Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

02 лютого 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 136 967,26 грн., що складається з: 112893,22 грн. заборгованість за кредитом, 24074,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 16.06.2017 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Взятих на себе зобов`язань не виконав, в наслідок чого утворилася заборгованість. Представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів, позов підтримує повністю. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.02.2021 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 17.03.2021 року. 16 березня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява відповідача щодо призначення розгляду справи на іншу дату. 17 березня 2021 року розгляд справи було відкладено на 14.04.2021 року. 06 квітня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить суд у задоволені позовної заяви позивача відмовити 06 квітня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло клопотання відповідача, в якій він просить суд витребувати у АТ КБ «Приватбанк» оригінали Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 16.06.2017 за підписом [PERSON] , паспорт споживчого кредиту за підписом [PERSON] , Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 01.04.2017 за підписом [PERSON] 06 квітня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності, в якій вона просить суд застосувати до позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» загальні строки позовної давності та відмовити у задоволені позовних вимог. 13 квітня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області електронною поштою від відповідача надійшла заява про надання суду додаткових пояснень, в якій вона просить суд розглянути вказану заяву та приєднати її до матеріалів цивільної справи, у задоволені позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити, та зазначає, що нею заперечується, а позивачем не доведено видачу 16.06.2017 року кредитних коштів відповідачу у розмірі 100\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, надана позивачем виписка за договором б/н відносно [PERSON] складена із порушенням вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не містить реквізитів договору та карткового рахунку, не містить підтвердження видачі кредитних коштів 16.06.2017 року, тому не може достовірно та належно підтверджувати факт видачі кредитних коштів. 16 квітня 2021 року відповідачем надано до Овідіопольського районного суду Одеської області аналогічну заяву. 14 квітня 2021 року розгляд справи було відкладено на 27.05.2021 року. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.04.2021 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» оригінали анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 16.06.2017 за підписом [PERSON] , паспорт споживчого кредиту за підписом [PERSON] , анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 01.04.2017 за підписом [PERSON] 22 квітня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить суд позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі. 24 травня 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від позивача надійшло заперечення, в якому представник позивача просив суд позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.06.2017 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, без номера, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитні картки, що вбачається з відповідних довідок банку. Згідно наданого разом з позовною заявою тарифу обслуговування кредитних карт «Platinum» вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено процентну ставку у розмірі 0,0001 % річних за користування кредитним лімітом в пільговий період та 37,2 % річних поза межами пільгового періоду. При цьому, суд не може взяти до уваги доводи відповідача щодо того, що ним договір не укладався, оскільки в Анкеті-заяві наявний підпис позивача. Більш того, підпис позивача наявний і в Тарифі обслуговування кредитних карток «Platinum» (а.с. 13-15). Твердження позивача щодо того, що підпис йому не належить ніяким чином не підтверджено. Відповідач не звертався до суду з вимогою про визнання договору недійсним. Існування відносин з банком з 2013 року, як вбачається з Виписки банку, яка є первинним документом відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, ніяким чином не спростовує підписання Анкети-заяви 16.06.2017 року та встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилання відповідача на те, що в Виписці банку немає відсилки до договору, що унеможливлює її прийняття, як належного доказу по справі спростовується тим, що у Виписці міститься вказівка на номери карток, які видавалися відповідачу, що вбачається з довідки банку, а саме № [NUMBER] , № [NUMBER] терміном дії до 11/19, 03/21 відповідно. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконує. Доказом отримання грошових коштів, користування відповідачем кредитними коштами є Виписка про рух коштів на картковому рахунку, з якої вбачається, що за час дії договору, відповідач користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, знімаючи готівку. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за зазначеним Договором станом на 17.10.2020 становить 112893,22 грн. заборгованість за кредитом, 24074,04 грн. заборгованість за процентами, в тому числі: 0,00 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість, 24074,04 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість, комісія, в тому числі 0,00 грн. нарахована комісія, 0,00 грн. прострочена комісія, 0,00 заборгованість по пені, а разом 136967,26 грн. Контррозрахунку відповідачем до суду не надано. Відтак, на переконання суду, укладений між сторонами Договір від 16.06.2017 є правомірним відповідно до положень\~ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст.\~634\~ЦК\~України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640\~ЦК\~України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Статтею 525\~ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1, 3 ст. 509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 22 ч. 1 ст.\~1\~Закону\~України\~«Про\~захист\~прав\~споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Також, всупереч твердження відповідача, довідки про зміну умов кредитування та видачу кредитних карток містять підпис представника банку. Крім того, суд зазначає, що у даному випадку строк позовної давності не є пропущеним, оскільки правовідносини є триваючими, кошти за картками використовувались, відповідно до Виписки, наприклад, 04.12.2018 за карткою № [NUMBER] було здійснено списання: [ADDRESS] . Відповідач користувався кредитною лінією в межах строку дії картки, строк перевипущеної картки до 03/21, позов пред`явлений 02.02.2021 року. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14. Правова позиція Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 у даному випадку не належить до застосування, враховуючи підписання відповідачем Анкети-заяви та Тарифів обслуговування кредитної картки. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За частиною першою статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 136967,26 грн., яка складається з 112893,22 грн. заборгованість за кредитом, 24074,04 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Outcome: approved