Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

04 грудня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовою заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 23 липня 2011 року. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем виявилось невдалим, через несумісність характерів виникали сварки, що призвело до втрати почуттів. з серпня 2015 року сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, донька проживає з позивачкою. Позивачка вважає, що примирення не можливе, оскільки це суперечить інтересам її та їхньої дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить справу розглядати в його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне. 23 липня 2011 виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 81, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 23.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського МУЮ у Київській області (а.с. 5). Згідно довідки, що видана КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» 01.10.2015 року №3240, за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] з донькою [PERSON] (а.с.6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стосовно визначення місця проживання дитини суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Зі змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За наведених обставин, враховуючи відсутність спільної домовленості батьків щодо місця проживання дітей, суд відмовляє у задоволені вимог в цій частині. Позивачка на стягненні з відповідача судового збору, сплаченого при подачі до суду позову, не наполягала. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial