Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

02.07.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала разом однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем з 2013 року. 19.09.2013 року у них народився спільний син [PERSON]. Проте з 2016 року сторони спільно не проживають, у звязку з тим, що їх погляди на життя не сходяться. Син проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Вона зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачуючи аліменти, проте останній ухиляється добровільно їх сплачувати. Позивачці відомо, що відповідач працює неофіційно і отримує певних дохід. Інших дітей на утриманні у нього немає. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,\~до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в підготовчому судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав. Він згідний сплачувати вказану суму аліментів на утримання сина. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Поясненнями сторін встановлено, що вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2013 року. Поясненнями сторін, що підтверджуються свідоцтвом про народження серії І-НМ №243485 (а.с.5) встановлено, що сторони є батьками сина [PERSON], [INFO]. Поясненнями сторін встановлено, що вони проживають окремо, неповнолітній син проживає \~з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до ст.18\~ Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.180\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За приписами ч.2 ст.182\~цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.184\~Сімейного кодексу\~України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст.182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, розмір витрат на утримання дітей, визнання самого позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,\~ починаючи з 02.07.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 704 гривні 80 копійок несплаченого судового збору.

Outcome: approved