Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

03.02.2016 року [PERSON] звернулась до Комсомольського районного суду м.Херсона з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 07 жовтня 2006р. між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В листопаді 2014р. шлюбні відносини між подружжям були припинені. Під час шлюбу з відповідачем ними було придбано наступне майно: автомобіль MITSUBISHI модель CANTER, 1991 року випуску, державний номер [NUMBER] ; автомобіль VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] ; причіп автомобільний «Верда-1» 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] ; пральна машина, модель F1011; холодильник «SAMSUNG»; піч «Булер`ян», тип 01М; піч «Булер`ян», тип 02М; електродвигун Міnn kota ENDURA 30A; атлетичний центр BMG-4300T; ювелірні вироби: золотий ланцюжок, перстень; комп`ютер на базі AMD PhenomTM ІІХ3710; монітор TFT ASUS VW225N22 «Wide», TN300. Просить поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя загальною вартістю 272013 гривень, виділити позивачу у власність автомобіль VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 128000 гривень; виділити відповідачу [PERSON] у власність наступне майно: автомобіль MITSUBISHI модель CANTER, 1991 року випуску, державний номер [NUMBER] ; причіп автомобільний «Верда-1» 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] ; пральна машина, модель F1011; холодильник «SAMSUNG»; піч «Булер`ян», тип 01М; піч «Булер`ян», тип 02М; електродвигун Міnn kota ENDURA 30A; атлетичний центр BMG-4300T; ювелірні вироби: золотий ланцюжок, перстень; комп`ютер на базі AMD PhenomTM ІІХ3710; монітор TFT ASUS VW225N22 «Wide», TN300, всього на суму 144013 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь позивача 8007 гривень за перевищення частки у спільно нажитому майні. Ухвалою судді Комсомольського районного суду м.Херсона Прохоренко В.В. від 16.02.2016 року відкрито провадження за справою та призначено до судового розгляду. 29.03.2016 року позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь 275763,00 гривень або збільшити на зазначену суму її частку при розподілі майна. Зазначила, що при розподілі майна слід врахувати сумісні боргові зобов`язання подружжя, які виникли за договором позики від 30.04.2014р. і не були виконані на час припинення шлюбних відносин. Гроші, отримані в борг, були витрачені на придбання транспортного засобу VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER, який знаходився у користуванні відповідача. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 13.07.2015р. за цивільною справою №668/4421/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про стягнення боргу за договором позики з позивача було стягнуто 547750 грн. та судові витрати, які вона в ході виконавчого провадження сплатила за рахунок особистих коштів. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», цивільна справа №667/741/16-ц передана до Херсонського міського суду Херсонської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2016 року цивільну справу №667/741/16-ц передано у провадження судді Спічак О.Б. Ухвалою Херсонського міського суду від 30.05.2016 року забезпечено позов, накладено арешт та вилучено з особистого володіння та користування [PERSON] (і.н. [NUMBER] ) автомобіль VOLKSWAGEN модель Transporter 2010 р. випуску, державний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , що перебуває згідно Акта №ЦР141905 від 03.03.2016р. на зберіганні на майданчику тимчасового затримання за адресою: [ADDRESS] , та передано на відповідальне зберігання Виробничому автотранспортному підприємству Херсонської обласної спілки споживчих товариств за адресою: м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 30, відповідно до укладеного між ВАПХОССТ та [PERSON] . Договору №7 про надання послуг підприємством від 19.04.2016р. Накладено арешт та вилучено з особистого володіння та користування [PERSON] (і.н. [NUMBER] ) причіп автомобільний «Верда-1» 26.03.2011р. випуску, заводський номер [NUMBER] , сірого кольору, зареєстрований МРЕВ ДАІ у 2011р. на ім`я [PERSON] , державний номер [NUMBER] - вартістю 20 000,00 грн., та передано на відповідальне зберігання Виробничому товариству автотранспортному підприємству Херсонської обласної спілки споживчих товариств за адресою: м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 30, відповідно до укладеного між ВАПХОССТ та [PERSON] . Договору №7 про надання послуг підприємством від 19.04.2016р. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05 липня 2016р. була частково змінена ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 30 травня 2016р. та виключено з її резолютивної частини посилання суду про вилучення з особистого володіння та користування [PERSON] автомобіля VOLKSVAGEN модель TRANSPORTER, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] . Ухвала суду в частині вилучення з особистого володіння та користування [PERSON] причепу автомобільного «Верда-1» 26.03.2011р. випуску та передачі його на відповідальне зберігання третій особі скасована. В решті ухвала суду залишена без змін. 29.06.2016р. [PERSON] збільшила позовні вимоги вимогою про розподіл житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який згідно свідоцтва про право власності від 29.12.2009р. зареєстрований за [PERSON] . Ухвалою суду від 02.07.2016 року забезпечено позов, накладено арешт на житловий будинок з будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який згідно свідоцтва про право власності від 29.12.2009р. зареєстрований за [PERSON] . 27.04.2016 року [PERSON] звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому зазначив, що його дружина [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про поділ майна подружжя, зазначила не все сумісно нажите майно. Позивач просить визнати право власності на Ѕ частину спільного майна подружжя, а саме: автомобіль MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 415, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] ; автомобіль VOLKSWAGEN модель LT-46 рефрежератор, 1999 року випуску, зеленого кольору, державний номер [NUMBER] ; автомобіль VOLKSWAGEN модель Т5 пасажирський, білого кольору, державний номер [NUMBER] ; автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 308D, 1995 року випуску, державний номер [NUMBER] ; автомобіль MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] . Також позивач [PERSON] просив вирішити питання щодо об`єднання справ за позовом [PERSON] та за його позовом. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Рядчої Т.І. від 10.05.2016 року відкрито провадження за цивільною справою №766/1954/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2017 року цивільну справу №667/741/16-ц розподілено судді Майдан С.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області під головуванням судді Рядчої Т.І. від 17.07.2017 року передано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя для об`єднання із цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісно нажитого майна, яка знаходиться у провадженні судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. від 07.08.2017 року цивільну справу №766/1954/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду, призначено до судового засідання; об`єднано в одне провадження цивільну справу №766/1954/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та цивільну справу №667/741/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісно нажитого майна під єдиним номером №667/741/16-ц. Заявою від 07.11.2017 року позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги та просила суд все спірне та раніше зазначене майно визнати спільною сумісною власністю подружжя та поділити його між сторонами. Відповідач [PERSON] подав до суду на позов [PERSON] заперечення від 03.11.2017 року, в яких зазначив, що не визнає позовні вимоги щодо поділу автомобіля VOLKSVAGEN модель TRANSPORTER, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] та причепу автомобільного «Верда-1» 26.03.2011р. випуску, оскільки це майно придбане за його особисті кошти, які він отримав з продажу автомобіля, придбаного до шлюбу. Заперечував також щодо визнання за [PERSON] права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в товаристві житлового типу «Перлина», оскільки житловий будинок було побудовано його матір`ю задовго до шлюбу і він не є сумісним майном подружжя. Заперечував щодо стягнення з нього Ѕ частини боргу перед її батьком, оскільки ці відносини жодним чином не стосуються поділу майна подружжя. Ухвалою суду від 04.07.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. 29.08.2018р. відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначила, що визнає позовні вимоги в частині включення до складу сумісно нажитого майна автомобілів MERCEDES-BENZ, модель 308D вантажний фургон, 1995 року випуску, та MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316, які нею були відчужені відповідно 02.09.2015р. та 29.10.2015р., що підтверджується довідками рахунками, після визнання за нею права особистої власності на це майно на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області по справі №667/10036/14-ц. Оскільки в подальшому зазначене рішення було скасоване, то вона вважає, що [PERSON] має право на Ѕ частину від ціни продажу автомобілів. Зазначені [PERSON] ще три автомобіля були ними продані 06.09.2014р., під час зареєстрованого шлюбу та проживання однією сім`єю з метою погашення боргу за договором позики від 30.04.2014р., строк повернення якої наставав 01.10.2014р., але гроші, отримані від продажу автомобілів, забрав [PERSON] нібито з метою погашення боргу перед ПАТ КБ «Надра», якого фактично не існувало, що підтверджується рішенням суду від 24.10.2014 року (т.3, а.с.109). Гроші від продажу трьох транспортних засобів в бюджет сім`ї [PERSON] не повернув, що спричинило розлад в їх стосунках і в листопаді 2014р. шлюбні відносини були припинені. Ухвалою суду від 13.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалами суду від 14.06.2019 року призначено за справою автотоварознавчу та судову будівельно-технічну експертизи та зупинено провадження за справою. Ухвалою суду від 10.12.2019 року поновлено провадження за справою та призначено до розгляду. 22.01.2021 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що після узгодження з відповідачем складу та вартості сумісно нажитого майна, висновків експертів щодо вартості спірного майна, яка сумарно складає 697003грн., вона просить суд здійснити розподіл сумісно нажитого майна, виділивши їй у власність автомобіль MITSUBISHI модель CANTER, 1991 року випуску, тип кузову Фургон, об`єм двигуна (см3) 4963, державний номер [NUMBER] , вартістю 80000грн.; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 262042грн.; врахувати в її частку майна 70400грн. як вартість проданих нею автомобілів MERCEDES-BENZ, модель 308D, 1995 року випуску та MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316, 2006 року випуску, на загальну суму 412442 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з [PERSON] Ѕ частини боргу за договором позики, яка складає 275763 грн., за відрахуванням з цієї суми 63941 грн. за перевищення частки у спільному майні, та стягнути з [PERSON] на її користь 211822 грн. і судові витрати. В судовому засіданні позивач - відповідач [PERSON] та її представник свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі згідно вимог, викладених в заявах від 22.01.2021р. та від 26.05.2021р., а позовні вимоги [PERSON] просили задовольнити частково. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник адвокат Старчеус С.І. визнали, що [PERSON] сумісно з [PERSON] виконали ремонт будинку та побудували баню, проте до поділу як спільного майна подружжя підлягає тільки холодильник, спортивний комплекс та автомобіль VOLKSVAGEN, модель TRANSPORTER, 2010 року випуску, а за позовом [PERSON] підлягають поділу два автомобіля, які були відчужені [PERSON] , і з оцінкою яких [PERSON] не погоджується. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно актового запису про шлюб №332, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 07 жовтня 2006 р., 07 жовтня 2006 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (сторонами за справою). Згідно облікової картки № [NUMBER] від 24.06.2014р. МВ РЕР ДАІ м. Херсона на ім`я [PERSON] зареєстрований вантажний фургон малотонажний-В VOLKSVAGEN модель TRANSPORTER 2010 року випуску, на підставі довідки-рахунку № [NUMBER] від 04.06.2014р. (Т.1, а.с.11). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.10.2010р. на ім`я [PERSON] здійснена державна реєстрація автомобіля MITSUBISHI модель CANTER, 1991 року випуску, тип кузову Фургон вантажний, номер кузова [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна (см3) 4963, державний номер [NUMBER] (Т.1, а.с.10). Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2015р., по справі №667/10036/14-ц та додатковим рішенням від 21 липня 2015р. було частково скасовано рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 05 лютого 2015р. та за [PERSON] визнано право особистої приватної власності на автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 308D, 1995 року випуску, державний номер [NUMBER] та автомобіль MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] (Т.1, а.с.211-213). Згідно інформації Регіонального сервісного центру в Херсонській області МВС України, наданої на запит адвоката Смельської В.В., від 02.11.2017р. за №31/21/8-1544, автомобілі MERCEDES-BENZ, модель 308D, 1995 року випуску, державний номер [NUMBER] та MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , 01.09.2015р. зареєстровані за [PERSON] , 02.09.2015рр. знято з обліку для реалізації (Т.3, а.с.105). З довідки-рахунку серії ААЕ №155842 від 02.09.2015р., виданої ТзОВ «Салон-ТИС» вбачається, що автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 308D продано [PERSON] за 48300грн. (звіт про оцінку майна №ЛВК150902-15 Т.3, а.с.107). Згідно довідки-рахунку серії ААЕ №962771 від 29.10.2015р., виданої ТОВ «Преміум Авто-Люкс» [PERSON] про те, що йому продано автомобіль MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316 CDI за 22100грн. (Т.3, а.с.108). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 листопада 2015р. скасоване рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2015р. і залишено в силі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 05 лютого 2015р., яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на транпсортні засоби відмовлено (т.2, а.с.18-20). Згідно роз`яснень, викладених у п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р. у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність зарахування при поділі майна подружжя вартості двох автомобілів, які були відчужені [PERSON] 02.09.2015р. на користь [PERSON] та 29.10.2015р. на користь [PERSON] на загальну суму 70400 гривень. Згідно роз`яснень, наданих у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що, зокрема, вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Враховуючи надані [PERSON] довідки-рахунки від 02.09.2015р. та від 29.10.2015р., в яких зазначена вартість проданих автомобілів та відсутність заперечень щодо визначеної вартості цих транспортних засобів зі сторони позивача [PERSON] , як на стадії підготовчого провадження, так і на час надання пояснень в судовому засіданні та дослідженні матеріалів справи, суд враховує до складу спільно нажитого майна подружжя вартість зазначеного майна в сумі 70400 грн. Ухвалами суду від 14.06.2019 року призначено за справою автотоварознавчу та судову будівельно-технічну експертизи. Стронам роз`яснено положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі у експертизі, згідно яких у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Крім того, [PERSON] отримав повідомлення суду про те, що 18.09.2019 року о 10-00 годині йому необхідно надати транспортний засіб для огляду експерту для проведення експертизи. Копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.229 т.3) свідчить про те, що [PERSON] отримав повідомлення, проте транспортний засіб експерту не надав для огляду. Згідно висновку судового експерта автотоварознавця Херсонської торгово-промислової палати №Вс-20 від 20 жовтня 2019р. середня ринкова ціна вантажного автомобіля фургон VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER Т5, 2,0 ТDІ 6МТ 2010 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 18.09.2019р. складає 224548,39 грн. (Т.3, а.с.231). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, наданого Регіональним сервісним центром в Херсонській області 29.08.2018р. №31/21/8-4249, за [PERSON] обліковувалися транспортні засоби фургон VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER 2010 року випуску, дата державної реєстрації 24.06.2014р.; ВАЗ 21081 Хетчбек, 1993 року випуску, державна реєстрація 26.06.2004р., перереєстрація на нового власника 20.07.2007р.; Верда-1 лафет, 2011 року випуску, державна реєстрація 29.09.2011р. (Т.3, а.с.112-115). Доводи позивача - відповідача [PERSON] про те, що автомобіль VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER 2010 року випуску та причіп автомобільний «Верда-1» 2011 року випуску не є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а його особистим майном, оскільки були придбані за його особисті кошти, отримані від продажу автомобіля ВАЗ 21081, який належав йому до реєстрації шлюбу з [PERSON] , суд не приймає до уваги з огляду на наведені вище письмові докази, вартість спірного майна та вартість і час відчуження особистого майна [PERSON] . Доказів того, що кошти від продажу транспортного засобу ВАЗ у 2007 році були витрачені у придбання транспортного засобу у 2014 року та причепа у 2011 році [PERSON] на вимогу суду не надано. Таким чином, суд вважає, що зазначений транспортний засіб та причіп автомобільний «Верда-1» вартістю 20000грн., які придбані під час шлюбу, входять до складу спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу (Т.1, а.с.11-12). Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015р. по справі №668/4421/15-ц був задоволений позов [PERSON] до з [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 547750,00грн. заборгованості за договором позики, а також 3775,80грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору (Т.1 а.с.52). Згідно ухвали апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2016р. розглянута цивільна справа за апеляційною скаргою [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015р. по справі №668/4421/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, рішення суду першої інстанції залишено без змін (Т.1, а.с.217-217). Зазначеним рішенням встановлено, що в квітні 2014р. [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 25000 доларів США на придбання транспортного засобу, про що було складено відповідну розписку. На зазначені кошти [PERSON] придбала автомобіль VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER 2010 року випуску, про що повідомила позивача. В зазначений в розписці строк [PERSON] гроші не повернула, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , придбаний за гроші, отримані в борг у [PERSON] , та [PERSON] , укладаючи договір позики, діяла в інтересах сім`ї і під час шлюбу, а оскільки цей договір не потребує нотаріального посвідчення, то і згода другого з подружжя не потрібна (ВССУ 16.01.2017р. справа №258/7949/14-ц). Тлумачення ч.4 ст.65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору позики, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: 1) договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір укладено в інтересах сім`ї одержане майно було використане в інтересах сім`ї. Той з подружжя, хто не був учасником правочину, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018р. у справі №639/7335/15-ц. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 24.12.2015р. ВП№49706448 було відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №668/4421/15-ц, виданого 23.09.2015р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 551525,80грн. (Т.1, а.с.53). Згідно заяви [PERSON] від 25.12.2015р., справжність підпису якого засвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. за реєстровим №1524, він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 547750,00грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики, а також 3775,80грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, які були стягнуті на його користь згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015р. по справі №668/4421/15-ц (Т.1, а.с.55). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 28.12.2015р. було закінчено виконавче провадження ВП№49706448 (Т.1, а.с.54). Із зазначеного вбачається, що позивач - відповідач [PERSON] після припинення шлюбних відносин в листопаді 2014р. самостійно виконала перед кредитором боргові зобов`язання, які виникли в період шлюбу, і отримані в борг грошові кошти використані в інтересах сім`ї, тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача 275763грн. Отже, посилання позивача - відповідача [PERSON] на те, що вимога [PERSON] про стягнення боргу зазначена з метою вчинення на нього процесуального тиску і не має жодного відношення до поділу спільного майна подружжя, судом до уваги не приймаються, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Позовні вимоги [PERSON] щодо включення до складу спільно нажитого майна, наявного на час припинення шлюбних відносин та його поділу, а саме: пральна машина, модель F1011, - вартістю 3000грн.; холодильник «SAMSUNG» - вартістю 3700грн.; піч «Булер`ян», тип 01, - вартістю 1440,00грн.; піч «Булер`ян», тип 02М - вартістю 2160,00грн. електродвигун Міnn kota ENDURA 30A - вартістю 1235,00грн.; атлетичний центр BMG-4300T, - вартістю 5000грн.; ювелірні вироби: золотий ланцюжок вага 16,90гр вартістю 11830грн., перстень вага 7,91гр вартістю 6000грн.; комп`ютер на базі AMD PhenomTM ІІХ3710 вартістю 4155,00грн.; монітор TFT ASUS VW225N22 «Wide», TN300, - вартістю 1493,00грн., підлягають задоволенню, оскільки підтверджені письмовими доказами, поясненнями свідків та частковим визнанням цих вимог відповідачем [PERSON] . Так, згідно накладної №73 від 03.07.2007р. МПП «Віт» [PERSON] були придбані печі «Булер`ян» загальною вартістю 4320грн. (Т.1, а.с.15), згідно видаткової накладної №ПКК-000157 від 12.10.2006р. та квитанції до прибуткового касового ордеру №182 від 12.10.2006р. [PERSON] придбаний електродвигун Міnn kota вартістю 1235,00грн. (Т.1, а.с.16-17), згідно видаткової накладної №РН-0000013 від 10.06.2009р., квитанції про сплату №178 від 10.06.2009р., гарантійного талону №0107 від 10.06.2009р. [PERSON] придбав комп`ютер та монітор на загальну суму 5648грн. (Т.1, а.с.22-24), придбання ювелірних виробів та їх вага підтверджується ярликами ювелірного заводу (Т.1, а.с.20-21), придбання холодильника та пральної машини 23.02.2012р. в ООО «Дисплей Плюс» підтверджується гарантійними талонами (Т.1, а.с.13-14). Пояснення позивача - відповідача [PERSON] про те, що пральна машина, комп`ютер монітор були придбані для фірми [PERSON] , а печі купувались, але інші, і що ювелірні вироби та атлетичний центр були в нього викрадені, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Допитані в судових засіданнях 10.06.2019р. та 12.06.2019р. в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили наявність спірного рухомого майна на час припинення шлюбних відносин та його місцезнаходження в житловому будинку [ADDRESS] , яким після припинення шлюбних відносин одноособово користувався відповідач. Заявлені позивачем - відповідачем [PERSON] позовні вимоги щодо включення до складу спільно нажитого майна, яке підлягає поділу між подружжям, автомобіля MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 415, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] білого кольору, автомобіля VOLKSWAGEN модель LT-46 рефрежератор, 1999 року випуску, зеленого кольору, державний номер [NUMBER] ; автомобіль VOLKSWAGEN модель Т5 пасажирський, білого кольору, державний номер [NUMBER] не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно облікової картки № [NUMBER] від 24.06.2014р. МВ РЕР ДАІ м. Херсона на ім`я [PERSON] зареєстрований вантажний фургон малотонажний - В VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER 2010 року випуску на підставі довідки-рахунку № [NUMBER] від 04.06.2014р. (Т.1, а.с.11). Джерелом його набуття були грошові кошти в сумі 25000 доларів США, отримані [PERSON] 30.04.2014р. від [PERSON] , які вона зобов`язалась повернути до 01.10.2014р., але не повернула. Зазначене підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015р. по справі №668/4421/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2016р., виконавчим провадженням ВП№49706448 (Т.1, а.с.52-55, 217-218). Таким чином, суд вважає доведеним, що в період шлюбу та сумісного проживання і ведення господарства у подружжя [PERSON] і [PERSON] виникли боргові зобов`язання, які не були виконані до 01.10.2014р. Згідно результату аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 11.06.2016р. автомобіль MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 415, 2007 року випуску білого кольору, автомобіль VOLKSWAGEN модель LT-46 рефрижератор, 1999 року випуску, зеленого кольору, автомобіль VOLKSWAGEN модель Т5 пасажирський, білого кольору, зареєстровані на ім`я [PERSON] , були зняті з обліку 06.09.2014р. для реалізації. [PERSON] як відповідач в цій частині позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що зазначені автомобілі були продані під час шлюбу та сумісного проживання за взаємною згодою подружжя, з метою погашення боргу перед [PERSON] , але у зв`язку зі зверненням до суду ПАТ Комерційний банк «Надра» з позовом до [PERSON] , ТОВ «ТК «Мегатранс», [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на автомобіль MERCEDES-BENZ 112 CDi Vito, зареєстрований на ім`я [PERSON] , гроші [PERSON] повернуті не були і залишились у [PERSON] . Зазначені відповідачем обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які надавали їй з цього приводу юридичні консультації щодо витребування у [PERSON] грошей, оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» щодо [PERSON] задоволені не були. Крім того, свідок [PERSON] підтвердив факт проживання сторін однією сім`єю у вересні 2014р. на час відчуження [PERSON] двох транспортних засобів. Згідно заочного рішення Комсомольського районного суду м. Херсона по справі №667/7065/14-ц за позовом ПАТ Комерційний банк «Надра до [PERSON] , ТОВ «ТК «Мегатранс», [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення від 24.10.2014р. позовні вимоги були задоволені частково. В частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет застави за договором застави №МК291/01 від 28.08.2007р., а саме автомобіль MERCEDES-BENZ 112 CDi Vito, зареєстрований на ім`я [PERSON] , відмовлено за необґрунтованістю. Судом було встановлено, що 17.03.2009р. автомобіль був знятий з обліку та 28.04.2009р. переоформлений на нового власника (Т.3, а.с.100). Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано належних і допустимих доказів наявності зазначених автомобілів на час припинення спільного ведення господарства. Крім того, при визначенні обсягу спільно нажитого майна, суд враховує позицію позивача [PERSON] та його представника, викладену в судовому засіданні від 26.05.2021р. щодо включення до обсягу майна, яке підлягає розподілу, двох автомобілів за його позовом. Судом встановлено, що 22 лютого 2008р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір дарування земельної ділянки (дублікат) загальною площею 0,0611га, яка розташована на території Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (Т.1, а.с.176). Згідно технічної документації з нормативно-грошової оцінки зазначеної земельної ділянки від 07.06.2005р., в якій надана характеристика об`єкта оцінки, на земельній ділянці розташований житловий будинок (Т.3, а.с.37-39). 11.07.2009р. [PERSON] звертається з заявою до виконкому Великокардашинської сільської ради про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] (Т.1, а.с.175). Згідно технічного паспорта на будинок [ADDRESS] від 30.06.2009р. на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», туалет літ. «Г», огорожа №1,2, в яких відсутні елементи благоустрою, а саме електроенергія, водопровід, водовідведення, газопостачання (Т.3, а.с.). Рішенням виконавчого комітету Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 28.10.2009р. №124 [PERSON] дозволено оформлення права власності на домоволодіння (Т.1, а.с.182-185). Згідно довідки Голопристанського БТІ №110 від 14.07.2017р. житловий будинок в садівничому товаристві «Товариство житлового типу «Перлина» зареєстрований за [PERSON] , за матеріалами інвентарної справи всі будівлі побудовані у 1991р. (Т.3, а.с.36). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Великокардашинської сільської ради 29.12.2009р., [PERSON] набув право власності житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Т.1, а.с.186а). Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №24948321 29.12.2009р. Херсонським державним бюро технічної інвентаризації здійснена державна реєстрація права власності [PERSON] на житловий будинок. У період з 2008р. по 2010р. в житловому будинку та господарських будівлях виконувались роботи з організації газопостачання, про що свідчать надані позивачем [PERSON] копії квитанцій від 19.10.2008р., 30.05.2009р., технічних умов на проектування газопостачання №31 від 01.02.2010р., №121 від 05.05.2010р., акта приймання закінченого будівництвом об`єкта системи газопостачання від 14.12.2010р., робочого проекту газопостачання житлового будинку [ADDRESS] (Т.1, а.с.188-210). У період 2007-2013р.р. купувались будівельні матеріали, металопластикові вікна, москітні сітки, що підтверджується наданими позивачем [PERSON] копіями квитанцій (Т.1, а.с.219-228). Згідно архівної інвентарної справи ЕР29349586 на житловий будинок [ADDRESS] перша технічна інвентаризація житлового будинку, господарських будівель і споруд була виконана у 2009р., рік побудови об`єктів нерухомості зазначений 1991. Згідно висновку №47/19 судової будівельно-технічної експертизи від 06.12.2019р., проведеної в ході розгляду справи, рік побудови житлового будинку літ. «А» згідно інвентарної справи визначений як 1991, експертом приймається щодо основних конструктивних елементів будинку, а саме фундаменту, стін, перекриття і покрівлі, та на час проведення експертизи його вартість становить 141755грн., у тому числі вартість будівельних матеріалів становить 122695грн. Період будівництва прибудови літ. «а» до житлового будинку літ. «А», літної кухні літ. «Б», сараю літ. «В» експертом визначено орієнтовно як з 1991р. по 2009р. При цьому з огляду на наявний технічний стан конструктивних елементів та опорядження прибудови літ. «а» експертом визначено, що у період з 2010р. по 2013р. виконувалась реконструкція прибудови із зміною її геометричних розмірів. Вартість виконаних робіт з будівництва прибудови на час проведення експертизи становить 23426 грн., у тому числі вартість використаних матеріалів 20522 грн. Крім того, експертом зазначено, що згідно з матеріалами архівної інвентарної справи станом на дату проведення інвентаризації - 29.12.2009р. мансардний поверх в житловому будинку літ. «А» був відсутній. Таким чином, роботи з встановлення сходів, влаштування мансардного поверху, виконання робіт з оздоблення внутрішніх приміщень, а також роботи по заміні дерев`яних віконних блоків на металопластикові виконувались орієнтовно у період, починаючи з 2010 по 2013 роки. Експерт також зазначає, що стосовно внутрішнього оздоблення першого поверху житлового будинку літ. «А», з урахуванням використаних сучасних будівельних матеріалів та технічного стану внутрішнього оздоблення, можливий період виконання зазначених робіт з 2010р. по 2013р. Вартість робіт з влаштування опорядження житлового будинку літ. «А» на час проведення дослідження складає 97457грн., у тому числі вартість матеріалів - 69576грн. Експерт зазначає, що згідно даних архівної інвентарної справи фізичний знос житлового будинку станом на 29.12.2009р. складає 35%. На час проведення дослідження, враховуючи технічний стан житлового будинку та проведені ремонтні роботи, фізичний знос будинку візуально оцінюється на рівні 20%. Вартість виконаних робіт з будівництва кухні літ. «Б» та сараю з банею літ. «В» станом на час проведення дослідження становить 320564грн., у тому числі вартість використаних матеріалів 233795грн. Вартість робіт та матеріалів з газопостачання житлового будинку літ. «А» станом на час проведення дослідження становить 37098грн. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами об`єкта нерухомості [ADDRESS] визначена експертом порівняльним підходом станом на момент складення висновку становить 262042грн. Експерт зазначив, що невідповідність визначеної ринкової вартості витраченим на ремонтно-будівельні роботи коштам викликана факторами так званого економічного зносу - знос, зумовлений впливом соціально-економічних, екологічних та інших факторів на об`єкт оцінки. В судовому засіданні експерт [PERSON] підтримала висновки судової будівельно-технічної експертизи №47/19 від 06.12.2019 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що в період зареєстрованого шлюбу та за час сумісного проживання і ведення господарства подружжям [PERSON] та [PERSON] були здійснені ремонтно-будівельні роботи на загальну суму 474545грн. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає більше 20 років, [PERSON] з часу реєстрації їх шлюбу, в с. Кардашинка в гості до подружжя їздив з 2006р., на земельній ділянці був будинок у вигляді будівельної коробки, фундамент, стіни, покрівля, поли глиняні, оздоблення відсутнє, вікна дерев`яні, дві кімнати. Все будівництво було здійснене під час сумісного проживання сторін. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, що вона є сусідкою [PERSON] по дачам в садовому товаристві вже багато років, на ділянці у [PERSON] з 1987р. по 1993р. був недобудований будинок, вона часто ходила в гості до матері [PERSON] , цей будинок складався з двох кімнат, які були розділені перегородкою, дерев`яні вікна, глиняний пол., відсутні стелі в кімнатах та оздоблення. Після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] будинок був доведений до придатного для проживання стану, був облаштований другий поверх, прибудована веранда, побудована літня кухня, сарай, баня, зроблені ландшафтні роботи на земельній ділянці, придбані човен, холодильник, телевізор, атлетичний центр, комп`ютер, мікрохвильова піч. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON] з 2002р., ще студентами вони їздили до [PERSON] на дачу, де був старий будинок, без підлоги та оздоблення. Після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] були зроблені прибудова до будинку, мансардний поверх, оздоблення будинку в цілому, побудовані літня кухня, сарай, баня, проведений газ, опалення, побудована огорожа, альтанка, доріжки, газони. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що товаришує з подружжям, багато часу проводили разом, до ремонту будинок уявляв будівельну коробку, всі будівельні роботи були виконані під час шлюбу сторін, він приймав фізичну участь у будівництві літньої кухні, бані, сараю. В будинку були встановлені газові конвектори. [PERSON] при ньому брав гроші у [PERSON] на будівельні матеріали. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] надали аналогічні показання. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] в садовому товаристві, що будинок та літня кухня були побудовані [PERSON] , ремонт будинку та будівництво прибудови до нього, заміна вікон в будинку, проведення води та газу, будівництво сауни, облаштування подвір`я відбулось за участю [PERSON] за час шлюбу з [PERSON] . Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] в частині будівництва літньої кухні [PERSON] , оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам, технічній документації. Посилання відповідача [PERSON] на те, що всі будівлі, які знаходяться на його земельній ділянці були побудовані у 1991р. його матір`ю [PERSON] , тому не є спільним сумісним майном подружжя, а є його особистим майном, отриманим в дар, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, висновком експерта та його поясненнями, наданими в судовому засіданні. За клопотанням позивача [PERSON] судовий експерт [PERSON] була допитана у судових засіданнях від 20.11.2021р. та 29.04.2021р. 20.05.2021р. експерт [PERSON] надала письмові відповіді на запитання представника [PERSON] , в яких експерт підтвердила висновки судової експертизи щодо часу виконання будівельних робіт, технічного стану будівель. Так, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗС№000539 від 15.04.1998р. [PERSON] , на підставі рішення виконкому Великокардашинської сільської ради від 10.03.1998р. за №29, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за №18, належала земельна ділянка площею 0,0611га, знаходиться на території Великокардашинської сільської ради народних депутатів (Т.1, а.с.179). Відомості про належність будівель, розташованих на земельній ділянці, на праві власності [PERSON] відсутні. Відповідач [PERSON] набув право власності на будівлі, які розташовані на земельній ділянці, 29.12.2009р. під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Запис в технічному паспорті на житловий будинок та в інвентарній справі щодо часу побудови спірних будівель суд вважає неналежним доказом. Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001р. №127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773, матеріали конструктивних елементів та рік побудови будинків, господарських будівель і споруд вказує замовник, що відображається в абрисі (ескізі) та засвідчується його підписом (Розділ 10 - поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи). Таким чином, зазначений замовником [PERSON] при проведенні технічної інвентаризації будівель і споруд у 2009р. рік їх побудови 1991 не є безумовним свідченням фактичного часу будівництва та не є підтвердженням належності на праві власності об`єкта нерухомого майна [PERSON] або [PERSON] як особистого майна, набутого ним до шлюбу. Згідно ст. 57 СК України в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд вважає, що оскільки спір стосується нерухомого майна, то його набуття повинно бути підтверджено належними доказами. В даному випадку належність [PERSON] будинку до укладення шлюбу не підтверджена правовстановлюючими документами. Разом з тим, позивач [PERSON] визнає наявність на початок будівельних робіт недобудованого одноповерхового будинку, але вважає, що при розподілі майна частка відповідача [PERSON] не повинна бути збільшена за рахунок вартості будівлі, оскільки вартість виконаних робіт істотно перевищує вартість існуючої будівлі та її якісних характеристик. Крім того, будинок був побудований [PERSON] , а не [PERSON] і забудовник не пред`явив будь-яких претензій. Суд приймає до уваги доводи позивача, які підтверджуються матеріалами справи, висновками експертизи, поясненнями свідків та вважає, що вартість житлового будинку та його якісних характеристик істотно збільшилась саме в результаті здійснених за час шлюбу поліпшень, проведення переобладнання, збільшення майже вдвічі площі будинку, ремонтних та будівельних робіт, а не в наслідок тенденції загального подорожчання об`єктів нерухомості, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст.62 СК України. Досліджені в судовому засіданні письмові докази, висновки судової будівельно-технічної експертизи дають суду зробити висновок щодо застосування ст.ст. 60, 70 СК України до спірних правовідносин та визнання житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на спірний житловий будинок, суд враховує час набуття права власності та відсутність вимог [PERSON] про визнання житлового будинку його особистою приватною власністю. Частиною першою ст.57 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За змістом статей 69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі і в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного суду від 21.11.2018р. у справі №372/504/17 9провадження №14-325цс18). Відповідач [PERSON] заперечував щодо визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, але не надав належних та допустимих доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно. З урахуванням вище встановлених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та про задоволення позову [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ сумісно нажитого майна, визнання права власності. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в загальній сумі 59314,70 гривень, які складаються із: судового збору в сумі 2929,20 гривень, оплати судових експертиз: автотоварознавча - 3307,50 гривень; будівельно-технічна - 14278,00 гривень; професійна правнича допомога - 25000 гривень; послуги виробничого автотранспортного підприємства ХОССТ за відповідальне зберігання транспорту - 13800 гривень.

Outcome: partial