Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

03 червня 2015 року позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовною заявою до Парпуровецької сільської ради, [PERSON] «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON]. 15 липня 2015 року відповідач за первісним позовом [PERSON]звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Парпуровецької сільської ради, [PERSON] «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON]. Ухвалою суду від 15 липня 2015 року зустрічна позовна заява була об'єднана в одне провадження з первісним позовом. Позовні заяви мотивовані тим, що [INFO] року помер батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в с. Хижинці, Вінницького району. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частини будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по [ADDRESS], що належала померлому як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15 квітня 1991 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його сини та дружина: сини [PERSON] та [PERSON], своєчасно звернулися до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , а його дружина [PERSON] - із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь синів. [PERSON] та [PERSON] звернулися до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено, оскільки померлий спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючий документ на будинок. За наведених обставин, вони змушені звернутися до суду з даними позовами та просять визнати за кожним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, на ? частину цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], ? частина якого належала померлому , як члену колгоспного двору. У судове засідання позивач - відповідача [PERSON], відповідача- позивача [PERSON] та їх представники [PERSON] , [PERSON], не з'явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Третя особа [PERSON] також надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності проти задоволення даного позову не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб. Вивчивши матеріали справи, та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає за необхідне як і первісний так і зустрічний позови задовольнити з наступних підстав Судом встановлено з матеріалів справи , що [INFO] року помер батько позивачів - [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане повторно 26 вересня 2001 року Виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 6). До дня смерті спадкодавець проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 340, виданою Виконавчим комітетом Парпуровецької сільською радою Вінницького району Вінницької області від 14 травня 2015 року (а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з ? частини будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала померлому як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15 квітня 1991 року. Факт володіння, користування та розпорядження ? частиною будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] померлим [PERSON] підтверджується: відомостями технічного паспорту, виготовленого ТОВ «БТІ СЕРВІС» 15 травня 2015 року складається з житлового будинку «А», літньої кухні «Б», прибудови «б», погребу «б/п», сараю «В», погребу з шийкою «Г», колодязю І, ? частина якого належала [PERSON], як члену колгоспного двору (а.с. 11-15) та довідками № 338, 339, 341 видані Виконавчим комітетом Парпуровецької сільською радою Вінницького району Вінницької області від 14 травня 2015 року, (а.с. 16-18). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] - дружина спадкодавця, а також діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с. 7), серії [NUMBER] (а.с. 81). Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] були двоє осіб: спадкодавець [PERSON] та його дружина [PERSON], що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 20-29). Після смерті батька [PERSON] сини спадщину прийняли, оскільки подали до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується заявами, які містяться в матеріалах спадкової справи №591/2001 (а.с. 62 зворотній бік, 64). Дружина спадкодавця [PERSON], звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивачів (а.с. 64,.) Проте, у видачі свідоцтва про праву на спадщину за законом на вказаний будинок позивачам листом нотаріуса за № 1329/02-17 від 26 травня 2015 року було відмовлено через те, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок (а.с. 30). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. До даних правовідносин необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини, тобто ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР 1963 року, чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом Статтею 525 цього Кодексу передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання на кожним з них права власності в порядку спадкування за законом на 1\\4 частину будинку підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька [PERSON], так як подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, частки усіх членів колишнього колгоспного двору є рівними тому складають по ? частині кожному, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved