Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

02 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 26 березня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від фактичних подружніх відносин з відповідачем має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки з різних причин. Спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо з 06 липня 2014 року. Спору щодо поділу майна та утримання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що за час, наданий судом, примирення між ними не відбулось, шлюбні відносини з відповідачем припинені з 06 червня 2014 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Позивач наполягала на розірванні шлюбу (а.с. 29). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 березня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 48 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). [INFO] у сторін народився син [PERSON] та [INFO] - донька [PERSON], батьками яких записані позивач та відповідач (а.с. 5, 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені 06 червня 2014 року, з того часу спільне господарство вони не та проживають окремо. Ухвалою суду від 16 грудня 2015 року сторонам надавався строк для примирення на до 28 січня 2016 року (а.с. 19). У своїй письмовій заяві, поданій до суду, позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними, за час наданий судом, не відбулось та неможливе. Враховуючи, що під час наданого сторонам строку на примирення, останні не примирилися, сім'ю відновити не вдалося, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved