Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

04.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн. та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5 000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позовна заява мотивована тим, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей, на даний час не проживають однією сім`єю, діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не регулярно надає кошти на утримання дітей, така допомога є недостатньою для забезпечення матеріальних потреб неповнолітніх дітей. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей, просила позов задовольнити. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.22). 22.12.2020 року від відповідача надійшов відзив, у якому він вказав,що частково не згідний із доводами позивача та її позовними вимогами. Зокрема, зазначив, що він не ухилявся від обов`язку утримання їхніх дітей, а, у зв`язку із травмою, на даний час ніде не працює, постійного доходу немає, що призвело до скрутного матеріального становища, змушений періодично їздити за кордон на сезонні роботи. У зв`язку з цим, просив задовольнити позов [PERSON] частково, згідний сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку (а.с.27-41). В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі гривень нуль копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Окрім повного визнання зменшених позовних вимог відповідачем, обґрунтованість таких підтверджується наступним. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14.04.2015 року серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] батьками останнього є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивачка) (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] її батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивачка) (а.с.9). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №3110 від 23.09.2020 року діти сторін - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Однак, в судовому засіданні позивач повідомила, що вона разом із дітьми фактично проживає у будинку своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт під час розгляду справи визнав і відповідач, а тому, на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, суд вважає цю обставину такою, що не потребує додаткового доказування та вважає встановленим, що позивач та її спільні з відповідачем діти - [PERSON] і [PERSON] проживають разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії медичного висновку від 31.08.2016 року Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру ім. В.Поліщука [PERSON] , [INFO] , діагностовано Синдром Дауна (90.0). BBC: ДМШП мембранної частини, ДМПП. Двобічний гідронефроз І ст. (а.с.11-12). Цим же ж медичним висновком рекомендовано [PERSON] аудіометрію кожні два роки; нагляд дитячого невролога, кардіолога, уролога; консультації психолога; скринінг функції щитовидної залози кожна 6 місяців; заняття за програмами раннього втручання. Більше того, [PERSON] також рекомендовано медичну реабілітацію дитини-інваліда, яка згідно індивідуальної програми №126 включає, серед іншого, постійне медичне спостереження раз в три місяці, постійний масаж та постійну лікувальну фізкультуру (а.с.13-15). Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст.3 Конвенції та ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1, ч.2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, на підставі вказаних обставин та доказів, які їх підтверджують, оцінюючи такі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що, окрім визнання позову відповідачем (з врахуванням зменшених позовних вимог), наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. При цьому, судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 1 ст.191 СК України закріплено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 (дві тисячі гривень нуль копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved