Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

03.09.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліментів на дитину, яку в подальшому уточнила та вказала, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 11 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Соледарської міської ради м. Бахмут Донецької області, актовий запис № 28. Позивачка вказала, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з 15 грудня 2017 року, сторони проживають окремо, сумісне господарство між ними не ведеться. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин примирення між сторонами не сталося. Дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначила, що у звязку із цим вона знаходиться у скрутному становищі та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача також через те, що вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює, заробітку не має, та у неї на утриманні знаходиться ще одна дитина з інвалідністю. Позивач просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його доходів на її користь на утримання малолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, зазначив, що на позовних вимогах наполягають, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON]\~у судове\~засідання також\~не зявився.\~Він у\~встановленому законом\~порядку був\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання, відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] дійсно перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 11 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Соледарської міської ради м. Бахмут Донецької області, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 449290 (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], 12 січня 2016 року, відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 698789 від 22.01.2018 року (а. с. 6). Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON], 12 січня 2016 року, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Соледарської міської ради № 842/16-12 від 07.09.2018 року (а. с. 15). Разом з тим, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Розглядаючи вимоги позивачки щодо розірвання шлюбу між нею та відповідачем, беручи до уваги те, що сторони вже припинили сімейно-шлюбні відносини, подальше сумісне життя та збереження сімї між ними неможливе, шлюб між подружжям має бути розірвано з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що за обставин, які склалися, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це буде суперечити інтересам позивача. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні не встановлено наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб, інших обставин, які могли би вплинути на визначення аліментів в іншій частці від заробітку (доходу), аніж просить в своєму позові позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 704 грн. 80 коп. на користь держави.

Outcome: approved