Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

04.08.2016 року [PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПрАТ «Страхова компанія «Нова», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 164661,98 грн., стягнення витрат за проведення експертного дослідження в розмірі 1500,00 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1661,62 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка відбулась 18.03.2016 року, було пошкоджено належний їй на праві власності транспортний засіб марки «Nissan», модель «Micra», номерний знак [NUMBER]. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.06.2016 року винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] З метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачці внаслідок ДТП останньою з ФОП [PERSON] укладено договір про проведення оцінки зазначеної шкоди. Відповідно до звіту ФОП [PERSON] від 04.07.2016 року розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці після пошкодження її транспортного засобу внаслідок ДТП складає 164661,98 грн. Таким чином, позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП в розмірі 164661,98 грн., витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 1500,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1661,62 грн., а тому звернулась до суду з даним позовом. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 18.03.2016 року о 18 год. 00 хв. на перехресті вулиці Піка та вулиці Щербакова у місті Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Nissan Micra», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Право власності на транспортний засіб марки «Nissan Micra», номерний знак [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.06.2016 року в справі про адміністративне правопорушення № 761/22265/16-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Nissan Micra», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] та обставини даного ДТП, не потребує доведення. Разом з тим, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Такий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, з врахуванням вказаних норм закону, з відповідача має бути стягнута матеріальна шкода, завдана позивачці у зв'язку з ремонтом її транспортного засобу, пошкодженого в ДТП, яка відбулась з вини відповідача. Як вбачається зі звіту ФОП [PERSON] від 04.07.2016 року, матеріальна шкоди, завдана позивачці після аварійного пошкодження її транспортного засобу з врахуванням втрати товарної вартості складає 164661,98 грн., з яких втрата товарної вартості транспортного засобу - 13817,63 грн. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до наданого позивачем рахунку-фактури № КО-0000181 від 04.07.2016 року та акту № КО-0007650 від 30.09.2016 року загальна вартість наданих послуг по технічному обслуговуванню та ремонту транспортного засобу марки «Nissan Micra», номерний знак [NUMBER], становить 153142,00 грн., що є фактично понесеними збитками позивачки на ремонт автомобіля. Разом з тим, з врахуванням заявлених позивачкою вимог, суд не приймає до уваги розрахунки матеріальної шкоди, завданої позивачці внаслідок ДТП, викладені в рахунку-фактури № КО-0000181 від 04.07.2016 року та акті № КО-0007650 від 30.09.2016 року в розмірі 153142 грн., які з врахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу становлять 166959,63 грн. (153142,00 грн. + 13817,63 грн.), оскільки ця сума перевищує заявлені позивачкою в позові вимоги, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 164661,98 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідача відповідно до розглядуваного судом позову. Крім того, позивачкою були понесені збитки у вигляді витрат за проведення експертного дослідження в розмірі 1500,00 грн., за допомогою якого було визначено розмір завданої їй матеріальної шкоди, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на відшкодування понесених нею збитків. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1661,98 грн., а всього з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 167823,60 грн. (164661,98 грн. + 1500,00 грн. + 1661,98 грн.).

Outcome: approved