Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

02.12.2020 до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лебединська І.С., в якій остання з врахуванням уточнення від 04.02.2021 просить суд визнати виконавчий напис №6055 від 03.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 17609,80 грн таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн та судовий збір у розмірі 840,80 грн за подання позову та 420,40 грн за подання заяви про забезпечення позову. В обґрунтування позову зазначено, що 07.02.2016 між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника. У листопаді 2020 року позивачу стало відомо, що 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 6055 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 17 609,80 грн 03.08.2020 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62699922 з примусового виконання виконавчого напису № 6055 від 03.07.2020. 10.08.2020 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженню № 6055. Згідно із вказаним виконавчим написом стягнення заборгованості здійснюється за кредитним договором зі страхування життя позичальника № 575/8647ECLKC24PS2 від 07.02.2016 за період з 14.05.2020 по 25.05.2020, сума заборгованості складає 17109,80 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 10055,19 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками 7054,61 грн. При цьому представник позивача за ордером серії АХ №1032026 від 02.12.2020 адвокат Лебединська І.С. вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, оскільки нотаріусу не було подано жодних документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Одночасно сплив загальний строк позовної давності у 3 роки, оскільки останній платіж [PERSON] зробила ще у 2016 році, а відповідач звернувся до приватного нотаріуса та було вчинено виконавчий напис 03.08.2020. Крім того, дата повернення кредиту у кредитному договорі зазначена 21.06.2018, а значить з цього часу відповідач мав припинити нарахувати відсотки. Так, представник відповідача вважає, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис всупереч чинному законодавству, оскільки відсутні підстави вважати безспірною нараховану суму боргу. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, остання засобами поштового зв`язку надіслала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати без її участі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач ТОВ «ФК «Аланд» в судове засідання повторно свого представника не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подали у зв`язку з чим суд вважав за можливе ухвалити за згодою позивача заочне рішення у справі. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Третя особа в судове засідання також не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, пояснень щодо позову не подала. Ухвалою суду від 09.03.2021 постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. 07 лютого 2016 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу (пошта) № 575/8647ECLKC24PS2 (Перенесення платежу Поштовий). За додатком № 1 до якого (Графік платежів) передбачено, що останній платіж мав бути вчинений 21.06.2018 (а.с. 25-26, 27). 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис №6055. Відповідно до вказаного виконавчого напису - [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Малі Феськи, РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , адреса проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, далі «Боржник». Між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», ідентифікаційний код 33308489, та громадянином України - [PERSON] був укладений кредитний договір № 575/8647ECLKC24PS2 від 08.02.2016. Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 83 від 28.02.2018, є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ідентифікаційний код 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 14/05/2020-ФА від 14.05.2020, є ТОВ «ФК «Аланд», ідентифікаційний код 42642578, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, реквізити: [NUMBER] у АТ «ОТП БАНК», МФО 300528 (надалі іменується «Стягувач»). Боржником допущено прострочення платежів за кредитом. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року. Сума заборгованості складає 17109,80 гривень (сімнадцять тисяч сто дев`ять гривень 80 копійок), в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10055,19 гривень (Десять тисяч п`ятдесят п`ять гривень19 копійок); - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7054,61 гривень (сім тисяч п`ятдесят чотири гривні 61 копійка). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати із Стягувача, ТОВ «ФК «Аланд», в розмірі 500,00 гривень (п`ятсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача (а.с.21). 07 липня 2020 року за вих. б/н ТОВ «ФК «Аланд» направила приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. заяву про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим написом (а.с. 28). 03.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено у ВП №62699922 постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим написом; 10.08.2020 - про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 22, 23). Копії вказаних постанов направлені стягувачу та божнику для відома та виконання 10.08.2020 за вих. № 18/3269 (а.с. 24). Вказані відомості підтверджуються також інформацією про виконавче провадження № 62699922 від 02.12.2020 (а.с. 38-39). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» (зі змінами) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Тобто приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте ні відповідачем, ні третьою особою, ні приватним нотаріусом не надано суду доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С. на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Крім того, як вбачається зі спірного виконавчого напису кредит надавався позивачу ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» 08.02.2016, тоді як наявна копія кредитного договору між сторонами свідчить, що його укладення відбулося 07.02.2016, тобто у виконавчому написі, крім іншого, наявна помилка у даті укладення спірного кредитного договору. При цьому жодних доказів на спростування позиції позивача ні відповідачем,ні третьою особою, ні приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округуГораєм О.С. суду не надано, ухвала суду про витребування доказів від 03.12.2020 не виконана. Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 03 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6055, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також разом із позовною заявою 02.12.2020 представник позивача надіслала до суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 03.12.2020 задоволена. В порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6055 від 03.07.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 17609,80 грн по виконавчому провадженню №62699922, до набрання рішенням законної сили у цивільній справі за позовом [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лебединська Інеса Сергіївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, задоволення позову судовий збір у розмірі розмірі 840,80 грн за подання позову та 420,40 грн за подання заяви про забезпечення позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] . Крім того, згідно з положеннями ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, суд, враховуючи задоволення позовних вимог позивача, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката, які відповідно до розрахунку суми втрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, за фактично надану правову допомогу [PERSON] станом на 01.02.2021, наданого відповідно до договору про надання правової допомоги від 17.11.2020 адвокатом Лебединською І.С., складають 3000 гривень. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved