Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

03 січня 2008 року між позивачем [PERSON] (орендодавець) та відповідачем ТОВ «Торговий дім Мир» (орендар) було укладено договір оренди землі, зареєстрований 23 квітня 2009 року за № 040927400024 у ЗРФ Центр ДЗК (далі - Договір), відповідно до якого: - орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (частку, пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, площею 7,51 га, кадастровий номер [NUMBER] (п.п. 1 - 3 Договору); - договір укладено строком на 10 років (п. 5 Договору); - дія договору припиняється, зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено (п. 29 Договору); - договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 35 Договору). 17.01.2018 представник позивача направила відповідачу листа з вимогою повернути земельну ділянку у зв'язку із закінченням строку Договору. 29.01.2018 відповідач повідомив позивача про те, що строк Договору слід обчислювати з моменту його державної реєстрації, а не з моменту його укладання (підписання), відтак строк Договору закінчується 23.04.2009. Як випливає з встановлених судом фактичних обставин цієї справи, спір між сторонами виник з приводу обчислення строку Договору, а саме позивач вважає, що цей строк слід обчислювати з моменту підписання Договору, тобто з 03.01.2008, а на думку відповідача, строк має обчислюватися з моменту державної реєстрації Договору, - з 23.04.2009. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час розгляду даної справи суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29.03.2018 по справі № 616/444/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 73335606). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі», в редакції, що була чинною на момент укладення Договору, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. З огляду на викладене, оскільки пунктом 35 Договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, а державна реєстрація договору була проведена 23.04.2009, строк дії Договору закінчується 23.04.2019. Таким чином, відповідач користується земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на підставі чинного договору оренди землі, строк якого не закінчився, у зв'язку з чим позовні вимоги про витребування зазначеної земельної ділянки є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак понесені позивачем витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню на його користь з відповідача. Судові витрати, понесені відповідачем, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed