Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

02.12.2019 року позивачка [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 21.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 454, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюбні стосунки між сторонами припинені взимку 2018 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна не існує. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2019 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.12.2019 року справа була відкрита за правилами загального позовного провадження, вказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, надав через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу та винесення заочного рішення по справі не заперечує./ а.с. 18/. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло заяви про причини неявки до судового засідання, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 21.04.2016 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 454, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2016 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу у позивачки - « [PERSON] » /а.с. 4/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження від 02.08.2016 року серія [NUMBER] , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.14/. У вересні 2019 року позивачка [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на дошлюбне прізвище « [PERSON] », що вбачається із свідоцтва про зміну імені, актовий запис № 70, серії [NUMBER] від 25.09.2019 року. /а.с.7/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними припинені взимку 2018 року, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не заявляють, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач буде надавати у добровільному порядку. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved