Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

03 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві послався на те, що 16 квітня 2014 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,00 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ №032537, виданий 18 лютого 2000року, реєстраційний номер №748. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, але при зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачеві було відмовлено в цьому по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на імя померлого, а тому позивач просив суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. До початку розгляду справи по суті, відповідач по справі - [PERSON], яка є рідною донькою спадкодавця [PERSON], подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила суд заповіт від 07 травня 2009 року, яким [PERSON] заповів все своє майно громадянину [PERSON] визнати недійсним та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,00 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала її батькові, в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю першої черги. Обґрунтовувала свої вимоги тим, що при складанні заповіту її батько перебував у запої та не усвідомлював значення своїх дій, що вказує на те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, крім того спадкодавець не мав наміру складати заповіт на [PERSON] та фактично його не підписував. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві (том 1 а.с. 6). Зустрічний позов вважав таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі з огляду на те, що відсутні будь-які підстави для визнання заповіту недійсним. Представник відповідача по первісному позову, представник третьої особи, яка не заявляє самостійної вимоги по зустрічному позову [PERSON] сільська ради Великобагачанського району Полтавської області сільський голова [PERSON] (том 1 а.с. 120), вважав первісний позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Щодо зустрічного позову вказував на те, що відсутні підстави для визнання заповіту недійсним, пояснював, що заповіт був посвідчений у належний спосіб, відповідно до чинного законодавства України, померлий після посвідчення заповіту до моменту його смерті не звертався до сільської ради з вимогами про скасування заповіту, чи з будь-якими іншими вимогами, що стосувалися складання, підписання даного заповіту, а тому вважав, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Другий відповідач по первісному позову, третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги по зустрічному позову Головне управління Держземагенства у Полтавській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не прибув, до канцелярії суд надійшов лист з проханням розглянути справи за відсутності представника (том 1 а.с. 40). Третій відповідач по первісному позову, позивач за зустрічним позовом [PERSON], вважала первісний позов таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, вважала зустрічний позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. В своїх поясненнях суду зазначала, що її батько [PERSON], спадкодавець по справі, зловживав алкогольними напоями, являвся хронічним алкоголіком, стояв на обліку у лікаря нарколога у Великобагачанській ЦРЛ, під час підписання заповіту перебував у стані, який не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій, а тому не можна вважати волевиявлення заповідача таким, що було вільним і таким, що відповідало його волі, крім того батько їй говорив, що коли його привезли до сільської ради для підписання заповіту, то він його не підписав, зазначала, що батько неодноразово говорив її, що заповість спадщину їй. Після надходження цивільної справи з експертної установи після проведення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи, яка була призначення на кінцевому етапі з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами та після відновлення провадження по справі (том 1 а.с. 232), третій відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] тричі поспіль до суду не з'явилася, заяв клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала (том 1 а.с. 244, том 2 а.с. 4, 16) Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника першого відповідача, відповідачки [PERSON] за первісним позовом, позивачки [PERSON], представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійної вимоги за зустрічним позовом, свідків по справі, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року в селі Мостовівщина Великобагачанського району Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (том 1 а.с. 9), внаслідок чого згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина. За життя [PERSON] набув у власність земельну ділянку для ведення товарного сільського господарства загальною площею 4,00 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на підтвердження чого йому було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №032537 виданий 18 лютого 2000 року, реєстраційний номер № 748 (том 1 а.с. 12, 29). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в порядку, що не суперечить закону, при своєму житті набув права власності на зазначене вище майно. 07 травня 2009 року о 08 годині 40 хвилин [PERSON] складено заповіт, зі змісту якого вбачається, що все належне майно спадкодавець заповідає [PERSON], [INFO] (том 1 а.с. 34), заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області [PERSON]. Заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі, номер у спадковому реєстрі №47006321, дата реєстрації 21 травня 2009 року, на момент смерті спадкодавця не змінений і не відмінений (том 1 а.с. 150) Після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу, номер у спадковому реєстрі №56386612, дата заведення 05 серпня 2014 року, місце заведення: Полтавська область, Великобагачанський район, приватний нотаріус [PERSON], що підтверджується довідкою із спадкового реєстру (том 1 а.с. 35). Заяви про прийняття спадщини подали позивач по первісному позову [PERSON] та позивач по зустрічному позову [PERSON] (том 1 а.с. 32, 33). Позивач за зустрічним позовом [PERSON], [INFO], є донькою спадкодавця, що посвідчується свідоцтвом про народження (том 1 а.с. 104), і є спадкоємцем першої черги за законом. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 04 липня 2015 року позивачеві за первісним позовом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на приватизовану земельну ділянку після смерті спадкодавця (том 1 а.с.13). Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON], що на момент складання та підписання заповіту заповідач не усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними внаслідок частого вживання алкоголю. Зазначене спростовується висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 21 березня 2016 року за № 139, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], станом на 07 травня 2009 року виявляв ознаки синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічного алкоголізму). Наявний у [PERSON] синдром залежності внаслідок вживання алкоголю не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту 07 травня 2009 року (том 1 а.с. 218-230). Даний висновок узгоджується з показаннями свідка [PERSON], секретаря виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, яка в своїх показаннях зазначила, що при складанні та підписанні заповіту [PERSON], який прийшов до сільської ради зранку не був у стані алкогольного спяніння, поводився нормально. Твердження позивачки за зустрічним позовом [PERSON], що її батько при складанні і підписанні заповіту помилявся щодо того, що він підписує саме заповіт; волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; на нього здійснювався фізичний і психологічний тиск, а також те, що [PERSON] заповіт не підписував, спростовується знову ж таки показаннями свідка [PERSON], яка зазначала, що після складання заповіту [PERSON] особисто підписав заповіт, зміст якого йому було розяснено, наслідки зрозумілі, оплатив державне мито, розписався в книзі реєстрації нотаріальних дій та отримав другий примірник заповіту. Зазначені вище твердження позивачки за зустрічним позовом [PERSON] підтверджуються тільки поясненнями самої [PERSON], до яких суд відноситься критично, з огляду на її особисту заінтересованість. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у своїх показаннях наданих суду не навели жодного факту, який свідчив про те, що заповідач [PERSON] при складанні та підписанні заповіту знаходився у стані, який не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а також те, що на нього здійснювався фізичний і психологічний тиск. При цьому суд бере до уваги той факт, що допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не знали, а ні про зміст складеного заповіту, який було складено і підписано 07 травня 2009 року в приміщенні [PERSON] сільської ради, а ні те, коли заповіт був підписаний. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що саме він 07 травня 2009 року відвіз [PERSON] до сільської ради, за проханням останнього, і що той йому повідомив, що їде складати заповіт на його сина. Щодо показань свідків про те, що заповідач часто вживав алкоголь, то зазначена обставина, як зазначено в експертизі не позбавляла заповідача усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Більш того, встановлений в судовому засіданні факт, що з моменту складання та підписання заповіту, з 07 травня 2009 року до моменту смерті заповідача 16 квітня 2014 року пройшло майже 4 повних роки, в той же час, а ні заповідач, а ні інші особи не зверталися до сільської ради чи інших державних органів із заявами щодо даного заповіту, заповідач не складав і не підписував нового заповіту, не відміняв і не змінював даного заповіту, що на переконання суду свідчить про вільне волевиявлення заповідача та те, що заповіт відповідав його волі. Долучені до зустрічної позовної заяви письмові документи не спростовують висновків суду про дійсність заповіту від 07 травня 2009 року. Крім того суд зазначає, що заповіт було складено особою, яка мала на це права (том 1 а.с. 181), з додержанням вимог щодо форми та посвідчення (том 1 а.с. 7, 150, 183), а тому відсутні підстави вважати заповіт нікчемним. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За таких обставин, заповіт від 07 травня 2004 року є дійсним, повинен бути виконаний і право на спадщину виникає лише у позивача за первісним позовом [PERSON]. Отже, первісний позов є доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Щодо зустрічного позову, то з огляду на вище зазначене позов задоволенню не підлягає.

Outcome: approved