overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 01 червня 2013 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина мажару [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. Після народження дитини між ними було втрачено взаєморозуміння, стали виникати непорозуміння і сварки. Сімейні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов і розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлявся. Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01 червня 2013 року позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу від 01 червня 2013 року, актовий запис 118 (а.с.4). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 09 липня 2013 року, актовий запис 350 (а.с.7). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2016 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк для примирення шість місяців, однак сторони не примирилися. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 25 січня 1997 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2011 року. Відповідач проживав з іншою жінкою. Позивач, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї між ними є неможливим. Сторони не ведуть спільне господарство тривалий час, будь-які відносини як чоловіка та дружини між ними не існують. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач [PERSON]. надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, прізвище не змінювати. (а.с.23). Відповідач [PERSON] направив з Російської Федерації на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнав, просив задовольнити. (а.с.24). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 25.01.1997 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕД № 010165 від 25.01.1997 року, актовий запис 38 (а.с.5). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилися діти: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЕД № 088384 від 12.03.1998 року, актовий запис 300 (а.с.6), син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 210534 від 05.05.2011 року, актовий запис 468 (а.с. 8). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2009 року між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 205 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 2). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судовому засіданні позивач позов підтримала, відповідач визнав позовні вимоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважать неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають одну малолітню дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає, що є обтяжуючим фактором. Тому, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до суду не з'явився, про причину не явки суду не повідомив. 29 січня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 174 (а.с. 2). Від шлюбу, подружжя мають одну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 3). Сімейні відносини не склались, подружжя спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Малолітня дитина проживає з матір'ю, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно забезпечувати та утримувати неповнолітню дитини, що є обтяжуючим фактором. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

04 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 01.09.2012 року. Сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року особисті стосунки між ними фактично припинені, вони почали проживати окремо. Причиною розпаду родини вважає те, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 916, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER](а.с.2). Сторони мають малолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO] р.н (а.с.8). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

04 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25344 грн. 90 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490939047, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 20369 грн. 10 коп. зі сплатою 39,90% річних за користування ним з кінцевим терміном повернення до 24 квітня 2020 року (а/с 4-6). Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконувавла у зв'язку з чим станом на 05 листопада 2015 року виникла заборгованість в сумі 25344 грн. 90 коп., з якої 20369 грн. 10 коп. - заборгованість по кредиту, 3775 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам, 1200 грн. - штраф, що підтверджується розрахунком (а/с 11). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

04 грудня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 10 травня 2016 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила. Відповідно до ухвали суду від 12 лютого 2018 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2016 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно (а.с. 8, 9). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на позивача. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

04 грудня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 10.09.2005 року він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Дітей від шлюбу сторони не мають. Починаючи з жовтня 2014 року та станом на момент подання позовної заяви до суду [PERSON] і [PERSON] фактично припинили сімейні відносини, позивач призваний на військову службу для участі в антитерористичній операції та спілкування між ними припинено. Причиною розпаду сімї являється те, що [PERSON] і [PERSON] зовсім різні по характеру люди, у них відмінні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння з побутових питань, що стало причиною постійного виникнення сварок. На думку позивача, шлюб є лише формальним, його збереження є неможливим, оскільки це суперечить інтересам [PERSON] Позивач миритися з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб між ним і [PERSON]. Сторони у судове засідання не з'явились, однак 04.12.2017 року та 03.01.2018 року подали до суду письмові заяви про розгляд справу без їх присутності, при цьому відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

04 грудня 2017 року\~[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, на обґрунтування вимог зазначивши, що після смерті\~його матері [PERSON], яка сталася 23.01.2017 року, відкрилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, що розташована на території Буринської сільської ради. Він з матерію та братом був зареєстрований за однією адресою, хоча фактично проживав в м. Дніпро. Спадщину після смерті матері він приймати не бажає, але своєчасно не написав відповідну заяву, через що нотаріус відмовляє у оформленні спадщини його братові [PERSON] Просив встановити факт, що він не проживав разом з [PERSON] на момент її смерті. В судовому засіданні заявник та його представник [PERSON], підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у заяві Заінтересована особа - [PERSON] до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій проти заявлених вимог не заперечував, просив справу розглядати у його відсутності. Суд, дослідивши надані докази, вислухавши думку осіб, що беруть участь по справі, показання свідків, встановив наступне. Відповідно до\~ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що 23.01.2017 року померла [PERSON], ( свідоцтво про смерть серія VІІ-МЮ № 661710 від 25.01.2017 року). Станом на 23.01.2017 року [PERSON] був зареєстрований з матірю [PERSON] та братом [PERSON] за адресою: Сумська область, м. Буринь, вул. Вознесенська, 16, але фактично з 23.09.2016 року проживав в м. Дніпро. Вказані обставини підтвердженні довідкою депутата Буринської міської ради Сумської області [PERSON] від 23.11.2017 року, довідкою Буринської міської ради №6292 від 15.11.2017 року. Крім того, той факт, що [PERSON] з 23.09.2016 року проживав в м. Дніпро та на момент смерті матері разом з нею не мешкав, підтверджується і поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] В зв'язку з викладеним суд вважає, що у справі достатньо доказів та підстав для встановлення того факту, що [PERSON] на час відкриття спадщини, 23.01.2017 року, не мешкав з [PERSON] за адресою: Сумська область, м. Буринь, вул. Вознесенська, 16 На підставі зазначеного,

Outcome: approved