Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

04 вересня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 13.11.2015 року позивач просить: надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини на право виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS]; надати дозвіл на виготовлення мультишенгенської візи для дитини на право виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS]; надати дозвіл на тимчасові та неодноразові виїзди за кордон України неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] без згоди та супроводу його батька - [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], паспорт серія [NUMBER], виданий 16.12.1995 року Шевченківським РУ ГУМВС України в м.Києві до досягнення [PERSON] шістнадцяти років, а саме: з 28.12.2015 року по 15.01.2016 року до Російської Федерації, з 17.03.2016 року по 27.03.2016 року до Російської Федерації з 15.06.2016 року по 20.08.2016 року до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.11.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] Рішенням суду від 20.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Як зазначає позивач, вона бажає оздоровити дитину, проте відповідач не дає згоди на виїзд дитини та виготовлення дитячого проїзного документу, тому вона звернулась до суду. В судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила слухати справу в її відсутність та задовольнити вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Так як сторони належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність позивача та відповідача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника третьої особи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 15.11.2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.02.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачем (матір'ю). Висновками №109/02/40-11840 від 31.12.2015 року та №109/02/40-1078 від 15.02.2016 року орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації не заперечує проти виїзду за кордон малолітнього [PERSON], [INFO] без дозволу батька в цілях оздоровлення та відпочинку із чітко визначеними термінами повернення дитини в Україну. Так, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Отже, оскільки дитина проживає з матір'ю, батько не надає згоди на виїзд дитини за межі України, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині, а саме: надання згоди на виготовлення проїзного документа дитини на право виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS]; надати дозвіл на тимчасові та неодноразові виїзди за кордон України неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] без згоди та супроводу його батька - [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], паспорт серія [NUMBER], виданий 16.12.1995 року Шевченківським РУ ГУМВС України в м.Києві до досягнення [PERSON] шістнадцяти років, а саме: з 17.03.2016 року по 27.03.2016 року до Російської Федерації з 15.06.2016 року по 20.08.2016 року до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим. Проте суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині виготовлення мультишенгенської візи для дитини на право виїзду за кордон, оскільки позивач не заявляла вимоги про надання дозволу на виїзд до країн Шенгенської зони. А також не підлягають задоволенню вимоги про надання дозволу на виїзд в період з 28.12.2015 року по 15.01.2016 року до Російської Федерації, оскільки на момент ухвалення даного рішення вказаний проміжок часу пройшов. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial