Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

03 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути 142531 грн. 09 коп. у відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля, 2500 грн. франшизи, 1400 грн. у відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди та 3100 грн. у відшкодування витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 13 жовтня 2020 року, автомобіль, який належить йому на праві власності, а саме: «GMC TERRAIN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіль відповідача - ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер [NUMBER] зазнали механічних пошкоджень. Винним у скоєнні ДТП згідно постанови суду визнаний [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 14 жовтня 2020 року позивач відповідно до системи прямого врегулювання збитків подав до Акціонерного товариства «СК» «ІНГО», де був застрахований його автомобіль на час ДТП, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Страхова компанія компенсувала позивачу страхове відшкодування в сумі 127500 грн., за вирахуванням франшизи у розмірі 2500 грн., розмір якої визначений полісом відповідача № 113013946. Однак, заподіяна майнова шкода позивачу в повному обсязі не відшкодована, у зв`язку з чим відповідач має сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також відшкодувати розмір франшизи та витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди та проведенням експертного автотоварознавчого дослідження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що позовна заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а розмір визначеної позивачем майнової шкоди - дійсній шкоді, завданій в результаті ДТП. Зокрема, до позовної заяви не додано документи, які б підтверджували отримання позивачем професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн. Крім того, огляди транспортного засобу «GMC TERRAIN», державний реєстраційний номер [NUMBER] 19 жовтня 2020 року та 23 жовтня 2020 року, за результатами яких були складені відповідні акти технічного огляду транспортного засобу, були проведені за його відсутності та самі акти складені нерозбірливим почерком, що унеможливлює перевірку правильності, коректності та точності їх складання. Окрім цього, зазначає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «GMC TERRAIN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , розрахована експертом неправильно та має становити 250882 грн. 64 коп., а не 270031 грн. 09 коп., як визначено у висновку № 255 від 11 листопада 2020 року. Також, не зважаючи на те, що 13 жовтня 2020 року відповідач повідомив ПрАТ «СК «ВУСО», де був застрахований його автомобіль, про дорожньо-транспортну пригоду, а також повідомив позивача щодо необхідності звернення до ПрАТ «СК «ВУСО» для отримання страхового відшкодування, позивач цього не зробив. 17 березня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що ЦПК України не передбачено обов`язкове подання доказів витрат на правову допомогу разом із позовною заявою, а тому, оскільки дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, докази понесення судових витрат необхідно подати до моменту прийняття судом рішення у справі. Також, представник позивача посилається на пункт 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), згідно якого виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється у разі потреби, а тому обов`язковий виклик відповідача та його присутність під час проведення огляду вказаною Методикою не передбачені, враховуючи, також те, що відповідач не обґрунтовує, яким чином його присутність при огляді могла вплинути на результати проведеного дослідження. Доводи відповідача щодо неправильного розрахунку експертом вартості відновлювального ремонту автомобіля також є необґрунтованими, оскільки вона була розрахована експертом за формулою, що наведена у Методиці з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей транспортного засобу та становить 270031 грн. 09 коп. Крім того, представник позивача зазначила, що позивач звернувся для отримання страхового відшкодування до АТ «СК» «ІНГО», де був застрахований його автомобіль на час ДТП, а не до страхової компанії відповідача, оскільки скористався системою прямого врегулювання збитків, згідно якої потерпілий має право звернутися за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії, в якій застраховано його транспортний засіб, якщо обидва транспортні засоби, за участю яких сталася ДТП, застраховані згідно договорів про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страховики, у яких застраховані вказані транспортні засоби, є учасниками системи прямого врегулювання збитків. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Також, представник позивача вказала, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася двічі за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13 жовтня 2020 року о 16 год. 40 хв. в м. Чернігові по вул. Чернишевського (другорядна дорога) водій [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER] , та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю «GMC TERRAIN», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі вул. Мстиславська в бік пр-т Перемоги, внаслідок чого трапилось зіткнення, після чого автомобіль «ВАЗ 21099» продовжив рух та здійснив наїзд на електроопору, а автомобіль «GMC TERRAIN» продовжив рух, виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на приватний будинок № 90 по вул. Мстиславська. Зазначеним діянням [PERSON] порушив вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2020 року притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 14). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля «GMC TERRAIN», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12), який зазнав пошкоджень в результаті ДТП. На час ДТП цивільно-правова відповідальність позивача, як власника автомобіля «GMC TERRAIN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідності до полісу № 200008142 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у АТ «СК «ІНГО». Розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн. (а.с. 15). Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО». Розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн., розмір франшизи - 2500 грн. (поліс № 113013946 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) (а.с. 16). Після ДТП, а саме 14 жовтня 2020 року, позивач відповідно до системи прямого врегулювання збитків звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із повідомленням потерпілого про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 17, 18). Пряме врегулювання збитків (ПВЗ) - це система, в якій страховик, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого, в частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого, виконує обов`язки страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність особи, відповідальної за скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Така система не вимагає від страхувальника укладання додаткових договорів страхування, крім договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з страховиком - учасником системи ПВЗ. АТ «СК «ІНГО» та ПрАТ «СК «ВУСО» входять до списку страхових компаній учасників угоди про пряме врегулювання збитків. Після проведення розслідування страхового випадку позивачу страховою компанією було компенсовано 127500 грн. (а.с. 19). Вказана сума страхової виплати була виплачена за вирахуванням розміру франшизи, визначеного згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем та ПрАТ «СК «ВУСО» (поліс № 113013946). Згідно з висновком № 255 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 11 листопада 2020 року експертом-автотоварознавцем Громовим А.М., вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового «GMC TERRAIN», реєстраційний № [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 13.10.2020, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки - 13.10.2020 складає: 270031 грн. 09 коп.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля легкового «GMC TERRAIN», реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 13.10.2020, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі - 0,0 грн., станом на дату оцінки - 13.10.2020 складає: 270031 грн. 09 коп. (а.с. 24-53). Згідно із квитанцією № 79 від 11 листопада 2020 року вартість автотоварознавчого дослідження № 255 від 11 листопада 2020 року автомобіля легкового «GMC TERRAIN», реєстраційний № [NUMBER] , яка була сплачена позивачем, становить 3100 грн. (а.с 54). Також, квитанцією до прибуткового касового ордера № 24 від 13 жовтня 2020 року підтверджується сплата [PERSON] ФОП [PERSON] 1400 грн. за евакуацію автомобіля з місця ДТП (а.с. 20). Позивачем зазначено, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував заподіяну майнову шкоду, а тому він повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також розмір франшизи та витрати позивача, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди та проведенням автотоварознавчого дослідження для визначення розміру заподіяного матеріального збитку. Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Аналогічні положення також містить і Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Посилання відповідача на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, що зазначена у висновку № 255 від 11 листопада 2020 року, розрахована неправильно не підтверджуються жодними доказами, а тому суд не може взяти їх до уваги. Водночас, з висновку № 255 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 11 листопада 2020 року експертом-автотоварознавцем Громовим А.М., вбачається, що розмір матеріального збитку визначений експертом з наведенням відповідних формул та з урахуванням положень Методик, Інструкцій та закону. Також, доводи відповідача про те, що він не був присутнім при складанні актів технічного огляду та додаткового технічного огляду не заслуговують на увагу, оскільки виклик відповідача для участі в огляді транспортного засобу та його присутність при огляді не є обов`язковими (п. 5.1, 5.2 Методики). В свою чергу, відповідачем не надано суду в строки, встановлені ЦПК України, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували розмір завданих позивачу збитків. Клопотання про проведення судової експертизи відповідачем також не заявлено. Частиною першою статті 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до частини 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно із частиною 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими та доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача майнової шкоди та збитків, які він вимушений був понести для відновлення свого порушеного права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, оскільки про розмір інших витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved