Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

02.08.2017 року [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірваний 06.12.2013 року, в період шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Пілся розірвання шлюбу син постійно проживає з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з часу звернення до суду та до досягненню дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позивач вказує, що син знаходиться на повному її утриманні, а відповідач рідко бачиться з дитиною і може надати допомогу, однак недостатньо - 400 грн. за півроку, а останній раз надав гроші на школу в травні місяці, що є недостатнім та нерегулярним. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами погодилися частково, зазначаючи, що [PERSON] не заперечує проти надання допомоги своєму синові, однак просить її визначити або у 800 грн., або у процентному відношенні, оскільки він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, про що надав до суду довідку. Перевіривши надані сторонами докази в їх сукупності, вислухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] [PERSON], батьками якого є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Дані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наданим до суду свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2002 року. (а.с.5). Під час розгляду справи встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з матір*ю - позивачем по справі [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Дані обставини фактично визнаються відповідачем та нічим не спростовані. Відповідно до вимог статей 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Вимогами ч.3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Звертаючись з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позивач посилається на те, що син проживає з нею, знаходиться на її утриманні, батько дитини регулярно допомоги не надає, а оскільки батьки зобов*язані утримувати своїх дітей, просить стягнути аліменти в розмірі 3000 грн. з батька дитини - відповідача по справі [PERSON] до досягнення повноліття сином. Заперечуючи частково проти вимог позивача відповідач посилається на ті обставини, що він працевлаштований офіційно на ПАТ «Концерн АВЕК та Ко» з 17.03.2017 року та отримує щомісячно заробітну плату, з сином спілкується і надає тому гроші, однак доказів на підтвердження зазначеного в нього немає. Під час розгляду справи судом встановлено та сторонами не оспорюється, що дійсно відповідач працевлаштований офіційно та отримує щомісячно заробітну плату. Дані обставини підтверджується довідкою ПАТ «Концерн АВЕК та Ко» від 09.10.2017 року. Однак, суд зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач надає матеріальну, або яку-небудь іншу допомогу синові регулярно та в достатньому розмірі суду під час розгляду справи не надано. На підставі викладеного, суд, враховуючи вимоги ст.ст. 180-181 СК України, і ті обставини, що батьки, права та обов*язки яких по відношенню до дитини є рівними, повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття та у зв*язку з частковим визнанням позову в частині стягнення аліментів, захищаючи потреби та інтереси дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] до його повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище як позивача, так і відповідача, наявність у сторін батьків похилого віку, враховано вік дитини, ті обставини, що відповідач є здоровим чоловіком, який працевлаштований та має можливість забезпечувати свою дитину, а до суду не надані дані щодо інших непрацездатних осіб та дітей, на утримання яких відповідачу необхідні грошові кошти. Враховуючи всі ці обставини, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на неповнолітню дитину в розмірі ? частині від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Саме такий розмір аліментів суд вважає достатнім та обґрунтованим при вирішенні даного питання. Також, зазначаю, що у разі зміни місця проживання дитини, або матеріального становища батьків, або інших обставин,що мають істотне значення, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з вимогами про зміну розміру, виду аліментів, або їх скасування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial