Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

04.02.2021р. [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , наступним чином: безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб - кожного вівторка та четверга з 17: 00 год. по 21:00 год., безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб у вихідні дні з суботи з 11:00 год. до неділі 11:00 год., безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі відповідача щороку у літній період строком на 14 діб. Також позивач просить зобов`язати відповідача за два дні до дня його зустрічі з сином надавати точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування сина, а в разі настання таких змін, повідомляти про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позов обґрунтований тим, що 21.10.2014 року між сторонами укладено шлюб, за період спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] . За період спільного життя між сторонами виникали невеликі сімейні конфлікти. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано. На теперішній час між сторонами склалися дуже напружені відносини, почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, зустрічами, створювалися штучні перешкоди зі сторони відповідача, що призвело до неможливості нормального спілкування батька з сином. Всі намагання позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки [PERSON] не бажає присутності позивача поруч з дитиною та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з сином. 22.02.2021 р. судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторінгу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 23.02.2021 р. провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 05.03.2021р. відповідачем подано зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дити з матір`ю. Позов обґрунтовано тими обставинами, що дитина [PERSON] постійно проживає і зареєстрований з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створені всі необхідні умови для комфортного життя га розвитку. Він зростає в спокійній і дружній атмосфері. Разом з ними також проживають його старший брат [PERSON] 2008 року народження та батьки [PERSON] . Дитина дуже прив`язана до матері, брата, бабусі й дідуся.Батько дитини [PERSON] з червня 2020 року, тобто з моменту подання заяви про розірвання шлюбу, не надавав ніякої матеріальної або моральної допомоги своєму синові, за виключенням однієї придбаної куртки. Син [PERSON] має діагноз «стерта дізартрія»: в свої 5 років і 10 місяців він дуже погано розмовляє, зрозуміти його вкрай складно. Дитина потребує медикаментозного лікування і тривалого відвідування логопеда-дефектолога.. [PERSON] був повідомлений як про необхідність відвідування лікарів, так і про призначене лікування, але на прохання матеріально взяти участь у лікуванні й розвитку мови у дитини категорично відмовився. На даний момент [PERSON] самостійно оплачує лікування дитини, відвідує з сином лікаря-дефектолога, сплачує за дитсадок. [PERSON] офіційно працевлаштована та має стабільний дохід, в той час як [PERSON] не має стабільного доходу, офіційно не працевлаштований. [PERSON] має змогу забезпечити своїх дітей всім необхідним. У неї нормований робочий день, вона постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, має з синами психологічний контакт, у братів прив`язаність один до одного. У догляді за дітьми допомагають батьки, з якими на даний момент ми проживаємо разом. Для покращення житлових умов нею була придбана квартира у новобудові. Натомість поведінка [PERSON] до членів її сім`ї і до неї особисто характеризується грубістю та неповагою. [PERSON] неодноразово погрожував їй фізичною розправою та чинив психологічний тиск на старшу дитину - [PERSON] , через що вона вимушена розірвати шлюбні відносини. Окрім того, [PERSON] неодноразово погрожував відібрати їх спільну дитину. При цьому, як зазначає [PERSON] , вона ніколи не перешкоджала і не планує перешкоджати спілкуванню батька й сина. Однак вона стурбована поведінкою [PERSON] , який до того ж вдається до надання свідомо неправдивої інформації, вказуючи її місце проживання за адресою квартири, яка ще 24.11.2020р. була продана, про що він знав, оскільки надавав згоду на реєстрацію місця проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . Крім того, позивач [PERSON] часто спілкується з [PERSON] та дитиною по телефону, при цьому тривалий час відмовлявся повідомляти адресу свого місця проживання, порушуючи право матері знати, де перебуває її дитина. 26.04.2021р. ухвалою суду прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні дитини з батьком. 01.06.2021р. до суду надійшов висновок Суворовської районної адміністрації в особі органу опіки та піклування про визначення участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач в засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, погоджується з графіком зустрічей, зазначеним у висновку органу опіки, не заперечує проти задоволення вимог зустрічного позову про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір`ю. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним [PERSON] надала заяву про слухання справи за її відсутності, вказала на свою згоду з порядком зустрічей сина з батьком, визначеним у висновку органу опіки Суворовської райадмінстрації від 19.04.2021р.., просила задовольнити її позов про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю за її місцем проживання. Представник третьої особи Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування в засідання не з`явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, направив заяву, в якій не заперечував проти розгляду справи за їх відсутності, просив ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] . Від 19.04.2021р. та щодо зустрічного позову просили врахувати висновок від 26.07.2021р. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позови підлягають задоволенню . Так, матеріалами справи встановлено, що 21 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1778, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від спільного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , про що 24.04.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції вчинено актовий запис № 3908 (а.с.7). 22.09.2020 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси у цивільній справі №523/9486/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано(а.с.4). Після розірвання шлюбу сторони почали жити окремо один від одного, син залишився проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування № 01-05-3/72вх від 19.04.2021 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення спілкування дитини з батьком: двічі на тиждень по буднім дням, щовівторка та четверга з 17.30 год. до 20.00 год., щонеділі з 10.00 год. до 18.00 год.; один раз на місяць з 18 години суботи до 15 години неділі за домовленістю між батьками, враховуючи стан здоров`я та бажання дитини.(а.с.40-42). У висновку також зазначено, що за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання дитини, відпочинку та розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов поживання. Мати дитини [PERSON] повідомила, що ніколи не чинила перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, батько самоусунувся від участі у вихованні дитиною, з проханням про зустрічі з сином не звертався, з січня місяця телефонував лише 1 раз, не заперечує проти встановлення участі батька у вихованні сина за запропонованим органом опіки графіком. За нормами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1,3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III), Цивільним Кодексом (ЦК) України, Сімейним Кодексом (СК) України, зокрема статтями 141, 151 СК за якими, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно частини першої та другої статті 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Суд при розгляді справи також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). Суд вважає, що такий порядок та спосіб участі [PERSON] у вихованні сина вказаний у висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування № 01-05-3/72вх від 19.04.2021 року,є правильним та може бути прийнятий судом при ухваленні рішення суду. Також суд, вирішуючи питання щодо порядку та способу спілкування позивача з малолітнім сином, приймає до уваги вік дитини (6років 8 місяців), стосунки, які склалися між сторонами (неприязні відносини один до одного, відсутність спільного бажання вирішення ситуації, яка склалася в родині), дійшов висновку про те, що визначення місця спілкування позивача з сином не повинно перешкоджати йому разом з дитиною виходити на прогулянку, відвідувати заклади культури, торговельні, розважальні та інші заклади з урахуванням необхідності розвитку дитини, місця для відпочинку та оздоровлення дитини, а так само і за місцем проживання батька. Отже, вирішуючи спір, встановивши, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з їхнім спільним сином [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому визначає спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини, наступним чином: встановлення спілкування дитини з батьком: двічі на тиждень по буднім дням, кожного вівторка та четверга з 17.30 год. до 20.00 год., щонеділі з 10.00 год. до 18.00 год.; один раз на місяць з 18 години суботи до 15 години неділі за домовленістю між батьками, враховуючи стан здоров`я та бажання дитини. Зважаючи на стосунки позивача із відповідачкою, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що при зустрічах з дитиною не потрібно травмувати дитячу психіку, не з`ясовувати стосунки в її присутності, не налаштовувати її один проти одного, та зазначає, що дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками та їх родичами. Також суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про те, що частиною четвертою статті 159 СК передбачено, що у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд керується виключно інтересами малолітньої дитини, яка має право на побачення та спілкування з батьком, яке буде відповідати вимогам закону, і узгоджується з інтересами малолітньої дитини. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд виходить з наступного. За нормами ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За нормами ч.2,3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Нормами ч.1 та 2 ст.161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до довідки від 03.03.2021р. №3, виданої директором ТОВ «ТРАСТ КОМ» [PERSON] , [PERSON] працює у ТОВ «ТРАСТ КОМ» з 01.12.2020р., займає посаду менеджер зі збуту. Дохід [PERSON] за період з 01.12.2020р. по 28.02.2021р. склав 13715,00 грн. (а.с.23,24). Відповідно до довідки №8 від 19.10.2020р. Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №43 Одеської міської ради Одеської області, малолітній [PERSON] , 2015р.н., відвідує заклад з вересня 2019 року, згідно квитанцій саме [PERSON] сплачує за харчування малолітнього в дитсадку (а.с.2526). Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» OOP від 04.06.2021 № 201884, за результатами проходження огляду [PERSON] , [INFO] , психіатричних протипоказань до виконання роботи логіста не має (а.с.46). Матір`ю дитини, в інтересах малолітнього [PERSON] , 2015р.н., укладено декларацію №0000-К11Е-0520 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з педіатром КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» Одеської міської ради (а.с.47,48). Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» OOP від 04.06.2021р. № 636475, за результатами проходження огляду [PERSON] , [INFO] , наркологічних протипоказань до виконання роботи логіста не має (а.с.46). Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 02.06.2021 було здійснено вихід за місцем проживання малолітнього [PERSON] , 2015р.н., з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , обстежено умови проживання родини. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.06.2021, в квартирі для дитини створені належні умови для проживання, навчання, відпочинку, всебічного розвитку. [PERSON] повідомив та написав заяву в суд від 01.07.2021р., що не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , 2015р.н., з матір`ю. Спір з даного питання відсутній. (а.с.43). Відповідно до висновку від 26.07.2021р. №01-05-3/202вх Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . (а.с.23-24). Враховуючи встановлені обставини та вказані норми суд дійшов висновку, що місце проживання дитини має бути визначено разом з матір`ю, [PERSON] .

Outcome: approved