Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

03 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що відповідач з 24 лютого 2014 року у спірній квартирі не проживає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні доводи своєї позовної заяви підтримала, та пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS] у м. Слов?янськ, яку вона придбала в кредит. Разом з нею у спірній квартирі зареєстрована її колишня невістка відповідач [PERSON], яка не проживає у цій квартирі з 24 лютого 2014 року. Зазначила, що [PERSON] після сварки з її сином [PERSON] виїхала зі спірної квартири зі своїми особистими речами. 20 березня 2014 року рішенням Слов?янського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначила, що вона ніяких перешкод для користування житловим приміщенням ій не чинила, але добровільно вона з реєстрації не знялася, комунальні платежі не сплачує. Окрім того, зазначила, що після підвищення тарифів на комунальні послуги вона не в змозі у повному обсязі оплачувати комунальні послуги, а задоволення її позову надасть їй можливість оформити субсидію. Просила задовольнити позов, визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 84 у будинку № 30 по вул. Батюка у м. Слов?янську. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 08.06.2015 року за місцем реєєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 13.11.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.22/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судового засідання, призначенного на 26.11.2015 р., з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] навмисно не з'явилася до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідна відмітка на повернутому конверті /а.с.32/. Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.33/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», не є можливим у зв?язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною у місті Донецьку /а.с.34,35/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно договору купівлі-продажу від 09.08.2007 року серії ВЕТ № 331391, зареєстрованого в реєстрі під № 1963 [PERSON] придбала квартиру № 84 у будинку № 30, який знаходиться в м.Слов?янську по вул.Батюка /а.с.8/. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15567727 від 13.08.2007 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] /а.с.10/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 47061198 від 06.11.2015 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2007 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1963, посвідченого приватним нотаріусом Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с.17-18/. Як вбачається із довідки № 12/6-16672 від 24.06.2015 року Уповноваженою особою ФГВ ФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», ПАТ «ВіЕйБі Банк» з [PERSON] було укладено кредитний договір № 453ЗН/07-8 від 21.08.2007 р. та надано кредит у сумі 8300 доларів США. Станом на 11.06.2015 року зобов?язання за кредитним договором виконані в повному обсязі /а.с.37/. Згідно довідки ТОВ «Цидило і К» від 15 жовтня 2015 року у спірній квартирі зареєстрована [PERSON], [INFO] /а.с.24/. Згідно довідки № 264 від 25 жовтня 2015 року, виданої керівником комітету мікрорайону «Північний» м.Слов?янська, складеної у присутності сусідів, відповідач [PERSON], [INFO], не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 24 лютого 2014 року, у будинку немає її особистих речей /а.с.25/. Як вбачається із рішення Слов?янського міськрайонного суду Донецької області № 2/243/1052/2014 від 20 березня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.13-14/. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, у судовому засіданні підтвердили факт не проживання [PERSON] у квартирі з лютого 2014 року, відсутності її майна у спірній квартирі. Додатково пояснили, що у зазначеній квартирі зараз ніхто не мешкає, а місцезнаходження відповідача свідкам невідоме. Свідком [PERSON] додатково було повідомлено, що вона не має жодних відомостей про намагання відповідача вселитися у спірну квартиру. Окрім того, свідки зазначили, що якби відповідач [PERSON] проживала у спірній квартирі, вони б її бачили, і, відповідно, їм було б про це відомо. Зазначили, що вони брали участь у складанні акту, підписували його та обставини, викладені в акті підтверджують. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність повідомлених свідками обставин, які підтверджуються іншими доказами. Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідач [PERSON] із заявами щодо створення їй перешкод у користуванні житлом не зверталася. Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житлом у звязку із тим, що понад одного року не мешкає в ньому без поважних причин. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved