Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

04.05.2020 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Провадження у справі відкрито 04.05.2020 р. Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. Він з 24 липня 2007 року по 31 жовтня 2012 року ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». На момент звільнення з роботи виплата заробітної плати у повному обсязі йому здійснена не булла. Загальна сума заборгованості по заробітній платі становила 678187 грн. 53 коп. Вказану суму не було виплачено при звільненні, а перераховано частинами: 01.11.2019 р. в сумі 3874 грн. 47 коп., 13.11.2019 р. в сумі 3360 грн. 28 коп., 23.12.2019 р. в сумі 2534 грн. 95 коп., 11.02.2020 р. (дата остаточного розрахунку) в сумі 55129 грн. 23 коп. Вважав, що за період затримки розрахунку при звільненні із 30.10.2019 р. по 11.02.2020 року (74 робочі дні) відповідач має виплатити йому середній заробіток згідно із\~статтею 117 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) у розмірі 55164 грн. 78 коп. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Відповідачем надані заперечення за позовною заявою, згідно з якими він, не оспорюючи правильність розрахунків позивача щодо розміру середнього заробітку та часу остаточного розрахунку з позивачем, просить врахувати правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 716/9584/15-ц та зменшити розмір нарахованого заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до 50 відсотків. До даного заперечення додано акти про початок цілозмінних простоїв до ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1», виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Сторони у судове засідання, належним чином і в установленому законом порядку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали письмові заяви, згідно яких просять справу розглядати без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримує (а.с. 43, 60, 61, 62). Суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача, його представника, представника відповідача, зважаючи на подані заяви, на підставі наявних матеріалів справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи,\~ судом фактично встановлено наступне. Згідно даним трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , з 24.07.2007 р. по 29.10.2019 р. працював на підприємстві ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»; звільнений наказом № 213-к від 30.10.2019 р. внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п. 2 ст. 40 КзпП України (а.с. 6-8). Сума нарахованих [PERSON] коштів за жовтень 2019 р. складала 67187 грн. 53 коп., дану суму, згідно повідомлення № 417 від 18.02.2020 р. (а.с. 13,22), перераховано позивачу наступним чином: 01.11.2019 р. 3874 грн. 47 коп. (платіжне доручення № 1747 выд 01.11.2019 р.; 13.11.2019 р. 3360 грн. 28 коп. (платіжне доручення № 145 від 13.11.2019 р.); 23.12.2019 р. 2534 грн. 95 коп. (платіжне доручення № 188 від 23.12.2019 р.); 11.02.2020 р. 55129 грн. 23 коп. (платіжне доручення № 2192 від 11.02.2020 р.). Тобто, днем фактичного розрахунку є 11.02.2020 р. Загальна кількість робочих днів з дня звільнення позивача, тобто з 30.10.2019 р. до дня фактичного розрахунку, тобто до 11.02.2020 р., становить 74 дні. Середньоденна заробітна плата на день звільнення (за два місяці, що передують звільненню) [PERSON] складає 745 грн. 47 коп., згідно даних відповіді № 615 від 13.03.2020 р. (а.с. 22). Сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню, становить: 745 грн. 47 коп.*74 дні = 55164 грн. 78 коп. Зазначений розрахунок, наданий позивачем, відповідачем у відзиві не оспорюється. Правильність такого розрахунку судом перевірена. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України\~передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений\~статтею 117 КЗпП України\~механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відповідно до частини першої\~статті 9 ЦК України\~застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення\~ЦК України\~мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15), у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16), у постанові від 15.06.2020 р. (справа № 337/1279/17, провадження № 61-14960ск19). Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. З огляду на наведені мотиви, суд доходить висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, не в залежності від наявності спору між працівником та роботодавцем щодо належних до виплати сум. Висновок щодо можливості зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, і зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Невиплачена позивачу при звільненні сума коштів складає 67187 грн. 53 коп., остаточний розрахунок проведено з позивачем 11.02.2020 р, заборгованості перед позивачем відповідач не має. Нарахована сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 55164 грн. 78 коп. Суд бере до уваги, що з 01.11.2019 р., тобто через 1 день після звільнення позивача, відповідачем вчиняються дії по виплаті належних позивачу сум при звільненні, відповідач періодично перераховував вказані кошти позивачу, що свідчить про намагання відповідача діяти добросовісно у відношенні позивача за вказаних обставин, мінімізувати його втрати, пов`язані з несвоєчасністю виплати належних йому сум. Загальна кількість робочих днів з дня звільнення по день фактичного розрахунку становить 74 робочих дні, що не є значним періодом прострочення таких виплат. Також, суд звертає увагу на складний матеріальний стан підприємства, що вбачається з Актів про початок цілозмінних простоїв по ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 08.12.2019 р. (а.с. 56), від 02.01.2020 р. (а.с. 55), від 03.02.2020 р. (а.с. 54), через відсутність розрахунків з боку ДП «Держвуглепостач» та ПАТ «Центренерго» за відвантажену вугільну продукцію ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», і, хоча такі обставини не звільняють відповідача від обов`язку виплати належних сім працівнику при звільненні своєчасно та відповідальності за порушення вказаних вимог, проте, в певній мірі пояснюють дії відповідача щодо несвоєчасного проведення розрахунку з позивачем. Суд не приймає до уваги Акти про початок цілозмінних простоїв від 19.03.2020 р, 02.04.2020 р. (а.с. 52,53), оскільки зазначених в них період простоїв не стосується предмету розгляду даної справи. Висновки суду за результатами розгляду позову Таким чином, в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання належних йому при звільненні сум заробітку, у строки, зазначені в\~Статтею 117 КЗпП України. Вказані порушення тягнуть за собою передбачену\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність у вигляді необхідності виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку за період з 30.10.2019 р. по 11.02.2020 р. складає 55164 грн. 78 коп. Проте, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Визначаючи розмір відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує встановлені обставини справи, позицію сторін та докази, надані на обґрунтування їх доводів та заперечень, розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством; період затримки виплати такої заборгованості, який є нетривалим та становить 74 дні; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, який, враховуючи обставини справи та поведінку відповідача по періодичній виплаті сум, не може бути значним, докази зворотнього суду не надані; дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, при цьому суд бере до уваги, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 11.02.2020 р., на день розгляду даного провадження заборгованість перед позивачем з боку відповідача відсутня, з 08.12.2019 р. на підприємстві відповідача було розпочато цілозмінні простої через відсутність розрахунків з боку ДП «Держвуглепостач» та ПАТ «Центренерго» за відвантажену вугільну продукцію ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», що свідчить про складне матеріальне становище відповідача; співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, наявні всі підстави для зменшення розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку до 30000 грн. Саме така сума, присуджена до стягнення, забезпечить дотримання розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця, відповідає критеріям справедливості, добросовісності та розумності, є співмірною та достатньою на захист порушених майнових прав позивача у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема на своєчасне одержання при звільненні всіх сум, що належать йому від підприємства відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його часткового задоволення. З відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 жовтня 2019 року по 11 лютого 2020 року включно у сумі 30\~000 (тридцять тисяч) грн. У задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовити. Щодо судового збору Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, позивач є особою, звільненою від сплати судового збору, п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial