Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

02 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. (а.с. 1-2). 04 квітня 2016 року позивачем під час розгляду справи у судовому засіданні було подано до розгляду уточнену позовну заяву, яку ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати було прийнято судом до спільного розгляду. (а.с. 43) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень, посилався на те, що 04 березня 2015 року та 16 березня 2015 року між ним та відповідачем були укладені договори позики в простій письменній формі, у кількості двох штук. У відповідності до розписки, яка була укладена 04 березня 2015 року, позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 1\~000 доларів США, зі строком повернення коштів 01 квітня 2015 року. 16 березня 2015 року між сторонами була укладена друга розписка в якій позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 1\~000 доларів США, зі строком повернення 01 квітня 2015 року. Відповідач порушив свої договірні зобовязання та не повернув грошові кошти, на прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не реагує, оскільки в усній формі відмовився сплатити заборгованість, а тому позивач звернувся до суду та просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договорами позики у розмірі 112\~737 грн. 63 коп., 3 відсотків річних у сумі 3\~326 грн. 53 коп., а разом 116 064 грн. 16 коп., а також судові витрати. (а.с. 1-2, 38) У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень та наполягав на їх задоволенні. (а.с. 64) Відповідач у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с. 34-37, 42, 46-49) Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2015 року між сторонами був укладений договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 3\~300 доларів США, окрім цього, 16 березня 2015 року між сторонами був укладений другий договір позики у вигляді розписки, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США, проте відповідач зобовязався повернути позивачу грошові кошти за укладеними договорами позики в строк до 01 квітня 2015 року, але взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконав, що підтверджується поясненнями позивача, наданими у судовому засіданні, копіями розписок, та оригіналами розписок дослідженими в судовому засіданні. (а.с. 5-6, 57) З матеріалів справи судом було встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 4\~300 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2016 рік дорівнює 112\~737 грн. 63 коп., а також три процента річних від суми боргу у розмірі 3\~326 грн. 53 коп., а разом 116\~064 грн. 16 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості, наявним в матеріалах справи. (а.с. 39) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики, або таку ж кількість речей) того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина перша ст. 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від договору не допускається, а зобов`язання має виконуватись належним чином. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, суд задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, виходив з того, що відповідач свої грошові зобовязання за укладеними договорами позики з повернення отриманих коштів не виконав, у звязку з чим сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку з урахуванням 3 відсотків річних від простроченої суми, приймаючи до уваги, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 4\~300 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на день ухвалення рішення дорівнює сумі у розмірі 109\~564 грн. 00 коп., а отже розмір 3 відсотків річних від простроченої суми складає 134 доларів США 65 центів (4\~300 доларів США * 3* 381 (день прострочення виконання взятих на себе зобовязань відповідачем) / 365 / 100 = 134 доларів США 65 центів), що за курсом НБУ станом на 19.04.2016 рік дорівнює сумі у розмірі 3 430 грн. 88 коп., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок повернення заборгованості за договорами позики суму у розмірі 112\~994 грн. 88 коп., яка складається з суми боргу 109\~564 грн. та 3 % річних у розмірі 3\~430 грн. 88 коп., а разом 112\~994 грн. 88 коп. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с. 18, 40-41) покласти на відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved