Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

02 лютого 2017 року, [PERSON], звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути із відповідача, [PERSON], на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття. Стягнути з відповідача аліменти на її користь на своє утримання, як дружини, яка доглядає за дитиною у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до 07 вересня 2018 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утри мання малолітніх дітей та на її утримання, оскільки вона ніде не працює бо знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], також у судове засідання не зявився, у своїй письмовій заяві просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що сторони на час подачі позову до суду перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №57 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.3,4). На даний час сторони проживають окремо. Малолітні діти сторін проживають разом з матір'ю та знаходяться на повному її утриманні.(а.с.8) Відповідач, являючись батьком дітей, належної матеріальної допомоги на утримання доньок та самої позивачки не надає. В свою чергу позивач [PERSON] ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, окрім державної соціальної допомоги на утримання дитини інших доходів у неї немає (а.с. 9-10). За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], до досягнення останніми повноліття та на своє утримання до досягнення молодшою донькою трьохрічного віку. При цьому судом встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, стабільного доходу не має. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За\~статтею 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17\~Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, згідно\~ст. 185 СК України\~батьки зобовязані приймати участь у витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою). Згідно з ч.4. ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей, Конституційного права особи на прожитковий мінімум, наявність правових підстав для задоволення позову, а також те, що позивач позов підтримує, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, а також ненадання ним достатньої систематичної матеріальної допомоги на утримання малолітніх доньок, що на даний час знаходяться на утриманні позивача, хоч має можливість надавати допомогу, оскільки є здоровою працездатною особою, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дітей. Крім того, ст. 75 СК України\~ встановлено обов'язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст. 91СК України\~жінка та чоловік, які не перебувають в шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2, ч.4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього кодексу. Разом з тим, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, також і в разі розірвання шлюбу, що передбачено ч.ч. 4, 6\~ ст. 84 СК України. Особливості визначення розміру аліментів одному з подружжя судом встановленні статтею 80 СК України, де передбачено присудження їх у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, якщо у частковому відношенні до заробітку, стягнення аліментів неможливе або утруднене. При цьому, критеріями якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів є матеріальний і сімейний стан платника та одержувача аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Встановивши, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, проживають окремо, від них походять діти, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка не досягла трирічного віку, проте відповідач допомоги на утримання матері своїх дітей не надає, суд зважає на положення ч. 2 ст.\~ 84\~ та ч. 2 ст.\~ 85 СК України, які є спеціальними до виниклих між сторонами за цим позовом правовідносин, та відповідно до закону у даному випадку право на утримання не залежить від того, чи працює особа, та від її матеріального стану. При ухваленні рішення для суду є визначальним те, що дитина не досягла трьох років, дитина мешкає разом із матір'ю, та матір дитини нею опікується. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. При визначенні розміру аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги, що відповідач [PERSON] визнає позов та відсутність доходів у позивача, у зв'язку із доглядом нею за дитиною до трьох років. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України\~ рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved