Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

04.06.2018 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони уклали шлюб 02.11.2008 року. Від даного шлюбу у подружжя є діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони є різними за характером людьми, з різними поглядами на життя, протягом тривалого часу між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, при яких продовження сімейних відносин є неможливим. Шлюб існує формально, оскільки сімейні стосунки фактично припинені восени 2015 року. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, вказаних в позові. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розяснення судом відповідачу наслідків визнання позову, останній наполягав на своїй позиції, просив позов задовольнити. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.11.2008 року Білогородською сільською радою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №051258. Від даного шлюбу у подружжя народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-БВ №121809 від 12.01.2010 року та серії І-БВ №252730 від 02.10.2015 року. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зважаючи на визнання відповідачем позову, а також на те, що таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, позовні вимоги слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати. Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору.

Outcome: approved