Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

02 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні. Крім того, згідно із рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01.03.2013 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] розмірі 500,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.12.2012 року. Зазначає, що на даний час син подорослішав, потребує значних коштів для забезпечення його всім необхідним, тому на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки змінився також і прожитковий мінімум для дитини, тому просила суд збільшити розмір аліментів в розмірі 3000 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 30.09.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Крім того, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.06.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 26.06.2019 року, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] . ( а.с. 7). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01.03.2013 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] розмірі 500,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.12.2012 року (а.с.5). Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини відповідно до ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Також згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На даний час розмір аліментів, що стягується з [PERSON] є недостатнім для забезпечення дитини всім необхідним, оскільки є нижчим за мінімальний гарантований їх розмір, а тому безумовно підлягає збільшенню. Також суд враховує і те, що з часу призначення аліментів дитина подорослішала та потребує більшого матеріального забезпечення, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до нього та з урахуванням вікових особливостей дитини зросли витрати на її утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїм правом надати заперечення щодо розміру аліментів, а тому з урахуванням вимог ст.ст. 182, 183 СК України, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки доказів, які б давали підстави стягувати з відповідача аліменти в більшому розмірі судом не встановлено. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких звільнено позивача.

Outcome: approved