Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

03.06.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого:[ADDRESS] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей, а також стягнути понесені нею судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. В судовому засіданні представник позивача заявлені [PERSON] вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що на даний час він не працевлаштований, а тому не має змоги сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей. Разом з тим, зазначає, що коли буде мати роботу і відповідно заробітну плату то тоді буде сплачувати аліменти у вказаній позивачем частці. Тому, на даний час у вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, він покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22.11.2003 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №192 (а.с.5). За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , батьками яких записані строни по даній справі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.6, 7). Також судом з`ясовано, що на момент подання позову до суду та на даний час, позивач та відповідач хоча і проживають в одному будинку, проте в різних кімнатах і не підтримують жодних подружніх відносин. Крім того, як вбачається із акту обстеження за № 164 від 02.06.2021 року, складеного депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, «… [PERSON] проживає разом з дітьми в будинку свекрухи. [PERSON] виховує дітей сама останнім часом. Чоловік [PERSON] протягом останніх двох років участь у вихованні дітей бере рідко. Матеріальним забезпеченням сім`ї не займається». Вказаний акт обстеження міститься в матеріалах справи (а.с.8). Суд констатує, що відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно із ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 грудня 2021 року становить 2100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2618 гривень. Згідно абз.2 ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дітей, а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі утримувати своїх дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] і аліменти можуть бути визначені судом у відсотковому відношенні, а саме по 1/3 частці всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд констатує, що згідно вимог ст.191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 03.06.2021 року. Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача попереднього розрахунку суми судових витрат від 03.06.2021 року, квитанції серії АЕ № 0603 від 03.06.2021 року, акту виконаних робіт про надання послуг на правничу допомогу від 22.12.2021 року, витрати на правничу допомогу склали 2000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 2000 грн. 00 коп. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved