Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

02.07.2021 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суму сплаченого відшкодування у порядку регресу в розмірі 2819,55грн., а також судові витрати: пов`язані з одержанням правничої допомоги - в розмірі 1000грн. та в розмірі судового збору - 908 грн., посилаючись на те, що позивач отримав право вимоги на відшкодування за рахунок відповідача, оскільки ним було виплачене страхове відшкодування постраждалому у ДТП, а відповідач добровільно не відшкодовує ці кошти. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання - двічі йому були направлені судові повістки та розміщувалося оголошення на сайті судової влади, проте він до суду не з`явився, не надавав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочному порядку. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, але позовні вимоги - задоволенню не підлягають за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. В силу частин 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-2 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до поліса №АМ/2571735, між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечено транспортний засіб «ВАЗ 2101» номерний знак [NUMBER] (а.с.8); 29.12.2017р. в м.Болград Одеської області, на вул.Малевінського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Toyota» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Болградського районного суду Одеської області від 24.01.2018р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.10). Постанова набрала законної сили. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових Інтересів страхувальників. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що [PERSON] - власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Toyota» реєстраційний номер [NUMBER] , - звернувся до ПрАТ«УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом винуватця ДТП №АМ/12571735(а.с.11). На підставі страхового акту №ОЦ028-000-18-0054 від 03.04.2018р., ПрАТ «УПСК» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 2819,55грн., що підтверджується платіжним дорученням №560 від 27.04.2018р. (а.с.17-18). Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак, на підставі ч.2ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, - відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно п.п. «ґ», «д» п.п.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п.п. «ґ»); якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу у період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування) (п.п.«д»), У свою чергу, ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу відповідачем взагалі не було письмово повідомлено ПрАТ «УПСК» (Страховика) про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч.6 ст.261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто, - 03.04.2018р., що підтверджується платіжним дорученням №528 від 03.04.2018р. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, проте в добровільному порядку відповідач не погасив заборгованість (а.с.19). Крім того, 01.10.2020р., між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, що завдані Первісному кредитору за договороми страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування і за Полісом №АМ/2571735 від 13.12.2017р. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини, а, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги ФОП [PERSON] обґрунтовані, підтверджуються достовірними та належними доказами, тому позов підлягає задоволенню та стягненню з [PERSON] завданих збитків в порядку регресу у розмірі 2819,55 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат у справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вищевказаних вимог, представником позивача - адвокатом Самойленком П.М., було подано до суду належним чином завірений договір №30/01/19 від 30.01.2019р. про надання правової допомоги (а.с.20); додаткову угоду №54 від 29.03.2021р. до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019р. (а.с.21); акт здачі-прийому робіт (надання послуг) від 29.03.2021р. до Договору про надання правової допомоги №30/01/19/19 від 30.01.2019р. (а.с.22); платіжне доручення №Р24А868268723А57565 на 2500грн. (а.с.23). Тобто, представником позивача, надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 грн. і підтверджені платіжним дорученням №29 від 14.04.2021р. - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved