Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

04 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із позовом, яким просив про поділ земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності. Свої вимоги мотивувала тим, що : -позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка № [ADDRESS] по 1/2 частці кожному; -у користуванні сторін знаходиться земельна ділянка за вказаною адресою площею 918 кв.м.; -проте на теперішній час сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо порядку користування належною їм земельною ділянкою, в зв'язку з чим виникла необхідність звернення до суду. Ухвалою від 05.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі . Ухвалою від 20.02.2018 року було призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам РТПП в Миколаївської області. Ухвалою суду від 16.05.2018 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив про їх задоволення відповідно до Висновку експерта, запропонованого відповідно до експертизи, призначеної судом. Також просив стягнути судові витрати на проведення експертизи та судовий збір. Відповідач визнав заявлені вимоги., проте не погоджувалась із стягненням судових витрат з неї. Вислухавши сторін, дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1995 року по 08.10.2015 року. У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 13.10.2008 р [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 918 кв.м., розташована по [ADDRESS] призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою власністю відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні задоволено частково. За кожним із сторін визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] 09 лютого 2017 року було ухвалено додаткове Рішення суду по вищевказаній цивільній справі, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1700 грн., стягнуто з [PERSON] в дохід держави 5934 грн. 22 коп. та стягнуто з [PERSON] в дохід держави 5 934 грн. 22 коп. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14.06.2017 року Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2017 року залишено без змін. Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2017 року змінено в частині стягнення з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 4 895 грн. 30 коп. та на користь [PERSON] судовий збір у сумі 3 156 грн. 84 коп. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.10.2017 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка [ADDRESS] на ? частину. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1ст. 356 ЦК України є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. Судом по справі було призначено земельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено судовому експерту Регіонально торгово-промислової палати Миколаївської області. Згідно Висновку експерта № 125-035, судової земельно-технічної експертизи від 14.05.2018 року визначено два варіанта поділу земельної ділянки, виходячи з ідеальних часток та побажання сторін. Згідно з Першим варіантом поділу земельної ділянки у власність позивача виділяється частина земельної ділянки вздовж правої бокової межі розміром 19,36м х23,71м загальною площею 459,0 кв.м. Відповідачу виділяється у власність частина земельної ділянки вздовж правової бокової межі розміром 19,36м. х 12,28 м. загальною площею 237,74 кв.м. та вздовж лівої бокової межі розміром 6,15 м. х36,0м., загальною площею 221,40 кв.м. Загальна площе земельної ділянки що виділяється складає 459,0 кв.м. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивачем було понесено судові витрати, а саме на проведення робіт по виготовленню кадастрової зьомки - 1200 грн, топографічних вишукувань - 500 грн., проведення експертизи - 5200 грн., судовий збір - 640 грн., усього - 7540 грн.00 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати. Проте суд вважає, що підлягає стягненню лише 1/2 частка витрат, оскільки рішення суду стосується кожної із сторін.

Outcome: approved