Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

03.11.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з останньої безпідставно набуті кошти в сумі - 224624,82 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з березня 1999 року по жовтень 2010 року вони перебували у відносинах з відповідачкою та за цей період придбали нерухоме майно, в тому числі й земельні ділянки, обладнання, транспортні засоби для організації та ведення підприємницької діяльності. Зокрема, у 2008 році за їхні спільні кошти побудовано житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 92,3 кв. м. На вказаний житловий будинок вони зареєстрували право спільної сумісної власності, без реального поділу часток між ними. В подальшому, у 2010 році він позичив у відповідачки [PERSON] - 225 000 гри, проте кошти не повернув. Рішенням апеляційного суду Львівської області з нього на користь відповідачки [PERSON] стягнуто 224 624,82 грн. Також, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року позов [PERSON] задоволено. Переведено на відповідачку права і обов`язки співвласника-боржника позивача на 1/2 частину у спільній сумісній власності на будинок [ADDRESS] . Вирішено перерахувати борг [PERSON] по виконавчому провадженню, яке знаходиться на виконанні у ВДВС Дрогобицького MB юстиції у Львівській області, про стягнення з нього на користь [PERSON] - 215 632 грн. основного боргу, 6 650 грн в рахунок сплати 5% від простроченої суми станом на 01 жовтня 2011 року, суми неповернутого боргу в розмірі 133 000 грн, 120 грн витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, 2 222,82 грн судового збору. Визнано за відповідачкою - [PERSON] право власності на будинок буд. [ADDRESS] , припинено право власності Позивача - [PERSON] на 1/2 частину у спільній сумісній власності на будинок буд. [ADDRESS] . Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Переведено на [PERSON] права і обов`язки співвласника-боржника [PERSON] на належну йому 1/2 частину в житловому будинку буд. [ADDRESS] . Визнано за стягувачем [PERSON] право власності на належну співвласнику-боржнику [PERSON] , 1/2 частину в житловому будинку буд. [ADDRESS] . Припинено право власності [PERSON] на 1/2 частину в житловому будинку буд. [ADDRESS] .Вирішено питання про розподіл судових витрат. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду рішення апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року. У відповідності до постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.06.2018 року № 46941065 (РНВП 46941065), відкритого на підставі виконавчого листа № 2-2546/11, виданого 16 березня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, з нього стягнуто в повному обсязі на користь [PERSON] суму 215 632 грн. боргу (основна сума боргу), 6 650 грн відсотків станом на 01 жовтня 2011 року, 133 000 грн суми неповернутого боргу, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 2 222,82 грн судового збору, всього 224 624,82 грн. Враховуючи викладене, посилаючись на ст. 1212 ЦК України вважає, що безпідставно набуті відповідачкою кошти в сумі - 224624,82 грн. підлягають поверненню, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. 03.11.2020 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 13.11.2020. 16.11.2020 ухвалою судді дану позовну залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 07.12.2020 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 26.01.2021. 22.01.2021 відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона, не погодившись із заявленими вимогами відзначає, що зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільнего кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати. Водночас, сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас, сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору. Отже, обов`язковою підставою для можливості застосування норм статті 1212 Цивільного кодексу України до правовідносин сторін є відсутність зобов`язань сторін, що виникли б на належній правовій підставі з урахуванням норм ст. 11 Цивільного кодексу України, або наявність факту перевищення таких зобов`язальних відносин (наявність переплати понад визначену у зобов`язанні суму). Просить в задоволенні позову відмовити. 26.01.2021 представником позивача [PERSON] - адвокатом Ловінською С.С. подано до суду клопотання про заходи забезпечення позову, в якому просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно [PERSON] , а саме на будинок [ADDRESS] . 26.01.2021 представником позивача [PERSON] - адвокатом Ловінською С.С. подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , кошти в сумі 222 282,00 грн. А також, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати позивача за період з 19 липня 2018 року по 25 січня 2021 року, що складають 38 677,07 грн., 3% річних в сумі 16 671,15 грн., та проценти за користування коштами, в розмірі 77434,59 грн., а всього 132 782, 81 грн. Також, стягнути з відповідачки [PERSON] судові витрати. 26.01.2021 судове засідання відкладено на 11.02.2021, у зв`язку з наданням сторона можливість для ознайомлення з матеріалами справи. 27.01.2021 ухвалою судді відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Ловінської С.С. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування безпідставно набутого майна (коштів). 11.02.2021 судове засідання відкладено на 02.03.2021 за клопотанням відповідачки [PERSON] 02.03.2021 ухвалою судді закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 25.03.2021. 25.03.2021, 13.04.2021 судове засідання відкладено у звязку з бажанням сторін укласти мирову угоду, а 13.05.2021 - у зв`язку із хворобою представника відповідачки [PERSON] - адвоката Попів-Кішко Р.Й. - на 01.06.2021 В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ловінська С.С. заявлені вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її адвокат Попів-Кішко Р.Й. заперечили щодо задоволення заявлених вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просять в задоволенні позову відмовити повністю. Вважають, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого порушеного права. Вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року позов відповідачки - [PERSON] задоволено. Переведено на відповідачку - [PERSON] права і обов`язки співвласника-боржника позивача - [PERSON] на 1/2 частину у спільній сумісній власності на будинок [ADDRESS] . Вирішено перерахувати борг позивача - [PERSON] по виконавчому провадженню, яке знаходиться на виконанні у ВДВС Дрогобицького MB юстиції у Львівській області, про стягнення з позивача - [PERSON] на користь відповідачки - [PERSON] - 215 632 грн. основного боргу, 6 650 грн в рахунок сплати 5 % від простроченої суми станом на 01 жовтня 2011 року, суми неповернутого боргу в розмірі 133 000 грн., 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 2 222,82 грн. судового збору. Визнано за Відповідачкою - [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] , припинено право власності позивача - [PERSON] на 1/2 частину у спільній сумісній власності на будинок [ADDRESS] . Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 9-10). В той же час, рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги відповідачки [PERSON] задоволено частково. Переведено на стягувача [PERSON] права і обов`язки співвласника-боржника позивача - [PERSON] на належну йому 1/2 частину в житловому будинку [ADDRESS] . Визнано за стягувачем, відповідачем [PERSON] , право власності на належну співвласнику-боржнику, позивача - [PERSON] , 1/2 частину в житловому будинку буд. [ADDRESS] . Припинено право власності позивача - [PERSON] на 1/2 частину в житловому будинку буд. [ADDRESS] (цивільна справа №442-7848/15-ц, а.с. 206-216). Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.08.2019 вбачається, що рішення апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року залишено без змін та поновлено виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року (а.с. 11-15). Крім цього, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.06.2018 року № 46941065 (РНВП 46941065), відкритого на підставі виконавчого листа № 2-2546/11, виданого 16 березня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, з позивача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] суму 215 632 грн. боргу (основна сума боргу), 6 650 грн відсотків станом на 01 жовтня 2011 року, 133 000 грн суми неповернутого боргу, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 2 222,82 грн судового збору, всього 224 624,82 грн. (а.с. 16). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирішуючи заявлений позов, суд виходить з того, що загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другоюстатті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Крім того суд зазначає, що для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава,за якою це відбулося. Слід зазначити, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. З матеріалів витребуваної та оглянутої судової справи №442/7848/-15-ц (а.с. 235-240, 244-245) вбачається, що позивач [PERSON] звертався до Верховного Суду України з клопотанням про доповнення до касаційної скарги, додаючи при цьому вказану вище постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.06.2018 року, проте, такі доповнення відповідно до ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2019 були йому повернуті і постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.08.2019 рішення апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року залишено без змін та поновлено його виконання. Таким чином, оскільки кошти в сумі 224624,82 грн. відповідачкою [PERSON] були правомірно набуті в рамках виконавчого провадження з виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суду, яке набуло законної сили, така підстава станом на час розгляду даної справи не відпала, а тому такі кошти не можна вважати безпідставно набутим майном в розумінні ст. 1212 ЦК України. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову. Крім цього, оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат відповідно до заяви про збільшення позовних вимог є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, а тому то вказані позовні вимоги також задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed