Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

03.08.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказала, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Крім того, вказала, що з 2011 року по 03.06.2021 відповідач сплачував аліменти на їх спільних двох дітей, до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно постанови Лубенського міськрайонного відділу ВДВС Північно -Східного міжрегіонального управління Міністерстьва юстиції ( м. Суми) виконавче провадження стосовно стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] закінчено. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, заперечення або відзиву на позов надала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.05.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, [INFO] народився [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №144, батьками якого є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження № 46771313, винесеної державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу ВДВС Північно -Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Братусь О.Ю. від 03.06.2021 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1274 виданого 28.09.2011 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з 09.09.2011 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, закінчено. У позивача виникла необхідність просити суд стягнути з відповідача на утримання молодшого сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15травня 2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України та як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, позицію позивачки, те, що відповідач є фізично здоровою особою, інвалідності та інших осіб на утриманні не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved