Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

02.08.2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності виданого від 05.10.1990 року Охтирським райвиконкомом. В даному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON] , колишня дружина його сина, але фактично, в зазначеному будинку не проживає та не з`являється з квітня 2018 року, переїхала жити до свої матері в с. Новоселиця, Тячівського району Закарпатської області. Відповідачка не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, тому у позивача виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг. В зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] . В судове\~засідання позивач\~не з`явився,\~надав до\~суду письмову\~заяву якою\~позовні вимоги\~підтримує,\~просить позов\~задовольнити,\~та справу\~розглянути справу\~без його\~участі.Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи шляхом направлення повістки про виклик за місцем реєстрації та проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності виданого від 05.10.1990 року Охтирським райвиконкомом належить позивачу [PERSON] . Згідно довідки\~Чернеччинської сільської\~ради Охтирського\~районуСумської області від 03.10.2018 року, в будинку [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована за вищезазначеною адресою. Реєстрація відповідача у зазначеному будинку не дозволяє позивачу в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує її законні права, зокрема реалізувати право на отримання субсидії. Частина 4 ст. 156 ЖК України встановлює, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним житловим приміщенням, що відповідно до норм глави 32\~Цивільного кодексу\~України визначається як сервітут право користування чужим нерухомим майном. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через припинення обставин, які були підставою для встановлення сервітуту (п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК). В даному випадку припинились фактичні шлюбні стосунки, які були підставою для вселення відповідача, а тому сервітут є припиненим в зв`язку з припиненням обставин, які були підставою для його встановлення. Статтею 321\~ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~від 11\~грудня 2003\~року,\~зняття з\~реєстраціїмісця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що [PERSON] , відсутня у будинку без поважних причин понад один рік, а її реєстрація перешкоджає [PERSON] у здійсненні ним свого права володіння та користування будинком, порушує житлові права позивача, пов`язані з утриманням житла, без визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, позивач позбавлений можливості зняти її з реєстрації та повинен сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично мешкаючих в приміщенні осіб, позбавляє права на отримання субсидії, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved