Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

04.10.2017 року [PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту смерті, заява мотивована тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] в м. Луганськ, Луганської області, що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. Проте, вказаний документ є неналежного зразка, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. У зв'язку з невідповідністю виданих документів на тимчасово неконтрольованій території, зразку документів відповідно до вимог законодавства України, заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON], тому заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті в порядку ст. 257-1 ЦПК України та просив, встановити факт смерті [PERSON], [INFO], [INFO] за місцем реєстрації: Україна, м. Луганськ, Луганської області. В судове засідання заявник не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, вимоги викладені в заяві підтримав. Представник заінтересованої особи Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області до судового засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просив провести розгляд заяви у його відсутність та не заперечив проти задоволення вимог викладених у ній. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] в м. Луганськ, Луганської області, що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.03.1967 року батьком заявника [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації факту смерті особи є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON], оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], [INFO] за місцем реєстрації: Україна, м.Луганськ, Луганської області. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved