Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

04 квітня 2016 року представник позивача [PERSON] [PERSON], діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до Маяківської сільської ради, про визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 10.12.2000 року. Так як на час смерті позивач був неповнолітнім, в його інтересах діяла мати [PERSON], яка фактично втупила в управління спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: Донецьк область, Словянський район, село Тетянівка, вулиця Підлісна, будинок № 29 та цінними паперами сертифікатом акцій ВА «Словянське АТП 11417» серії А № 396 у кількості дві тисячі штук на суму пятдесят мільйонів карбованців. Позивач і на теперішній час продовжує володіти цими цінними паперами та вказаним житловим будинком, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може, оскільки державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії згідно постанови від 23.03.2016 року у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказаний житловий будинок на імя спадкодавця. Для оформлення своїх спадкових прав, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності за ним в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], повноваження якого підтверджені довіреністю від 14.05.2015 року, посвідченою державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] 25 червня 2015 року оформив договір з адвокатом [PERSON] про надання юридичних послуг по підготовці всіх матеріалів для подання до суду позову про визнання права власності в порядку спадкування за [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, село Тетянівка, вулиця Підлісна, 29 та на представлення інтересів під час розгляду справи в суді першої інстанції. ( а.с. 24-25 ) В судовому засіданні представник [PERSON], який діє за довіреністю від імені [PERSON], адвокат [PERSON], підтримав позов, на обґрунтування якого пояснив, що після смерті [PERSON], померлого 10.12.2000 року, який є дідом позивача [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: Донецьк область, Словянський район, село Тетянівка, вулиця Підлісна, будинок № 29 та цінних паперів сертифіката акцій ВА «Словянське АТП 11417» серії А № 396 у кількості дві тисячі штук на суму пятдесят мільйонів карбованців. За життя спадкодавець склав заповів і все своє майно заповів позивачу, який н час його смерті був неповнолітнім, а тому в його інтересах діяла мати [PERSON] Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належали спадкодавцю згідно запису в по господарській книзі № 15, особливий рахунок № 1241-3 за 2011-2015 роки, про що Маяківською сільською радою видана довідка № 353 від 14.05.2015 року. Померлий [PERSON] у цьому будинку був зареєстрований і проживав один з 1958 року і по час своєї смерті 10.12.2000 року. Так як спадщина відкрилась в 2000 році, то на той час діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Статтею 549 ЦК УРСР визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що і відбулося у даному випадку, так як позивач володіє майном [PERSON], користується будинком,сплачує всі необхідні платежі, має оригінали документів на цей будинок , а також оригінал сертифікату акцій. Отже, позивач в шестимісячний строк вступив в управління спадковим майном(за нього діяла його мати) та до теперішнього часу володіє ним. 23 березня 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON]., та держаний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в селі Тетянівка Словянського району, вулиці Підлісна, 29, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок на імя спадкодавця [PERSON] Між тим, право власності на вищезазначений житловий будинок та право користування земельною ділянкою під будинком, зареєстроване у по господарчій книзі за спадкодавцем [PERSON], про що Маяківською сільською радою видана довідка. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в УРСР із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто, записи в по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади ( публічних актів ), що підтверджують право приватної власності. За складеним КП БТІ м. Словянська технічним паспортом і технічною документацією на спадковий житловий будинок, зазначено рік його побудови 1960, тобто, цей житловий будинок було побудовано в селі до 05.08.1992 року, а тому відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних ) житлових будинків, садових, дачних будинків,господарських ( присадибних будівельних споруд, прибудов до них), громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1та11 категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних ( садибних ) житлових будинків, садови, дачних будинків, господарських ( присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Просить визнати за позивачем право приватної власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на вказаний житловий будинок, який побудований в 1960 році і не відноситься до категорії самочинних.. Так як позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок з будівлями та спорудами в порядку спадкування у нотаріуса, то він за захистом свого порушеного права звернувся до суду і просить визнати за ним це право власності на нерухоме майно, що буде відповідати розясненням, викладеним у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідач представник Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області в судове засідання не зявився, від секретаря сільської ради [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника Маяківської сільської ради та про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з нижчевикладеного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть серія 1-НО № 505819 від 11.12.2000 року, 10 грудня 2000 року помер [PERSON], про що Маяківською сільською радою Словянського району Донецької області зроблено актовий запис про смерть за № 53 від 11 грудня 2000 року. ( а.с. 7 ) Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Донецька область, Словянський район, село Тетянівка, вулиця Підлісна, будинок № 29 та цінних паперів сертифіката акцій ВА «Словянське АТП 11417» серії А № 396 у кількості дві тисячі штук на суму пятдесят мільйонів карбованців. Згідно довідки Маяківської сільської ради від 14.05.2015 року № 353, земельна ділянка, яка розташована за адресою: село Тетянівка, вулиця Підлісна, 29 Словянського району Донецької області, площею 0,1500 га, на якій знаходиться жилий будинок, господарські будівлі та споруди, дійсно належали покійному [PERSON], згідно запису в погосподарській книзі № 15, особливий рахунок № 1241-3 за 2011-2015 роки. ( а.с. 19 ) Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР ) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується довідкою КП «БТІ міста Словянська» ( а.с. 20 ), власник будинку № 29 по вулиці Підлісна у селі Тетянівка Словянського району Донецької області, [PERSON], незважаючи на запис про його право власності на вказаний житловий будинок у погосподарській книзі, своє право власності в БТІ не зареєстрував ( не оформив ). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УСРС, затверджена заступником Міністра комунального господарства УСРС 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію ( інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ ( пункт 4 Інструкції ), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах ( пункт 20 Інструкції ). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади ( публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 6 від 01.03.2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вулиці Підлісна, будинок № 29 села Тетянівка, виготовлений КП «Бюро технічної інвентаризації» 14.05.2015 року,за вказаною адресою розташований житловий будинок літера А-1, загальною площею 57,7 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м, літня кухня літера Б-1, погріб з шийкою літера В, сарай літера Г, вбиральня літера Д, колодязь № 1. Рік забудови будинку зазначений 1960. ( а.с. 13-17 ) Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків,господарських ( присадибних будівельних споруд, прибудов до них), громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1та11 категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних ( садибних ) житлових будинків, садови, дачних будинків, господарських ( присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема, для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того, пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні ( садибні ) житлові будинки, садові дачні будинки, господарські ( присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Отже, визначальним для виникнення права власності у спадкодавця на вказаний житловий будинок і господарські будівлі по вулиці Підлісна,299 у сілі Тетянівка,є дата забудови ним вказаного нерухомого майна., у даному випадку це 1960 рік. На момент виникнення права власності на зазначений житловий будинок у 1960 році діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Виникнення права власності на будинки , споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, незважаючи на відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно житловий будинок і господарські будівлі за адресою: село Тетянівка, вулиця Підлісна,29 у Словянському районі Донецької області, яке створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності вищезазначеним Законом України від 01 липня 2004 року, виникло право власності спадкодавця [PERSON], яким у селі Тетянівка на наданій йому земельній ділянці, було побудовано житловий будинок у 1960 році, про що є відповідний запис у погосподарській книзі. Згідно довідки Маяківської сільської ради від 13.05.2015 року № 352, [PERSON], був зареєстрований та проживав один у [INFO], з 1958 року і по день своєї смерті 10 грудня 2000 року. ( а.с. 9 ) Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 12 серпня 1999 року та засвідченого секретарем виконкому Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області і зареєстрованого в реєстрі за № 58, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що все йог майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, все те, що буде йому належати на день смерті та на що він по закону буде мати право, він заповів у власність [PERSON]. ( а.с. 8 ) Виконком Маяківської сільської ради підтвердив своїм листом від 15.05.2015 року за № 01-30/182, що дійсно є заповіт [PERSON] від 12 серпня 1999 року, який зареєстрований в реєстрі за № 58. ( а.с. 10 ) На час відкриття спадщини після смерті [PERSON], померлого 10.12.2000 року, в період чинності ЦК УРСР в редакції 1963 року, його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини,у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном ( фактичне прийняття спадщини ). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою, або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На дату смерті [PERSON] 10.12.2000 року, спадкоємець за заповітом, позивач [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією його паспорта громадянина України ( а.с. 6 ), не досяг повноліття, тому в його інтересах діяла його мати [PERSON]. Як вбачається з довідки № 770, виданої секретарем Маяківської сільської ради 22.12.2015 року, після смерті [PERSON], померлого 10.12.2000 року, залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Донецька область, Словянський район, село Тетянівка, вулиця Підлісна, 29. Спадкоємцем після померлого [PERSON] є [PERSON], на користь якого спадкодавцем було складено заповіт 12.08.1999 року. Після смерті [PERSON], спадкоємець [PERSON] з дня відкриття спадщини протягом шести місяців фактично вступив в управління та володіння рухомим та нерухомим майном спадкодавця, предметами домашнього вжитку, володіє та користується майном до даного часу, сплачує всі необхідні платежі для утримання зазначеного майна. На ой час, враховуючи, що спадкоємець був неповнолітнім, в його інтересах діяла мати [PERSON], яка проживає та зареєстрована з ним за однією адресою: село Сидорове, вулиця Садова, будинок № 37. ( а.с. 21 ) Тобто, за діючим на той час законодавством, позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] На підтвердження цьому також свідчить наявність у позивача оригіналів документів на спадковий будинок за зазначеною адресою, та наявність оригіналу сертифіката акцій ВА «Словянське АТП 11417» серії А № 396 у кількості дві тисячі штук на суму пятдесят мільйонів карбованців. Крім того, відповідно до ст.. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори та постановою державного нотаріуса від 23 березня 2016 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер 10.12.2000 року, на житловий будинок, розташований в селі Тетянівка Словянського району, вулиця Підлісна , № 29, у звязку з відсутністю правовстановлювального документа на вказаний будинок н ім.я спадкодавця. ( а.с. 11 ) Відповідно до приписів пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За приписами статті 1296 частина 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що нотаріусом було відмовлено позивачу у прийнятті заяви і оформленні його права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому його порушене право підлягає судовому захисту. Згідно з розясненнями постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування», виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину ( статті 1296,1297 ЦК ) та не здійснив його державної реєстрації ( стаття 1299 ЦК ) . У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. З огляду на викладене, аналізуючи у сукупності всі наведені вище докази, суд приходить до висновку, що невизнане право власності у порядку спадкування позивача на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у селі Тетянівка, Словянського району Донецької області, по вулиці Підлісна, № 29, підлягає судовому захисту шляхом визнання його права власності на це нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України. На підставі викладеного, ст.ст.16,328, 392,1216-1218,1220-1223,1233,1268,1296,1297 ЦК України, ст. ст.524,534,648,549 ЦК України ( в редакції 1963 року ),

Outcome: approved