Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

04.09.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768.40 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю. [INFO] у них народився син [PERSON] . З 2015 року вони припинили стосунки, ніяких зв`язків не підтримують. Відповідач з того часу з сином не спілкується, участі в його вихованні та утриманні не приймає. Дитина батька не пам`ятає, оскільки був маленький, коли батьки припинили стосунки. На даний час позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. , який разом з нею займається вихованням та утриманням дитини, хлопчик вважає його батьком. Як їй відомо, відповідач аліменти ні кому не сплачує, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. 21.10.2019 року через канцелярію суду Департамент служб у справах дітей надав пояснення по зазначеній справі та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 18.10.2019 року № 659. 05.12.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, відзиву на позов та будь-яких клопотань до суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в поданих до суду поясненнях просили розглядати справу без участі представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження його батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03.06.2014 року, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 9). 26.06.2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , в результаті чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 26.06.2018 року, виданого Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 6). На даний час дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї від 18.02.2019 року (а.с. 11). Як вбачається з інформації КНП «Міська поліклініка №9» від 01.03.2019 року дитина [PERSON] , [INFO] під наглядом фахівців поліклініки знаходиться з вересня 2015 року. [PERSON] (мати дитини) виконує усі рекомендації лікаря стосовно медичного нагляду та лікування дитини. Відомості стосовно участі батька дитини [PERSON] в догляді за дитиною в історії розвитку дитини відсутні (а.с. 12). Відповідно копії довідки ХОГО «РОСТОК» [PERSON] з вересня 2017 року відвідує заняття школи раннього розвитку (а.с. 13). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного Кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої вищезазначеної статті дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини(стаття 166 СК України). У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суду надано висновок Департаменту служб у справах дітей від 18.10.2019 року № 659 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з посиланням на те, що з`ясувати ставлення [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав не вбачається можливим, місце його реєстрації проживання невідомо (а.с. 40-41). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного Кодксу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Даний висновок зроблений на підставі пояснень позивача, без з`ясування будь-яких додаткових обставин, не з`ясовано позицію батька дитини, чи спілкується він з дитиною, чи нехтує він свідомо своїми обов`язками, тому суд не може погодитись з даним висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають, оскільки суду не доведено, що відповідач по справі [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Як вбачається із заяви позивача, вона на даний час не працює, оскільки знаходиться на лікарняному перед народженням дитини. Відповідач по справі коштів на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною три статті 181 України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року становить 1779 гривень, При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей та вважає, що аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання сина є сумою, що відповідає обов`язку батька дитини забезпечити частину витрат на його утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги в частині стягнення аліментів на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги про позбавлення батьківских прав, суд покладає на позивача, у відповідності до ч.2 п.2 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial