Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

02.09.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що їй згідно Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. від 01 вересня 1998 року, зареєстровано в реєстрі № 4073, належить на праві приватної власності трьохкімнатна квартира [ADDRESS] . На підставі зазначеного договору вона прийняла в управління та користування вищезазначену квартиру. За даною адресою, та під дану квартиру у будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , є Державний акт на право приватної власності на землю в розмірі 0,0782 га, виданого 03.01.1996 р., на підставі рішення виконкому Первомайської міської Ради народних депутатів № 327 від 15.11.1995 р., та який зареєстровано в Книзі записів державних акт на право приватної власності на землю за № 4858, що призначена для обслуговування житлового будинку, який був виданий на ім`я [PERSON] . На теперішній час немає можливості вирішити питання про перехід до позивача права власності на вищезазначену земельну ділянку, оскільки [PERSON] помер [INFO] . Оскільки [PERSON] було набуто право власності на вказану квартиру, то до неї як до набувача квартири, переходить право власності на дану земельну ділянку, що призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 03.01.1996 р., в зв`язку з вище викладеним, просить визнати в судовому порядку за нею право власності на зазначену земельну ділянку. Позивачка в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. від 01 вересня 1998 року, зареєстровано в реєстрі № 4073 (а.с.4). Право власності було зареєстровано за позивачем, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру, виготовленого Первомайським МБТІ 17.04.2008 року та зареєстрованого за № 12875 (а.с. 5-6). Однак, право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,0782 га, що розташована по [ADDRESS] , зареєстроване за колишнім власником квартири [PERSON] , що підтверджується копією державного акту серії МК, зареєстрованого за № 4858 від 03.01.1996 року, довідкою голови квартального комітету від 26.08.2019 р. (а.с. 9-10). [PERSON] помер [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.02.2002 року (а.с.12). Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved