Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

02.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що з 01.07.2011 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем КП «Південукргеологія». Відповідач порушуючи трудове законодавство вчасно позивачу не виплатив заробітну плату за період з 01.06.2015 року по 01.10.2016 року, а тому позивач прохає суд, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 61 932,65 грн., а також компенсацію за порушення термінів виплати заробітної плати за період з 01.06.2015 року по 01.03.2016 року включно в розмірі 2 366,51 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та прохає задовольнити. В разі неявки відповідача прохає постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про причину неявки в судове засідання, суд не повідомив. За письмовою заявою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наказу про прийнятий на роботу № 138-к від 28.11.2014 року працює на посаді помічника машиніста бурової установки ІV розряду Кременчуцької геологічної експедиції КП «Південукргеологія», що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с. 6). Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» вбачається, що заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно до розрахункових листів про заборгованість по заробітній платі за період з червня 2015 року по вересень 2016 року включно вбачається, що підприємство КП «Південукргеологія» заборгувало позивачу заробітну плату за період з червня 2015 року по вересень 2016 року включно до виплати в розмірі 61 932,65 грн. Середній розмір заробітної плати до видачі позивачу складає в розмірі 2 593,87 грн. Суд, звертає увагу на те, що відповідач на виконання ухвали суду про забезпечення доказів від 24.11.2016 року не надав до суду розрахунок заборгованості по заробітній платі, а отже скористався своїм правом надати до суду письмовий доказ на спростування позовної вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати. Згідно ст.ст.\~60,\~61 ЦПК України, \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Отже, з врахуванням викладеного суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає до задоволення в розмірі 61 932,65 грн., оскільки відповідач в порушення норм трудового законодавства своєчасно не сплачував нараховану заробітну плату позивачу, що є грубим порушенням прав позивача на отримання заробітної плати за виконану роботу. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Пунктами 2 та 3 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159, передбачено, що у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року, компенсація грошових доходів разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Суд, звертає увагу на те, що відповідач на виконання ухвали суду про забезпечення доказів від 24.11.2016 року не надав до суду розрахунок компенсації щодо втрати частини доходів позивача, у звязку з невиплатою заробітної плати за період з 01.06.2014 року по 31.03.2016 року, а отже скористався своїм правом надати до суду письмовий доказ на спростування позовної вимоги позивача про стягнення компенсації щодо втрати частини доходів позивача. Згідно ст.ст.\~60,\~61 ЦПК України, \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Отже, перевіряючи наданий позивачем розрахунок втраченого ним доходу за період затримки виплати заробітної плати період з 01.06.2014 року по 31.03.2016 року в розмірі 2\~366,51 грн., який проведений останнім без врахування сплати податків, суд приходить до висновку щодо задоволення позовної вимоги позивача в частині стягнення компенсації в розмірі 2\~366,51 грн., оскільки відповідач не надав до суду жодного письмово документу на спростування зазначеної суми компенсації. Сума компенсації, яка нарахована відповідачем одночасно із боргом по заробітній платі підлягає стягненню, так як вона передбачена законом. Згідно до частини 3\~ст. 88 ЦПК України вбачається, що \~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині присудження позивачу виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць в розмірі середньомісячного заробітку в розмірі 2\~593,87 грн. без утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved