Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

03.04.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Свій позов [PERSON] обґрунтував тим, на підставі Свідоцтва про право на спадщину йому належить квартира за адресою: [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані він та його колишня дружина [PERSON] , яка з моменту реєстрації там не проживала, комунальні послуги не сплачує, її особисті речі в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача в квартирі порушує його житлові права, так як він несе додаткові витрати на утримання житла, добровільно відповідач відмовляється знятися з реєстрації в належній йому квартирі, що змусило його звернутися до суду з джаним позовом. В судове засіданні позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутності і не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву у визначений строк не надала, у зв`язку з чим суд зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 24.09.2010 року державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Фареник О.О., квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві особистої власності. Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні №15228 від 19.03.2020 року відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , як дружина позивача. Рішенням Краматорського міського суду від 03.02.2020 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Факт того, що відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з моменту реєстрації фактично ніколи не проживала підтверджується Актом про не проживання за місцем реєстрації від 24.03.2020 року, посвідченого інженерами ОЕР ТОВ «УК Ладіс» Бондаренко С.В. та [PERSON] .. У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивач, як власник квартири згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не можуть бути протиправно його позбавлений. Відповідно до частини 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] як колишня дружина зареєстрована в квартирі, яка на праві власності належить позивачу, в якій не проживала з моменту реєстрації з 03.10.2016 року, чим порушує право позивача як власника. Таким чином, право позивача як власника квартири порушені і він, згідно частини 2 ст. 405 ЦК України має право вимагати визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Щодо обраного позивачами способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі і будуть достатніми для повного захисту права позивача шляхом подальшого зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. Крім того, як встановлено судом, відповідачу [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 27.03.2013 року державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Фареник О.О., належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , тобто квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій вона не проживає, не є її єдиним житлом. За наведених обставин позовні вимоги щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою підлягають задоволенню повністю. Оскільки, позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь позивача.

Outcome: approved