Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

02 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав щодо їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2005 року між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі у них народились сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалось, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року шлюб між ними було розірвано. За мировою угодою, затвердженою цим же судом 23 липня 2013 року, зокрема, визначено місце проживання дітей разом з ним - батьком дітей. Відповідач з народження дітей відмовилась займатись їх вихованням. Під час спільного проживання обслуговуючий персонал скаржився, що вона покидає дітей на тривалий час, вживає алкогольні напої у їх присутності, проявляє агресію до дітей та погано впливає на них своєю поведінкою. Відповідач інтересу до дітей не проявляє, не бере участі в їх вихованні, не піклується про їх фізичних, духовний та моральний розвиток. При зустрічах з дітьми вона поводить себе агресивно, застосовує до них фізичний та психологічний тиск, що неодноразово фіксувалось правоохоронними органами. Поряд з цим, вона систематично шантажує його та вимагає грошових коштів за припинення судових позовів щодо дітей за грошову винагороду. Він самостійно виховує синів. Крім того, його у цьому допомагають няні. Утримання дітей, придбання одягу, взуття та інших речей, необхідних для нормального розвитку дітей, забезпечення навчання, розвиток здібностей дітей, їх духовний та інтелектуальний розвиток, лежить на ньому. Наведене свідчить про те, що відповідач самоусунулася від виконання нею батьківських обов'язків по вихованню дітей. У нього на сьогодні є реальні підстави побоюватись, що для здоров'я дітей, як фізичного так і психічного, байдужість матері та її відношення до дітей, ухилення від виконання нею батьківських обов'язків починає створювати невідворотні наслідки. У зв'язку з цим просить застосувати крайній захід впливу на відповідача, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, тому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав щодо їх дітей, та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору та витратам на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснила суду, що спілкування відповідача з дітьми негативно впливає на них, вони стають знервованими, до них проявляється агресія та психологічний тиск, відбувається жорстоке поводження з дітьми. Зазначене підтверджується письмовими доказами, висновками психологів. Відповідач та її представники вважають, що позов не підлягає задоволенню. Підтримали письмові заперечення проти позову, що містяться в матеріалах справи (т. 2, а.с. 66-70). Пояснили суду, що позивач не дає можливості бачитись з дітьми, хоча молодший син хоче цього. Старший син налаштований батьком проти матері, тому не бажає з нею спілкуватись. Відповідач вважає, що за допомогою дітей колишній чоловік мститься їй. Він також не займається вихованням дітей, фактично це роблять няні, і її усунули від цього. Вона ніколи не чинила фізичного та психологічного тиску на дітей та ніколи не вживала спиртні напої у їх присутності. Її зустрічі з дітьми завжди проходять у присутності няні, яка не дозволяє їй нормально спілкуватись з ними. У її помешканні створені всі умови для дітей, проте вона не може їх туди забрати. Представники відповідача також пояснили, що в позовній заяві не коректно та не точно зазначені підстави, на яких позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач не страждає на хронічний алкоголізм, оскільки така обставини вимагає підтвердження належними медичними висновками, які стороною відповідача не надані. Стосовно жорстокого поводження з дітьми, то в позовній заяві не наведено жодної події та факту з зазначенням місця, часу та обставин жорстокої поведінки. Висновок психолога не є належним доказом на підтвердження такої обставини, а з показів психолога як свідка незрозумілу чому вона дійшла такого висновку. Відповідач від виконання батьківських обов'язків не ухиляється, і стороною відповідача не надано доказів на підтвердження таких обставин. Відповідач мало спілкується з дітьми, тому що позивач чинить їй у цьому перешкоди. Третя особа - Вишгородська районна державна адміністрація Служба у справах дітей у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без участі її представника. Представник третьої особи - Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації Служба у справах дітей підтримала, поданий до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, та вважала, що позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2005 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року шлюб між ними було розірвано (т. 1, а.с. 9). Від шлюбу у сторін народилась син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO](т. 1, а.с. 6, 7-8). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року при розгляді цивільного спору між сторонами було затверджено мирову угоду, згідно якої, зокрема, визначено місце проживання їх неповнолітніх дітей разом з батьком [PERSON] (т. 1, а.с. 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач на підтвердження своїх вимог щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав посилається на покази свідків та письмові докази. Допитаний судом свідок сторони позивача [PERSON] показала суду, що знає позивача, оскільки він звернувся до Центру психологічної експертизи та психодіагностики Міжнародного інституту Глибинної психології, у якому вона працює, з метою надання психологічної допомоги його синам. Робота проводилась з батьком та дітьми. Вона дивилась на поведінку дітей, їх спілкування з батьком, оточуючими їх людьми, мачухою, нянями. Після спостережень та спілкування з ними вона прийшла до висновку про те, що з боку матері було жорстоке поводження з дітьми. З психологічної точки зору такий висновок робиться, якщо в дитинстві було зневажливе ставлення до дітей, у них немає психологічного зв'язку з матір'ю, діти не наповнені материнською любов'ю. Молодший [PERSON] говорив, що мати ображала його, била, завжди була незадоволена. Такі висловлювання дітей мають місце у випадку зневаги до дитини, і пов'язані саме з відсутністю уваги матері до дітей. На даний час у дітей немає потреби в спілкуванні з матір'ю, але існує сильний зв'язок з батьком. При проведенні дослідження вона не встановила впливу третіх осіб на ставлення дітей до матері, це їх особисте психологічне ставлення. Через такий брак уваги матері діти знайшли увагу в іншому місці. Це може бути спілкування з батьком, мачухою, нянями. Старший син декілька разів приїздив до неї після занять з футболу, проте не звертав на свої ушкодження (подряпини, ссадини, синяки) уваги. Це свідчить про відсутність уваги в дитинстві і певне притуплення його почуттів. У поведінці молодшого сина вбачається наявність уваги, хоча мати з ним не живе більше двох років, отже ця увага надається іншими особами. Мати дітей також може окремо звернутись до Центру для проведення роботи з дітьми та нею, проти відповідач таких дій не вчиняла. Свідок [PERSON] показала суду, що знає сторін у справі. Вона працює нянею старшого сина сторін з його дитинства. Почала працювати, коли [PERSON] було 2,5 роки. З 2009 року по 2012 рік вона працювала цілодобово (тиждень через тиждень), тоді працювало дві няні. З 2012 року працює одна, п'ять днів на тиждень. З 2012 року мати дитини неодноразово била дитину по щоках, у той період [PERSON] досить часто нецензурно висловлювався, і таким чином мати його карала. Хоча сама вона нецензурно висловлювалась в присутності дітей. Фактично мати сином не цікавилась, доручивши всю роботу няням. Так, зокрема, відповідач не дуже хотіла проваджати сина в школу, оскільки це відбувалось рано, а вона в цей час ще спала. Няні виконували і всю іншу роботу з дітьми. До її обов'язків як няні входить і відвозити дитину до школи разом з водієм. Останнім часом туди декілька разів приїздила відповідач, проте її спілкування з сином нормальним не виходило. [PERSON] говорить, що йому краще говорити з матір'ю по телефону, йому так простіше і легше. Вона пояснює йому, що з мамою необхідно спілкуватись, але він говорить, що не хоче. Після візитів до матері він завжди приходив знервований, заплаканий, ні з ким не бажав спілкуватись і одразу йшов спати. На даний час зв'язок матері з дитиною втратився. Коли народився другий син - [PERSON], то у нього одразу була няня [PERSON], яка виконувала всю роботу замість матері. Відповідач часто висловлювалась нецензурно в присутності дітей при спілкування з обслуговуючим персоналом. У таких випадках, няні намагались забрати дітей і піти з ними в інше місце. Можливо через це [PERSON] і почав матюкатись так сильно. Свідок [PERSON] показав, що працює управляючим в будинку позивача. Знає позивача з 2000 року, а відповідача з 2005 року, після їх одруження. Стовно виховання дітей пояснив, що цим завжди займались няні. На даний час діти живуть в будинку з батьком, він про них піклується, гуляє з ними, забезпечую їх всі їх потреби. Відповідач до дітей останні 3 роки майже не приїздить, а коли це відбувається, то завжди створює конфліктні ситуації. Зокрема, були ситуації, коли відповідач приїздила до будинку, але дітей в той час не було. Їй про це повідомили, після чого вона почала сигналити, кричати, щоб їй не чинили перешкод у побаченнях з дітьми. У певний період часу, в 2012-2013 роках позивач у будинку не проживав, мешкав окремо. Відповідач знаходилась у будинку разом з дітьми, але ними займались няні. До неї часто приїздили подруги, вони відпочивали в будинку. Коли вони сиділи на терасі, він бачив, що ними вживався алкоголь, зокрема, це було і в присутності дітей. Неодноразово після їх вечірок з будинку виносили багато порожніх пляшок з-під алкоголю. Діти інколи розповідали йому, що мати їх може вдарити, закрити десь в якості покарання. Сторона відповідача на спростування вимог позивача також посилалась на покази свідків. Так, допитана судом свідок [PERSON] показала, що знає сторін близько 8 років. Їй відомо, що після розірвання шлюбу між сторонами відповідач мало спілкується з дітьми. Вона розповідала, що їй не дозволяють цього роботи, проте безпосередньо [PERSON] при цьому присутня не була, з відповідачем до дітей не їздила. Про жорстоке ставлення до дітей з боку відповідача їй нічого не відомо, думає, що відповідач не може так до них ставитись. Свідок [PERSON] позивача особисто не знає. З відповідачем знайома близько 4 років. Вони познайомились, коли між сторонами вже був конфлікт. Декілька разів у 20014-2015 роках вона разом з відповідачем приїздила до її дітей, проте вони їх довго чекали. Побачення завжди відбувається в присутності няні, які постійно контролює спілкування відповідача з дитиною. Одного разу був випадок, коли дитину їм не дали. Відповідач переживає за дітей, бажає проводити з ними час. Вони разом з відповідачем та сином [PERSON] їздили до Турції, де вона бачила добре ставлення до дитини з боку матері. Свідок [PERSON] показала, що позивача не знає, а відповідача знає фактично з дитинства. Сильно дружать вони десь два останні роки. Відповідач турботлива мати, в її квартирі все обладнано для дітей. У 2014-2015 роках вона 7 разів приїздила з відповідачем до дітей, двічі дітей вони не змогли взяти. При спілкуванні з дітьми завжди втручається няня, забирає її, не дозволяє чимось пригостити. Відповідач алкогольними напоями не зловживає та є неконфліктною людиною. Старшого сина сторін свідок ніколи не бачила. Інший свідок - [PERSON] показала суду, що є матір'ю відповідача та допомагала їй виховувати дітей, її донька хороша мати. Позивач перешкоджає їй бачити дітей та сам негативно впливає на дітей. Останні два роки вони часто приїздять до будинку, але їм постійно їх не дають, на телефонні дзвінки не відповідають або говорять, що їх немає вдома. У зв'язку з цим, вони звертались до правоохоронних органів. Позивач у справі настроює дітей проти матері. Сторона позивача також посилається на письмові докази. Так, в акті обстеження матеріально-побутових умов проживання № 92 від 14 червня 2013 року вказано, що діти сторін проживають з батьком. Мати - [PERSON] вихованням дітей не займається, не цікавиться їх розвитком, станом здоров'я, та матеріальним забезпеченням. Дітей виховує та утримує батько - [PERSON] (т. 1, а.с. 16). Рішенням Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 20 червня 2013 року № 122 було визначено місце проживання [PERSON]. та [PERSON] з батьком - [PERSON] (т. 1, а.с. 17). Позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій громадянки [PERSON], а саме: 04 червня 2015 року 08 серпня 2015 року, 10 серпня 2015 року, 25 серпня 2015 року, 10 вересня 2015 року, 10 вересня 2015 року, 10 вересня 2015 року, 22 вересня 2015 року (т. 1, а.с. 79). За зверненнями позивача проводились перевірки та надавались відповідні висновки. Так, за результатами перевірки висновками Солом'янського РУ ГУ МВС України встановлено, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов'язки стосовно дітей та щодо неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КпАП України - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей (т. 1, а.с. 27, 80-82, 84). Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні цього адміністративного правопорушення та закрито провадження в справі в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (т. 1, а.с. 144-146). Постанова на день розгляду цивільної справи судом законної сили не набрала. Також за заявами батька дітей щодо неправомірних дій матері перевірки здійснювалась Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві та Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області (т. 1, а.с. 85-86, 87, 93, 94, 95). Позивач звертався і до органів прокуратури, оскільки відповідач намагалась самовільно забрати старшого сина зі школи без повідомлення інших осіб, що могло призвести до психологічної травми дитини. Скандалила, погрожувала няні дитини та водію (т. 1, а.с. 91, 92, 189, 191). З приводу неправомірних дій відповідача до правоохоронних органів також звертались і співробітники будинку в якому проживають діти сторін, та за їх зверненнями проводились перевірки і надавались висновки від 09 лютого 2015 року та 05 червня 2015 року. Позивач у справі також звертався до органів опіки та піклування та служби у справах дітей з проханням вжиття заходів щодо дій відповідача стосовно дітей, що підтверджується заявами від 10 серпня 2015 року , 10 серпня 2015 року 03 вересня 2015 року (193, 194, 195). Суду був наданий професійний висновок [PERSON] щодо перебігу психологічної роботи з дитиною [PERSON] на базі «зеленої кімнати» Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23 червня 2015 року (т. 1, а.с. 19-22). У висновку зазначено, що образ матері, [PERSON], асоціюється у дитини із страхом та слізьми, почувається комфортно при відсутності будь-яких комунікацій з п. [PERSON]. Дитина відчувала неодноразові прояви фізичного насильства з боку матері п. [PERSON]. Зокрема, в покаранні матір, відповідно до спогадів дитини, неодноразово використовувала фізичне насилля. В найгіршому прояві це виглядало як потужне штовхання та биття дитиною об підлогу з великою люттю. [PERSON] зазначає, що неодноразово в якості покарання зачинявся в туалеті. Матір, відповідно до спогадів дитини, дуже важко прокидається з ранку, і тому завжди перебуває в стані агресії, коли [PERSON] збирається до школи. На думку хлопчика, її дратує те, що вона має ним опікуватися замість відпочинку. При цьому матір не проводжає дитину до школи. Настрій матері у вечірню пору дня також відзначається дитиною як «негативний» та агресивний. За результатами проведеної роботи висновком встановлено, що дитина - [PERSON] зазнавав психологічного та фізичного насильства з боку матерів [PERSON]. Також сторона позивача посилається та надала суду висновок за результатами и психологічного дослідження від 17 жовтня 2015 року, проведений психологом Міжнародного Інституту глибинної психології Центр психологічної експертизи та психодіагностики [PERSON] (т. 1, а.с. 53-68). У судовому засіданні, допитана в якості свідка, психолог підтвердила свій висновок. У цьому висновку зазначено, що [PERSON] тривалий час перебував під тиском суперечливих та суворих вимог матері ([PERSON]), її критики, зазнавав від неї фізичних і психологічних страждань. [PERSON] часто переживав почуття безпорадності та тривоги, мати нічого не дозволяла, їй все не подобається, вона завжди недовольна, на всіх кричить. За результатами проведеної роботи зроблено психологом зроблені наступні висновки, зокрема: -соціально-підтримуюче оточення для [PERSON] та [PERSON] утворюють їх батько - [PERSON], мачуха - [PERSON], вони самі - [PERSON] та [PERSON] стосовно одне одного як брати, зведені брати і сестри, дідусь і бабуся (батьки батька); -дії [PERSON] призвели до втрати її дітьми ([PERSON] та [PERSON]) почуття психологічного комфорту та благополуччя (стану суб'єктивного благополуччя); -[PERSON] та [PERSON] зазнавали з боку матері фізичного і психологічного насильства. За таких умов матір фактично стала для власних дітей емоційно недоступною і тому виконання нею батьківських функцій с неможливим; -дії матері з точки зору впливу на психічний стан [PERSON] та [PERSON] можуть бути кваліфіковані як жорстоке психологічне поводження; -своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не сприймають як подружню пару; -[PERSON] та [PERSON] виявляють специфічні психологічні особливості у ставленні до своєї матері - [PERSON] через неузгодженість їхніх психологічних потреб, неспівпадіння та взаємовиключеність способів іх задоволення; -поведінка та висловлювання матері - [PERSON] в ситуаціях взаємодії з дітьми спричиняє виникнення у дітей психологічного стресу, довготривалий перебіг якого призвів до того, що матір фактично стала для дітей емоційно недоступною і, відповідно, виконання нею батьківських функцій стосовно [PERSON] та [PERSON] - неможливим. Такі обставини призвели до необхідно звернення за медичною допомогою для дітей (т. 1, а.с. 69-73). З наданих суду відповідей Шахового клубу «Гамбіт» № 77 від 31 серпня 2015 року вбачається, що за період з січня по серпень 2015 року мати [PERSON] - [PERSON] навчанням сина не цікавилась, з клубу його не забирає в матеріальній підтримці розвитку здібностей [PERSON] у клубі не бере, жодного разу не спілкувалася з тренерами в клубі, участі у розвитку та вихованні [PERSON] в клубі не приймає (т. 1, а.с. 76). У відповіді Вишгородського спортивного товариства Футбольний клуб «ДІНАЗ» № 3 від 29 серпня 2015 року вказано, що [PERSON] за період з січня по жовтень 2015 року до клубу не зверталась, не була присутня на тренуваннях, участі у розвитку та вихованні [PERSON] в клубі ніякої не приймала (т. 1, а.с. 78). Аналогічне міститься і в відповіді клубу № 1-11-10 від 16 жовтня 2015 року. Крім того, зазначено, що в вересні місяці співробітники клубу та діти стали свідками спілкування [PERSON] з [PERSON] та його нянею поблизу тренувального майданчика клубу. Під час спілкування [PERSON] поводила себе емоційно та нестримано у відношенні оточуючих. Після такої зустрічі [PERSON] був пригніченим та знервованим. В приватній розмові з ним хлопчик зазначив, що через дратівливість матері у відношенні нього та оточуючих він не хоче її бачити та йому соромно за її поведінку (т. 1, а.с. 77). Представником третьої особи в справі було надано суду висновок органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 22 жовтня 2015 року № 108-17537/01 (т. 1, а.с. 148-153). У висновку зазначено, що орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2012 року народження. Посилаючи на необґрунтованість вимог позивача сторона відповідача також посилається на письмові докази. Так, суду надані копії заяв відповідача про звернення до правоохоронних органів щодо: зникнення дітей та проведення оперативних заходів щодо встановлення їх місцезнаходження від 11 лютого 2015 року (т. 1, а.с. 196); отримання погроз фізичної розправи від позивача через третіх осіб від 16 лютого 2015 року, 01 квітня 2015 року, 06 квітня 2015 року, з заявою про злочин від 08 вересня 2015 року та 25 вересня 2015 року (т. 1, а.с. 197, 198-199, 201-202, 209-201, 213-2214). Звернення до органу опіки та піклування Вишгородської міської ради від 14 квітня 2015 року щодо невиконання рішення органу опіки та піклування та до Голови Київської обласної ради щодо сприяння в реалізації материнських прав та неможливості побачитись з дітьми (т. 1, а.с. 200, 203, 219-222, 227); Також стороною позивача були надані суду копії заяв у інших цивільних справах, згідно яких розглядались та вирішувались спори між сторонами стосовно виховання та спілкування з дітьми (т. 1, а.с. 216-217, 223-224, 233-238, 239-245). За зверненнями відповідача також проводились перевірки та надавались відповідні висновки (т. 1, а.с. 230, 231, 232, т. 2, а.с. 34, 35, 36, 37, 44). На підтвердження своїх пояснень щодо перешкод у спілкуванні з дітьми стороною позивача також надані суду тексти телеграм, що направлялись [PERSON] позивачу в справі (т. 2, а.с. 3-11). Разом з молодшим сином [PERSON] в червні 2014 року вона їздила на відпочинок до Турції (т. 2, а.с. 30-33). Крім того, стороною позивача надано суду висновок № 09/15 експертного комп'ютерно-технічного дослідження від 16 листопада 2015 року, в якому міститься зміст листування різних абонентів мобільних операторів (т. 2, а.с. 130-159). Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: -ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; -жорстоко поводяться з дитиною; -є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. У позовні заяві вказано та зазначалось представником позивача в судовому засіданні, що відповідач зловживає спиртними напоями, що може негативно вплинути на дітей. Разом з тим, стороною відповідача надано суду сертифікат про проходження [PERSON] профілактичного наркологічного огляду від 29 липня 2015 року, згідно якого у неї ознак наркологічних захворювань не виявлено (т. 2, а.с. 92). Також було надано медичку довідку про проходження [PERSON] обов'язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів, де вказано, вона на обліку не перебуває, ознак психічних порушень не виявлено (т. 2, а.