Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

04.04.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовні заяви [PERSON] посилається на те, що 17.05.2012р. сторони уклали шлюб, зареєстрований Красногвардійським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 27.09.2012р. народження, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у звязку з чим позивачка просила суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення сином повноліття та проводити стягнення на користь позивачки. 27.04.2017р. представник позивачки [PERSON] ( діє на підставі угоди про надання юридичної допомоги від 25.03.2017р.) в наданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. № 15). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з,явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази .26.04.2017р. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх своїх доходів щомісячно, до досягнення сином повноліття визнав в повному обсязі (а.с. №13). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін. Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини [PERSON], 27.09.2012р. народження, є відповідач (а.с. № 4). Малолітня дитина мешкає зі своєю матірю [PERSON], знаходиться на її утриманні, що не оскаржувалось і відповідачем в заяві від 26.04.2017р. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, починаючи від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що позивачка просила стягувати аліменти у частці від доходу відповідача та із наданої відповідачем довідки про доходи вбачається, що він працює, а отже має регулярний дохід, відповідач не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх його доходів, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON], 27.09.2012р. народження,до досягнення ним повноліття, в розмірі \~1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж\~ 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері \~дитини \~- [PERSON], \~починаючи \~стягнення \~з 04.04.2017р. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved