Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

04.11.2019 від [PERSON] до суду надійшов цивільний позов до первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» (далі - ППО «Бурштинської ТЕС») про стягнення зарплати, який передано на розгляд судді Юсип І. М. 23.10.2020 на підставі наказу № 02-03/71 суддю [PERSON] відраховано зі штату Галицького районного суду Івано-Франківської області. Відповідно до змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 справу ЄУН 341/1890/19 передано судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергелю М. Р. Ухвалою суду від 29.01.2021 розгляд справи призначено на 17.02.2021. Засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю у суді енергопостачання. Розгляд справи відкладено на 31.03.2021. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, зокрема з наступних підстав. 17.09.2015 [PERSON] обраний головою профспілкового комітету Бурштинської ТЕС. Розпорядженням ППО «Бурштинської ТЕС» від 22.03.2018 № 2 позивача звільнили з посади перший раз. Водночас, розпорядженням ППО «Бурштинської ТЕС» від 18.04.2018 № 7 його вдруге звільнили з роботи і цим же розпорядженням скасували попереднє розпорядження ППО «Бурштинської ТЕС» від 22.03.2018 № 2. Таким чином, позивач зазначає, що має право на належну йому заробітну плату у повному обсязі включно до 18.04.2018, яку він отримував раніше, зокрема до жовтня 2017 року. Водночас, вважає, що відповідач протиправно за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року не виплачував позивачу заробітну плату у повному обсязі. У позовній заяві наводить розрахунок, згідно з яким заборгованість з виплати заробітної плати за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року становить 119378,08 грн, з яких: недоплачений оклад - 63870,11 грн та премія - 55507,97 грн. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення вказаних позовних вимог заперечив. Вказав, що надані на підтвердження позовних вимог документи, зокрема, довідка про доходи, довідка-розрахунок коштів на забезпечення потреб профспілкового комітету за березень 2018 рік та виписка з колективного договору, персональна картка на ім`я позивача, копія штатного розпису профкому, який введено в дію 01.04.2017, не є належними доказами про наявність у відповідача заборгованості з виплати заробітної плати позивачу за спірний період. Також, зазначив, що відповідно до протоколу профспілкового комітету Бурштинської ТЕС від 17.11.2017 № 31 вирішено виплачувати голові профкому Бурштинської ТЕС [PERSON] частину заробітної плати в розмірі 16445,00 грн, яка фінансується за рахунок бюджету профспілки. Іншу частину заробітку в розмірі 7470,00 грн, а також премію, яка виплачується Бурштинською ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго» не виплачувати до отримання остаточного рішення суду, оскільки вказана сума за жовтень 2017 року не профінансована, до отримання остаточного рішення суду. Оцінюючи доводи сторін, надаючи правову оцінку наявним у справі і дослідженим у судовому засіданні письмовим доказам, суд установив наступні обставини справи. 17.09.2015 [PERSON] обраний головою профспілкового комітету Бурштинської ТЕС. Відповідно до змісту розпорядження Центрального комітету профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості країни (далі - ЦК Укрелектропрофспілка) від 12.06.2018 № 02-28/46 (а. с. 51) 28 березня 2018 року Верховний Суд скасував рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2017, яким, зокрема, було скасовано розпорядження ЦК Укрелектропрофспілки «Про звільнення з посади [PERSON] ». З метою припинення внутрішньо-організаційного спору та на підставі п. 7.15.17 Статуту Укрелектропрофспілки вказаним розпорядженням від 12.06.2018 № 02-28/46 у пункті 3 вирішено змінити дату звільнення з посади [PERSON] з 21.09.2017 на 18 квітня 2018 року. У пункті 3 розпорядження надано вказівку профспілковому представнику ППО «Бурштинської ТЕС» організувати виконання цього розпорядження та провести звільнення [PERSON] з урахуванням зміненої дати його звільнення. Водночас, у п. 4 вирішено вважати такими, що втратили чинність і скасовані розпорядження профспілкового представника у ППО «Бурштинської ТЕС» від 22.03.2018 № 2 «Про звільнення [PERSON] » та від 18.04.2018 № 7 «Про введення в дію розпорядження ЦК Укрелектропрофспілки від 25.09.2017 № 02-28/60 «Про звільнення з посади [PERSON] ». Вказані обставини також підтверджені представником відповідача у судовому засіданні і на цьому наполягає [PERSON] . Таким чином, суд установив, що фактичне звільнення [PERSON] відбулося 18 квітня 2018 року. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З огляду на викладене, звільнений [PERSON] має право на отримання всіх належних йому сум станом на 18.04.2018. На підтвердження заявлених до стягнення з відповідача сум за спірний період [PERSON] долучив до матеріалів справи ним же завірену копію штатного розпису профспілкового комітету Бурштинської ТЕС, який введений в дію з 01.04.2017 за підписом Голови профкому [PERSON] . Згідно з даними цього штатного розпису оклад голови [PERSON] становив 23915,0 грн, а премія - 35 %, що еквівалентно сумі 8370,25 грн. Заперечуючи щодо даних, які містяться у наведеному штатному розписі, представник відповідача посилався на пункт 5.14.2 Статуту і зазначив, що такий штатний розпис повинен бути затверджений не головою профкому одноособово, а власне рішенням профспілкового комітету. Просив долучити до матеріалів справи примірник статуту з метою забезпечення можливості суду дослідити його положення. Водночас, проти такого долучення письмового доказу заперечив позивач, посилаючись на те, що справа розглядається з 2019 року і у відповідача було достатньо часу, щоб надати всі наявні у нього докази для підтвердження своїх заперечень. Заслухавши думку сторін, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для долучення до матеріалів справи копії статуту, оскільки представник відповідача не обґрунтував наявність об`єктивних причин неможливості надання цього письмового доказу у встановлений процесуальним законодавством строк. Водночас, суд зазначає, що на підставі наданих позивачем даних про нараховану заробітну плату [PERSON] з реєстру Пенсійного фонду України (а. с. 11) за 2017 рік та на підставі довідки про доходи [PERSON] від 20.11.2017 № 256 (а. с. 18), виданої за підписом, зокрема, головного бухгалтера профкому Бурштинської ТЕС, установлено отримання позивачем протягом січня-вересня 2017 року доходу з розрахунку окладу в розмірі 23915,0 грн та отримання премії (щоквартально). Своєю чергою, представник відповідача жодними доказами чи поясненням не спростував факту отримання [PERSON] заробітної плати у період з січня по вересень 2017 року, яка включала в себе оклад у розмірі 23915,0 грн та щомісячну премію в сумі 8370,25 грн, яка виплачувалась раз на квартал. Відповідно до змісту протоколу профспілкового комітету Бурштинської ТЕС від 17.11.2017 № 31 вирішено виплачувати голові профкому Бурштинської ТЕС [PERSON] частину заробітної плати в розмірі 16445,00 грн, яка фінансується за рахунок бюджету профспілки. Іншу частину заробітку в розмірі 7470,00 грн, а також премію, яка виплачується Бурштинською ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», не виплачувати до отримання остаточного рішення суду, оскільки вказана сума за жовтень 2017 року не профінансована, до отримання остаточного рішення суду. Таким чином, профспілковий комітет Бурштинської ТЕС (без участі позивача) в офіційному документі визнав, що у зв`язку з наявністю судових спорів щодо правомірності звільнення [PERSON] з вересня 2017 року, йому з жовтня 2017 року повинна виплачуватись заробітна плата, лише в частині неповного окладу у сумі 16445,0 грн, а інша частина окладу у розмірі 7470,00 грн, а також премія, яка виплачується Бурштинською ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», оплачуватись не будуть. Також, з наданих позивачем розрахунків (а. с. 12-14) убачається, що з його заробітної плати у грудні 2017 року - лютому 2018 року віднімався оклад розмірі 7470,00 грн. Обгрунтовуючи заявлену до стягнення суму недоплаченого окладу, [PERSON] зазначає, що у березні 2018 року йому не доплачено оклад у розмірі 11415,90 грн, а фактично сплачено - 12496,10 грн, водночас у квітні 2018 року за 12 робочих днів повинні були заплатити 15104,21 грн окладу, проте взагалі не виплатили коштів. Вказаних у розрахунку в позовній заяві сум фактично отриманих позивачем коштів за жовтень 2017 року - квітень 2018 року представник відповідача жодними доказами не спростував, а також і не заперечував про їх нарахування та отримання позивачем. Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спору) у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Зважаючи на те, що [PERSON] фактично був звільнений з роботи 18 квітня 2018 року, а про зміну істотних умов праці, зокрема в частині розміру оплати праці (окладу) в установленому законодавством порядку повідомлений не був, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання всієї суми належного йому окладу за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року у розмірі 63870,11 грн, виходячи з розрахунку по 7470,0 грн за жовтень 2017 року - лютий 2018 року, 11415,90 грн за березень 2018 року, 15104,21 грн за квітень 2018 року. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення окладу за спірний період підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення премії за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року суд виходить з такого. Заявляючи до стягнення премії у розмірі 55507,97 грн, [PERSON] обґрунтовує своє право на отримання вказаної суми тим, що він до жовтня 2017 року постійно отримував щоквартально премію, виходячи з 35 % до окладу, що еквівалентно сумі 8370,25 грн щомісячно. Також, ставка премії зафіксована в описаному вище штатному розписі, введеному в дію з 01.04.2017. Дослідивши матеріали справи та надавши правову оцінку доводам позивача, суд виходить з такого. Розглядаючи цей спір, суд бере до уваги те, що відповідно до змісту описаного вище розпорядження ЦК Укрелектропрофспілка від 12.06.2018 № 02-28/46 (а. с. 51) 28 березня 2018 року Верховний Суд скасував рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2017. Так, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові цього суду від 28.03.2018 у справі № 431/1490/17 (яка міститься у відкритому доступі в ЄДРСР), виключення позивача ( [PERSON] ) із членів профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України породжує певні правові наслідки, а саме прийняття відповідним уповноваженим органом розпорядження щодо припинення повноважень позивача як голови профспілки, що у свою чергу автоматично позбавило останнього права знаходитись на території ПАТ «ДТЕК Західенерго», у тому числі в приміщеннях, які надані для діяльності профспілки. Цим же судовим рішенням установлено, що постановою Президії ЦК Укрелектропрофспілки від 21.09.2017 № П-7-1 постановлено виключити [PERSON] із профспілки працівників Укрелектропрофспілки за дії, які завдали і завдають моральної шкоди, які супроводжуються систематичним невиконанням обов`язків, покладених на нього статутом. Як зазначалося, розпорядженням ЦК Укрелектропрофспілка від 12.06.2018 № 02-28/46З саме з метою припинення внутрішньо-організаційного спору та на підставі п. 7.15.17 Статуту Укрелектропрофспілки у пункті 3 вирішено змінити дату звільнення з посади [PERSON] з 21.09.2017 на 18 квітня 2018 року. Водночас, оцінюючи встановлені у справі № 431/1490/17 обставини та висновки Верховного Суду, суд вважає за необхідне зазначити, що виключно з метою припинення внутрішньо-організаційного спору між профспілкою та [PERSON] , останнього звільнено з роботи 18.04.2018, хоча такий усі права як член профспілки фактично втратив з 21.09.2017. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, оцінюючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що з вересня 2017 року по 18 квітня 2018 року між [PERSON] , відповідачем і Укрелектропрофспілкою, до складу якої входить ППО «Бурштинської ТЕС», постійно тривав конфлікт, зокрема в площині судових спорів, та полягав, зокрема, у невиконанні позивачем вказівок (розпоряджень) Укрелектропрофспілки і у відсутності можливості позивача перебувати на території ПАТ «ДТЕК Західенерго», у тому числі в приміщеннях, які надані для діяльності профспілки. Водночас, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої у позові суми премії, суд виходить з такого. На вимогу ухвали суду про витребування доказів у цій справі від 17.07.2020 відповідач надав копію Колективного договору ПАТ «ДТЕК Західенерго» (далі - Договір). Відповідно до пункту 7.9 Договору, на який у своєму позові посилається також і позивач, виборні та штатні працівники профспілкових органів мають однакові права з членами трудових колективів на отримання пільг при акціонуванні та приватизації, на них поширюється діюча система преміювання за підсумками роботи Товариства, надаються соціальні гарантії, пільги і компенсації, що встановлені в Товаристві на рівні з усіма членами трудового колективу. Як установлено, зокрема у судовому засіданні, [PERSON] обіймав виборну посаду профспілкового органу. Таким чином, на нього поширювалась діюча система преміювання за підсумками роботи Товариства на рівні з усіма членами трудового колективу. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що премія усім працівникам Бурштинської ТЕС і працівникам профспілки виплачувалась і виплачується з бюджету Бурштинської ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», а не з бюджету ППО «Бурштинської ТЕС», у тому числі й [PERSON] . Позивач вказаного не заперечував і це підтверджується змістом протоколу профкому Бурштинської ТЕС від 17.11.2017 № 31. Також, на вимогу суду представник відповідача надав копію Додатку 3.1.6 до Додатку 3.1 «Положення про оплату праці у ПАТ «ДТЕК Західенерго» до Договору, а саме Положення про преміювання працівників ПАТ «ДТЕК Західенерго» за основні результати господарської діяльності (далі - Положення про преміювання), на яке у позові посилається і позивач. Відповідно до пункту 1.1 Положення про преміювання система преміювання розроблена з метою посилення причетності персоналу до досягнення запланованих результатів, особистого і колективного внеску працівників в кінцеві результати Товариства; формування єдиної політики мотивації тощо. У пункті 2.1 Положення про преміювання визначено, що премія - це додаткова матеріальна винагорода, що виплачується працівнику до основної заробітної плати за виконання ключових групових та індивідуальних показників ефективності (далі - КПЕ) у звітному періоді. Відповідно до пункту 3.4 Положення про преміювання для кожної посади або працівника у зводі КПЕ визначено перелік групових та індивідуальних КПЕ на звітний період (місяць, квартал), питома вага кожного показника на звітний період, планові значення КПЕ; за підсумками кожного звітного періоду фіксуються фактичні значення КПЕ, ступінь досягнення по кожному КПЕ, відсоток виконання КПЕ та підсумковий відсоток премії працівника у звітному періоді. Згідно з даними таблиці у цьому ж пункті 3.4 Положення про преміювання максимальний розмір премії для голови профкому встановлено на рівні 35 %, періодичність преміювання - щоквартально. Таким чином, суд установив, що 35 % є максимально установленим розміром премії для посади голови профкому, а не постійно діючим сталим розміром додаткової винагороди. При цьому, премія є саме додатковою матеріальною винагородою, яка виплачується виключно за наявності відповідних показників у роботі і її розмір може коливатися. У розділі IV Положення про преміювання визначено порядок нарахування та виплати премій. Згідно з пунктом 4.1 Положення про преміювання на основі фактичних значень КПЕ формується додаток до наказу про нарахування та виплату премії по ВП (відокремлених підрозділах Товариства). Водночас, у пункті 4.2 Положення про преміювання визначено, що наказ про нарахування та виплату премії по ВП готується відділом з управління компенсаціями та пільгами або працівником, призначеним відповідальним за супровід процедури преміювання у ВП, погоджується керівником департаменту з управління персоналом та підписується директором ВП або Генеральним директором у термін до 30-го числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до змісту пункту 4.10 Положення про преміювання премія нараховується в місяці, наступному за звітним періодом (місяць, квартал) і виплачується одночасно з виплатою заробітної плати. Як установлено під час розгляду справи, премію [PERSON] перестав отримувати з четвертого кварталу 2017 року. Тобто така, за наявності відповідних підстав і дотримання процедури, повинна була нараховуватись до 30 січня 2018 року за результатами і показниками діяльності позивача у жовтні-грудні 2017 року наказом про нарахування премії. Аналогічно й за інші спірні періоди. Водночас, жодних доказів того, що описана вище процедура нарахування премії [PERSON] у період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року за відповідні показники у його діяльності була здійснена і був прийнятий відповідний наказ, суду не надано. Так само, не надано будь-яких доказів того, що [PERSON] взагалі виконував покладені на голову профкому обов`язки. Крім того, суд зауважує, що відповідно до пункту 5.2 Положення про преміювання розмір премії може бути зменшено або премія може не виплачуватися повністю за невиконання наказів, розпоряджень і вказівок керівництва; невиконання вимог розпорядчих документів; порушення виконавчої дисципліни; неправомірність (необґрунтованість) прийнятих рішень тощо. Як зазначалося, постановою Президії ЦК Укрелектропрофспілки від 21.09.2017 № П-7-1 [PERSON] виключено із профспілки працівників Укрелектропрофспілки за дії, які завдали і завдають моральної шкоди, які супроводжуються систематичним невиконанням обов`язків, покладених на нього статутом. З того часу, і у спірний період, позивач, фактично, був позбавлений правових підстав для виконання функцій голови профкому, а також фізично не допускався до робочого місця. За таких установлених обставин і приписів Положення про преміювання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування і виплати [PERSON] премії, яка є додатковою винагородою за відповідні показники, зокрема у максимальному розмірі, за спірний період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року. У частині першій ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з приписами статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд на підставі наявних у справі доказів не встановив наявність необхідних у цій справі обставин, які підлягають обов`язковому встановленню для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з ППО «Бурштинської ТЕС» на користь [PERSON] премії у розмірі 55507,97 грн за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у цій справі, зокрема щодо стягнення заробітної плати за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року в частині недоплаченого окладу в розмірі 63870,11 грн. Тоді як вимоги про стягнення премії в сумі 55507,97 грн за спірний період задоволенню не підлягають. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Отже, рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення суми заборгованості з виплати заробітної плати за жовтень 2017 року у розмірі 7470,00 грн. Своєю чергою, не підлягає задоволенню вимога [PERSON] про допущення негайного виконання рішення суду щодо усієї присудженої суми боргу, з огляду на таке. Частинною другою статті 430 ЦПК України установлено, що суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Отже, допущення негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні працівникові виплати заробітної плати є правом, а не обов`язком суду. Згідно з частиною другою статті 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Беручи до уваги характер спору та стосунки між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для допущення негайного виконання рішення щодо стягнення усієї присудженої суми заробітної плати, оскільки це може призвести до нівелювання інституту оскарження судового рішення.

Outcome: partial