overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

04.10.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання, особи такою, що втратила право на житлове приміщення і свої доводи обґрунтовує тим, що 04.10.2013року вона з відповідачкою та її чоловіком [PERSON] уклали договір купівлі продажу житла. Відповідно до умов договору, відповідач передала їй у власність квартиру № 7 в будинку № 8 мікрорайону Зорька в м. Ясинувата, Донецької області. Відповідно до договору, відповідач повинен знятися з реєстрації, але до теперішнього часу цього не зробила, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у зал суду не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України вказано, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04 жовтня 2013року власником квартири є [PERSON] /а.с.3/. У вище вказаній квартирі зареєстрована [PERSON], що підтверджується довідкою виданою асоціацією співвласників багатоквартирних будинків «Промінь» /а.с.5/ Державна реєстрація договору купівлі продажу відбулась 04 жовтня 2013року, з даного часу відповідач не мешкає у квартирі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 жовтня 2013року/а.с.4/ Аналізуючи викладене суд вважає, що відповідач втратив право на житлове приміщення, оскільки не мешкає у зазначеній квартирі з 04 жовтня 2013р. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

04.10.2016 року позивач звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05 січня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №3. Позивач мотивує свій позов тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.102016 року провадження у справі № 495/7884/16-ц було зупинене у зв'язку з наданням сторонам строку для примирення за клопотанням відовідача. У звязку зі с плином строку встановленого для примирення сторін, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2016 року по справі № 495/7884/16-ц відновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом у довідковому листі. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбне прізвище Веліксар) 05 січня 2000 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим повторно 09 вересня 2016 року серії І-ЖД № 262058, актовий запис № 03. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України,\~чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки за місяць наданий судом, не вдалося, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

04.10.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання їх дитини - [PERSON], [INFO], просить стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В порушення вимог ст.180 СК України відповідач не допомагає утримувати свого сина, добровільно не надає матеріальної допомоги, малолітній [PERSON] знаходиться на утриманні матері та проживає біля неї, що підтверджується довідкою, виданою Плетеноташлицькою сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

04.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1000 грн, щомісячно, на період її навчання до 01.10.2018 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач повинен утримувати її як дочку на період навчання. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач ([INFO]) є дочкою відповідача, вона неодружена, після розлучення батьків мешкає разом з матірю та з 22.08.2016 року по 28.02.2018 року навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, довідкою з навчального закладу. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Враховуючи те, що відповідач на даний час є безробітним, страждає соматичним захворюванням, має значну заборгованість з оплати послуг з електропостачання його помешкання (9245 грн) та до травня 2017 року сплачує щомісячно заборгованість за кредитним договором, тіло якого становить 5950 грн позов підлягає частковому задоволенню і суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/8 частини від доходу (заробітку) відповідача, оскільки він має можливість сплачувати аліменти позивачу у вказаному розмірі. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

04.10.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач [PERSON], який доводиться їм сином, зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак з 1999 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача у квартирі не має. Відповідач у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у звязку з чим позивачі були змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі та представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачкими, їм відомо, що у квартирі № 144 в будинку № 53 по вул. 50 років СРСР в м. Маріуполі Донецької області зареєстрований відповідач [PERSON], який позивачам доводиться сином, але за вищевказаною адресою з 1999 року його не бачили, крім того, навідуючи оселю позивачів, речей відповідача не зустрічали. Зясувавши думку позивачів, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням за реєстровим № 35993 від 13.04.1995 року, виданим МКП «Маріупольське БТІ» /а.с. 19/. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-АБ № 131924 від 19.09.1970 року, шлюб між позивачами [PERSON] та [PERSON] 19.09.1970 року було зареєстровано шлюб /а.с. 6/. Згідно з довідкою, виданою ОСББ «Салют 17» [PERSON] зареєстрований у [INFO], але фактично в ній не проживає з 1999 року по теперішній час /а.с. 4/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

04.10.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач [PERSON], який доводиться їм сином, зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак з 1999 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача у квартирі не має. Відповідач у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у звязку з чим позивачі були змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі та представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачкими, їм відомо, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який позивачам доводиться сином, але за вищевказаною адресою з 1999 року його не бачили, крім того, навідуючи оселю позивачів, речей відповідача не зустрічали. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши думку позивачів, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням за реєстровим № 35993 від 13.04.1995 року, виданим МКП «Маріупольське БТІ» /а.с. 19/. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-АБ № 131924 від 19.09.1970 року, шлюб між позивачами [PERSON] та [PERSON] 19.09.1970 року було зареєстровано шлюб /а.с. 6/. Згідно з довідкою, виданою ОСББ «Салют 17» [PERSON] зареєстрований у [INFO], але фактично в ній не проживає з 1999 року по теперішній час /а.с. 4/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

04.10.2016 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 20.04.2012 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні стосунки з 2014 р., просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

04.10.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 15.08.1992 р. сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС Доманівської РДА Миколаївської області, актовий запис №35, мають: доньку Зою, [INFO], та сина [PERSON], 27.10.200 р.н. Посилаючись, що сімейні стосунки не склалися через несумісність характерів і поглядів, втрати поваги один до одного, збереження шлюбу неможливе. У судове засідання сторони надали заяви, - позивач позовні вимоги підтримав, просить справу розглянути за його відсутності, наполягає на розірванні шлюбу; відповідач просить справу розглянути без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши письмові докази, зясувавши взаємини подружжя і те, що позивач не бажає підтримувати сімейні та подружні стосунки, відповідач згодна розірвати шлюб, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Спірне питання регулюється ст.ст.110,112 СК, згідно яких суд розглядає позов одного з подружжя про розірвання шлюбу і, зясувавши\~ фактичні відносини\~ сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають двох дітей: повнолітню доньку та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Сторони не підтримують подружніх відносин, вказують, що\~ проживають окремо,\~між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, шлюбні\~ відносини\~\~ фактично\~ припинені,\~ спільне\~ господарство\~ не\~ ведеться.\~\~ Відповідач у письмовій заяві позов визнала, що свідчить про небажання сторін зберегти сімю, у звязку з чим суд не вбачає підстав для надання\~ строку на примирення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

04.10.2017 р. до суду заявлено цей позов. В даній заяві позивачка вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2003 року від даного шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] В позовній заяві позивачка зазначає, що батько дитини - відповідач по справі [PERSON], матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, таким чином угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач в даний час працює, має постійний, стабільний дохід, може надавати матеріальну допомогу в частці заробітку (доходу). В судове засідання позивачка [PERSON], не з'явилась, просила провести розгляд даної справи за її відсутності, про що до суду направила телефонограму, та просила позовні вимоги задовольнити повнітю. Відповідач [PERSON] просив провести розгляд даної справи без його присутності, про що до суду подав відповідну заяву, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6-10), але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Зазначені правовідносини регулюються: -ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ч. 1 ст. 184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. - ч.1 ст. 75 СК України, згідно з якою дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. - ч. 4 ст. 75 СК України, відповідно до якої один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню своїх дітей, чим порушує їх майнові права, але має можливість надавати матеріальну допомогу, то з метою захисту майнових прав дітей, з [PERSON], необхідно стягувати аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягувати від 04.10.2017 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави 640 гривень судових витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

04.10.2017р. до суду подано заяву [PERSON], в якій вона вказує, що [INFO]. померла її мати, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], актовий запис № 7. Після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю). 14.07.2004р. Погребищенською районною державною адміністрацією, як Додаток 2 до розпорядження за № 278 було складено Список померлих громадян, Державні акти на право власності на землю, яких видаються спадкоємцями, в якому за № 65 було зазначено ім'я її матері, як «[PERSON]». Під час внесення записів у вищезазначені правовстановлюючі документи були зроблені помилки, а саме: запис по батькові в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) та Списку був зроблений як, «[PERSON]», тоді як необхідно було внести правильні записи як, «[PERSON]». В зв'язку з невідповідністю зазначених записів по батькові [PERSON] вона не має змоги реалізувати своє спадкове право. Заявник в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити (а.с. 19) Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, проте головний спеціаліст відділу представництва в судах та інших органах Головного управління Держгеокадастра у Вінницькій області Тиховський М.О. надіслав до суду пояснення до заяви, в якому просив розглянути справу у його відсутності, при розгляді заяви покладався на розсуд суду. (а.с. 20-21) З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити повністю заявлені вимоги з таких міркувань. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що: Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № [NUMBER], виданий 26.12.1996р. Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі рішення від 12.11.1996р. № 259 на ім'я [PERSON], дійсно належать [PERSON], яка померла [INFO]., та зазначене за номером 65 в Списку громадян-власників сертифікатів на земельні частки (паї) на території Чапаєвської сільської ради, як додатку до Розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації № 278 від 14.07.2004р., прізвище, ім'я, по батькові, «[PERSON]», вважається правильним, як «[PERSON]», іншого порядку встановлення цих фактів законом не передбачено, що не дає можливості заявнику оформити спадщину, то їх необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

04.10.2017р. до суду подано позов, у якому позивач зазначила, що до 29.09.2014р. вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO].н., вона самостійно утримувати неповнолітнього сина не має можливості, відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню свого неповнолітнього сина не виконує, постійного місця роботи і регулярного доходу немає, а тому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн., починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглядати без неї. (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову визнав повністю, справу просив розглядати без нього (а.с.16). З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина не виконує, хоча отримує мінливі нерегулярні доходи від тимчасових заробітків, а тому може і зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачці аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн., який суд визначив з урахуванням інтересів позивачки та можливостей відповідача, який просив повністю задовільнити вимоги позову. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 183 п.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухилення батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина, чим порушує його права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.09.2004р., відповідно до якого [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4); - рішенням Гайсинського районного суду від 29.09.2014р. про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON].(а.с.5); - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] за яким 26.12.2014р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №124 (а.с.6); - довідкою виконкому Бубнівської сільської ради № 912 від 03.10.2017р. про те, що на утриманні [PERSON] двоє дітей [PERSON], 2004р.н., та [PERSON], 2015р.н. (а.с.7); - квитанцією від 04.10.2017р. про надання [PERSON] правової допомоги в сумі 500грн. (а.с.9).

Outcome: approved