Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

02.12.2019 року позивач АТ«Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 014/3653/147291/82 від 11.04.2008 року у сумі 32325,53 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0875 га, - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.04.2008 року між ВАТ КБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно укладеного договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 40000,00 доларів США на строк до 11.04.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 11.04.2008 року між ВАТ КБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателем та відповідачем [PERSON] як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки, за умовами якого належний відповідачеві предмет іпотеки: домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельна ділянку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0875 га, забезпечує вимогу іпотекодержателя, що виникають з умов кредитного договору та додаткових умов. Іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах договору. Боржник [PERSON] не виконувала зобов`язань за кредитним договором від 11.04.22008 року, у зв`язку з чим позивач звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості та рішенням Апостолівського районного суду від 19.02.2016 року було стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 22635,21 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 475687,04 грн.), яка складається з: заборгованість за процентами у розмірі - 1494,60 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 31409,55 грн.); пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів у розмірі - 1763,12 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 37052,60 грн.); поточна заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі - 19377,49 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 407224,89 грн.), судовий збір в сумі 3654,00 грн. Однак, позичальник [PERSON] не виконує рішення суду, у зв`язку з чим на адресу позичальника та відповідача 20.09.2019 року позивачем направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, але заборгованість не погашено. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 02.01.2020 року відкрито провадження по даній справі. 27.02.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] у якому він просив відмовити у задоволенні позову так як позичальником останній платіж за кредитним договором здійснено 15.01.2015 року, позивачем було пред`явлено вимогу про дострокове стягнення заборгованості, згодом рішенням суду від 19.02.2016 року з позичальника стягнуто заборгованість за кредитним договором, рішення суду набрало законної сили 28.03.2016 року, тому з часу ухвалення рішення позивач мав право нараховувати лише проценти згідно ст. 625 ЦК України, тому подальше нарахування позивачем відсотків, штрафів та пені є безпідставним, а розмір заборгованості є невірним. Домоволодіння яке є предметом позову було придбано не за кредитні кошти, а тому особи які там проживають не можуть бути виселені. Крім того, на час звернення позивача до суду сплинули строки позовної давності, тому просив їх застосувати. Тому просив у позові відмовити. 17.03.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у які наполягається на задоволенні позову. При цьому, позивач стверджує, що строк позовної давності не сплину, оскільки рішенням суду від 19.02.2016 року встановлено факт дійсності правочину, факт наявності боргових зобов`язань, крім того рішення суду третьою особою не виконано, а тому строк звернення до суду не сплинув, оскільки кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Крім того, строк позовної давності переривався, оскільки третьою особою [PERSON] було вчинено дії, які свідчать про визнання боргу, а саме у ході перемовин 10.07.2019 року [PERSON] висловила намір врегулювати проблему заборгованості шляхом сплати 200000 грн., тобто визнала заборгованість. Тому просили позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 07.05.2020 року було закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача АТ«Райффайзен Банк Аваль» Шипіленко Р.О. позов підтримав, просив задовольнити вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов та в письмовій заяві про застосування строку позовної давності. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.04.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір014/3653/147291/82, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 40000,00 доларів США на строк до 11.04.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку (а.с.8-17). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 11.04.2008 року між ВАТ КБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателем та відповідачем [PERSON] як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки, за умовами якого належний відповідачеві предмет іпотеки: домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0875 га, забезпечує вимогу іпотекодержателя, що виникають з умов кредитного договору та додаткових умов. Іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах договору (а.с. 18-24). Боржник [PERSON] не виконувала зобов`язань за кредитним договором від 11.04.22008 року, у зв`язку з чим позивач звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості та заочним рішенням Апостолівського районного суду від 19.02.2016 року було стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 22635,21 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 475687,04 грн.), яка складається з: заборгованість за процентами у розмірі - 1494,60 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 31409,55 грн.); пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів у розмірі - 1763,12 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 37052,60 грн.); поточна заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі - 19377,49 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 407224,89 грн.), судовий збір в сумі 3654,00 грн. (а.с.25). Дане рішення позичальник [PERSON] не виконує, а позивачем нараховано заборгованість за кредитним договором станом на 19.09.2019 року - 32 325,53 дол. США, що еквівалентно 797 466, 07 грн., яка складається з заборгованості за кредитним договором 19377,49 дол. США, заборгованості за відсотками 12948,04 дл. США. (а.с.6-7). 10.07.2019 року між сторонами проведено зустріч під час якої [PERSON] висловила намір врегулювати проблему заборгованості шляхом сплати 200000 грн., тобто визнала заборгованість (а.с.102). Позивачем 20.09.2019 року на адресу відповідача [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору (а.с.27). Також позивачем 20.09.2019 року на адресу третьої особи [PERSON] направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а.с.26). Після надходження позову до суду а саме 24.02.2020 року у житловому будинку, який є предметом спору здійснено реєстрацію місця проживання доньки відповідача та трьох неповнолітніх дітей. (а.с.72). Відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності. Між сторонами виник спір щодо розміру заборгованості, права позивача нараховувати відсотки за користування кредитом після ухвалення судового рішення та пропуску строку звернення до суду. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України Про іпотеку іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсяі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України Про іпотеку передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Частина перша статті 35 Закону України Про іпотеку передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Під час судового розгляду факт укладення кредитного договору, договору іпотеки, отримання третьою особою кредитних коштів та неналежне виконання зобов`язання третьою особою сторони не заперечували. У пункті 1.1 договору іпотеки сторони узгодили, що цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/3653/147291/82 від 09.04.2008 року позичальника [PERSON] , а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, за умовами якого позичальник зобов`язаний до 11.04.2018 року повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 40000,00 дол. США, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках передбачених кредитним договором та цим договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотеко держателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 11.04.2018 року. Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги (стаття 9 договору). При цьому сторони передбачили, що позичальник зобов`язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобов`язань за цим договором протягом не більше 30 календарних днів з моменту її пред`явлення (пункт 9.3). У судовому засіданні досліджено матеріали справи №171/1831/15-ц провадження 2/171/122/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно яких суд встановив, що на аркуші справи 31 міститься вимога банку про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, направлена [PERSON] 02.06.2015 року. Згідно вимоги,

Outcome: dismissed