overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

02 липня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 08.10.2010 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Життя із відповідачем не склалося внаслідок постійних спорів, різних поглядів на виконання подружній обов'язків. Фактично шлюбні відносини припинено з травня 2018 року, з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним пред'явленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 08 жовтня 2010 року, актовий запис № 916. У шлюбі мають неповнолітнього доньку, [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання пред'явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрати з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

02 липня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 22 лютого 1991 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 22 лютого 1991 року Первомайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 7. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено на [PERSON] Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

02 липня 2018 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, яку в порядку ст. 43,49 ЦПК вточнила та зазначила, що відповідач є батьком дітей: [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою, самоухиляється від утримання дітей, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі1/3 частини від всіх доходів. Позивачка до вході судового розгляду подала заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути на підставі поданих доказів, без її участі. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який мешкає за адресою: [ADDRESS], не працевлаштований є батьком дітей: [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою [PERSON] Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивачки та відповідача, отримувача аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до повноліття дітей. Відповідно до ст..430 ч.1п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

02 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 16 червня 2012 року зареєстрували шлюб, мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, суперечок та непорозумінь, вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. \~ \~ \~ \~Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутність, позов визнала, згодна на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції\~ про захист прав\~ людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. \~ \~ \~ \~Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено,\~що сторони 16 червня 2012 року зареєстрували шлюб\~в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 136, мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . З січня\~2018\~року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

02 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 07 листопада 1984 року у Нововолинському міському відділі ЗАГСу Волинської області, актовий запис №425. Сторони мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок різних поглядів на сімейне життя та на обов`язки, через що у родині постійно виникали непорозуміння, відбувались сварки та скандали. Позивач зазначає, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не докладає жодних зусиль для забезпечення родини. Сторони протягом п`яти років не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Позивач вважає, що примирення і збереження сім`ї не можливе, зазначає, що спору про майно не мають. Позивач просить розірвати шлюб, залишити за нею прізвище набуте у шлюбі - [PERSON] , судові витрати вважає за доцільне залишити за нею. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити, не заперечують щодо заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовим викликом розміщеним на офіційному сайті судової влади. Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4), копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5), копії паспорта та ідентифікаційного коду позивача (а.с.6-8), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, строк для примирення наданий сторонам за клопотанням відповідача позитивного результату не дав, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст.113 ЦПК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач [PERSON] виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем набутим у шлюбі, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі - [PERSON] . Позивач при подачі позову до суду понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., що підтверджується документально (а.с.1), які просила залишити за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

02 липня 2019 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 12 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Під час спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Позивач зазначає, що спільне життя подружжя припинено з лютого 2019 року в зв`язку з постійними конфліктами та сварками на побутовому ґрунті, в ході яких відповідач застосовував до позивача фізичне насильство. Через неможливі умови умови спільного проживання, їх сім`ї фактично не існує, а тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 12 листопада 2016 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, в порядку ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

02 липня 2019 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 30 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Позивач зазначає, що спільне життя подружжя припинено в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, веденням справ у сім`ї, що сприяло постійним непорозумінням та сваркам. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено майже рік тому, шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить її інтересам. Відповідач не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку через органи ДРАЦС, а тому вимушена звернутись до суду. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, при цьому разом з позовною заявою позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, також просила залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 30 вересня 2017 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.10). Приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, в порядку ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

02 липня 2019 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 30 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Під час спільного проживання у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя подружжя припинено в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, веденням справ у сім`ї, що сприяло постійним непорозумінням та сваркам. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 2017 року, а тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 30 листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження (копія на а.с. 7). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, в порядку ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

02 липня 2019 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, заінтересована особа Веснянська сільська рада Старокостянтинівського району, про встановлення факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю заявника. В обґрунтування заяви посилалася на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , проте нотаріус відмовив заявнику в оформленні спадкових прав, оскільки в її свідоцтві про народження вказано ім`я її матері « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть матері вказано ім`я « [PERSON] ». Зазначена розбіжність є перешкодою в реалізації спадкових прав заявника. Заявник у судове засідання не з`явилася та подала заяву, в якій свої вимоги підтримала та просить розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася та подала заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечує та просить розглянути справу за її відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . Старокостянтинівська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] в оформленні спадкових прав за законом після смерті [PERSON] через неможливість встановити факт родинних відносин між нею і заявником, оскільки в свідоцтві про народження заявника вказано ім`я її матері « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть матері вказано ім`я « [PERSON] ». Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами: паспортом [PERSON] серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 29.03.1962 року; відповіддю Старокостянтинівської держнотконтори від 02.07.2019р. №1659/02-14 на звернення щодо спадкових прав; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 27.11.2018 року; свідоцтвом про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] , виданим повторно 22.06.2019 року; довідками Веснянської сільської ради від 15.10.2019 року №798 та №799. Враховуючи викладене, з метою прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заяву необхідно задовольнити та встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] була матір`ю заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

02 липня 2019 року до Білопільського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку позивач мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 11 лютого 2006 року. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Однією сім`єю проживали до червня 2019 року. Основою розпаду\~сім`ї\~послугувало те,\~що спільне\~життя з\~відповідачем не\~склалося через\~відсутність взаємопорозуміння,\~розходження поглядів\~на сімейні\~відносини та\~виховання дітей.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 11 лютого 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а. с. 4-5). Як вбачається з позовної заяви, основою розпаду сім`ї послугувало те, що сторони не зійшлися поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач своєї позиції з приводу причин розпаду сім`ї суду не висловила. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON] . Відповідно до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 384,20 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат, а також повернути позивачу з державного бюджету судовий збір в сумі 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved