Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

04 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 06 грудня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, він передав [PERSON] грошову суму 5000 грн., а останній зобов'язався повернути зазначену суму позики в строк до 01 червня 2014 року. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою [PERSON] Позивач [PERSON] посилався на те, що позичальник [PERSON] до теперішнього часу не виконав умов договору позики, суму позики не повернув. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд стягнути на його користь 5000 грн. заборгованості за договором позики від 06 грудня 2013 року, судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, приходить о наступного. Згідно до ст.11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) безоплатно передає другій стороні (позикодавцеві) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві також суму грошових коштів. Договір вважається укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути надана розписка. Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року між позивачем [PERSON], відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, [PERSON] передав [PERSON] грошову суму 5000 грн., а останній в свою чергу, зобов'язався повернути зазначену суму позики в строк до 06 червня 2014 року, про що власноручно склав відповідно розписку (а.с.17). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як зазначалося вище, на обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилався на те, що позичальник [PERSON] до теперішнього часу не виконав умов договору позики, суму позики в розмірі 5000 грн. не повернув. Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав, викладене в позовній заяв не заперечував (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений позивачем при подачі позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved