Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

04 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в особі Міністерства оборони України, Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання незаконними та скасування рішення і наказу, зобов`язання прийняти рішення про поновлення на квартирному обліку, погодження розподілу квартири. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник вказує, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в особі Міністерства оборони України, Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання незаконними та скасування рішення і наказу, зобов`язання прийняти рішення про поновлення на квартирному обліку, погодження розподілу квартири задоволені частково. У зв`язку з розглядом даної справи [PERSON] понесла судові витрати, що складаються з витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги, у розмірі 15\~000,00 грн, витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908,00 грн та заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн, разом 1362 грн. За таких обставин заявник просить вирішити питання про судові витрати та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. 01 листопада 2021 року представником відповідача подано до суду клопотання, в якому вказує, що сума витрат на професійну правничу допомогу завищена та не відповідає складності справи, просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду в частині розподілу судових витрат (а.с.199). Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та представника позивача, вимоги заяви підтримала, просила заяву задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у судове засідання не прибув, проте до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, просив у задоволенні заяви відмовити. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. На підставі частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність\~сторін, що не з`явилися, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2021 року по справі № 344/6853/21, провадження № 2/344/2734/21 позовні вимоги [PERSON] до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в особі Міністерства оборони України, Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання незаконними та скасування рішення і наказу, зобов`язання прийняти рішення про поновлення на квартирному обліку, погодження розподілу квартири задоволені частково. Визнано незаконним та скасовано рішення об`єднаної житлової комісії Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16 квітня 2021 року № 2 щодо скасування пункту 3 рішення об`єднаної житлової комісії, оформленого протоколом № 20 від 26 жовтня 2020 року, щодо погодження розподілу двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] дружині померлого полковника запасу [PERSON] [PERSON] та зняття її та членів її сім`ї з квартирного обліку. Визнано незаконним та скасовано наказ військового комісара Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 20 квітня 2021 року № 150 «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16 квітня 2021 року № 2» щодо скасування пункту 3 рішення об`єднаної житлової комісії, оформленого протоколом № 20 від 26 жовтня 2020 року, щодо погодження розподілу двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] дружині померлого полковника запасу [PERSON] [PERSON] та зняття її та членів її сім`ї з квартирного обліку (а.с. 155-172). Відповідно до частини першої-третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пункт 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; Стаття 30 Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі\~статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає\~в межах,\~встановлених цим\~Кодексом,\~порядок здійснення\~провадження у\~справі відповідно\~до принципу\~пропорційності,\~враховуючи:\~завдання цивільного\~судочинства;\~забезпечення розумного\~балансу між\~приватними й\~публічними інтересами;\~особливості предмета\~спору;\~ціну позову;\~складність справи;\~значення розгляду\~справи для\~сторін,\~час,\~необхідний для\~вчинення тих\~чи інших\~дій,\~розмір судових\~витрат,\~пов`язаних із\~відповідними процесуальними\~діями,\~тощо.\~ Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами\~(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі\~статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої\~статті 137\~Цивільного процесуального\~кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір\~витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним\~із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.\~\~ Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. Судом встановлено, що адвокат Гора Н.Ю. приймала участь у судових засіданнях 03 червня 2021 року, 05 липня 2021 року, 03 вересня 2021 року, 28 вересня 2021 року, що підтверджується протоколами та звукозаписами судових засідань (а.с. 85-86, 120-121, 147-148, 153-154). З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на\~професійну правничу\~допомогу\~підтверджуються договором про надання правової допомоги, укладеним 30 грудня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «Гвоздик і партнери» в особі керуючого партнера Гори Надії Юріївни (а.с.177-178), додатковою угодою від 26 січня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2020 року (а.с.179), копією квитанції № 0.0.1994818094.1 від 27 січня 2021 року про сплату за послуги згідно договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2020 року коштів у сумі 7500 грн (а.с.55), копією квитанції 0.0.2119531169.1 від 12 травня 2021 року про сплату за послуги згідно договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2020 року коштів у сумі 7500 грн (а.с.180), актом приймання-передачі наданих послуг на підставі Додаткової угоди від 26 січня 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «Гвоздик і партнери» та [PERSON] , відповідно до якого вартість наданих [PERSON] адвокатом послуг становить 15\~000,00 грн (а.с.181). Судом\~досліджено опис наданих послуг на виконання укладеного\~договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача та заперечення відповідача в контексті положення частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою. Враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги у суді, час, витрачений на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді), критерій реальності таких витрат, а також те, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2021 року позовні вимоги задоволені частково, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, тому дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на заперечення останнього, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 3000,00 грн. Щодо стягнення судового збору суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується оригіналом квитанції, що міститься у матеріалах справи (а.с.62).\~ Також позивачем сплачено 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову\~(а.с.61). Позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 1362,00 грн (908,00 грн + 454,00 грн). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial