Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

02.09.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивачка зазначає, що їй відомо про те, що відповідач неофіційно працює та має стабільний заробіток, але який саме розмір заробітку отримує відповідач встановити важко, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1300,00 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що заявлений нею до стягнення розмір аліментів є встановленим законом розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, розуміє свою від повільність за матеріальне забезпечення дитини, однак на даний час відповідач не працює і не має можливості сплачувати заявлений позивачкою розмір аліментів, оскільки він є для нього завеликим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За нормою ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини, суд враховує: матеріальне становище дитини, яке у зв'язку з не працевлаштування позивачки не можна визнати задовільним; майновий стан відповідача, який офіційно не працює, однак не посилався на наявність на його утриманні інших осіб чи наявність стягнень за виконавчими листами, а також те що відповідач є молодою, здоровою особою працездатного віку. Позивачка просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1300 грн. щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів є не відповідним, враховуючи розмір встановленого законом мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та рівність обов'язків батьків по утриманню дитини, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 800 грн. щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial