Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

02.09.2015 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 73564,40 грн. надмірно виплаченої пенсії. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказані кошти були нараховані та виплачені відповідачеві на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 25.08.2011 №2а-1385/11, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012 №138067/11/9104 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2012 №32650270, щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-1385/2011, виданого 24.04.2012 Шевченківським районним судом м.Львова, головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконало рішення суду та здійснило перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.06.2011 з врахуванням виплачених сум в розмірі 19817,66 грн. (рішення управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.08.2012 додається). У зв'язку з чим державний виконавець виніс постанову від 27.09.2012 про закінчення виконавчого провадження. Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2014 у справі №К/9991/30589/12 касаційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково, постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 25.08.2011 у справі №2а-1385/11 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012 у справі №138067/11/9104 - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. На новому розгляді Шевченківським районним судом м.Львова від 22.07.2014 у справі №466/1412/14-а позов [PERSON] було задоволено. Проте, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 у справі №876/8470/14 задоволено апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Скасовано постанову Шевченківським районним судом м.Львова від 22.07.2014 у справі №466/1412/14-а та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено. Викладене свідчить про безпідставне виконання постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 25.08.2011 у справі №2а-1385/11, що призвело до переплати пенсії [PERSON], яка відповідно до довідки становить 73564,40 грн., в зв'язку з вищенаведеним просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON].в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, в позові просили відмовити. Додатково пояснили, що майнові грошові відносини, що стосуються перерахунку і виплати пенсії непрацездатним громадянам України не є цивільно-правовими відносинами та до цих правовідносин неможливо застосувати цивільне законодавство. Всі спори, пов'язані з пенсійними виплатами вирішуються за правилами адміністративного судочинства України. Таким чином, стягнення з нього надмірно виплаченої пенсії згідно ст. 1212 ЦК України є незаконним та протиправним. Враховуючи наведене, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 25.08.11р., залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.12р., визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ у Львівській області та зобов'язано провести перерахунок і виплату [PERSON] пенсії з 01.06.2011р. На виконання цих судових рішень позивачем здійснено перерахунок та виплату [PERSON] підвищеної пенсії на суму 73564,40 грн. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2014 у справі №К/9991/30589/12 касаційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково, постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 25.08.2011 у справі №2а-1385/11 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2012 у справі №138067/11/9104 - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. На новому розгляді Шевченківським районним судом м.Львова від 22.07.2014 у справі №466/1412/14-а позов [PERSON] було задоволено. Проте, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 у справі №876/8470/14 задоволено апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Скасовано постанову Шевченківським районним судом м.Львова від 22.07.2014 у справі №466/1412/14-а та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено. Таким чином, правовідносини, які виникли та існували між ГУ ПФУ у Львівській області та [PERSON] і стосувалися перерахунку та одержання пенсійних виплат, регулювалися та вирішувалися на підставі і в порядку адміністративного судочинства. Статтею 1 ЦК України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Позивач Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в поданому позові посилається на ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відтак, на думку суду майнові грошові відносини, що пов'язані зі справами про перерахунок та виплату пенсії непрацездатним громадянам України не є цивільно-правовими відносинами і до них неможливо застосувати цивільне законодавство. У даному випадку твердження позивача про те, що грошові кошти набуті відповідачем безпідставно, не заслуговує на увагу, оскільки перерахунок та виплати підвищеної пенсії [PERSON] здійснювалися на підставі рішення суду, а саме постанови Шевченківського районного суду м.Львова в адміністративній справі, яка набрала законної сили і була обов'язковою до виконання. Подальше скасування цієї постанови судом касаційної інстанції не дають підстав для висновку про безпідставність набуття цих коштів відповідачем. Таким чином, вимоги стягнення з відповідача [PERSON] надмірно виплаченої пенсії з підстав та в порядку ст. 1212 ЦК України не підлягають до задоволення у зв'язку з їх безпідставністю. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed