Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

03.01.2017 від ТОВ ФК «Рантьє» надійшла до Герцаївського районного суду Черінвецько області вищенаведена позовна заява. В обґрунтування своїх позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. 10.04.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № В67.102.74789, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 5722 грн., зі сплатою 20% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни встановлені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Станом на 30.10.2015 року відповідач повернула Банку отриманий кредит та не сплатила відсотки та комісію на загальну суму 5188,29 грн. Згідно укладеного договору факторингу №30/10-1 від 30.10.2015 року, ПАТ «Ідея банк» відступив позивачу, а позивач в свою чергу набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Станом на 23.12.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 3988,29 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, на повідомлення позивача не реагує, просив суд стягнути з [PERSON] на їхню користь наведену суму заборгованості а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у вимогах позовної заяви просив суд розглянути справу у його відсутності у звязку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні та у випадку неявки відповідача, не заперечував щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 10.04.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № В67.102.74789, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 5722 грн., зі сплатою 20% річних, з погашенням кредиту черговими щомісячними платежами та процентів у терміни встановлені кредитним договором та графіком щомісячних внесків (а.с.9-11). Згідно п.3.2.3. кредитного договору, відповідач зобовязалась повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості і комісії у строки передбачені у кредитному договорі графіком щомісячних внесків за кредитним договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а також інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Станом на 30.10.2015 року відповідач не погасила банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію на загальну суму 5188,29 грн., що підтверджується довідкою розрахунку заборгованості (а.с.23). Згідно укладеного договору факторингу №30/10-1 від 30.10.2015 року, ПАТ «Ідея банк» відступив позивачу, а позивач в свою чергу набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.16-21). Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплату заборгованості на загальну суму 1200 грн. Останній платіж здійснено 28.11.2016 року, що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с.14). У звязку з чим відповідач порушила покладені на неї обовязки по кредитному договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно п.3.4.3. кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобовязаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобовязання у випадках, якщо позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більше ніж на 30 днів. Згідно п. 2.4. кредитного договору, банк має право стягнути штрафні санкції, що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плату за обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим Договором. Оскільки відповідач порушила умови кредитного договору, а саме не погашає кредит, проценти за користування ним та не здійснює плату за обслуговування кредиту, станом на 23.12.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 3988,29 грн., що складається з: тіло кредиту 1736,47 грн. та нараховані та несплачені відсотки та комісія 2151,82 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.12). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, враховуючи, що на день звернення суду не надані докази про погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що вона належним чином не виконала взяті на себе зобовязання, а тому позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню, зі стягненням з відповідача на користь позивача у відповідності до положень ст.88 ЦПК України понесених та документально підтверджених позивачем судових витрат. На підставі ст.ст. 525, 526, 612, 615, 1050, 1054-1056 ЦК України та

Outcome: approved