Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

02.10.2017 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів. Позов мотивував тим, що 01.09.2014 було укладено договір №1 про надання поворотної допомоги, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику ДП «Дослідне господарство «Рокині» Волинського інституту АПВ УААН» поворотну фінансову допомогу (позику) в розмірі 140\~000 грн. строком до 31.12.2015. Відповідач частково повернув позику в розмірі 3\~421,14 грн. Однак, в порушення зобовязань за договором позики, залишок позики відповідач не повернув та прострочила виконання грошового зобовязання. А тому, позивач просив суд стягнути з відповідача в свою користь суму боргу за договором про надання поворотної допомоги 136\~578,86 грн., 3% річних за користування коштами 7\~184,42 грн. та інфляційні нарахування 26\~809,03 грн. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо стягнення боргу з підприємства. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01.09.2014 між [PERSON], як позикодавцем та позичальником Державним підприємством «Дослідне господарство «Рокині» Волинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук» в особі голови ліквідаційної комісії [PERSON] укладено договір №1 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в розмірі 140 000 грн. від фізичної особи [PERSON] Дані кошти відповідач зобовязувався повернути до 31.12.2015 (а.с. 4). На підтвердження передачі позикодавцем грошових коштів, позичальник видав квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 01.09.2014 про отримання коштів в сумі 140\~000 грн. (а.с. 5). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строк виконання взятого грошового зобовязання ДП «Дослідне господарство «Рокині» Волинського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук» було встановлено до 31.12.2015 (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково виконав взяті зобовязання, повернув позику в розмірі 3\~421,14 грн, що стверджується копією видаткового касового ордеру №2 від 30.12.2014 (а.с. 6). Однак, на час розгляду справи не виконаними залишились зобовязання щодо повернення суми боргу в розмірі (140\~000 грн. 3\~421,14 грн.) 136\~578,86 грн. А тому, вимога про стягнення суми боргу в розмірі 136\~578,86 грн. підлягає до задоволення. Що стосується вимог про стягнення інфляційних витрат, то вони підлягають до задоволення, оскільки індекс інфляції це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, ціни в Україні встановлені в національній валюті гривні, норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначено договором у гривні. А тому, індексації підлягає не повернута сума боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.09.2014 в сумі 136\~578,86 грн. Відповідно до представленого суду розрахунку заборгованості інфляційні нарахування позивач розрахував в розмірі 26\~809,03 грн. При визначенні розміру інфляційних втрат, суд бере до уваги те, що поданий позивачем розрахунок відповідає дійсному розміру вирахуваних інфляційних втрат, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення трьох процентів річних, то вони підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що боржником прострочено виконання грошового зобовязання, то на ньому лежить обовязок сплатити 3% річних, що згідно з поданим розрахунком становить 7\~184,42 грн. (а.с. 2). Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача суму боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги в розмірі 136\~578,86 грн., інфляційні втрати в розмірі 26\~809,03 грн., а також 3 % річних в розмірі 7\~184,42 грн., що в загальній сумі становить 170\~572,31 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved