Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

04.09.2015 року повноважний представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила визнати [PERSON] [INFO] втратившим право користуватись жилим приміщенням - будинком №14 по вул.Хвойна в с.Торське Краснолиманської міської ради Донецької області. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на своїх позовних вимогах з підстав зазначених нею в позові , просила їх задовольнити та судові пояснила що реєстрація відповідача в зазначеному будинку але мешкаючого фактично за іншою адресою, заважає позивачу ним володіти та розпорядитись на власний розсуд і те що реєстрація відповідача в будинку змушує позивача нести додаткові витрати по утриманню цього нерухомого майна.. Позивач до судового засідання не з*явився але подав заяву в якій .підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутністю. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, при цьому він подав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутністю. При досліджені письмових доказів по справі судом встановлено . Позивачу [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, належить будинок №14 по вул.Хвойна в с.Торське Краснолиманської міської ради Донецької област (а.с.13-14) в якому відповідач та позивач зареєстровані за місцем проживання ( а.с.12) , але відповідач з 2009 року в цьому будинкуі не мешкає ( а.с.11) . Суд, заслухавши представника позивача , дослідивши заяви позивача, відповідача та письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі , відповідно до ст.174 ЦПК України, оскільки він визнаний відповідачем і це визнання ним позову не сеперчить закону та не порушує права будь-яких осіб з наступних підстав. У суду не викликають сумніву надані позивачем письмові докази, оскільки ці документи надані та складені повноважними особами. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.4 ст.156 СК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права цих осіб користуватись займаним приміщенням .У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім*ї про безоплатне користування жилим приміщенням зазначене користування здійснюється за плату. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім*ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно з ч.3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений, так і на невизначений строк , може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення , займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім*ї.У цьому випадку власник будинку ( квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Відповідно до ч.4 ст.168 ЖК України- договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений, так і на невизначений строк , може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному будинку. Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку( квартирі) , що належить громадянинові на праві приватної власності , наймач і особи,які проживають разом з ним , зобов*язані звільнити житлове приміщення ,а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Крім того до спірних правовідносин слід застосовувати також норми передбачені ЦК України. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України , а також ст.150 ЖК України власник житлового будинку( квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання ,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб . Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В статті 405 ЦК України зазначено- 1. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. 2. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 п.15 постанови Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням. Таким чином, у зв*язку з тим, що відповідач не є членом сім*ї позивача , між ними не було укладено договору найму житла, відповідач будучі зареєстрованим як мешкаючий в будинку що належить позивачу на праві власності , створює умови які зобов*язують позивача нести додаткові витрати по його утриманню, який потрібний йому самому , не мешкає в в будинку №14 по вул.Хвойна в с.Торське Краснолиманської міської ради Донецької області кілька роківу, то він є таким, що з цих підстав втратив право користуватись жилим приміщенням - будинком №14 по вул.Хвойна в с.Торське Краснолиманської міської ради Донецької області , бо право позивача на володіння , користування та розпорядження своїм майном, яке належить йому на праві власності підлягає захисту, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved