Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

02.07.2019 року представник [PERSON] - адвокат Шубіна Я.В., звернулася до суду зпозовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, яким просила усунути позивачу перешкоди у спілкуванні з неповнолітною донькою [PERSON] , [INFO] . Визначити наступний спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з дитиною та її та вихованнгі: -кожні вихідні з 10-00 години суботи ло 08-00 години понеділка; -в період зимових канікул - у кількості днів, що становитиме не менше половини тривалості канікул; -в період літніх канікул - у кількості днів, що становитиме не менше половини тривалості канікул; - повідомляти батька про стан здоров`я дитини та про місце її проживання у разі його зміни. У заяві представник позивача зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.10.1994 року, який було розірвано за рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.03.2018 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає з матір`ю. Після розірвання шлюбу, відповідач безпідставно та невмативовано, перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з донькою. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської Ради від 22.02.2019 року [PERSON] визначено порядок та спосіб участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Разом з тим, вказане рішення відповідачкою не виконується. На даний час, [PERSON] взагалі позбавлений можливості бачитися з дитиною. Таким чином позивачу створюються перешкоди і у виконанні своїх батьківських обов`язків. Вказані обставини слугували підставою для їх звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.08.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 06.12.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Сидоренко Т.В. про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 25.05.2020 року у справі було призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої було доручено МВ ОНДІСЕ. Ухвалою суду від 25.05.2020 року підготовче провадження у справі було закрито. Ухвалою суду від 30.07.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Сидоренко Т.В. про зупинення провадження у справі. 03.09.2021 року до суду надійшло повідомлення завідувача МВ ОНДІСЕ про неможливість проведення експертизи, по причині відсутності у штаті філії експерта-психолога. Ухвалою суду від 16.10.2020 року за клопотанням представника позивача призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського НДІСЕ. 16.12.2020 року до суду надійшло клопотання експерта про погодження терміну проведення експертизи та здійснення її оплати. 19.02.2021 року судом на адресу Одеського НДІСЕ направлено повідомлення, щодо погодження терміну проведення експертизи. 09.04.2021 року до суду надійшло клопотання експерта Одеського НДІСЕ та рахунок, щодо оплати проведення судово-психологічної експертизи. Рахунок №20-6669 від 25.03.2021 року представник відповідача отримала 12.04.2021 року, про що свідчить її особистий підпис. 22.06.2021 року експертом, Ухвалу суду від 16.10.2020 року, було повернуто без виконання на підставі п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, по причині не сплати вартості проведення експертизи. Ухвалою суду від 20.02.2020 року підготовче провадження у справі було закрито. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили викладені у заяві фактичні обставини. В подальшому до судового засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву, щодо розгляду справи за їх відсутності. У судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позовних вимог просила відмовити. В обгрунтування заперечень зазначила, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , про що свідчить Експертний висновок про біологічне батьківство від 01.03.2018 року. На даний час у провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про внесення змін до актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька. Крім того, зазначила що у [PERSON] відсутня при`язаність до позивача, як до батька, а спілкування з ним є травмуючим психологічним фактором для дитини. В подальшому до судового засідання не з`явилася. Відповідач на неодноразові виклики до судових засідань не з`явилася, причини неявки суду не повідомляла. У підготовчому судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Виконкому Миколаївської міської ради просила прийняти рішення з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини та надала Висновок Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10.03.2020 року №1388/02.02.1-22/25/14/20, складий на виконання ухвали суду, в порядку ч.5 ст.19 СК України. В подальшому до судового засідання не з`явилася. Заслухавши позицію сторін, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.1994 року, який було розірвано за рішеням Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.03.2018 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Суд вважає неспроможними твердження представника відповідача у тій частині, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , з посиланням на Експертний висновок №MGТ 2130 від 01.03.2018 року, за яким біологічне батьківство [PERSON] до дитини [PERSON] не виключається, та вірогідність батьківства становить 99,9999%, що виключає права позивача щодо дитини. Так, відповідно до положень ст.121 СК України - права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Таким чином, на даний час, за відсутності судового рішення, щодо виключення даних про [PERSON] , як батька, з актового запису №4133 від 08.12.2012 року про народження [PERSON] , він має усі права та обов`язки батька дитини. Як було встановлено судом, після припинення шлюбних відносини, з травня 2017 року, дитина залишилися проживати разом з матір`ю, одночасно у сторін виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні доньки та спілкуванні з нею. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №126 від 22.02.2019 року позивачу було визначено порядок участі у вихованні дитини - щонеділі з 10-00 години до 08-00 години понеділка, а також 14 днів влітку для оздоровлення дитини. Одночасно батькам було надано право змінювати порядок побачень з дитиною за їх взаємною згодою. Однак, вказане рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради відповідач не виконує, що не спростовувала в судовому засіданні її представник, посилаючись на небажання дитини спілкуватися з [PERSON] , який за твердженням її довірительниці не є біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] .. Одночасно позивачем суду було надано Відповідь за підписом начальника Служби у справах дітей Адміністрпції Заводського району Миколаївської міської ради № К-76 від 31.05.2019 року, щодо розгляду його звернень з приводу невиконання [PERSON] рішення Виконкому Миколаївської міської ради №126 від 22.02.2019 року. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що на даний час, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні доньки та спілкуванні з нею, у зв`язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі [PERSON] у вихованні неповнолітньої [PERSON] та спілкуванні з нею. Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . За положеннями ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами 1 та 2 статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Так при розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] проходить службу у званні старший сержант, на посаді Інструктора з водіння взводу навчальних машин ВЧ А3163, відповідно до службової характеристики за місцем проходження служби зарекомендував себе з позитивної строни, як висококваліфікований працівник, вічливий та тактичний у спілкуванні з колегами. Відповідно до повідомлення головного державного виконавця Центрального відділу ДВС сумлінно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , стягнуті на користь [PERSON] за рішенням Центрального районного суду, на виконання якого, 29.05.2018 року видано виконавчий лис №490/10596/17. Факт сплати [PERSON] аліментів також підтверджується Звітом про здійснення відрахування та виплати ВЧ А 3136 №3372 від 25.11.2019 року Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду №637 від 27.01.2020 року, будь-яких наркологічних протипоказань, щодо виконання [PERSON] обов`язків водія не виявлено. Відповідно до Медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серія 12ЯЯУ №751087717 від 21.01.2020 року психіатричних показань до виконання [PERSON] обов`язків водія не виявлено. Відповідно до ст..3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1388/02.02.01-22/25/14/20 від 10.03.2020 року від 28.07.2020 року, визначено участь [PERSON] у вихованні доньки та спілкуванні з нею у перший, третій тиждень місяця з 10-00 год. суботи до 17-00 години неділі, а також 14 днів влітку для оздоровлення дитини, святкові, канікулярні дні та день народження дитини за домовленістю між батьками. За положеннями ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Встановлення графіку зустрічей у порядку зазначеному у висновку, а саме безперервно з 10-00 год. суботи до 17-00 години неділі, на думку суду, з врахуванням того, що дитина з 2017 року не спілкувалася з батьком, та на даний час, згідно до Аналізу результатів діагностичного дослідження проведеного практичним психологом Миколаївської загальноосвітньої І-ІІІ ступеню школи №22 (далі Аналізу), висловлює ознаки не бажання спілкування з ним, не приведе до відновлення теплих батьківських стосунків, а також не створить для дівчинки належної психологічної атмосфери для налагодження нормального спілкування з батьком. Щодо твердження представника відповідача про те, що дитина сама не виявляє бажання до спілкування з батькоим, з посиланням на Аналіз, то на стійке переконання суду, негативний вплив на психоемоційний стан дівчинки спричиняють саме конфлікти, які виникають між її батьками на ґрунті неприязних стосунків, свідками, яких стає дитина. Вік дитини, якій на даний час виповнилося вісім років, свідчить про те, що вона досягла певного ступеню фізичного та психологічного розвитку, який дозволяє їй перебувати окремо від матері, під наглядом батька, але з визначенням певного обмеження у часі такого спілкування у перші шість місяців після набрання рішенням законної сили, з подальшим збільшенням такого часу. На переконання суду, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження даних, щодо негативного впливу батька на розвиток дитини. З урахуванням викладеного, виходячи з інтересів дитини, враховуючи обставини справи, а також вік [PERSON] , стан її здоров`я, психологічний стан, відсутність спілкування з батьком тривалий час, суд вважає необхідним визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні доньки - кожної суботи місяця з 10-00 години до 17-00 години, протягом перших шести місяців, після набрання рішенням законної сили. В подальшому, перший та третій тиждень місяця з 10-00 години суботи по 14-00 годину неділі, з наданням позивачу права проводити з донькою, визначені за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, святкові дні з 10-00 години до 19-00 години, з врахуванням бажання дитини. Такий спосіб участі позивача у вихованні доньки відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON] , дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком та не порушить звичайних для неї умов життя та склавшогося розпорядку, оскільки між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одночасно, на теперішній час, суд не вбачає наявності достатніх обставин для надання [PERSON] можливості проживання з донькою в період зимових та літніх канікул у кількості днів, що становитиме не менше половини тривалості канікул, проте зазначає, що після того, як дівчинка подорослішає, вказаний порядок спілкування батька з нею може бути зміненим за домовленістю батьків або за рішенням органу опіки та піклування чи суду.

Outcome: partial