Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

03 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просить визнати автомобіль KIA PREGIO, 2004 року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] - спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 частини вартості вказаного автомобіля в сумі 80000 грн. Обгрунтовано позов тим, що сторони в періоди з 08.06.1996 по 27.01.1998 та з 17.05.2008 по 12.01.2016 перебували в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу питання про поділ майна не вирішувалося. За час спільного проживання подружжя, а саме у 2011 році ними було придбано автомобіль KIA PREGIO, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Вказаний автомобіль був зареєстрований за відповідачем. Проте, 02 квітня 2016 року відповідач без згоди позивача зняв автомобіль з реєстраційного обліку та продав його не в інтересах сім'ї, тобто відчужив їх спільне майно, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. 20 листопада 2017 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення з відповідача компенсації та просила її стягнути в сумі 92218 грн. 50 коп. (а/с 31). За клопотанням представника позивача, ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року у даній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу для визначення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля, з урахуванням його фізичного зносу, станом на дату його відчуження, а саме на 01.04.2016. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2018 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник позивача у судовому засіданні 01 серпня 2018 року підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та стягнути з відповідача половину вартості автомобіля, визначеної згідно висновку судового експерта. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що вартість спірного автомобіля є меншою, ніж визначила позивач. Після поновлення провадження у справі відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки через хворобу, а також зазначив, що його представник не може з'явитися до суду у визначену дату, оскільки приймає участь у іншому судовому засіданні. Проте, підтверджуючих документів про поважність причин неявки до суду, відповідачем не надано. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.1996 по 27.01.1998. 17 травня 2008 року сторони повторно зареєстрували шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2016 року було розірвано. У період шлюбу подружжям було придбано автомобіль KIA PREGIO, 2004 року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що спірний автомобіль був зареєстрований 24 січня 2013 року за [PERSON] (а/с 43). Сторонами не заперечується, що автомобіль був придбаний під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, а тому він є спільним майном подружжя. 02 квітня 2016 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила автомобіль KIA PREGIO, 2004 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу 7441/16/1627а (а/с 45). Згідно п. 3.1. вказаного договору купівлі-продажу транспортного засобу, ціна автомобіля складає 1000 грн. Відповідно до інформації Територіального сервісного центру № 7441 від 22 листопада 2017 року № 31/25/13-3503, наданої на запит суду, згідно даних Єдиного державного реєстру МВС станом на 22.11.2017 вказаний автомобіль зареєстрований на ім'я [PERSON] (а/с 41). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка доводиться донькою сторонам, суду показала, що автомобіль був придбаний батьком у 2012 році за спільні кошти подружжя, був у робочому стані, батько після розлучення забрав його з собою. Свідок [PERSON] та [PERSON], які є сусідами сторін, суду показали, що сторони у 2012 році жили разом, десь у 2012 році купили автомобіль, він був у хорошому стані. Гроші заробляли з господарства, держали корову, продавали продукцію. Свідок [PERSON], який є сином позивача суду показав, що сторони купили автомобіль у 2012 році за спільні кошти. Автомобіль був у справному, хорошому стані. Чи знала позивач про продаж автомобіля та його вартість, свідку не відомо. Свідок [PERSON], який доводиться двоюрідним братом відповідача, суду показав, що він пригнав автомобіль з Польщі у 2012 році на замовлення відповідача. Кошти давав йому відповідач. Автомобіль придбав за 3500 злотих (десь 1200 доларів США). Кошти відповідач віддав йому всі. За розмитнення заплатили ще 1000 доларів США. Він реєстрував автомобіль і сплатив податки за дорученням. Свідок [PERSON], яка є донькою відповідача, суду показала, що вона купила автомобіль у батька, він був у поганому стані, а тому після купівлі його відремонтувала. З чоловіком вклала багато коштів на ремонт авто. Коли купляла автомобіль, він не був на ходу. Згідно звіту про оцінку майна № КР25-18, виконаного фізичною особою-підприємцем [PERSON] 09 січня 2018 року на замовлення [PERSON] та приєднаного до матеріалів справи за клопотанням представника відповідача, ринкова вартість спірного автомобіля визначена за порівняльним підходом, станом на 09 січня 2018 року, становить 61802 грн. (а/с 70-97). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04 червня 2018 року № 1930/18-24, середня ринкова вартість автомобіля «KIA PREGIO 2,5 D», державний номерний знак [NUMBER], 2004 року випуску, станом на 02.04.2016 складає 114264 грн. 10 коп. (а/с 143-146). Відповідно до ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає належним доказом у справі щодо вартості спільного майна подружжя - автомобіля саме ціну, визначену висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки судовий експерт попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Посилання відповідача на те, що висновок експерта є необ'єктивним і недостовірним та таким, що не відповідає нормативно-правовим актам України з оцінки майна (Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), а тому є неякісним (а/с 151), суд вважає безпідставним, оскільки у справі проводилася судова експертиза у порядку, визначеному Законом України «Про судову експертизу» з попередженням експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача належить стягнути 1/2 частину вартості автомобіля «KIA PREGIO 2,5 D», державний номерний знак [NUMBER], 2004 року випуску, який є спільним майном подружжя, у сумі 57132 грн. 05 коп., згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави та на користь позивача витрати у сумі 2002 грн. (а/с 153) на проведення судової експертизи. Враховуючи викладене,

Outcome: approved