overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

03 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 11 листопада 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 592. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 11 листопада 2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 592 (а.с.13). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.14-15). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

03 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 12 березня 2016 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Сімейне життя у нього з відповідачем не склалося. З листопада 2016 року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння між ними. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС вони не можуть, оскільки проживають в різних містах та він тривалий час перебуває на роботі за межами України. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. На примирення не згоден. Відповідач в судове засідання також не зявилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі, відновивши їй після розірвання шлюбу прізвище\~«Вовк». Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12 березня 2016 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, за актовим записом №375, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 4). Шлюбне життя подружжя не склалося. З листопада 2016 року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння між ними. На примирення не згодні. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як на погляд суду подальше спільне життя та збереження сімї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно вищевказаної заяви відповідача, вона виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «Вовк». Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді\~\~судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого останнім при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

03 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час він розірваний. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні сина, матеріально його не забезпечує, він повністю перебуває на її утриманні. Вона сама не може забезпечити дитині належного життєвого рівня. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання сина. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певний мінливий дохід, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом суду повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копією рішення суду та копією свідоцтва про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, відповідно його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.198-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

03 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. У позові вказала, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 24 червня 2016 року. Від даного шлюбу мають доньку, Анастасію, [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] не має ніяких доходів, крім соціальних виплат. Позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки вона здійснює догляд за дитиною, тому працювати не має можливості. У зв'язку з викладеним, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та погодилася на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив За даних обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони 24 червня 2016 року уклали шлюб, який зареєстровано Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 25, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу мають доньку, Анастасію, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.9). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає. Позивачка не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною. Згідно з ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання у зв'язку з проживанням з нею дитини є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд ухвалює стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

03 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 14 квітня 2015 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку Поліну, [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося. На теперішній час вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, що призвело до постійних сварокта втрату взаємопорозуміння між ними. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі, відновивши їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище\~«Почапська». На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду телефонограму, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. На примирення не згоден. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 квітня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №63, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 19). Від шлюбних відносин мають малолітню доньку Поліну, [INFO] (а. с. № 6). Шлюбне життя подружжя не склалося. На теперішній час вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, що призвело до постійних сварок та втрату взаємопорозуміння між ними. На примирення не згодні. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як на погляд суду подальше спільне життя та збереження сімї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно вищевказаної заяви позивача, вона виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «Почапська». Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді\~\~судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого останньою при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

03 січня 2017 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2012 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 9. Вказала, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, та знаходиться на її утриманні. Фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року, внаслідок того, що відповідач почав вживати спиртні напої, погрожував їй життям та кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Резниченко». Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, при цьому вказав, що позивні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 14 січня 2012 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 9. Фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року, внаслідок того, що відповідач почав вживати спиртні напої, погрожував їй життям та кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Від наведеного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, та знаходиться на її утриманні. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

03 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, 18/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.12.2016р. о 12 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.12.2016р. о 12 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Ластовкіна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора іспитує вербальні галюцинації. Тривожна, напружена, дратівлива. Висловлює маячні ідеї впливу. Критика відсутня. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Виражений апато-абулічний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

03 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Канатна, 48. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.12.2016 р. о 10 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.12.2016 р. о 10 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не може забезпечувати свою життєдіяльність на рівні необхідності. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

03 січня 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 26 березня 2009 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - син [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON], які на даний час знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, офіційно ніде не працює, однак постійно виїжджає до Польщі на заробітки, де отримує дохід. Просить стягувати із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну, до досягнення старшою повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні із відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 700 грн. щомісяця на кожну дитину. Даний розмір аліментів порекомендував адвокат, що готовив матеріали справи. Вказала, що в заяві помилково вказано, що відповідач виїжджає на роботи до Польщі. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що він знає, що зобов'язаний утримувати своїх дітей і це буде робити по мірі матеріального достатку. Позивач забрала дві корови до своєї матері, він не працює і не має де працевлаштуватися, але згідний сплачувати аліменти в мінімальному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 3, 4, 5), а перебувають вони на утримані позивача, про що відповідач не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VІІI від 21.12.2016 року передбачено, що з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1355 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 1689 грн., що 30 % становитиме відповідно 406 грн. 50 коп. та 506 грн. 70 коп. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім синів [PERSON], [PERSON] та дочки [PERSON], дітей не має, не працює, суд у відповідності до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 550 грн. на сина [PERSON] та по 450 грн. на сина [PERSON] і дочку [PERSON] щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки [PERSON] не довела суду, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: partial