Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

04.12.2017 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Облтеплокомуненерго», в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.75) просить визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування [PERSON] витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії, зобовязати відповідача здійснити відповідне коригування по особовому рахунку № 40554 в сторону зменшення нарахованої заборгованості позивача перед ПАТ «Облтеплокомуненерго» за опалення квартири [ADDRESS] за опалювальний період з 01.10.2016 по 30.11.2017 включно на 7381,42 грн., зобовязати відповідача припинити дії по незаконному нарахуванню [PERSON] оплати за опалення місць загального користування теплової енергії, стягнути на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 2000 грн.. Мотивуючи вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.09.2005 та витягу з реєстру власників нерухомого майна [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] і і згідно договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання від 06.09.2006 є споживачем послуг, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго». Вказаний будинок обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, а вищезазначена квартира обладнана окремим засобом обліку теплової енергії. Починаючи з жовтня 2016 року по квітень 2017 року відповідач почав нараховувати суми до оплати за опалення місць загального користування будинку за показниками будинкового засобу обліку теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість. Стверджує, що донарахування додаткової оплати за опалення по загальнобудинковому лічильнику суперечить умовам укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] та законодавству, що регулює порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення, а саме: Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методиці розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359. До початку розгляду справи по суті представник відповідача ПАТ «Облтеплокомуненерго» подав зустрічну позовну заяву (а.с. 54-55), згідно якої просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води у сумі 19546,69 грн. за період з 01.11.2014 по 30.11.2017 та 1600,00 грн. судового збору. Заявлені вимоги мотивують тим, що згідно пункту 4 статті 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго», є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для суб'єктів усіх форм власності, у тому числі і для споживача, місце проживання якого встановлено за адресою: [ADDRESS]. Згідно частини 3 пункту 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати відповідних послуг календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Отже, відповідач зобов'язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. В порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату наданих послуг з централізованого опалення, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 19546,69 грн. за період з 01.11.2014 року по 30.11.2017. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] за первісним позовом позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.02.2018, підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просив його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити, посилаючись на відзив (а.с. 70). У судовому засіданні представники відповідача за первісним позовом позовні вимоги не визнали, просили відмовити, посилаючись на відзив (а.с. 46-47, 83-84). Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в ньому та відповіді на відзив (а.с. 78-80). Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою: квартира [ADDRESS]. Квартира [PERSON] обладнана окремими засобами обліку теплової енергії теплообчислювач Supercal 531 № 13582323, термоперетворювач РТ-500 № 012170 (а.с. 12,13). Також, будинок № 3 по вул. Героїв Чорнобиля в м. Чернігові обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії. Зазначені обставини учасниками розгляду не оспорюються. Згідно розрахунку оплат за опалення МЗК ПАТ «Облтеплокомуненерго», наданого позивачем та копій квитанцій за надані послуги вбачається, за період з жовтня 2016 по листопад 2017 (включно) по квартирі [ADDRESS] нараховано за опалення МЗК 7381,42 грн., (а.с. 19-23, 68-69, 71). З відповіді ПАТ «Облтеплокомуненерго» № 421-Т від 09.02.2017 вбачається, що розрахунок загальних витрат теплової енергії на центральне опалення в будинку № 3 по вул. Героїв Чорнобиля в м. Чернігові здійснюється з урахуванням положень п. 2.2.1 Методики, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47 (а.с.14-16). Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями не регламентують порядок розрахунку оплати за опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках, обладнаних загальнобудинковими приладами обліку теплової енергії, певна кількість споживачів в яких обладнало квартири приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Пункти 12 і 28 зазначених Правил в даному випадку застосовані бути не можуть, оскільки містять певні умови, наявність яких судом не досліджувалась, формули розрахунків в них відсутні. Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика). Відповідачем кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по листопад 2017 року (включно) нарахована позивачу у відповідності до п.п. 2.2.1, 2.2.2 Методики, п. 12 Правил, на що вказував представник відповідача. Відповідно до п. 1.4. Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні субєкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. В даному ж випадку, як зясовано судом, певна кількість квартир в будинку 3 по вулиці Героїв Чорнобиля в місті Чернігові, в тому числі і квартира позивача, обладнані приладом обліку витрат теплової енергії на опалення, а отже зазначений пункт Методики в даному випадку застосуванню не підлягає. Таким чином, порядок розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, має визначатися розділом 2 Методики. Пункт 2.1.4. Методики вказує, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначається розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. В той же час п. 2.1.4. Методики наводить формулу, за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК. Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку. Зазначені пункти Методики (2.1. і 2.1.4.) при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку 3 по вулиці Героїв Чорнобиля в місті Чернігові відповідачем застосовано не було, а отже подальше застосування ним п.2.2.1. і 2.2.2. Методики при розподілу визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку (без дотримання п.2.1. і 2.1.4 Методики) не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою. Крім того, слід врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення МЗК споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку. Таким чином, проводячи заміну методики розрахунку, визначену нормативним актом, який є чинним, іншою методикою, яка здійснена не на підставі відповідного нормативно-правового акту, не можна вважати, що відповідач діяв у передбачений законом спосіб. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування [PERSON] витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування з жовтня 2016 року по листопад 2017 року (включно) є неправомірними, а отже його порушене право підлягає захисту заявленим способом - шляхом зобовязання ПАТ «Облтеплокомуненерго» провести коригування по особовому рахунку № 40539 нарахованої заборгованості по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування в розмірі 7381,42 грн. за період з 01 жовтня 2016 року по 30 листопада 2017 року включно. Щодо позовних вимог про зобов»язання ПАТ «Облтеплокомуненерго» припинити дії по незаконному нарахуванню [PERSON] оплати за опалення місць загального користування теплової енергії, суд вважає, що вимоги заявлені передчасно, оскільки дії по нарахуванню не здійснені і неможливо визначити який буде розмір нарахувань в майбутньому, а отже ці вимоги не підлягають задоволенню. Згідно частини 3 пункту 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно наданого до зустрічного позову розрахунку боргу за послуги теплопостачання, що надавались ПАТ «Облтеплокомуненерго» за адресою споживача [PERSON] в період з 01.11.2014 по 30.11.2017 вбачається наявність заборгованості за послуги з централізованого опалення квартири (за показами квартирного лічильника) та за гаряче водопостачання у сумі 19546,69 грн. (а.с.56). Представником [PERSON] [PERSON] у відзиві на зустрічну позовну заяву заявлено клопотання про застосування строку позовної давності про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за листопад 2014 року у сумі 377,43 грн. (а.с.70), тому відповідно до ст. ст. 257, 267 ЦК України суд вважає необхідним застосувати в цій частині вимог строк позовної давності і розглядати зустрічні вимоги в межах строку позовної давності. В матеріалах справи наявні копії квитанцій про сплату [PERSON] коштів у сумі 9881,20 грн. в рахунок погашення боргу за послуги з централізованого опалення квартири та 1906,64 грн. за гаряче водопостачання без урахування опалення за місця загального користування (а.с. 72, 73). Суд вважає, що суми 9881,20 грн. та 1906,64 грн., які були сплачені в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення та водопостачання відповідають наданому представником ПАТ «Облтеплокомуненерго» розрахунку (а.с. 56), тому станом на 30.11.2017 заборгованості за спірний період немає. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Із матеріалів справи вбачається що 06.11.2017 між [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги № б/н, предметом якої є надання адвокатом правової, інформаційно-консультативної допомоги у звязку з провадженням справи у суді першої інстанції (без написання апеляційної скарги) в справі за позовом замовника до ПАТ «Облтеплокомуненерго» про визнання дій неправомірними, зобовязати вчинити дії, стягнення коштів (а.с. 33-34). Відповідно до додатку до договору про надання правової допомоги № б/н від 06.11.2017 до наданих адвокатом послуг входить: підготовка та подача позовної заяви в інтересах замовника - 8 год., участь у судових засіданнях не більше 2 год. (а.с. 35). Згідно з квитанцій від 08.11.2017 року адвокат [PERSON] прийняв від [PERSON] 2000 грн. в якості оплати за надану правову допомогу (а.с. 36). З урахуванням ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 2000 грн. є співмірним із складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи щодо надання правової допомоги у справі та витраченим часом на її виконання, ціною позову. Таким чином, із ПАТ «Облтеплокомуненерго» необхідно стягнути витрати, повязані з правничою допомогою адвоката в сумі 2000 грн. 00 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Облтеплокомуненерго» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial