Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

03.02.2016 року заявник звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] у м.Лутугине Луганської області, про що було видане лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 03.12.2015 р. Зазначене свідоцтво у подальшому заявницею було здано до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лутугинського районного управління юстиції, яким зареєстровано факт смерті чоловіка заявниці, про що видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Зазначене свідоцтво видане установою, що знаходиться на території проведення антитерористичної операції. Заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі лікарських документів, виданих за місцем смерті та свідоцтва про смерть. Однак, листом № 149/2.2-2.21 від 02.02.2016р. їй було відмовлено в державній реєстрації смерті з таких підстав, що медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на непідконтрольній українській владі території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вважає, що єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 171 від 03.12.2015р. Встановлення факту смерті заявниці необхідне для отримання свідоцтва про смерть та державної реєстрації смерті на території України, та в подальшому для отримання допомоги на поховання і оформлення спадщини, яка відкрилася після його смерті. На підставі викладеного, просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця с.Зятьківці Гайсинського району Вінницької області, який помер [INFO] у м.Лутугине Луганської області внаслідок ішемічного інфаркту головного мозку у віці 66 років. У судове засідання представник заявниці, діючий на підставі довіреності, не прибув, до початку слухання справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не прибув, до початку слухання справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця є переміщеною особою з непідконтрольної українській владі території України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №925004042 від 26.11.2014р. про взяття на облік (а.с.10). [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] у м.Лутугине Луганської області, про що було видане лікарське свідоцтво про причину смерті [NUMBER] від 03.12.2015 р. Причина смерті згідно довідки - ішемічний інфаркт головного мозку (а.с.9). На підставі вказаної довідки відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лутугинського районного управління юстиції було зареєстровано факт смерті чоловіка заявниці, про що видано свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с.5). Зазначене свідоцтво видане установою, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі лікарських документів, виданих за місцем смерті та свідоцтва смерті. Але листом від 02.02.2016р. за №149/2.2-2.21 їй було відмовлено на тій підставі того, що для державної реєстрації медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядковуваності, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження та лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085 (а.с.7-8). У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п.4 зазначеної Постанови, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян, організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. В даному випадку п.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті провадиться за заявою, у тому числі родичів померлого. За таких обставин, суд приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved