Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

03.07.2020 року Первомайська міська рада Миколаївської області як орган опіки та піклування звернулася до суду з наданим позовом /а.с.2-7/, мотивуючи тим, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у актовому записі про народження дитини записані зі слів матері. Хлопчик має інвалідність з дитинства у зв`язку із захворюванням і потребує постійної штучної вентиляції легень, зондового харчування, індивідуального догляду. Дитина з 07.08.2017 року перебуває в КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня». [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не здійснює догляд за хворим сином, не купує для дитини предмети першої необхідності. Станом на 19.05.2020 року [PERSON] не з`являється до лікарні, не цікавиться здоров`ям сина, матеріально не допомагає; її місцеперебування невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає. За рішеннями виконавчого комітету Первомайської міської ради від 10.07.2020 року Микиті надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня». За наведених обставин позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Ухвалою суду від 06.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів /а.с.1/. Сторонами не подано будь-яких заяв і клопотань по суті позовних вимог. Ухвалою суду від 11.08.2020 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с.36/. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування; підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити та позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідачка в судові засідання не з`являлася, хоча відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України була своєчасно та належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, за адресою реєстрації та відомими суду місцями проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, які наявні в матеріалах справи. Відповідачка причини своєї неявки суду не повідомила, ігнорує телефонні дзвінки. Відзиву на позовну заяву, клопотань і доказів проти позову не надала. Ухвалою суду від 19.10.2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.06.2020 року Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, актовий запис №349, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: матір`ю - [PERSON] та батьком - [PERSON] /а.с.12/. Відомості про батька в актовому записі про народження дитини була вказані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері, що підтверджується актовим записом про народження дитини /а.с.13/. Судом встановлено, що дитина має інвалідність та майже з народження перебуває в КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня». Хлопчику поставлено діагноз: органічне ураження ЦНС з грубим неврологічним дефіцитом; він потребує постійної штучної вентиляції легень, зондового харчування, індивідуального догляду, що підтверджується листом Служби у справах дітей Інгульського району Миколаївської міської ради від 14.04.2020 року за № 876/04.07-01-16 /а.с.14/. Мати дитини самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини: не здійснює догляд за хворим сином, місяцями не з`являється у лікарні, предметами першої необхідності та засобами догляду дитину не забезпечує. Управлінням у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області за ініціативою Служби у справах дітей Інгульського району Миколаївської міської ради проведено перевірку особи відповідачки, в ході якої встановлено, що [PERSON] сама є особою з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, яка виховувалась в інтернатних закладах. Відповідачка на обліку, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, не перебуває; інформації та повідомлень від суб`єктів соціальної роботи відносно неї не надходило, що підтверджується листом Первомайського міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді від 15.04.2020 року № 517/05.01-20 /а.с.15/. Органу опіки та піклування не вдалось поспілкуватись із [PERSON] про необхідність змінити ставлення до дитини та встановити її місцезнаходження; на телефонні дзвінки вона не відповідає, у лікарні не з`являється, дитину не відвідує. Суд також неодноразово намагався зв`язатись із відповідачкою, однак остання ігнорує виклики. Миколаївською обласною дитячою клінічною лікарнею складено акт від 04.06.2020 року про покинуту дитину [PERSON] , [INFO] /а.с.17/. На підставі листа Первомайського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей і молоді від 25.05.2020 року у зв`язку із ухиленням [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків з метою нецільового використання державних виплат на дитину Управлінням соціального захисту населення Первомайської міської ради припинено державну допомогу при народженні дитини до з`ясування обставин /а.с.16/. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області прийняті рішення про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано дитину на повне державне утримання до КНП «Миколаївський обласний будинок дитини», що підтверджується рішеннями №№ 243, 244 від 10.07.2020 року /а.с.50,51/. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 30.06.2020 року визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина /а.с.8-10/. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо своєї малолітньої дитини: не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Частинами 4, 5 ст. 167 СК України визначено влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Суду не надано інформації про рідних дитини, які б могли прихистити хлопчика, а тому дитину слід передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Крім того, згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.2 ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд роз`яснює відповідачці, що відповідно до положень Сімейного кодексу України вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Крім того, на підставі до ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved