Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

04.03.2020 [PERSON] звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області із заявою про видачу обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка [PERSON] і просить протягом шести місяців заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з потерпілою особою [PERSON] та дітьми [PERSON] і [PERSON] та заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з потерпілою особою [PERSON] , неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області було задоволено заяву [PERSON] про відвід судді Нєвєрову І.С. і на виконання розпорядження голови Іваничіського районного суду від 17.03.2020, 24.03.2020 вказана справа надійшла на розгляд до Нововолинського міського суду Волинської області. Ухвалою судді Нововолинського міського суду Ференс-Піжук О.Р. від 25.03.2020, заява [PERSON] була призначена до розгляду на 27.03.2020 з викликом заявниці та заінтересованої особи. 26.03.2020 заявниця надіслала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантинними обмеженнями, пов?язаними із COVID-19. 21.04.2020 заявниця [PERSON] надіслала до суду заяву про відвід судді Ференс-Піжук О.Р., а 27.04.2020 подала заяву про відкладення розгляду заяви про видачу обмежувального припису та заяви про відвід судді, який був призначений на 28.04.2020 на іншу дату в зв?язку із запровадженим карантином. 11.06.2020 до суду надійшло клопотання представника заявниці [PERSON] адвоката Лесика С.І. про відкладення призначеного на 16.06.2020 судового розгляду у справі на іншу дату у зв?язку із спалахом COVID-19. 22.06.2020 представник заявниці адвокат Лесик С.І. надіслав до суду клопотання про відкладення судового розгляду у справі, що був призначений на 23.06.2020 на інший день у зв?язку із карантинними обмеженнями. В судовому засіданні 05.08.2020 за участі представника заявника [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] , було розглянуто заяву [PERSON] про відвід судді, яку ухвалою від цього числа визнано необгрунтованою та передано для вирішення відводу іншому судді. Розпорядженням голови Нововолинського міського суду суду Волинської області від 05.08.2020 справу для вирішення заяви про відвід було передано до Іваничівського районного суду. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 10.08.2020 у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Ференс-Піжук О.Р. у цивільній справі за заявою [PERSON] заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису, відмовлено за безпідставністю. На розгляд заяви про видачу обмежувального припису заявниця [PERSON] , участь якої є обов?язковою, 20.08.2020 не прибула, заяви про розгляд справи у її відсутності не подала. 03.09.2020 [PERSON] надіслала поштовим зв?язком письмову заяву про розгляд заяви, призначений на 14.09.2020, про видачу обмежувального припису у її відсутності і за участі її представника адвоката Лесика С.І. Заявлені вимоги підтримала повністю. . Подана до суду [PERSON] заява про видачу обмежувального припису обгрунтована тим, що вона перебувала в шлюбі з заінтересованою особою [PERSON] , який рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 04.10.2017 розірвано. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , який народився [INFO] . Заявниця вказує, що після розірвання шлюбу вона та неповнолітні діти, зокрема син [PERSON] та її дочка від іншого шлюбу [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вона разом з дітьми протягом декількох років постійно страждають від психологічного та фізичного насильства зі сторони її колишнього чоловіка [PERSON] , який неодноразово вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо неї. Діти є свідками таких неправомірних регулярних дій [PERSON] , що спричинило їм психологічні травми. Наголошує, що [PERSON] здійснює психологічний тиск та фізичне насильство відносно заявника, як в будинку, де вона проживає з дітьми , так і на вулиці в присутності оточуючих. Зазначає, що в зв?язку з цим, вона неодноразово зверталась за допомогою до Центру соціальних служб для дітей сім`ї та молоді Іваничівської райдержадміністрації, в Грядівську сільську раду, викликала поліцію. Під час чергового конфлікту, який відбувася 08.11.2019, [PERSON] завдав їй тілесних ушкоджень (тупа травма живота, забій передньої черевної стінки, астено-невротичний синдром). Вказує, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Нововолинській міській лікарні, у Волинській обласній клінічній лікарні. За її зверненням по цьому факту відносно кривдника порушено кримінальне провадження № 12019030080000317, яке було закрито 19.12.2019 з врахуванням висновку експерта №189 від 05.12.2019. На час звернення до суду із заявою, ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 12.02.2020 постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано і у провадженні призначена додаткова комісійна судово-медична експертиза. Вказує, що через атмосферу, яку створює кривдник [PERSON] , у дочки заявника [PERSON] . [PERSON] , [INFO] та в сина сторін [PERSON] діагностували астеноневротичний синдром. Діти змушені проходити лікування. Основною рекомендацією лікарів є відсутність подразників та стресових ситуацій. Вважає, що як наслідок пережитих стресів у її дочки розвинулись проблеми з опорно-руховим апаратом. Стверджує, що [PERSON] надалі вчиняє психологічний тиск на неї та дітей, чим провокує неврологічні розлади у дітей. Вказує, що правомірність своєї поведінки кривдник мотивує його правом на побачення з сином [PERSON] , що визначено рішенням суду, яке набрало законної сили. Наголошує, що на виконання рішення суду, начальник КЗ Іваничівський ЦСССДМ Марчук В.В. приймав участь у побаченні [PERSON] з сином [PERSON] , та зробив висновок, що під час побачення батька з дитиною в присутності представника Центру, дитина не йшла на контакт з батьком і боялася останнього. Крім того зазначила, що за період з 01.01.2019 по 25.02.2020 заявник п`ять разів зверталась до Іваничівського відділення поліції з приводу насильства в см`ї зі сторони колишнього чоловіка [PERSON] . Зверталась на гарячу лінію з питань допомоги жертвам насильства, де її справу взяли на контроль та порекомендували звернутись до суду за обмежувальним приписом стосовно кривдника. Вважає, що існує реальна загроза її фізичному та психічному здоров?ю. Просить заяву задоволити. У судовому засіданні представник заявника адвокат Лесик С.І. підтримав подану заяву з підстав наведених [PERSON] . Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви за безпідстанвістю. Пояснив в суді, що спілкування з колишньою дружиною відбувається виключно в межах виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19.04.2019, яке залишено в силі постановою Волинського апеляційного суду від 20.06.2019 та набрало законної сили. Наголошує, що ухвалою Верховного Суду від 30.07.2019, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду, залишено без змін., що підтверджується копіями судових рішень. Має на увазі реалізацію абсолютного права одного з батьків, який проживає окремо, на участь у спілкуванні з дитиною [PERSON] , яким заявницю [PERSON] зобов?язано не перешкоджати батькові [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з сином та визначено систематичні побачення з дитиною щопонеділка та щоп`ятниці за місцем проживання чи перебування батька без присутності матері. Вважає звернення колишньої дружини із заявою про видачу обмежувального припису безпідставним та надуманим і таким, що не грунтується на доказах, що можуть бути взяті до уваги судом. Просить у задоволенні заяви [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення представника заявника адвоката Лесика С.І., заінтересованої особи [PERSON] , дослідивши докази надані заявницею та заінтересованою особою, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 04.10.2017 розірвано. [PERSON] зазначає, що зверталася до Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області із заявою з приводу конфлікту між нею та [PERSON] (а.с.10,11,13). Зокрема вказує, що у період з 01.01.2019 зареєстровано п`ять звернень гр. [PERSON] про вчинення домашнього насильства [PERSON] . Із відповідей Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області від 03.07.2018, 20.12.2019 (а.с.37,38) встановлено, що достатніх даних для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності чи початку кримінального провадження, немає. Як вбачається з постанови старшого слідчого Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинські області Будь І.В. від 19.12.2019 (а.с.33), кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12014030080000317 від 08.11.2019 по факту нанесення 08.11.2019 тілесних ушкоджень [PERSON] , закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Ухвалою слідчого судді Іваничівського районного суду Волинської області від 12.02.2020 (а.с.12,) постанову слідчого СВ Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області Будя І.В. від 19.12.2019 про закриття кримінального провадження № 12019030080000317 від 08.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, скасовано. Даних про результати досудового розслідування вказаного провадження, суду не надано, а відтак не підтверджено факт вчинення зінтересованою особою [PERSON] , протиправних дій стосовно заявниці [PERSON] 08.11.2019, на який вона посилається як на підставу звернення із заявою про видачу обмежувального припису. [PERSON] у своїй заяві зазначає, що неодноразово зверталася до Іваничівського районного Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та до голови Грядівської сільської ради з приводу захисту її дітей від колишнього чоловіка (а.с.28-30). Як вбачається з відповіді Іваничівського районного Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 12.02.2020 (а.с.27), Центром було проведено профілактичну та роз`яснювальну роботу з громадянином [PERSON] та надано соціально-психологічну допомогу сім`ї. Встановлено, що умови проживання в сім`ї задовільні, є всі речі для нормального розвитку дитини. Зроблено акцент на необхідності налагодження батьком нормальних відносин із матір`ю [PERSON] та дитиною [PERSON] , оскільки під-час останнього побачення батька із дитиною в присутності представника Центру, дитина не йшла на контакт із батьком. Причин відмови дитини від контакту, зокрема даних стосовно неправомірної поведінки батька, лист директора Іваничівського районного центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді від 12.02.2020 (а.с.27), не містить. При цьому у довідці директора вказаного Центру від 11.12.2019, № 106/01-08, стосовно звернення [PERSON] щодо сприяння у допомозі вирішення питання побачень з дитиною, вказано, що колишня дружина [PERSON] разом із своєю мамою не заборонили батькові бачитися з сином в присутності представника Центру. [PERSON] було роз?яснено представником Центру шодо виконання рішення суду і не перешкоджання зустрічей батька з дитиною. Проте наступні рази, коли батько намагався побачитится з сином, йому перешкоджали мама та бабуся. Батько був змушений викликати поліцію для фіксаціїї протиправних дій проти нього та невиконання рішення суду. Також у довідці вказано, що на даний момент, тобто на час видачі довідки, місце проживання мами з дитиною, змінено у невідомому напрямку. Відповідно до медичної документації (а.с.4-26), [PERSON] хворіє і має діагноз астено-невротичний синдром. Стосовно тупої травми живота, заявниці було рекомендовано зробити комп`ютерну томографію органів черевної порожнини, від якої гр. [PERSON] відмовилася. Належних і допустимих доказів на підтвердження причин виникнення у [PERSON] розладу здоров?я, суду не надано. Чи є такі діагнози заявниці, наслідком неправомірних дій [PERSON] , судом не встановлено, як і не підтверджено належними доказами доводів заявниці стосовно причин виникнення у дітей астено-невротичного синдрому. У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч.2 ст.\~3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя. Як регламентовано ст. 16 зазначеного Закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з розділом IV глави 13\~ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У відповідності до ст.350-6\~ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У частинах 3, 4 статті 26\~цього Закону вказано, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Таким чином, приймаючи до уваги, що стороною заявника не надано суду належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] , зокрема відсутні судові рішення, які набрали законної сили про визнання винуватим [PERSON] у вчиненні психологічного насильства та інших протиправних дій, не надано відомотей про притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення кримінально карних дій щодо [PERSON] , а відтак суду не доведено належними засобами доказування і судом не встановлено під час розгляду, що заінтересована особа є кривдником щодо заявниці. Твердження заявника про те, що [PERSON] чинить домашнє насильства щодо неї, суд не може покласти в основу рішення, оскільки такі є недоведеними. Так, рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19.04.2019 (а.с.39-42), що набрало законної сили, зобов`язано гр. [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] та визначено систематичні побачення з сином щопонеділка та щоп`ятниці за місцем проживання чи перебування батька без присутності матері. Як вбачається з письмового пояснення працівника Грядівської сільської ради [PERSON] від 10.12.2019, рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19.04.2019 не виконується взагалі, оскільки в призначенні судом дні (понеділок, п?ятниця) мати не допускала до дитини, счиняла сварки, один з таких конфліктів був в присутності дитини. Жодного разу не впустила в хату. Зазначено, що батько дитини змушений був викликати поліцію для фіксування протиправних дій, що й було тричі зареєстровано. . На даний час [PERSON] переховується, місце її проживання невідоме. З 30.11.2019 поліцією встановлється місце проживання дитини. Враховуючи наведене, суд бере до уваги твердження заінтересованої особи, що його спілкування із заявницею має місце виключно у рамках виконання рішення суду щодо зустрічей з неповнолітнім сином. Встановлені судом обставини не підтверджують ризиків, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, а за таких обставин суд вважає заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed