Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

02 серпня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунутвання своїх позовних вимог вказала, що 27 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, що зареєстрований Красноармійським відділом РАЦС, актовий запис № 370. Від вказаного шлюбу 16 січня 2006 року у сторін народилась дитина [PERSON], батьком якої вписаний відповідач по справі, про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 31. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, незважаючи на те, що має таку можливість, оскільки є працездатним, позивачка просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менш 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Красноармійським відділом РАЦС, актовий запис № 370(а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 23.01.2006року народження ( а. с. 6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 26 березня 2009 року, яке видано Відділом РАЦС по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53 шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано, прізвище позивачки змінене на [PERSON](а.с.7). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина позивачці не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, та стан його здоров»я дозволяє нести аліментні зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Доказів стосовно непрацездатності відповідача а також його стану здоров»я, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved