Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

03 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 23.07.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов'язання позичальника були забезпечені порукою [PERSON] Відповідачі не виконують свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у сумі 12 458,36 доларів США з урахуванням процентів (а.с.а.с. 2, 3, 27). Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснивши, що 23.07.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредиту №34/144 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов'язання позичальника були забезпечені порукою [PERSON] Відповідачі не виконують свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідачі до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено договір кредиту №34/144 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 9 626,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом (12,55% на рік) строком до 22.07.2012 року (а.с.а.с. 4 - 7, 9). Того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким відповідач зобов'язався солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення ним коштів за укладеним кредитним договором (а.с. 10). Відповідачі неналежно виконують свої зобов'язання з повернення позичених коштів та процентів за ними, і у них перед позивачем станом на 02.02.2018 року утворилася заборгованість у сумі 12 458,36 доларів США відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 12 - 14), а саме: -основна заборгованість - 5 721,04 доларів США; -проценти - 6 737,32 доларів США. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав [PERSON] грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідачі неналежно виконують свої обов'язки з повернення позичених коштів та процентів за ними, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням їхніх зобов'язань у розумінні приведеної норми. За правилами, встановленими частиною 1 статті 553 ЦК, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 статті 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що основне зобов'язання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з [PERSON], отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов'язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя. Зважаючи на те, що відповідачі не виконують свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. За змістом частини 1 статті 14 ЦК цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачів у рівних частках компенсацію понесених позивачем судових витрат у сумі 4 915,99 грн. (по 2 457,99 грн.) (а.с. 1).

Outcome: approved