Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

04.12.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 19.08.2014 року в сумі 63 777,75 грн. та судові витрати в розмірі 1600,00 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору від 19.08.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, [PERSON] було надано кредит в розмірі 20 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримав. Але відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 21.11.2017 року по кредитному договору в розмірі: 38 949,62 грн. - заборгованість за кредитом, 14 114,76 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7200,14 грн. - заборгованість по пені, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина), 3013,23 грн. - штраф (процентна складова), а всього заборгованість становить 63 777,75 грн.. Частиною 4 статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст.275 ЦПК України). 12 січня 2018 року суд відкрив провадження у вказаній справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Водночас, враховуючи, що 06.03.2018 року до суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням для відповідача із ухвалою про відкриття провадження та матеріалами позовної заяви із відміткою про невручення у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання, що свідчило про неналежне повідомлення відповідача, суд прийшов до висновку про необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з метою уникнення порушення права відповідача на справедливий суд. Так, з урахуванням ст. 277 ЦПК України ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2018 року було відкрито провадження у даній справі за правилами позовного провадження в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Разом з тим, ухвалою суду від 17.08.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено розгляд даної справи по суті. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. В судовому засіданні встановлено, що 19.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір у вигляді Анкети-Заяви. За даною заявою Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 20 000,00 грн., який перераховувався на картку, а Позичальник зобов'язувався повернути отримані кошти і сплатити відсотки за користування кредитом. Дана заява, що фактично є кредитним договором підписана [PERSON], та підтверджує те, що він погодився на умови, викладені в заяві. Крім того в заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані в письмовому вигляді для ознайомлення. Також зазначено, що Позичальник своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором. Як встановлено в судовому засіданні відповідач належним чином не виконував свої кредитні зобов'язання перед позивачем, про що свідчить розрахунок суми боргу відповідача, що станом на 21.11.2017 року становить: 38 949,62 грн. - заборгованість за кредитом, 14 114,76 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7200,14 грн. - заборгованість по пені, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина), 3013,23 грн. - штраф (процентна складова), а всього заборгованість становить 63 777,75 грн.. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав суду доказів, що заборгованість є меншою чи відсутня, відзив на позовну заяву до суду не направив. Отже, оскільки відповідач належним чином не виконував зобов'язання за договором, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 63 777,75 грн. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved