Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

02.12.2019 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, просив визнати недійсними договори купівлі-продажу від 20.01.2017 р., укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про», посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Андрєєвою (Павловською) Г.О., зареєстровані в реєстрі за №№ 8, 11, 14; визнати недійсним договір про відступлення прав за договором іпотеки, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. зареєстрований в реєстрі за № 975; визнати недійсним договір іпотеки від 20.01.2017 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про», посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Андрєєвою (Павловською) Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 17; витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034; земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033; житловий будинок, загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18648955 від 20.01.2017 р. 17:09:09 щодо реєстрації права власності на житловий будинок загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про»; скасувати запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18648966 від 20.01.2017 р. 17:18:35 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0534 га, кадастровий номер 8000000000:82:296:0034 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про»; скасувати запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18649014 від 20.01.2017 р. 17:19:59 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0481 га, кадастровий номер 8000000000:82:296:0033 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про»; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку: 18649520 від 20.01.2017 р. 20:00:58 щодо реєстрації іпотеки на житловий будинок, загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження: 18649538 від 20.01.2017 р. 20:03:29 щодо реєстрації заборони на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку: 18649555 від 20.01.2017 р. 20:05:39 щодо реєстрації іпотеки на земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження: 18649564 від 20.01.2017 р. 20:09:16 щодо реєстрації заборони на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку: 18649581 від 20.01.2017 р. 20:10:59 щодо реєстрації іпотеки на земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження: 18649594 від 20.01.2017 р. 20:12:53 щодо реєстрації заборони на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033. Позов [PERSON] обґрунтований тим, що 20.08.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0435/08/01-CLNv,\~в якості\~забезпечення виконання\~ [PERSON] \~зобов`язань за\~кредитним договором\~20.08.2008\~р.\~між ним\~та Публічним\~акціонерним товариство\~«Банк Форум»\~було укладено\~договір іпотеки\~(майнової\~поруки),\~посвідчений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Чернокур\~О.М.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 3885,\~предметом іпотеки\~було визначено\~означені земельні\~ділянки та\~житловий будинок.\~29.07.2016\~р.між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 159-Ф, за яким Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором, також 29.07.2016 р. між тими ж товариствами було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н., зареєстрований в реєстрі за № 975, за яким було передано права іпотекодержателя за договором іпотеки. 20.01.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» було укладено договори купівлі-продажу означених житлового будинку та земельних ділянок, та 20.01.2017 р. між тими ж товариствами було укладено договір іпотеки житлового будинку, земельних ділянок, втім постановою Харківського апеляційного суду від 17.11.2019 р. у справі № 639/4836/17 було визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р. Ухвалою суду від 04.12.2019 р. відкрито провадження у справі. 09.06.2020 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про зміну позовних вимог та з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 р. № 340-ІХ доповнив предмет позову наступними позовними вимогами: визнати за ним право власності на: земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034; земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033; житловий будинок загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» на: земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034; земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033; житловий будинок загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; припинити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» (після перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юнівест») обтяження (іпотеку та заборону на нерухоме майно) на: земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034; земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033; житловий будинок загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.09.2020 р. заяву [PERSON] про зміну позовних вимог залишено без руху. 28.09.2020 р. до суду надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків. Ухвалою суду від 16.10.2020 р. прийнято заяву [PERSON] про зміну позовних вимог. Ухвалою суду від 16.10.2020 р. зупинено провадження у справі. Постановою Київського апеляційного суду від 27.01.2021 р. скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2020 р., справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Постановою Верховного Суду від 11.03.2021 р. залишено без змін постанову Київського апеляційного суду; матеріали справи повернуті суду 08.04.2021 р. 17.02.2021 р. позивач [PERSON] змінив предмет позову, доповнивши його наступними додатковими вимогами: скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33508181 від 20.01.2017 р. 17:22:12 (про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» на житловий будинок, загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33509338 від 20.01.2017 р. 20:21:53 (про державну реєстрацію іпотеки на житловий будинок, загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33509349 від 20.01.2017 р. 20:29:16 (про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно на житловий будинок, загальною площею 848,60 кв.м., житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33508407 від 20.01.2017 р. 17:39:43 (про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» на земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33509359 від 20.01.2017 р. 20:33:43 (про державну реєстрацію іпотеки на земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33509371 від 20.01.2017 р. 20:39:39 (про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,0534 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33508678 від 20.01.2017 р. 18:05:17 (про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» на земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33509382 від 20.01.2017 р. 20:44:08 (про державну реєстрацію права іпотеки на земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33509395 від 20.01.2017 р. 20:50:31 (про державну реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,0481 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 800000 0000:82:296:0033). Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» подано відзив на позовну заяву та заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, подано документи, які свідчать про зміну назви товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юнівест». Відповідачем Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Каунт-Про» подано відзив на позовну заяву та заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Третьою особою: приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною пояснення щодо позову або відзиву не подано. Ухвалою суду від 12.07.2021 р. закрито підготовче провадження у справі. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини справи, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позов [PERSON] слід залишити\~без задоволенняз наступних підстав. Згідно частини першої частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 20.08.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, укладений кредитний договір №0435/08/01-CLNv (далі «кредитний договір»). Для забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором 20.08.2008 р. між [PERSON] , як іпотекодавцем, та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум», як іпотекодержателем, був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., зареєстрований в реєстрі за № 3885 (далі «договір іпотеки»), предметами іпотеки за яким є: земельна ділянка площею 0,0534 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0034; земельна ділянка площею 0,0481 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:296:0033; житловий будинок загальною площею 848,60 кв.м, житловою площею 431,20 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно розділу 6 договору іпотеки від 20.08.2008 р. сторони дійшли згоди вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження, що міститься в цьому договорі (пункт 6.1 договору); визначений цим розділом спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші, встановлені чинним законодавством України, способи звернення стягнення на предмет іпотеки (пункт 6.2 договору); задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом: передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (пункт 6.3 договору); у випадку прийняття рішення іпотекодержателем про задоволення своїх вимог шляхом реалізації свого права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця про свій намір укласти цей договір (пункт 6.5 договору). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» стало переможцем аукціону з продажу права вимоги за кредитним договором відповідно до протоколу організатора аукціону Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» № 210645 від 25.07.2016 р. 29.07.2016 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» укладено договір про відступлення прав вимоги № 159-Ф, за яким Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» права вимоги до [PERSON] , що належать Публічному акціонерному товариству «Банк Форум» на підставі кредитного договору та у зв`язку з ним, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» набуло ці права вимоги. 29.07.2016 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки (далі «договір про відступлення прав за договором іпотеки»), за умовами якого новий іпотекодержатель набув усіх прав замість первісного іпотекодержателя (пункт 1.2 договору). [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання згідно з умовами укладеного між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» кредитного договору від 20.08.2008 р. Оскільки боржник [PERSON] неналежним чином виконував свої обов`язки за основним зобов`язанням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест», як особа, яка 29.07.2016 р. на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20.08.2008 р. набула права іпотекодержателя, отримало також право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 20.01.2017\~р.\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Ратіо\~Інвест» (продавець)\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Каунт-Про»\~(покупець)\~були укладені:\~договір купівлі-продажу\~земельної ділянки\~площею 0,0534\~га,\~призначеної для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~8000000000:82:296:0034;\~договір купівлі-продажу\~земельної ділянки\~площею 0,0481\~га,\~призначеної для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~8000000000:82:296:0033;\~договір купівлі-продажу\~житлового будинку\~загальною площею\~848,60\~кв.м,\~житловою 431,20\~кв.м,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ [ADDRESS] \~(далі\~ «оспорювані\~договори купівлі-продажу»).\~Право власності\~на житловий\~будинок зареєстровано\~за Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Каунт-Про»\~у Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~в розділі\~об`єкта нерухомого\~майна з\~індексним номером\~888430280000,\~про що\~внесений запис\~№ 18648955\~від 20.01.2017\~р.\~20.01.2017\~р.\~для забезпечення\~виконання укладених\~договорів купівлі-продажу\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Каунт-Про»\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Ратіо\~Інвест» укладено\~договір іпотеки,\~предметом якого\~є:\~земельна ділянка\~площею 0,0534\~га,\~призначена для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~8000000000:82:296:0034;\~земельна ділянка\~площею 0,0481\~га,\~призначена для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~8000000000:82:296:0033;\~житловий будинок\~загальною площею\~848,60\~кв.м,\~житловою площею\~431,20\~кв.м,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~У зв`язку\~із укладенням\~вказаного договору\~у Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~вчинено відповідні\~реєстраційні дії\~прав та\~їх обтяжень.\~Вказані обставини\~встановлено рішенням\~Печерського районного\~суду м.\~Києва від\~13.03.2018\~р.\~у справі№ 757/13243/17-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2018 р. та постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 р. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Харківського апеляційного суду від 07.11.2019 р. у справі № 639/4836/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про», про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги визнано недійсним договір відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест». У позові [PERSON] , посилаючись на статтю 24 Закону України «Про іпотеку», статті 203, 215, 216, 236, 548, 590, 658 ЦК України, а також визнання недійсним договору відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р., просить визнати договір про відступлення прав за договором іпотеки недійсним, та у зв`язку з цим просить визнати недійсними оспорювані договори купівлі-продажу, витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» спірне майно, що було предметом іпотеки, скасувати рішення про держану реєстрацію та записи про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про», іпотеку та обтяження Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на спірне нерухоме майно. Згідно частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статтей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Отже, за загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. У відповідності до статті 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, тобто законодавець передбачає, що переуступка права за іпотечним договором може передувати уступці за основним зобов`язанням. Також норма статті 24 Закону України «Про іпотеку» встановлює правило, за яким до нового іпотекодержателя мають одночасно перейти права за основним зобов`язанням і такі права можуть переходити навіть у випадку відсутності договору про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Крім того, з наведених норм вбачається, що законодавство передбачає можливість відступлення прав за іпотечним договором виключно за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Визнання судом недійсним договору про заміну сторони в основному зобов`язанні не тягне за собою автоматично недійсність договору про заміну сторони за іпотечним договором, оскільки у кожному конкретному випадку для визнання недійсним останнього суду в силу положень статті 24 Закону України «Про іпотеку» необхідно встановити чи не відбулось з відступленням права за іпотечним договором відступлення права вимоги за основним зобов`язанням незалежно від інших обставин справи. Отже суд відхиляє доводи позивача, що у зв`язку з визнанням судом недійсним договору про відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р. є недійсним (нікчемним) в силу прямої вказівки частини другої статті 548 ЦК України і договір про відступлення права за договором іпотеки. Так, згідно частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 р. у справі № 390/2220/17. Згідно частини другої статті 548 ЦК України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.01.2019 р. у справі № 759/2328/16-ц. Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, враховуючи, що чинне законодавство України, у тому числі частина друга статті 548 ЦК України, не встановлює недійсність правочину про заміну кредитора у договорі про забезпечення основного зобов`язання у разі недійсності правочину про заміну кредитора в основному зобов`язанні, договір про відступлення прав за договором іпотеки є оспорюваним договором, а тому може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Водночас встановлено, що договір про відступлення прав за кредитним договором визнаний недійсним постановою Харківського апеляційного суду від 07.11.2019 р. у справі № 639/4836/17, а доказів відступлення прав за кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» на підставі іншого правочину не надано. Наведене свідчить, що договір відступлення прав за договором іпотеки укладено з порушенням частини першої статті 24 Закону України «Про іпотеку», що є підставою для визнання його недійсним за позовом заінтересованої особи, оскільки при відступленні права вимоги за іпотечним договором повинно здійснюватися і відступлення прав за основним зобов`язанням. Разом із тим, відповідачі просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності у даній справі щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору відступлення прав за договором іпотеки. Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами, визначені у главі 19 ЦК України. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і\~застосування Конвенції\~ про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від\~04.05.1950\~р.,\~ратифікована Законом\~№ 475/97-ВР\~від 17.07.1997\~р.,\~набрала чинності\~для України\~11.09.1997\~р. (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 р. у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 р. у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи і за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Як встановлено судом, і не заперечується позивачем, він знав про проведення аукціону, за результатами якого було укладено оскаржуваний договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, оскільки інформація про проведення аукціону та укладення оскаржуваного договору містилася у позовній заяві в справі № 910/16263/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» про визнання недійсними результатів відкритих торгів (аукціону) та визнання недійсним договору, копію якої [PERSON] отримав щонайпізніше 11.10.2016 р. Вказані обставини підтверджуються клопотанням представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» Нестеришина Т.С. у справі № 910/16263/16 про долучення до матеріалів справи копії позовної заяви у справі з відміткою про отримання вказаної позовної заяви [PERSON] , а також самою копією позовної заяви, на якій міститься відмітка про її отримання [PERSON] . Означене свідчить про обізнаність позивача з 11.10.2016 р. про укладення оскаржуваного договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, тому перебіг позовної давності щодо звернення до суду з вимогами про визнання вказаного правочину недійсним починається з 12.10.2016 р. та спливає 12.10.2019 р., втім позовна заява у цій справі подана позивачем 02.12.2019 р. Враховуючи, що позивач звернувся до суду із позовом 02.12.2019 р. і не зазначив існування об`єктивних причин, які стали перешкодою для своєчасного звернення із позовом до суду у строк, встановлений статтею 257 ЦК України, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Доводи позивача про те, що він дізнався про порушення своїх прав лише після прийняття Харківським апеляційним судом постанови від 07.11.2019 р. у справі № 639/4836/17, якою було визнано недійсним договір відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р, суд відхиляє, виходячи з наступного. Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи та правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Таким чином, захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 р. у справі № 335/6054/18. Стаття 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. В позовній заяві єдиною підставою для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки позивач вказує визнання недійсним договору відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р. на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 07.11.2019 р. у справі № 639/4836/17. При цьому, як вбачається із вказаної постанови Харківського апеляційного суду з урахуванням висновків Верховного Суду, зроблених ним у постанові від 19.02.2020 р. у справі № 639/4836/17, підставою визнання договору відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р. стало те, що вказаний договір був укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» в порушення положень пункту 5.11. розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 р. (далі «Положення»), а саме: без відповідної ліцензії на надання кредитів, що відповідно до частини першої статті 227 ЦК України є підставою для визнання договору недійсним. Пунктом 5.11. розділу V Положення як спеціального нормативного акту, що визначає умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури, унормовано, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок). З урахуванням викладеного суд звертає увагу на те, що пунктом 5.11. розділу V Положення передбачено обов`язковість наявності ліцензії як умови участі фінансової установи у конкурсі з реалізації майна банку не тільки щодо придбання прав вимоги за кредитними договорами, але й прав вимог за договорами забезпечення. З цього слідує, що, (1) знаючи про укладення договору відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р. за кредитним договором та про укладення оскаржуваного у цій справі договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки щонайпізніше з 11.10.2016 р.; (2) маючи відповідний охоронюваний законом інтерес та права іпотекодавця за договором про відступлення прав за договором іпотеки; (3) усвідомлюючи, що вимога про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки може бути заявлена похідною вимогою відносно вимоги про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р., що означає її автоматичне задоволення у разі задоволення останньої; (4) маючи можливість ознайомитись із змістом Положення, позивач мав знати про порушення своїх прав у зв`язку з укладенням договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки ще 11.10.2016 р., а тому мав можливість, починаючи з 12.10.2016 р., подати позов про визнання договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки недійсним (як окремо, так і разом з вимогою про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р. за кредитним договором) з тих же підстав, з яких Харківський апеляційний суд прийняв постанову від 07.11.2019 р. у справі № 639/4836/17 за позовом іншої особи [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ратіо Інвест», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про», про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від №159-Ф від 29.07.2016 р. За таких обставин доводи позивача, що він не був обізнаний про порушення своїх прав до ухвалення Харківським апеляційним судом постанови від 07.11.2019 р. у справі № 639/4836/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ратіо Інвест», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про», про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від № 159-Ф від 29.07.2016 р., судом відхиляються. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.06.2021 р. у справі № 331/3822/18. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Аналіз статтей 330, 387, 388 ЦК України дає підстави для висновку про те, що їх застосування можливе лише за умови незаконного відчуження спірного майна особою, яка не мала на це право. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.01.2020 р. у справі № 473/436/19-ц. З цього слідує, що договір відступлення прав за договором іпотеки, на підставі якого було відчужено спірне майно відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Каунт-Про», є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності вказаного договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. За таких обставин, враховуючи правомірність та дійсність оскаржуваного договору відступлення прав за договором іпотеки, позивачем не доведено незаконність вибуття спірного майна з його власності особою, яка не мала на це права, а тому підстави для застосування до спірних правовідносин статті 330, 387, 388 ЦК України відсутні. Щодо інших\~позовних вимог\~ [PERSON] ,\~то суд\~вважає за\~необхідне зазначити,\~що у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17 суд звернув увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно статті 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 183/1617/16. За таких обставин, враховуючи, що в даній справі позивач звернувся до суду з віндикаційним позовом, інші вимоги є неефективними. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed