Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

03.07.2014 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до Новоград-Волинської міської ради про визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті її чоловіка, який помер [INFO] року. Спадкове майно складалося з житлового будинку з усіма надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] і права на постійне користування земельною ділянкою 0,0753 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Право постійного користування земельною ділянкою підтверджується державним актом № 71 від 03.03.1998 року. Фактично прийнявши спадщину вона має намір побудувати на цій ділянці будинок замість зруйнованого старого. Але через відмову виконкому Новоград-Волинської міської ради стосовно надання дозволу на будівництво вона не може оформити право на земельну ділянку площею 0,0753 га., обов'язки і права на яку перейшли до неї від її спадкодавця. Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що надана в постійне користування. У зв'язки з цим [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та просить визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслали заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Згідно копії Державного акту на право постійного користування землею [PERSON] була надана у постійне користування земельна ділянка площею 0,0753 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яку надано для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель (а.с. 7). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2011 року [PERSON], успадкувала від спадкодавця [PERSON] житловий будинок з усіма надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Однак, згідно постанови приватного нотаріуса Новоград-Волинського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] № 18/02-31 від 20.02.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що надана в постійне користування для обслуговування індивідуального житлового будинку (а.с. 6). У запереченні відповідач посилається на те, що право постійного користування земельною ділянкою не дає користувачеві земельної ділянки розпоряджатися нею, а відповідно спадкоємці не мають права успадковувати її за заповітом чи законом. Відповідно до с. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України проголошує, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Посилання відповідачів на те, що право постійного користування земельною ділянкою не дає користувачеві земельної ділянки розпоряджатися нею, а відповідно спадкоємці не мають права успадковувати її за заповітом чи законом спростовується ст. 141 Земельного кодексу України. Ст. 141 ЗК України зазначає, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Вказаний перелік є вичерпним та не передбачає припинення права користування земельної ділянки у зв'язку зі смертю особи, якій вона надана. Крім цього, безпідставними є посилання відповідача на те, що на вказаній земельній ділянці відсутній житловий будинок. Ст. 349 ЦК України передбачає, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідачем не надано суду витяг з державного реєстру з якого вбачається, що право власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] припинено. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved