Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

02.07.2021 року позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся в суд із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення 19 419, 19 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит № 210720076 від 21.07.2020 року. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 21.07.2020 рокуміж сторонами у справі укладено договір про споживчий кредит № 210720076, відповідно до умов якого відповідачеві надано кредит в загальному розмірі 20 0000, 00 грн., зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 20.07.2025 року. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором він виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на11.06.2021 року заборгованість відповідача склала 19 419, 19 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 15 493, 62 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом, що нараховані за період із 21.07.2020 року по 20.05.2021 року - 3 160, 78 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 198, 42 грн., втрати від інфляції - 566, 37 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості, які додаються. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Ощадбанк», просить позов задоволити. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 15.07.2021 року, призначено до судового розгляду на 16.09.2021 року. Відповідач - [PERSON] - відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм ЦПК України, до суду не подавав, а також, не подавав заяви про визнання ним позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», незважаючи на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 15.07.2021 року. Заяв, клопотань від позивача та відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 210720076, відповідно до умов якого відповідачеві надано кредит в загальному розмірі 20 0000, 00 грн. (п. 2.2 договору), зі сплатою 56% річних (п. 2.4.1 договору), строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 20.07.2025 року (п. 2.2 договору) та з обов`язком позичальника здійснювати повернення кредиту та сплати процентів згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором (п. 3.3.2 договору). Встановлено, що позивач надав вказані кредитні кошти відповідачеві - [PERSON] , тим самим своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед останнім за договором про споживчий кредит № № 210720076 від 21.07.2020 року, що підтверджується Меморіальним ордером № 210720076 від 21.07.2020 року на суму 19 000, 00 грн. (з врахуванням сплаченої позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту, згідно з п. 3.1.1 договору). Судом досліджено розрахунок заборгованості за основним боргом, процентами, 3% річних та інфляційними втратами станом на 11.06.2021 року, згідно з яким заборгованість [PERSON] становить 19 419, 19 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 15 493, 62 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом, що нараховані за період із 21.07.2020 року по 20.05.2021 року - 3 160, 78 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 198, 42 грн., втрати від інфляції - 566, 37 грн. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги вищевикладені норми чинного матеріального права, а також договірні положення, погоджені сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення з [PERSON] 19 419, 19 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит № 210720076 від 21.07.2020 року підлягають задоволенню, як законні та обгрунтовані та такі, що належним чином підтверджені позивачем належними та допустимими доказами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн.

Outcome: approved