overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

04 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 03 жовтня 2008 року перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого має сина [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на її повному утриманні, відповідач ніде не працює, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з цим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 250 грн. щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явилася, у своїй заяві на адресу суду просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, у своїй заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі, з позовними вимогами погоджується повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З копії свідоцтва про народження, виданого 03 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 93, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який народився у [PERSON]. Той факт, що відповідач ухиляється від утримання дитини, підтверджується довідкою виконавчого комітету Барвінківської міської ради Харківської області, згідно з якою [PERSON] дійсно проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час ніде не працює, має нерегулярні доходи. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, та матеріальне становище відповідача. На підставі ст. ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

04 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 14114 грн. 81 коп. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6329-2012, відповідно до якого відповідач отримала кредит на споживчі цілі в сумі 13000 грн. зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим строком повернення до 21 лютого 2014 року (а/с 4-5). Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконувала у зв'язку з чим станом на 02 липня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 14114 грн. 81 коп., з якої 8738 грн. 80 коп. - заборгованість по кредиту, 3091 грн. 28 коп. - заборгованість по процентам, 1300 грн. - заборгованість по комісії, 984 грн. 73 коп. - пеня, що підтверджується розрахунком (а/с 7). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

04 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 11488 грн. 24 коп. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 1725 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 11488 грн. 24 коп., з якої 1720 грн. 10 коп. - заборгованість по кредиту, 8744 грн. 89 коп. - заборгованість по процентам, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 523 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 8-12). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

04 липня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 789. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. \~ \~ \~ \~З лютого 2018 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Позивач до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розірвавши шлюб, примирення в сімї не можливе. Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 04 липня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 789. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. \~ \~ \~ \~З лютого 2018 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. \~ \~ \~ \~Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. \~ \~ \~ \~Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Суд\~вважає,\~що позов\~підлягає до\~задоволення,\~оскільки сімя\~розпалась остаточно,\~для її\~відновлення можливостей\~немає,\~сторони сімейних\~відносин не\~підтримують,\~сімейні відносини\~поновлювати не\~збираються,\~подальше збереження\~сімї неможливе,\~спільне господарство\~не ведуть.\~За таких\~обставин,\~суд вважає\~за необхідне\~шлюб між\~сторонами -\~розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

04 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, зазначивши, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки у вказаному житлі зареєстрований відповідач [PERSON], який є її сином. Відповідач не проживає за вказаною адресою, особистих речей в квартирі немає. В той час як відповідач залишається зареєстрованим у вказаному помешканні, на нього нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідач участі не приймає. В зв'язку з тим, що відповідач більш одного року не мешкає за місцем реєстрації, житлом не користується позивач просить суд визнати його таким, який втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву (а.с. 41 - заява) позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлен у встановленому законом порядку ( а.с. 27.28 - повідомлення). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 07.12.2007 року (а.с.4 - копія договора), позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 25.07.2014 року (а.с.13 - довідка) відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 02.07.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту від 02.07.2014 року (а.с.5 - копія акту) відповідач [PERSON] не проживає в вищевказаному домоволодінні більше року. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла абозаконом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, але не проживає у вищевказаному домоволодінні, не користується ним, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 11 липня 2008 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 511. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Проживають окремо. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. Проти позову не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 11 липня 2008 року. Реєстрація шлюбу проводилась Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 511 (а.с.9). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивач не згідний, тому збереження шлюбу суперечило б його інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій зазначив, що досяг пенсійного віку, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі (далі УПФ) із заявою про призначення пенсії за віком, але в УПФ відмовило прийняти трудову книжку для призначення пенсії, тому що в трудовій книжці неправильно записано по батькові. Просить встановити факт належності йому вказаного документа,, тому що ПАТ «Полонський гірничий комбінат», де йому видали трудову книжку, не працює, відсутні службові особи, щоб внести виправлення. В суді заявник доводи заяви підтримує і пояснив, що працював у різних підприємствах та організаціях, але там не звертали уваги на розбіжність між записом в трудовій книжці та іншими документами. Представник УПФУ у письмовій заяві просить розглядати справу без участі їх представника. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що заявника по батькові в трудовій книжці було записано як «Володимирович» замість «Владиславович». Рік народження заявника, його прізвище та імя співпадають з датою народження, прізвищем та імям в довідці по сезонну роботу, в паспорті, в свідоцтві про народження, у військовому квитку. Дані обставини встановлені з пояснень заявника та письмових доказів свідоцтва про народження, паспорта, військового квитка, трудової книжки, довідки. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що заявникові [PERSON] належить трудова книжка, в якій неправильно вказано його по батькові. Тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що він з відповідачкою одружений з 05.03.2010 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також, зазначивши, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки мають різні погляди на життя та на сімейні відносини, втратили порозуміння і взаємне кохання, що в кінцевому результаті призвело до неможливості співіснування. З січня 2016 року припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачкою він не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому просив шлюб розірвати (а.с. 2-3). Позивач до суду не зявився, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу між сторонами. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та просила шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 березня 2010 року, шлюб зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 110, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про народження дитини, наявними в матеріалах справи. (а.с. 15- 16). Також у судовому засіданні судом встановлено, що з січня 2016 року між сторонами по даній справі були припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства, з цього часу сторони не поновлювали подружні стосунки, зберігати сім`ю сторони не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, дані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з січня 2016 року, та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони наполягають на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають й вважають, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2001 року виконавчим комітетом Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою мають сина [PERSON], який народився 29 жовтня 2006 року. Через втрату взаєморозуміння та різних поглядів на життя, сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2001 року виконавчим комітетом Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 06. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 034480. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Зазначений факт підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 028620. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved