overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~02 серпня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 06.08.2021 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. \~ \~ \~ \~Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, подала заяву в якій просила прийняти рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Відповідач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, подав заяву в якій просив прийняти рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Сторони знаходяться у шлюбі з 04 жовтня 2014 року, від шлюбу спільних дітей не мають. \~ \~ \~ \~На теперішній час сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. \~ \~ \~ \~Згідно частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

02 січня 2012 року померла бабка позивачки [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 098113, дата видачі 22 лютого 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається земельноЇ ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,95 гектарів, яка розташована на території Антонюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії АЯ № 553384, виданий Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 27.10.2005 року. Зазначену земельну ділянку бабка позивачки заповіла своєму синові, батьку позивачки, що підтверджується заповітом від 12.12.2002 року. Батько позивачки помер 08 травня 2016 року- свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 456204, дата видачі 2 травня 2016 року. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачка, як дочка, є спадкоємцем першої черги і має право на спадкування за законом. Для отримання спадщини вона не змогла вчасно звернутися із заявою у нотаріальну контору, так як необізнана у діючому законодавстві. Нещодавно вона звернулась в нотаріальну контору з питання оформлення спадщини. Проте вона не може її оформити тому, що пропущений встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрились після смерті її бабки [PERSON], яка померла 02 січня 2012 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 098113, дата видачі 22 лютого 2017 року, оскільки вона його пропустила з поважної причини, так як не обізнана в діючому законодавстві. Данні обставини підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.7), копією Свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11), копією Свідоцтва про розлучення (а.с.13), копією паспорта громадянки України [PERSON] (а.с. 4-5), копією Державного акту на право приватної власності на землю на імя [PERSON] (а.с.8), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с 10). На підставі ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати додатковий строк, достатній для подання ним зави про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

02 січня 2012 року померла мати позивача [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії І ЖД № 278540. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,56 га, яка розташована на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю ІУ ОД № 059981. Зазначену земельну ділянку мама заповіла позивачу, що підтверджується заповітом від 20.04.2010 року. Позивач не знав про наявність заповіту та земельної ділянки у мами, а дізнався лише зараз коли знайшов документи. Крім того, в свідоцтві про смерть мама записана як [PERSON], а у його свідоцтві про народження як Лариса. В зв'язку з такими розбіжностями документально підтвердити факт наявності родинних відносин між померлою [PERSON] і позивачем її сином, немає можливості, а тому йому необхідно було ще встановити, що померла 02 січня 2012 року [PERSON] є його мамою. Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 28.02.2017 року було встановлено факт, що померла 02 січня 2012 року [PERSON] є мамою [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. З вищезазначених причин позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, нотаріусом було пояснено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Нотаріус заяву не прийняв, а повідомив позивачу, що він пропустив термін на подачу заяви про прийняття спадщини і рекомендував звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його мами [PERSON], яка померла 02 січня 2012 року, оскільки він його пропустив з поважної причини, в зв'язку з тим, що встановлював родинні відносини з померлою. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 5 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 6 ), копією заповіту [PERSON] ( а.с. 7 ), копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с. 8 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 9 ), копією Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] ( а.с. 10 ), рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 28.02.2017 року справа № 508/114/17 ( а.с. 11 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

02 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Шацької селищної ради Шацького району Волинської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON], якому належало вказане нерухоме майно. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. За життя [PERSON] заповіт не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] та син [PERSON], які на момент відкриття спадщини були зареєстровані разом із спадкодавцем. [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживала з [PERSON] [PERSON] в установленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини після смерті батька. У зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні її спадкових прав. Тому [PERSON] просить суд визнати її право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в попереднє судове засіданні не з'явилась, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, вказує на те, що він на момент відкриття спадщини був зареєстрований із спадкодавцем, однак фактично не проживав, від прийняття спадщини відмовився, проти позову не заперечує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач Шацька селищна рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Шацька селищна рада Шацького району Волинської області позовні вимоги визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1217, 1220, 1261, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

02 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.01.2014 року о 19 год. 21 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.01.2014р. о 19 год. 21 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріним С.Н. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена. Виказує маячні ідеї сексуального характеру, впливу. Мислення дезорганізоване. Критика відсутня. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

02 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.01.2014р. о 13 год. 58 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000 р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.01.14 року о 13 год. 58 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатоша лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скаржиться на тривогу, страх. Не може сказати де знаходиться, не знає яка дата. Каже, що чує «голоса», які погрожують йому. Без критики. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни з делірієм. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

02 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 10 грудня 2010 року, про що було зроблено актовий запис № 2192. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на момент звернення з позовом до суду проживає разом з матір'ю. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні характери та погляди на спільне сімейне життя, проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що подальше сумісне життя, примирення та збереження сім'ї є неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 10 грудня 2010 року та визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10 грудня 2010 року, актовий запис № 2192 (а.с. 17). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами, та визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

02 січня 2014 року позивач звернулася із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1998 року, від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з цим зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року, спільного господарства не ведуть, а примирення між ними вважала за неможливе. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 27 серпня 1998 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м.Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 122 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 6,7). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

02 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 грудня 2010 року. Вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] вказала, що вони з чоловіком припинили подружнє життя в липні 2014 року, мешкають за різними адресами, не ведуть спільного господарства. Сумісне сімейне життя між ними стало неможливим, у них різні погляди на подружнє життя, вони втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, місце мешкання дитини визначити разом з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд вважає за можливе визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір'ю, оскільки батько дитини не надав проти цього заперечень. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу.

Outcome: approved