overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

04 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н. Пер. Фестивальний, 4/33. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.12.2015р. о 13 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.12.2015р. о 13 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної [PERSON] за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої мовний контакт формальний. Занепокоєна, суєтна. На місці не тримається. Емоційно парадоксальна. Висловлює маячні ідеї відносини, дії в адресу оточуючих. Сама до себе розмовляє. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром на фоні змішаного дефекту. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

04 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н, вул.. Телевізійна, 8. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.12.2015 р. о 18 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 03.12.2015 р. о 18 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, негативно налаштований на адресу рідних. Висловлює маячні ідеї збитку, побутового плану в адресу батьків, погрожує підпалити, підірвати дім. Критики до свого стану не має. Звучать дуки про небажання жити, „родители достали, скорей бы умереть. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

04 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, вул. Боженко, 15-1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.12.2015 р. о 09 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 03.12.2015 р. о 09 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дехтяр лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого мислення паралогічне, висловлює маячні ідеї відносини, агресивний до оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виразно змішаний тип дефекту, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 грудня 2008 року виконкомом Токівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №26. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №135370(а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). З\~ матеріалів справи вбачається, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили з квітня 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона має на праві власності трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. В спірній квартирі крім неї зареєстрована відповідач [PERSON], яка не є власником зазначеної квартири. Відповідач [PERSON] є її дочкою, тривалий час більш ніж шість місяців не проживає в зазначені квартирі. Відповідач не приймає участі в утриманні квартири і оплаті комунальних послуг. Позивач просить суд визнати відповідача[PERSON] такою, що втратила право на користування житлом в спірній квартирі, тому що відповідач не проживає в ній більш ніж шість місяців без поважних причин. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та надала пояснення, що з 2006 року відповідач в спірній квартирі не проживає, її особистих речей в квартирі не має, вона вимушена платити за відповідача комунальні послуги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлявся належним чином. Суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача [PERSON], заочно, на підставі ст.ст.197, 224-226 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення в результаті відсутності цієї особи довше встановленого терміну проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що в спірній кватирі [ADDRESS] зареєстровано крім позивача її син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] та онуки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] є єдиним власником спірної квартири відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2015 року (а.с.5). Відповідач [PERSON] не проживає постійно в спірній квартирі з 2006 року, її особистих речей в квартирі не має, перешкод їй у користуванні квартирою ніхто не чинить. Ці обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2006 року, актом складеним об'єднанням житлових кооперативів «Круг».(а.с.9). Відповідно до довідки адміністрації КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 9» [PERSON] у період до жовтня 2015 року за медичною допомогою за місцем свого мешкання не зверталася .(а.с.10). Відповідно до довідки начальника РВ ГУНПУ в Харківської області [PERSON] з заявами про порушення її житлових прав в спірній квартирі до органів поліції не зверталася.(а.с.11). При таких обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] втратила право на житло в квартирі [ADDRESS], оскільки не проживає в спірній квартирі більш ніж шість місяців. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції, відповідний актовий запис № 93. У судове засідання позивач не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, вони з втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Зберігати сімю позивач не бажає, тому просить суд шлюб розірвати (а.с. а.с. 2 3). Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2012 р., який зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~642, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №\~233463. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №\~420253 від 11 грудня 2012 року, актовий запис №\~1622 (а.с. 4). Позивач та відповідачка втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Сторони зберігати сімю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами на цей час немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати разом з матірю. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачки сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 12180 грн. 85 коп. та середнього заробітку за час затримки виплати нарахованих, але не виплачених коштів на день звільнення. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача подав письмові заперечення проти задоволення позову та одночасно просив розглянути справу за його відсутності. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач працював у відповідача та наказом №284/к від 12.10.2015 року був звільнений у зв»язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з 20.10.2015 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена в день звільнення, тому підлягає стягненню в розмірі 12180 грн. 85 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобовязано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Згідно довідки про середньоденний заробіток позивача від 23.12.2015 року середньоденна заробітна плата складає 139 грн. 70 коп. Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.10.2015 року по 28.12.2015 року (39 робочих днів) в розмірі 5448 грн. 30 коп. При цьому виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов»язкових платежів на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 06 жовтня 2000 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11.09.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Іванківського районного управління юстиції за актовим записом № 66, спільних з відповідачем дітей залишити на виховання позивачці, залишити після розірвання шлюбу позивачці прізвище «Раєнок». Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 11.09.1999 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, проте за час їх сімейного життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, сім`ю, виховання дитини та ведення господарства. Негаразди в сімейному житті призвели до того, що сім`я практично розпалася, шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує лише формально у вигляді актового запису про нього. В судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду направила заяву в якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 14.12.2015 Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 11.09.1999 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Іванківського районного управління юстиції Київської області (актовий запис № 66). Від шлюбу мають спільних неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ОК № 064336, актовий запис № 04 та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-БК № 304872, актовий запис № 127. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сімю не надається можливим. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved