Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

04.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 30 687,10 грн. - страхове відшкодування; 7 855,86 грн. - пеня; 1 086,32 грн. - інфляційні втрати; 670,91 грн. - три проценти річних; 1 500,00 грн. - витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку; 768,40 грн. - судові витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.09.2018 року на перехресті вул.Брожка та пр-т.Лобановського у м.Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м.Києва від 08.11.2018 року винним у вчиненні вищенаведеної ДТП визнано водія автомобіля марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім». Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальних збитків, розмір яких відповідно до проведеного на його замовлення дослідження, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] та викладеного у Звіті про визначення вартості матеріальної збитку від 22.09.2018 року № 521-ф/18 становить 30 687,10 грн. Разом з тим, позивач звернувся до страхової компанії з повідомлення про подію, що сталася та заяву виплату страхового відшкодування, проте, позивачу так і не було виплачена сума страхового відшкодування. За таких обставин, посилаючись на положення ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача на його користь не отриману суму страхового відшкодування, яка з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних прострочення, становить 41 800,20 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 08.10.2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, крім того, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 22.09.2018 року на перехресті вул.Брожка та пр-т.Лобановського у м.Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . При цьому, відповідно до постанови Солом`янського районного суду м.Києва від 08.11.2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. У відповідності до положень ст. 82 ЦПК України вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. З матеріалів справи вбачається, що в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту № 521-ф/18 від 22.09.2018 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , який складений на замовлення позивачки ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку становить 30 687,10 грн. Звертаючись до суду з позовом до відповідача, позивач, як на підставу для його задоволення, вказує, що він має право на страхове відшкодування в сумі 30 687,10 грн. у зв`язку з дорожньо - транспортною подією, крім того, відповідач без будь - яких поважних причин не виплачує визначену суму страхового відшкодування , а тому позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути пеню в сумі 7 855,86 грн., інфляційні втрати в сумі 1 086,32 грн., 3% річних в сумі 670,91грн. Положеннями ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на 22.09.2018 року була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3265545. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов`язання або одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Аналогічні положення щодо зобов`язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться у ст. 992 ЦК України. Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 06.06.2012 року в справі № 6-49цс12, зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплату разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549-550 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та не здійснив відповідної виплати. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність невиплати позивачу страхового відшкодування матеріали справи не містять. А тому, відповідно до вимог законодавства та наданого в позовній заяві розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.09.2019 року у відповідача пере позивачем виникла заборгованість, яка складає 41 800,20 грн., з яких: 30 687,10 грн. - страхове відшкодування; 7 855,86 грн. - пеня; 1 086,32 грн. - інфляційні втрати; 670,91 грн. - три проценти річних; 1 500,00 грн. - витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку. На підставі зазначеного, враховуючи що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», після чого, позивач з метою отримання страхового відшкодування у встановленому законом порядку звернувся до страхової компанії, яке свої зобов`язання зі сплати страхового відшкодування не виконало, суд, перевіривши розрахунки позивача, наведений у позовній заяві, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 42 568, 60 грн., з яких: 30 687,10 грн. - страхове відшкодування; 7 855,86 грн. - пеня; 1 086,32 грн. - інфляційні втрати; 670,91 грн. - три проценти річних; 1 500,00 грн. - витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved