Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

04 березня 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 214247332. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, допустила прострочення виконання кредитних зобов'язань, в наслідок чого за станом на 28.03.2014 року загальна сума заборгованості складає 7 656,04 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 3 928,94 грн.; заборгованість по відсоткам - 0,37 грн.; пеня - 1 724,38 грн.; плата за управління кредитом - 2 002,35 грн. Оскільки відповідачка добровільно здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 214247332 від 30.01.2013 року в розмірі 7 656,04 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача діючий за довіреністю - Теплюк Л.В., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.39). Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причин своєї неявки у судове засідання не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю суду не надсилала. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 30 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 214247332, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 4 160,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 0,01% річних, строком користування 36 місяців, платою за надання кредиту в сумі 160,00 грн., платою за управління кредитом в розмірі 4,00% від суми кредиту (а.с.4-5). Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши кредит відповідачці, однак, в порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, допустивши прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого станом на 28.03.2014 року загальна сума заборгованості складає 7 656,04 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 3 928,94 грн.; заборгованість по відсоткам - 0,37 грн.; пеня - 1 724,38 грн.; плата за управління кредитом - 2 002,35 грн. (а.с.14). Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Згідно статті 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з боку позивача та підлягають задоволенню, оскільки свої договірні зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 214247332 від 30.01.2013 року не виконала, суд вважає, що заборгованість у сумі 7 656,04 грн., підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved