Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

02 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до Нововирківської сільської ради з позовом, в якому вказує, що [INFO] померла його матір [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, яку він прийняв. За життя остання склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. Вказує, що померлій належав житловий будинок [ADDRESS] . Посилаючись на те, що нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини на будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказаний житловий будинок. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Його представник - адвокат Пашков С.І. позовну заяву просив задовольнити. При цьому зазначив, що оскільки [PERSON] на день смерті проживала в спірному будинку, тому він увійшов до складу спадщини, у зв`язку з чим позивач має право на його спадкування. Представник відповідача Нововирківської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без представника ради (а. с. 89). [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 87). Про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори (а. с. 66). Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої в актовому записі про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 13). 14 січня 1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим їй присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 14). [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] і [PERSON] (а. с. 5). 14 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а. с. 18). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 4). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Нововирківської сільської ради Білопільського району від 10 січня 2017 року [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно по день смерті проживала в с. Нові Вирки. Заповіт, посвідчений Виконавчим комітетом Нововирківської сільської ради 14 листопада 2013 року за №113 не змінювався і не відмінявся. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] (а. с. 17). Як вбачається з копії спадкової, 11 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу. 30 вересня 2014 року [PERSON] отримав свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, а саме: на 3 земельні ділянки (а. с. 67-82). Звертаючись з позовом до суду [PERSON] мотивував свої вимоги тим, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , входить житловий будинок [ADDRESS] , який був побудований і належав померлій. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності в нотаріальній конторі. Проте, доказів того, що [PERSON] побудувала та була власником спірного будинку, суду надано не було. Крім того, зазначене спростовується наступними доказами. Відповідно до листа Новивирківської сільської ради Білопільського району від 24 червня 2019 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був збудований у 1969 році. Забудовником був [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] житловий будинок купив без оформлення належним чином документів [PERSON] , який станом на 1992-1993 роки проживав у даному будинку та користувався земельною ділянкою. Рішенням виконкому сільської ради від 14 листопада 1993 року №36 земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлових приміщень площею 0,12 га передана у власність [PERSON] , але державний акт на земельну ділянку не видавався. Після смерті [PERSON] (сільська рада не володіє даною інформацією) спадкоємці [PERSON] продали будинок [PERSON] без оформлення належним чином документів. Земельна ділянка площею 0,12 га у власність [PERSON] не передавалася, а знаходилася в користуванні. Станом на 24 червня 2019 року в будинку без реєстрації місця проживання проживає [PERSON] (а. с. 15). Згідно з листом Нововирківського старостинського округу від 30 серпня 2019 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований і проживав у вказаному вище будинку один. Спадкоємців першої і другої черги не мав. Після смерті [PERSON] офіційно спадщину ніхто не приймав (а. с. 54). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 27 серпня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 83). Як вбачається з виписки з погосподарської книги Виконавчого комітету Нововирківської сільської ради за 2013 рік в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , проживала 1 особа - [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 16). З копії довідки філіалу «Білопільська ГВД» КП «Сумське МБТІ» від 09 березня 2017 року №204 вбачається, що вказаний вище будинок зареєстрований не був, тому правовстановлюючі документи на нього відсутні (а. с. 11). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як визнав представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, ні [PERSON] , ні власник (продавець) будинку до нотаріуса не зверталися, останній від посвідчення договору купівлі-продажу не ухилявся. Договір купівлі-продажу взагалі не укладався. Згідно зі ст. 227 ЦК України (у ред. 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК України (у ред. 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічні положення закріплені й у ст. 657 ЦК України 2003 року, згідно з якою договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ст. 220 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81, ст. 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Всупереч вказаним вимогам позивачем не надано суду доказів переходу права власності на спірний будинок від [PERSON] до [PERSON] , а потім і до баби позивача [PERSON] Тобто факт набуття права власності на спірний будинок [PERSON] позивачем не доведено. Доводи адвоката про те, що [PERSON] на день смерті проживала в спірному будинку, тому він увійшов до складу спадщини, є безпідставними, оскільки сам по собі факт проживання в будинку не породжує права власності на майно. Враховуючи викладене, оскільки суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спірний будинок входив до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позову про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed