Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду із позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не надає. Позивач, в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовільнити. При цьому пояснила, що із відповідачем по справі з 14 вересня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В червні 2015 року припинили шлюбні відносини і з цього часу проживаємо окремо. А в жовтні [PERSON] повідомив її, що проживає з іншою жінкою і хоче розлучитися. Позивачка самостійно опікується матеріальним становищем сина, у той час як відповідач (батько дитини) у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], не надає, у зв'язку із чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач у судове засідання не з`явився направивши до суду свого представника. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом 05 січня 2016 року, позов визанала частково в сумі 550 грн. з підстав викладених в письмових запереченнях відповідача [PERSON] При цьому, зазначила, що відповідач ніде не працює, має мінливий дохід, фактично знаходиться на утриманні своїх батьків, тому вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2013 року про що свідчать копія свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьками якого являються позивач та відповідач відповідно копії свідоцтва про народження (а.с. 6). В червні 2015 року сторони припинили шлюбні відносини і з цього часу проживають окремо. Малолітня дитина сторін проживає разом із матір'ю, знаходячись на утриманні останньої, відповідач, являючись батьком дитини, належної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із відповідача, [PERSON], аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із вимог ст. 184 СК України випливає, що у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, на сьогоднішній день, відповідач офіційно ніде не працевлаштован, таким чином, суд приходить до висновку, що доходи відповідача є мінливими, а тому розмір аліментів на утримання дитини, що він має сплачувати, необхідно визначити у твердій грошовій сумі, а не у частковому розмірі з усіх видів його заробітку, як просить позивач у своєму позові. Відповідач є здоровою, працездатною особою, який не має на своєму утриманні інших осіб, окрім малолітнього сина [PERSON]. Відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначені розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини. Обставини, що не мають істотного значення, не враховуються судом при визначенні розміру аліментів на дитину (наприклад, платник аліментів не працює й не зареєстрований у службі зайнятості як безробітний). Вирішуючи питання про розмір щомісячних аліментних платежів, які необхідно стягнути з відповідача, суд вважає, що вони мають бути стягнуті у розмірі 550 грн. та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 80 і ч.2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави, від сплати яких позивачку за законом звільнено. Враховуючи наведене,

Outcome: partial