Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

04.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача 2000,00 грн. за договором позики, який був укладений у вигляді боргової розписки, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 551,21 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 14.06.2016 року відповідач отримав у позивача позику у розмірі 2000,00 грн., яку відповідно до розписки обіцяв повернути до 30.06.2016 року включно, що ним зроблено не було. Шляхом переговорів отримати вказані кошти позивач не зміг, а тому вимушений звернутися до суду із відповідною заявою. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, підстави для надання позики відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу суд повідомляти не побажала, що не перешкоджає розгляду справи по суті. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі з урахуванням необхідності сплати судового збору, підстави для отримання позики відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу суд повідомляти не побажав, що також не є перешкодою для розгляду справи по суті. Вислухавши сторони, дослідивши оригінал боргової розписки та інші матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. 14.06.2016 року відповідач отримав у позивач грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. зі строком повернення до кінця червня 2016 року включно, що підтверджується розпискою відповідача на ім`я позивача (а.с.8). У встановлений строк до 01.07.2016 року відповідач борг не повернув. Згідно вимог статей 11, 13 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є договори і інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана, зокрема, розписка позичальника, що має місце у даному випадку. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, які встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньою відмови від зобовязання, а статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню в частині стягнення суми боргу. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати, в даному випадку у розмірі судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду, за виключенням однієї копійки, яка була переплачена позивачем за власною ініціативою. На підставі викладеного,

Outcome: partial