Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

03 квітня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №IFRWGA0000000001 від 29 січня 2008 року в розмірі 29 312,35 дол. США. Позов обґрунтований тим, що 29 січня 2008 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №IFRWGA0000000001 про надання кредиту в розмірі 73 227,50 дол. США на термін до 29 квітня 2026 року. [PERSON] зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлениму кредитним договором. Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» виконано повністю. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертав, порушував зобов'язання щодо повернення чергових частин суми кредиту. У забезпечення виконання зобов'язання за договором №IFRWGA0000000001 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно положень договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Оскільки, зобов'язання відповідно до умов кредитного договору належним чином відповідачами не виконуються, що є підставою для стягнення з [PERSON] та [PERSON] 29 312,35 дол.США заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за період 15 липня 2013 року по 15 березня 2017 року. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з`явився , в позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. 19 липня 2017 року на адресу суду надійшло аналогічне за змістом клопотання від іншого представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Кохмана Л.І. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заперечення проти позову. Зокрема, [PERSON] вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості по процентах за період з 15 липня 2013 року по 15 березня 2014 року є безпідставними, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Також безпідставними вважає вимоги позивача і [PERSON], оскільки його порука за виконання зобов'язання [PERSON] припинилася на підставі рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2012 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково , просили стягнути заборгованість по процентах лише в межах трьохрічного строку позовної давності, який встановлений Цивільним кодексом України. Вислухавши доводи відповідача [PERSON], його представника [PERSON] , письмові заперечення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 29 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №IFRWGA0000000001 про надання кредиту в сумі 73 227,50 дол. США для споживчих цілей, а також для оплати страхових платежів. Відповідно до п.1.1 зазначеного вище кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок зазначений в п.8.1 цього договору. Згідно з положеннями п.3.1 договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунка до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.8.1 даного договору. Відповідно до п.3.3 договору, нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи із фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки нараховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення кредиту. Згідно умов п.8.1 кредитного договору, позичальник [PERSON] зобов'язався повернути кредитні кошти у строк до 29 квітня 2026 року, сплатити за користування кредитом 1,00% на місяць, шляхом щомісячного платежу у розмірі 697,53 дол. США. 29 січня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки відповідно до якого [PERSON] поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за договором. Судом встановлено, що [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по кредиту, зокрема і по сплаті відсотків в розмірі 29 312,35 дол. США. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] не виконував їх належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором №IFRWGA0000000001 від 29 січня 2008 року . Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою,боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Однак рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2012 року визнано припиненим договір поруки укладений 29 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] на виконання кредитного договору № IFRWGA0000000001, з 21 жовтня 2008 року. Дане судове рішення набрало законної сили 08 червня 2012 року. Таким чином, вимога позивача про стягнення із [PERSON] солідарно із [PERSON] заборгованості по процентам за кредитним договором № IFRWGA0000000001 від 29 січня 2008 року не підлягає до задоволення. Не заслуговують на увагу суду доводи відповідача [PERSON] щодо застосування позовної давності до вимоги про стягнення з нього заборгованості по процентах за період з 15 липня 2013 року по 15 березня 2014 року з огляду на наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У Цивільному кодексі України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258): скорочену або більш тривалу порівняно із загальною. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). В той же час ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається із п.5.5 кредитного договору сторони домовились, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється тривалість 5 років. Враховуючи ту обставину, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом 03 квітня 2017 року, тобто у передбачений договором п'ятирічний строк, а тому підстав для відмови у позові за період з 15 липня 2013 року по 15 березня 2014 року за спливом позовної давності у суду не має. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 2 статті 533 ЦК України , якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи вищезазначені обставини з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 29 312,35 долари США процентів за користування кредитом за період з 15 липня 2013 року по 15 березня 2017 року, що за курсом 26,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15 березня 2017 року становить 788 502,21 грн. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із платіжного доручення вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 11 827,53 грн., який необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: partial