Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

04.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що є власником будинковолодіння [ADDRESS]. Згідно погосподарських книг Грушатицької сільської ради розмір земельної ділянки, закріпленої за його будинковолодінням 0.17 га. По сусідству з ним проживає родина [PERSON], яка у 1979 році з іншої сторони від його земельної ділянки захопила безгосподарну землю та самовільно збудувала літню кухню. Він дозволив родині відповідачів проходити через своє подвір'я з їх хати до літньої кухні. Проте згодом відповідачі у своїй огорожі встановили хвіртку, яка відкривається у його подвір'я, літом 2012 року залили бетонну стежку через його подвір'я, а влітку 2013 року встановили залізні ворота, створивши йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, тому змушений шукати захисту своїх прав у суді. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, та показав, що відповідачі не маючи жодних правовстановлюючих документів на будівлі, якими користуються та на землю, порушуючи правила добросусідства продовжують чинити йому перешкоди в корис-туванні його земельною ділянкою, на якій крім наведеного вище, вздовж огорожі з обох боків облаштували клумби, кожна шириною до одного метра, чим позбавили його можливості заїзду на свою ділянку. Крім того вони ображають його, створюють конфліктні ситуації. Представник відповідачів [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що хоч її батьки [PERSON] та [PERSON] не мають правовстановлюючих документів на своє будинковолодіння та землю, проте постійно проживають у [ADDRESS], який належав покійному [PERSON] - батькові [PERSON] і раніше мав номер [ADDRESS]. Відколи вона себе пам'ятає, уже більше 40 років її батьки спільно із [PERSON] користувалися заїздом.Оскільки у селі завжди будівництво проводилося без документів, батьки також самовільно збудували на вільній земельній ділянці літню кухню та господарську споруду, до яких ходили зі своєї хати через спільне із [PERSON] подвір'я. Згодом для зручності встановили в огорожі хвіртку та обладнали бетонну доріжку, очистили зарослі кропиви вздовж огорожі та посадили квіти. Ці їх дії не створюють жодних перешкод [PERSON], тим більше, що він у господарстві № [ADDRESS] не проживає. Представник третьої особи - сільський голова Грушатицької сільської ради І.Партика показав, що відповідачі не мають право-встановлюючих документів на будинковолодіння по [ADDRESS], яке раніше під номером [ADDRESS] належало [PERSON], але за ними рахується земельна ділянка розміром 0.53 га. [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] і за ним рахується земельна ділянка розмірои 0.17 га. Хоч між земельними ділянками, якими користується родина [PERSON] та [PERSON] встановлено огорожу, сільській раді точно невідоме місцезнаходження земельної ділянки [PERSON], тому доцільно було б обом родинам продовжувати спільно користуватися заїздом до господарства [PERSON]. Вислухавши сторони, дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності із Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок (а.с.9) на підставі рішення Старосамбірської районної ради від 16.02.1989 року №38 житловий будинок по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] Згідно витягу з погосподарської книги (а.с.59-60) для обслуговування житлового будинку № [ADDRESS] за [PERSON] рахується 0.17 га. У відповідності із повідомленням архівного відділу Старосамбірської райдержадміністрації № 01-19/456 від 13.11.2013 року рішення щодо виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку та літньої кухні жителю [ADDRESS] [PERSON] відсутнє. Проте згідно довідки Грушатицької сільської ради № 154 від 27.12.2013 року в особистому користуванні об'єкта погосподарського обліку в [ADDRESS], голова домогосподарства [PERSON], перебуває земельна ділянка площею 0.53 га, в тому числі: 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.28 га - для ведення особистого селянського господарства. Із збірного кадастрового плану (а.с.10) та схеми розташування земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] (а.с.35) вбачається, що земельна ділянка [PERSON] № [ADDRESS] площею 0.1778 га розташована між земельними ділянками, якими користується родина [PERSON]. Заїзд на земельну ділянку [PERSON] із вулиці Зелена розміром 6 х 25 метрів використовується родиною [PERSON] для переходу від житлового будинку № [ADDRESS] (тепер № [ADDRESS]), що належав покійному [PERSON] згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 22.04.1989 року, до самовільно збудованої літньої кухні, хоч ця родина має обладнаний заїзд до житлового будинку (фото а.с.50-51,73-75). Як законослухняний громадянин 27.09.2013 року [PERSON] звернувся до Грушатицької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки розміром 0.178 га при визначеному ст.121 ЗК України праві на 0.25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], але через заперечення проти цього [PERSON], яка не має жодного правовстановлюючого документу на будь-які будівлі, але вимагає права користування земельною ділянкою [PERSON], рішення сільською радою не було прийнято (а.с.5-6). Тільки 09.01.2014 року рішенням № 129 Грушатицька сільська рада надала дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] для обслуговування житлового будинку № [ADDRESS] площею 0.17 га. Статтею 103 Земельного кодексу України, яка регламентує зміст добросусідства встановлено, що власники та землекористувачі земель-них ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані спів-працювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподар-ських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціона-льна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Проте, супереч цих правил відповідачі, використовуючи свої земельні ділянки, створюють перешкоди позивачу. У відповідності із ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких по-рушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Враховуючи наведене, право [PERSON] як користувача земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0.17 га підлягає захисту від порушень родиною [PERSON], яка на частині цієї ділянки влаштувала бетонну доріжку до самовільно зведеної будови, обладнала хвіртку в огорожі, клумби. А тому,

Outcome: approved