Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

\~\~ 04.12.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Біржа нерухомості Едвайс-Консульт, в якій просила\~ визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №62, що знаходиться у м. Миколаєві вул. Лазурна 26-а, зареєстрований Біржею нерухомості Едвайс-Консульт у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном під реєстровим номером 1407 від 14.09.2001 року, та зареєстрований в КП ММБТІ в реєстровій книзі № 122 за реєстровим № 20452 від 28.09.2001 року дійсним,\~ посилаючись на те, що 14.09.2001 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діяла зі згоди своєї матері [PERSON], та [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстровано Біржею нерухомості Едвайс-Консульт. При зверненні до державного нотаріуса\~ з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва\~ про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №62, що знаходиться у м. Миколаєві вул. Лазурна 26-а, зареєстрований Біржею нерухомості Едвайс-Консульт не відповідає чинному законодавству. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивачки надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 14.09.2001 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], як членами біржі, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №62, яка розташована за адресою: вулиця Лазурна, 26-а м. Миколаїв, тобто між позивачкою та відповідачами існували відносини, пов'язані з купівлею-продажем об'єкту нерухомості, які регулюються Цивільним кодексом України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно ст. 47 ЦК України \~(в\~редакції 1963\~року)нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Відповідно до вимог ст.227 ЦК України \~(в\~редакції 1963\~року)нотаріальному посвідченню підлягали тільки договори купівлі-продажу житлового будинку. Статтею 224 ЦК України \~(в\~редакції 1963\~року)передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 14.09.2001 року позивачка виконала свої зобов`язання як покупець, а саме оплатила продавцю вартість придбаного об`єкту нерухомості в повному обсязі, у розмірі 1700 гривень. У свою чергу продавці [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]передали покупцям [PERSON]\~та [PERSON]квартиру №62, яка розташована за адресою: вулиця Лазурна 26-а м. Миколаїв. Відповідно до ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~третя особа:\~Біржа нерухомості\~Едвайс-Консульт,\~про визнання\~угоди дійсною\~та визнання\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~заповітомпідлягають задоволенню.

Outcome: approved