Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

04.03.2015 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про відновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану основну щорічну відпустку та моральної шкоди. В обґрунтування заяви зазначено, що постановою господарського суду Київської області від 01.07.2014 ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором - арбітражного керуючого [PERSON]. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2014 було скасовано постанову господарського суду Київської області від 01.07.2014. Постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2014 було скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду та залишено без змін постанову господарського суду Київської області від 01.07.2014 р. Тобто, станом на сьогоднішній день всі повноваження щодо управління ТОВ «ВНС- P.С.Ф.», здійснює ліквідатор [PERSON]. Протягом всього часу розгляду справи інтереси ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» представляли не уповноважені особи, які не мають жодного відношення до відповідача, зокрема, представник [PERSON] представляв інтереси відповідача за довіреністю № 15/08 від 15.08.2014, яка була підписана громадянином [PERSON] Вказують, що з моменту призначення арбітражного керуючого [PERSON] [PERSON] жодного разу не з'явився на робочому місці, за адресою : 08800, Київська область, м. Миронівка, вул. Леніна, 130. У зв'язку з чим, Наказом № 21-К від 31.07.2014 [PERSON] був звільнений з посади генерального директора ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» згідно із п. 4 ст. 40 кодексу законів про працю України у зв'язку з прогулом без поважних причин, про що його було повідомлено повідомленням від 04.08.2014 № 54. Тобто, на момент підписання вказаної довіреності [PERSON] не мав жодного відношення до ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.», Крім того, належні представники та законне керівництво ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» взагалі не знало про існування трудового спору за позовом позивача до моменту отримання електронного повідомлення № 5 від 20.01.2015, тобто через шість місяців після початку розгляду справи. Це зокрема підтверджується, тим, що всі повістки які були направлені на адресу ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» були отримані громадянином [PERSON]. Такі обставини також призвели до істотного порушення прав відповідача, оскільки за час розгляду справи за участю неналежних представників позивачем 14.10.2014 було подано заяву про збільшення позовних вимог на 111 348, 66 грн., чого могло б не статись, якби судом було повідомлено єдиний уповноважений орган управління відповідача ліквідатора [PERSON] належним чином. Зазначають, що ліквідатор, як єдиний уповноважений орган управління ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» не зміг з'явитись у судове засідання, що відбулось 27.01.2015, хоча і був належним чином повідомлений 20.01.2015, оскільки відповідно до Наказу № 14-В від 19 січня 2015 року перебував у службовому відрядженні у м. Бровари. Що стосується доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті зазначають наступне. Пунктом 12 резолютивної частини Постанови Господарського суду Київської області від 01.07.2014 р. посадових осіб ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» зобов'язано передати ліквідатору [PERSON] всю наявну бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. Ліквідатор неодноразово звертався з листами до колишнього генерального директора [PERSON] з вимогами про передачу всієї наявної бухгалтерської та іншої документації банкрута, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута. Проте вище зазначенні документи передані не були, у зв'язку з чим Миронівським РВ ГУ МВС у Київській області було порушено кримінальне провадження № 12014110220000361 за фактом скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України Враховуючи те, що ліквідатору не було передано бухгалтерська та іншу документацію, йому взагалі не було відомо про можливість існування будь-якої заборгованості перед позивачем. Крім того, у зв'язку з тим, що [PERSON] жодного разу не з'явився на робочому місці його на підставі актів про відсутність на робочому місці, Наказом № 26-К від 31.07.2014 було звільнено з посади директора з правових питань ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» згідно із п, 4 ст. 40 кодексу законів про працю України у зв'язку з прогулом без поважних причин, про що його було повідомлено повідомленням від 04.08.2014 № 55. Зазначає, що за таких обставин позивач не має права на отримання вихідної допомоги у розмірі 59 250, 00 грн., оскільки був звільнений не на підставі ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України, а на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Також, факт звільнення за прогул позбавляє позивача права вимоги виплати грошових коштів за час затримки видачі трудової книжки, оскільки відповідач у будь-який момент був готовий видати трудову книжку, проте позивач жодного разу не з'явився на робочому місці. Крім того, вважають що безпідставними є вимоги Позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки, звільнення відбулось з вини позивача, а не відповідача, і саме позивач порушив норми чинного трудового законодавства, тому жодним чином не можна говорити про існування втрати нормальних життєвих зв'язків та моральних страждань. Звертають увагу суду, що Відповідач отримав копію заочного рішення Оболонського районного суду лише 18.02.2015 року та вважають, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення пропущений не був. Враховуючи вищезазначене просять суд відновити пропущений строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, переглянути та скасувати заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану основну щорічну відпустку та моральної шкоди. Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, з посиланням на її необґрунтованість. Представник заявника в судове засідання не з*явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Суд, враховуючи доводи представника заявника, вважає, що клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення підлягає задоволенню. Згідно статті 232 ч.1 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив суд про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування заочного рішення не підлягає задоволенню. Так, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.01.2015 року по справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану основну щорічну відпустку та моральної шкоди позов задоволено частково. Відповідно до ч.232 ч.1 ЦПК України для скасування заочного рішення слід дві складові , як поважність неявки в судове засідання відповідача, так і зазначення доказів, що мають істотне значення для справи. Проте, відповідач є юридичною особою, який не позбавлений можливості забезпечувати в судові засідання своїх представників, які не з*являлися, як на розгляд справи так і на перегляд заочного рішення, поважності причини неявок суду не повідомлено. При цьому суду надаються докази , які постійно містять протиріччя, то відповідач посилається на звільнення позивача за прогул, то після видачі наказу про звільнення, з яким не ознайомлений позивач, за підписом ліквідатора направляється позивачу лист, котрий він надавав в ході розгляду справи про визначення його місця роботи , тобто докази надані відповідачем, що містять протиріччя не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed