Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

04.03.2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Гуляйпільської міської територіальної громади про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на житловий будинок. 17.03.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 14.04.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог, з урахування уточненої позовної заяви від 16.03.2021 року, позивач зазначила, що 23.09.1998 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , про що Запорізькою Товарною Біржею «Торг-Інвест» було складено договір купівлі-продажу, який позивач 25.09.1998 року зареєструвала. Також, 28.09.1998 року позивач з [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки під будинком, який було посвідчено державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Демченко Т.М., а 07.10.1998 року позивачу видано Державний акт про право власності на землю серії І-ЗП №026032. Сторонами під час укладення біржового контракту були дотримані усі істотні умови договору, у п.7 договору зазначено, що у покупця виникає право власності з моменту підписання договору, тому [PERSON] запевнила позивача, що цей договір не потребує нотаріальної форми, адже згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. У лютому 2021 року позивач мала намір продати будинок та дізналася, що укладений договір потребує нотаріального посвідчення, однак після звернення до нотаріальної контори, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду, оскільки розпорядитися вказаною будинком не може у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вважає, що при укладенні Договору купівлі-продажу будинку на підставі біржового контракту усі вимоги були виконані повністю, претензій до позивача продавець не мав. Договором підтверджується, що розрахунки між сторонами проведені повністю, претензій вони не мають, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, фактично виконали повністю умови договору: позивач оплатила вартість нерухомого майна, прийняла зазначене майно у власність. Згідно технічного паспорта на житловий будинок власником вказана [PERSON] . З часу придбання вона проживає у вказаному будинку, зробила капітальний ремонт, добудови та привела земельну ділянку в належний вигляд. Самочинне будівництво відсутнє, будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Земельна ділянка під будинком також належить позивачу. Це додатково свідчить, що вона володіє спірним будинком на законних підставах і її право власності підтверджено належними документами. Претензій від будь-кого відносно володіння та користування житловим будинком за увесь цей час не було. Володіння будинком є добросовісним, відкритим та безперервним, тому вважає, що є всі підстави визнати за нею право власності на нього. Прохала визнати дійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений Запорізькою Товарною Біржею «Торг-Інвест» між [PERSON] та [PERSON] 23 вересня 1998 року на виконання біржового контракту NН-3818 з реєстраційним номером NH-3818; та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами, а саме: А - житловий будинок (загальною площею 26,9 м2), а - тераса, до а - ганок, Г - гараж, до Г - ганок, Д - погріб, Б - басейна, В - колодязь, №1 - паркан, № 2 - ворота. В судове засідання позивач та її представник: адвокат Сивоненко О.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 25.05.2021 року представник надала заяву про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 09.04.2021 року надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав в повному обсязі (а.с.40). Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] народилася [INFO] в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21.12.1999 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.4). 23.09.1998 року Запорізькою Товарною біржою «Торг-Інвест» зареєстровано Договір купівлі-продажу за реєстраційним номером NH-3818, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 26.4 кв.м., який зареєстровано у БТІ 25.09.1998 року в реєстровій книзі №9 за номером 2550 (а.с.5). 28.09.1998 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Демченко Т.М. посвідчено Договір купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним номером 1709, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,23 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). 07.10.1998 року [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗП №026032 на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.1998 року на земельну ділянку площею 0,21 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, спадкова справа не заводилась (а.с.52). Відповідно до повідомлення ТОВ «КП Імпульс» від 26.10.2020 року про результати огляду об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що право власності зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.1998 року, зареєстрованого Запорізькою Товарною біржою «Торг-Інвест» за реєстраційним номером NH-3818, який зареєстровано у БТІ 25.09.1998 року в реєстровій книзі №9 за номером 2550 (а.с.11). 26.10.2020 року ТОВ «КП Імпульс» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] (а.с.8-10). 22.02.2021 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. за результатом розгляду документів, наданих позивачем для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки договір купівлі-продажу від 23.09.1998 року нотаріально не посвідчений (а.с.25). Згідно Звіту з незалежної оцінки майна - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , складеного СПД [PERSON] 16.02.2021 року, ринкова вартість будинку складає 66309 грн. без ПДВ (а.с.15-17). Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Частина 2 ст.41 Конституції України закріплює, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на фактичні обставини справи і те, що правовідносини виникли до 01.01.2004 року, при вирішенні спору у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Згідно ст.128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно зі ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Реєстрація бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого товарною біржею, а не нотаріусом, станом на вересень 1998 року (укладення договору та реєстрація права власності в БТІ) не суперечила чинному на той час законодавству. Так, Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року №121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 за №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.9 Додатку 1 до вказаної Інструкції договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. За приписами п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин. На підставі оцінених доказів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що позивач як покупець повністю виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку, договір відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований у БТІ, у передбаченому законом порядку договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавався недійсним, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) набула право власності на житловий будинок та правомірно заволоділа ним. Крім того, відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. А тому приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, а також те, що визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання за позивачем права власності на вказаний будинок не буде порушувати прав та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved