Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

04.07.2019 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої уточнюючі позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [PERSON] , на правах власності, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,61 га, кадастровий номер 5120682200:01:002:0105, яка розташована на території Кармалюківської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 014670, яку вона заповідала їй, про що свідчить заповіт, посвідчений 11.11.2016 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області, реєстр № 52. [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку з чим, відкрилася спадщина у вигляді зазначеного вище майна, яку позивачка у встановленому законом порядку прийняла, так як подала до Кодимської державної нотаріальної контри Одеської області заяву про прийняття спадщини, в результаті чого нотаріусом було заведено спадкову справу № 88/2019. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] не має. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не представилося можливим, оскільки в неї відсутній оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку спадкодавця. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак предсавтник позивачки адвокат Печарський В.Д. надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, викладені в позовній заяві вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.(а.с. 99) Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов своєї сестри [PERSON] визнає в повному обсязі.(а.с. 94) Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] , на праві власності, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,61 га, кадастровий номер 5120682200:01:002:0105, яка розташована на території Кармалюківської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 014670, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації від 09.06.2004 року № 239/А-2004 (а.с. 12) та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5110747322019 від 01.08.2019 року (а.с. 42-44). Заповітом, посвідченого 11.11.2016 року секретарем виконавчого комітету Слобідської селищної радою Кодимського району Одеської області Пан Т.А., зареєстрованого в реєстрі за № 52 (а.с. 10), [PERSON] , на випадок своєї смерті, свою земельну ділянку площею 3,61 у межах згідно з планом, яка розташована на території Кармалюківської сільської ради Балтського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 014670, виданого 16.08.2004 року, заповідала [PERSON] . (а.с. 9) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.11.2018 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 484, [PERSON] померла [INFO] . (а.с. 7) Являючись спадкоємцем за заповітом, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не представилося можливим, оскільки до матеріалів спадкової справи № 88/2019 не додано оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що свідчить лист-відповідь державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. від 21.06.2019 року № 801/02-14. (а.с. 8) Як вбачається із копій матеріалів спадкової справи № 88/2019, заведеної 26.03.2019 року Кодимською районною державною нотаріальною конторою Одеської області до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 49-80) з заявами про прийняття спадщини звернулись: спадкоємиця за заповітом - [PERSON] та спадкоємець за законом першої черги [PERSON] , інші спадкоємці не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Глави 7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012., Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документу, витяг з Реєстру прав власності. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємицею за заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] , прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, є позивачка [PERSON] , а спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину, є син померлої [PERSON] . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину померлої судом не встановлено. Син померлої [PERSON] може успадкувати майно, що не охоплено заповітом як спадкоємець першої черги, відповідно до ст. 1245 ЦК України, яка передбачає, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідачів, відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадщину, суд вважає, що за позивачкою [PERSON] належить визнати право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved