Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

04.04.2014 р. [PERSON] звернувся до Борівського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної (не майнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в якій вказав, що 01.01.2014 р. після 00.00 год. [PERSON] для святкування Нового року разом зі своєю співмешканкою [PERSON] прийшов до кафе «Рандеву», яке розташоване за адресою: провул. Робочий с. Піски-Радьківські Борівського району Харківської області, де вживав спиртні напої. Близько 02 год. 00 хв. [PERSON] вийшов з приміщення кафе на вулицю, де поряд з вхідними дверима кафе у нього виник словесний конфлікт з [PERSON], в ході якого сторони висловлювалися в адресу один одного грубою нецензурною лайкою. Під час конфлікту, виконуючи свій раптово виниклий намір, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень позивачу, відповідач наніс [PERSON] удар рукою в область обличчя, після якого позивач впав на землю, потім відповідач наніс ще не менше двох ударів руками та ногами в область обличчя, верхньої частини тулуба та рук, якими позивач намагався прикрити обличчя від ударів, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді ссадна розміром 3х1,8 см на спинці носа та вивиху лівої плечової кістки. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №09-ІЗ/2014 р. від 06.01.2014 р., тілесні ушкодження виявлені у потерпілого [PERSON]: ссадно на спинці носа відноситься до легких тілесних ушкоджень, вивих лівої плечової кістки - до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Дані тілесні ушкодження утворилися при нанесенні потерпілому не менше двох ударів та могли бути отримані ним при обставинах, які мали місце 01.01.2014 р., вивих лівої плечової кістки характерний для захисту від нападаючого (спроба захиститися рукою). Вироком Борівського районного суду Харківської області від 21.03.2014 р. [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та йому було призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. В вищезазначеному вироці суду зазначено, що відповідач [PERSON] вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, матеріальної допомоги на лікування потерпілого не надав. Позивач вказує в своєму позові, що в зв'язку з легкими тілесними ушкодженнями, які він отримав в результаті нанесених ударів [PERSON], він до теперішнього часу знаходиться на лікуванні, на яке вимушений витрачати свої особисті кошти. [PERSON] придбав медичні препарати на загальну суму 220 грн. 44 коп., що підтверджується фіскальним чеком №5460 аптеки «Пролетарська» та списками медичних препаратів, необхідних для лікування позивачу, які знаходяться в матеріалах справи. Крім цього позивач їздив на консультацію до медичного центру діагностики та лікування «ЛА Вита Лана» в м. Харків, де пройшов наступні медичні процедури, за які сплатив грошові кошти: за первинний прийом лікаря - 100 грн., за накладення гіпсової пов'язки - 120 грн. Таким чином, відповідач [PERSON] кримінальним правопорушенням завдав [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 440 грн. 44 коп. Більше того, своїми неправомірними суспільно-небезпечними діями [PERSON] завдав позивачу як потерпілому немайнові витрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, що спричинило негативні зміни в його житті, а саме: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, тимчасова відірваність від активного соціального життя, порушення сну, неприємні сновидіння, нервозність, почуття образи та приниження гідності. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, а саме: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, невпевненість в собі. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне втрачання життєвого часу на лікування, проведення правових заходів, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що дотепер вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій обвинуваченого - відповідача [PERSON], які виявляються у вчиненні легких тілесних ушкодженнях та потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.125 КК України, [PERSON] як потерпілому-позивачу були заподіяні психологічні страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, позивач оцінює в розмірі 6000 грн. Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану йому, вчиненим кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.125 КК України майнову шкоду в розмірі 440 грн. 44 коп., моральну шкоду в розмірі 6000 грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив вищевикладене та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково лише в частині матеріальних збитків на суму 440 грн. 44 коп., витрат на судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп та моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені частково, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Ізюмської центральної міської лікарні та довідки Борівської ЦРЛ від 20.03.2014 р. №824 [PERSON] звертався до Борівської ЦРЛ 01.01.2014 р. з приводу - діагноз: вивих лівого ліктьового суглобу та направлений в травматологічне відділення Ізюмської ЦМЛ, де вивих був вправлений та накладена гіпсова пов'язка(а.с.9,10); вироком Борівського районного суду Харківської області від 21.03.2014 р. [PERSON] визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік та звільнений з іспитовим строком на один рік. У даному вироці зазначено, що суд прийшов до висновку про доведеність винуватості [PERSON] в нанесенні потерпілому [PERSON] умисних легких тілесних ушкоджень,що спричинило короткочасний розлад здоров'я(а.с.11); відповідно до фіскального чека №5460 аптеки «Пролетарська» від 14.01.2014 р.та списків медичних препаратів позивач придбав медичні препарати на загальну суму 220 грн.44 коп., розцінками медичного центру діагностики та лікування «Ла Вита Лана» де відповідач пройшов відповідні процедури та сплатив за них грошові кошти в розмірі 220 грн.(а.с.12, 13-14). В межах кримінального провадження позовні вимоги повязані із відшкодуванням моральної шкоди не розглядалися, цивільний позов заявлено не було. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України «особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальному провадженні…має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства…». Відповідно до ст. 1166 ЦК України «майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала…». Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її спричиненні. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості…». Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальні збитки в розмірі 440 грн. 44 коп., витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., моральна шкода в розмірі 2500 грн., в іншій частині позовних вимог позивачу необхідно відмовити.

Outcome: partial