMBER] , під керування відповідача [PERSON] . Винною у даному ДТП визнано відповідача. Цивільно правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen, [NUMBER] , була застрахована у АТ «СК «Інго», а автомобіль Mercedes-Benz, [NUMBER] , за договором добровільного страхування транспортного засобу був застрахований у позивача. Позивач зазначає, що виплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 55\~699,96 грн. та звернувся до АТ «СК «Інго» із заявою про компенсацію відповідної виплати. АТ «СК «Інго» компенсувало позивачу 37\~598,30 грн., враховуючи коефіцієнт фізичного зносу автомобіля. Посилаючись на вищевикладене та положення ст.ст.993, 1194 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь різницю між вищенаведеними сумами, яка становить 18\~101,66 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача у письмовому відзиві позов заперечив посилаючись на неналежність проведеної оцінки майнового збитку страховими компаніями. В судове засідання ні відповідач, ні її представник не прибули. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2019 року у м. Луцьку по вул. Шопена, 34 сталося ДТП, в результаті якого був пошкоджений автомобіль Mercedes-Benz, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а також автомобіль Volkswagen, [NUMBER] , під керування відповідача [PERSON] . Винною у даному ДТП визнано відповідача, що підтверджується постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року №161/16519/19 (а.с.18). На момент ДТП, цивільно правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen, [NUMBER] , була застрахована у АТ «СК «Інго», а автомобіль Mercedes-Benz, [NUMBER] , за договором добровільного страхування транспортного засобу був застрахований у позивача (а.с.6). Позивач, виплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 55\~699,96 грн. та звернувся до АТ «СК «Інго» із заявою про компенсацію відповідної виплати (а.с.33). АТ «СК «Інго» компенсувало позивачу 37\~598,30 грн., враховуючи коефіцієнт фізичного зносу автомобіля (а.с.34). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вказує\~ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно\~ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної майну потерпілої та виплачено їй 55\~699,96 грн. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги частини не відшкодованої завданої шкоди у розмірі 18\~101,00 грн., адже 37\~598,30 грн. було погашено за рахунок страховика відповідача, в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд відхиляє доводи представника відповідача про неналежність виконаних страховими компаніями оцінок завданого збитку, оскільки частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині третій статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. В розглядуваному випадку на підтвердження своїх доводів про неналежність проведеної оцінки завданого збитку відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, зокрема інший звіт про оцінку, або рецензію на звіти про оцінку, виготовлені на замовлення страховиків (ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), або висновок судової експертизи. З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач добровільно, на підставі приписів ст.ст.993, 1194 ЦК України не відшкодувала позивачу різницю між отриманим страховим відшкодування та фактичним розміром завданого збитку, суд дійшов висновку, що слід задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~270,00 грн. судового збору, який був сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved