Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

03.12.2015 року на адресу суду з Печерського районного суду м.Києва за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ПАТ «ПУМБ», яке є правонаступником ЗАТ «ПУМБ», до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поруки № 94-09/П2-SEL від 12.05.2009 року, в якому представник позивача ПАТ «ПУМБ» просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 5304812,22 грн. та 51356,91 дол. США, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1820,00 грн. з врахуванням уточнення позовних вимог. 15.02.2016 року в судовому засіданні судом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» про встановлення нікчемності договору поруки № 94-09/П2-SEL від 12.05.2009 року. Свої вимоги представник позивача ПАТ «ПУМБ» за первісним позовом обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 94-09/КР-SEL від 12.05.2009 року з врахуванням додаткових угод до нього ТОВ «СІЕЛ ФОРС» було надано ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», кредит в розмірі 6139288,39 грн. та 130840,07 дол. США строком до 25.11.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,50 % річних для кредиту в доларах США та 25,00 % для кредиту в гривнях. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 12.05.2009 року між ПАТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 94-09/П2-SEL та додаткові угоди до нього. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 02.02.2016 року за даним договором ТОВ «СІЕЛ ФОРС» перед позивачем має заборгованість в сумі 5304812,22 грн. та 51356,91 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02.02.2016 року еквівалентно 1306950,01 грн. Таким чином, у зв'язку з виникненням у ТОВ «СІЕЛ ФОРС» вказаної заборгованості за кредитним договором, яку воно у добровільному порядку не сплачує, а також не сплачує поручитель [PERSON], представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з поручителя [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за договором поруки в сумі 5304812,22 грн. та 51356,91 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02.02.2016 року еквівалентно 1306950,01 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1820,00 грн. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що 12.05.2009 року між ним та ПАТ «ПУМБ було укладено договір поруки № 94-09/П2-SEL з метою забезпечення виконання ТОВ «СІЕЛ ФОРС» зобов'язання перед ПАТ «ПУМБ за кредитним договором № 94-09/КР-SEL від 12.05.2009 року. Посилаючись на те, що він не укладав та не підписував договір поруки, тобто позовні вимоги за первісним позовом пред'явлені до нього на підставі нікчемного правочину, позивач звернувся до суду із зустрічним позовом про встановлення нікчемності договору поруки № 94-09/П2-SEL від 12.05.2009 року. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, при цьому, проти позовних вимог за первісним позовом заперечував. Представник ПАТ «ПУМБ» у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, при цьому, проти позовних вимог за зустрічним позовом заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № 94-09/КР-SEL від 12.05.2009 року з врахуванням додаткових угод до нього ТОВ «СІЕЛ ФОРС» на умовах використання за цільовим призначенням ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», було надано кредит в розмірі 6139288,39 грн. та 130840,07 дол. США строком до 25.11.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,50 % річних для кредиту в доларах США та 25,00 % для кредиту в гривнях. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як вбачається з договору поруки № 94-09/П2-SEL від 11.09.2016 року та додаткових угод до нього, відповідач [PERSON] поручився перед ПАТ «ПУМБ» за виконання ТОВ «СІЕЛ ФОРС» зобов'язань, що випливають за кредитним договором № 94-09/КР-SEL від 12.05.2009 року, а саме повернути кредит у строк не пізніше 25.02.2011 року в розмірі 6139288,39 грн. та 130840,07 дол. США відповідно до графіку, а також сплачувати проценти за користування кредитом за наступними ставками: 15,5 % - у випадку, коли кредит (частина) надається в доларах США; 25,0 % - у випадку, коли кредит (частина) надається у гривнях. Відповідно до ст.ст. 3, 5, 6 договору поруки, у разі порушення зобов'язання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину). Вимога кредитора буде достатньою для поручителя підставою виконати зобов'язання на суму, вказану в такій вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання додаткової інформації чи документів. Поручитель повністю ознайомився з договором, з якого випливає зобов'язання, виконання якого забезпечене порукою за цим договором, всі умови цього договору йому зрозумілі. поручитель цим попередньо і безвідклично погоджується забезпечувати виконання Зобов'язання у випадку заміни боржника за кредитним договором від підстав такої заміни, в тому числі, але не виключно, у випадку заміни боржника за кредитним договором, що пов'язана з реорганізацією боржника в порядку, визначеному чинним законодавством України. Порука за цим договором припиняється з припиненням зобов'язання. Разом з тим, із долученого до справи розрахунку заборгованості від 02.02.2016 року вбачається, що отриманий кредит ТОВ «СІЕЛ ФОРС» за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 02.02.2016 року має заборгованість перед ПАТ «ПУМБ» в сумі 5304812,22 грн. та 51356,91 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02.02.2016 року еквівалентно 1306950,01 грн., з яких: 2014393,07 грн. - заборгованість за кредитом; 2384735,05 грн. та 33838,49 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02.02.2016 року еквівалентно 861134,65 грн. - заборгованість по відсотках; 905684,10 грн. та 17518,42 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02.02.2016 року еквівалентно 445815,36 грн. - заборгованість за пенею. Як вбачається з матеріалів справи, поручителю [PERSON] 07.02.2011 року рекомендованими повідомленнями була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, оскільки ТОВ «СІЕЛ ФОРС» не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, однак поручитель також ці зобов'язання у встановлені строки не виконав. Звертаючись до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ПУМБ» про встановлення нікчемності договору поруки № 94-09/П2-SEL від 12.05.2009 року, [PERSON] посилаючись на положення ст.ст. 203, 207, 215 ЦК України, зазначає, що не укладав та не підписував вказаний договір, тобто з даних підстав договір поруки на його думку є нікчемним, а отже не створює ніяких правових наслідків. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Разом з тим, з висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення призначеної судом судово-почеркознавчої експертизи № 6662/6663/16-32 від 01.12.2016 року, вбачається, що встановити чи виконаний підпис в договорі поруки № 94-09/П2-SEL від 11.09.2016 року [PERSON] або іншою особою не виявилось можливим. Таким чином, оскільки під час розгляду даної справи судом не було встановлено передбачених законом обставин, на які посилається [PERSON] як на підставу для визнання договору поруки № 94-09/П2-SEL від 12.05.2009 року нікчемним, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, ТОВ «СІЕЛ ФОРС», яке є боржником за кредитним договором було ліквідовано ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.09.2014 року у справі № 5023/10404/11, що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно із ч.1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, грошове зобов'язання ТОВ «СІЕЛ ФОРС» перед ПАТ «ПУМБ» було припинено у зв'язку з ліквідацією цієї юридичної особи. Згідно із ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч.1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання, отже припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, тому що зобов'язання за кредитним договором припинилося. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 07.11.2012 року у справі № 6-129цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Таким чином, враховуючи, що зобов'язання ТОВ «СІЕЛ ФОРС» перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором № 94-09/КР-SEL від 12.05.2009 року припинилось внаслідок ліквідації ТОВ «СІЕЛ ФОРС», що свідчить про припинення поруки [PERSON] відповідно до договору поруки № 94-09/П2-SEL від 12.05.2009 року, за яким останній поручився за зобов'язання ТОВ «СІЕЛ ФОРС» перед ПАТ «ПУМБ», суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

Outcome: dismissed