Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

03.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.07.2014 о 20-00 на перехресті вулиць Горького та Ватутіна в с. Мотижин Макарівського району Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], який належить позивачеві, та мопеда «Yamaha» під керуванням відповідача [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.09.2014 року винним у ДТП визнано [PERSON] та судом було встановлено, що останній своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та ст. 130 КУпАП, при цьому відповідач в судовому засіданні свою вину визнав та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок зазначеної ДТП позивач зазнав матеріальних збитків, а тому звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] у якості відшкодування матеріальних збитків 35 592,94 грн., у якості відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків 800,00 грн. та 674 грн. судових витрат. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції, згідно п. п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень якого справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач у судовому засіданні підтримав позов та надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. При цьому зазначив, що основним документом, який підтверджує суму завданої шкоди, являється ремонтна калькуляція, наявна в матеріалах справи, на теперішній час автомобіль відремонтований, але не повністю, на даний час не замінена панель приладів, яка була подряпана під час ДТП. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В запереченнях, направлених суду представником відповідача зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, так як наданий позивачем звіт про оцінку збитків не є належним доказом розміру збитків, спричинених відповідачем, так як не містить доказів того, що зазначені у звіті пошкодження автомобіля мають відношення до ДТП 27.07.2014 року за участі водіїв [PERSON] та [PERSON], оцінку проведено без участі останнього та лише через декілька місяців після ДТП. Після вчинення ДТП автомобіль позивача не оглядався, авто-товарознавча експертиза щодо механічних пошкоджень не проводилася, тому заявлений розмір завданих збитків не обґрунтований та не підтверджений належними доказами. Просить застосувати строки позовної давності, так як з часу скоєння ДТП пройшов трирічний строк. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль [NUMBER] належить [PERSON], дата реєстрації 12.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). 27.07.2014 року сталася ДТП за участю належного на праві власності [PERSON] автомобіля [NUMBER], внаслідок якої автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень. Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.09.2014 року у справі №289/1616/14-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.9). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 10.10.2014 року вих. № С14-542 (а.с.12-44), складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» на замовлення [PERSON], автомобілю [NUMBER] станом на 10.10.2014 року вартість відновлюваного ремонту КТЗ «Fiat Linea» номерний знак [NUMBER] складає 35592,94 грн., ринкова вартість КТЗ «Fiat Linea» номерний знак [NUMBER] може складати 155 708,31 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Fiat Linea» номерний знак [NUMBER], складає 29 014,51 грн. (а.с.27). Згідно роз'яснень, викладених у абз. 3 та 4 п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року (далі - Постанова пленуму ВССУ №4), з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). У Постанові пленуму ВССУ № 4 судам роз'яснено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до положень статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Вартість матеріального збитку в сумі 35 592,94 грн., заподіяного відповідачем внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER] під час ДТП 27.07.2014 року, позивач доводить звітом ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» від 10.10.2014 року. Однак, цей документ не містить доказів того, що зазначені в звіті пошкодження автомобіля мають відношення до ДТП 27.07.2014 року за участі водіїв [PERSON] та [PERSON], відповідно, ним не може бути доведено розмір майнової шкоди, заподіяної відповідачем позивачеві саме внаслідок ДТП 27.07.2014 року. При цьому суд звертає увагу на наявний в матеріалах справи Протокол огляду транспортного засобу від 02.10.2014 року, додаток до звіту №С14-54, в якому зазначено: «Стан транспортного засобу до ДТП - пошкоджено бампер передній, кришка капота, фара передня права, решітка радіатора». В ремонтній калькуляції №С14-542 від 10.10.2014 року в перелік вартості робіт включено і бампер передній, і капот, а окрім того ще і захист днища, і консервація внутрішніх порожнин та інші ремонтні роботи. Оглядом транспортного засобу встановлено, що пошкоджені деталі як з правого боку автомобіля, так і з лівого, також пошкоджено панель приладів (корпус) (а.с.29,30,31-33), хоча із наявної в матеріалах справи постанови суду від 19.09.2014 року вбачається, що відповідач [PERSON], керуючи мопедом Ямаха на рівнозначному перехресті не надав дорогу автомобілю [NUMBER], що наближався праворуч та допустив з ним зіткнення (а.с.9), отже пошкодження автомобіля мали б місце з лівого боку, крім того викликає сумнів факт пошкодження внаслідок вказаного ДТП панелі приладів в салоні автомобіля. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 800 грн., сплачених позивачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» від 10.10.2014 року відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 5 від 29.10.2014 року за оцінку збитку КТЗ Фіат №АА6780МЕ (а.с.11), не належать до судових витрат чи майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, тому не підлягають до відшкодування. Таким чином, суд прийшов до висновку, що ДТП, внаслідок якої позивачу завдано матеріальної шкоди, сталася з вини відповідача, який був притягнутий до адміністративної відповідальності. Поряд з цим, на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано належні докази зазначеної в позові матеріальної шкоди, як то: акт огляду автомобіля складений працівниками ДАІ, протоколу місця події, довідки ДАІ про механічні пошкодження автомобіля, акт огляду експерта-оцінщика, в якому було б вказано, які деталі транспортного засобу підлягали б заміні, а які ремонту. Клопотань від позивача щодо витребування доказів, проведення експертизи заявлено не було, під час судового засідання позивач повідомив, що в нього наявні чеки, які підтверджують суму витрат, пов'язаних з ремонтом автомобіля, однак, поважних причин неподання зазначених доказів своєчасно не назвав. Аналіз вищезазначеного переконує суд в тому, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю. Щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування строків позовної давності суд звертає увагу, що згідно роз'яснень викладених у п.11 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року застосування строку позовної давності допускається лише у разі наявності порушеного права та неповажності пропуску строку позовної давності, що виключає у такому випадку одночасну відмову у задоволенні позову за його безпідставністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, ч.6 ст.82, 89, 95, 141, 259, 264-268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: dismissed