Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

04.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Центру надання адміністративних послуг Миколаївського району третя особа: Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що в неї перед ПАТ Всеукраїнський [PERSON] був борг в сумі 2391,04 грн. 15.09.2011 року МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження №№ 28931006 та 28932922 про стягнення заборгованості в сумі 2391.04 гр та судові витрати у сумі 120,00 грн. При відкритті виконавчих проваджень державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на її майно, яку направлено до державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації. 27.09.2011 року державним реєстратором Миколаївської районної державної адміністрації внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про заборону відчуження об'єктів нерухомого майна та зареєстровано обтяження за № 11654053. 28.09.2011 року МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області виконавчі провадження №№ 28931006 та 28932922 були закриті на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з повним виконанням рішення суду. Звернувшись до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] для вчинення нотаріальних дій вона дізналась, що її майно знаходиться в арешті, який накладено МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження за№ 11654053. Таким чином після закриття виконавчого провадження державним виконавцем МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області не було знято арешт з її майна. 18.01.2017 року позивачка звернулась з письмовою заявою до МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про зняття заборони з її нерухомого майна. У відповідь вона отримала листа, яким її повідомлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих впроваджень, на виконанні відділу виконавчої служби знаходилось виконавче провадження № 28931006 з примусового виконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі № 2-159/11 про стягнення з неї коштів в сумі 2931.04 грн. на користь ПАТ «Всеукраїнській [PERSON]». Вказане виконавче провадження закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 05.10.2016 року). Данні щодо звільнення майна з під арешту, на момент завершення виконавчого провадження, відсутні. Таким чином вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст.ст. 75-78 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи без участі його представника до суду не надходило. На підставі\~статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до\~статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи: Миколаївського РВДВС ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання також не з'явився. Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на [PERSON] Миколаївським РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження № 28931006 та №28932922 про стягнення заборгованості в сумі 2391.04 гр та судові витрати у сумі 120,00 грн. При відкритті виконавчих проваджень державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на її майно. Відповідно до листа начальника відділу ДВС та даних ВП-спецрозділ виконавче провадження на [PERSON] завершено 28.09.2012 року, в зв'язку з повним фактичним його виконанням. (а.с. 8,9) Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма також міститься у ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 391 ЦК України, вказує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ч.5\~ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, суд вважає позов про зняття арешту з нерухомого майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved