Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

04.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] , якими просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 251856 (двісті п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні, мотивуючи тим, що 18.03.2019 року позивачем передана грошова сума в розмірі 10000 (десть тисяч) доларів США Харлан [PERSON] , про що було складено відповідну розписку. Договір позики укладений між сторонами передбачав строк повернення грошових коштів до 01 серпня 2019 року. Однак відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та на момент звернення з позовом до суду відповідача умови викладені в розписці не виконав. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч. 2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. В судовому засіданні встановлено, що 18.03.2019 року [PERSON] надала [PERSON] кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США, що підтверджено розпискою від 18.03.2019 року, підписаною [PERSON] . Станом на 29.08.2019 року офіційний курс валюти, встановлений НБУ 1 долар США складає 25,2218 грн. Отже, сума боргу, яка підлягає поверненню складає 251856 грн. (10000 доларів СШАх25,22 =251856 (двісті п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) гривень). Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Як вбачається з розписки від 18.03.2019 року відповідач взявла у [PERSON] кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно 251856 (двісті п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) гривень, та зобов`язалась в строк до 01 серпня 2019 року повернути вказані кошти. Відповідачем на день подання позову до суду умови договору не виконані та кошти в розмірі в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно 251856 (двісті п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) гривень не повернуто. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] суму боргу в розмірі 251856 (двісті п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, та встановлює, що у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні.

Outcome: approved