с. 93). Оцінивши надані сторонами докази щодо виконання відповідачем батьківських обов'язку вбачається наступне. З наданих суду письмових доказів та показів свідків вбачається, що між сторонами існує певний конфлікт щодо побачень відповідача з дітьми. Відповідач посилається на те, що їй чиняться перешкоди в цьому, а позивач вказує, що такі обмеження для позивача відсутні. Зазначене підтверджується і висновком № 09/15 експертного комп'ютерно-технічного дослідження від 16 листопада 2015 року, в якому міститься зміст листування абонентів, хоча суду і не надавались докази належності цих телефонних номерів сторонам у справі. Кожна з сторін неодноразово зверталась до правоохоронних органів та державний установ, що забезпечують опіку над дітьми з боку держави. У позовній заяві вказано, що батько дітей турбується за їх фізичний і духовний розвиток та намагається не допусками негативного впливу на них з боку матері, що є його правом як батька та того з батьків з ким за рішенням суду визначено місце проживання дітей. У судовому засіданні представник позивача вказувала, що для цього з дітьми працюють няні, коли батько не може самостійно вчиняти такі дії, зокрема, при побаченнях матері з дітьми. Діти отримують належний медичний огляд, що фінансується батьком, мати дітей участі в цьому не бере (т. 1, а.с. 106-143). Для спростування посилань [PERSON] на наявність перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] звертався до Вишгородської ради, для цього створювалась комісія, перевірялись такі обставини, і не було встановлено порушень з боку [PERSON] (т. 1, а.с. 103, 104). Сторона відповідача надала суду чотири диски, що містяться в матеріалах справи (т. 2, а.с. 64) та зазначала, що на них містяться відеозаписи створення для [PERSON] перешкод в спілкуванні з дітьми. Разом з тим, на жодному з цих дисків не міститься відео файлів чи будь-яких інших даних. Самі надані суду диски не пошкодженні, можуть бути відтворені на відповідних пристроях, проте вони не містять записаної інформації. Відповіді правоохоронних органів фактично зводяться до рекомендацій вирішувати наявні суперечки в судовому порядку. Лише в одному випадку цими органами був зафіксований факт неналежного виконання матір'ю дітей своїх обов'язків та складено на [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення за т. 184 КпАП України, який перебуває на розгляді в суді. Проте при вивченні обставин звернень у висновках зазначалось про факт емоційних проявів з боку [PERSON] (сварки, скандали). Надані суду письмові докази щодо характеристик сторін з місць їх роботи та місць проживання фактично не стосуються обставин, що є предметом позову - позбавлення батьківських прав, оскілки не свідчать про виконання чи не виконання батьківських обов'язків (т. 1, а.с. 99-102, т. 2, а.с. 88-91). Не є такими доказами і надані суду квитанції про придбання відповідачем окремих товарів, які засвідчують лише факт їх придбання, але частина з них може і не стосуватись забезпечення дітей, зокрема, телевізор, умивальник, ліжко, матрац,світильники, меблі тощо (т. 2, а.с. 16-39). З матеріалів справи вбачається, що мати дітей бачиться з ними, намагається піклуватись про них, з молодшим сином у 2014 року їздила на відпочинок до Турції. Батько дитини не заперечував проти цього та надав дозвіл на виїзд дитини за кордон з матір'ю. Разом з ними, для допомоги їздила няня дитини. Стороною відповідача не надавалось суду доказів про участі матері в забезпеченні дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванні, витратах на їх розвиток, доступі до культурних та інших духовних цінностей. У цій частині виховання дітей [PERSON] самоусунулась від участі в виконанні батьківських обов'язків. У судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти жорстокого поводження з дитиною. Так, свідок [PERSON] показала суду, що в її присутності мати неодноразово била дитину, зокрема, старшого сина [PERSON] по щоках як покарання за дитячі проступки, нецензурно висловлювалась в присутності дітей, частко ставилась до дітей агресивно, оскільки вони їй в певній мірі «заважали» відпочивати. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] постійно намагається створювати конфліктні ситуації маніпулюючи дітьми, скандалить. У період, коли діти мешкали з нею, вона допускала вживання алкоголю в їх присутності, нецензурні висловлювання. Діти інколи розповідали йому, що мати їх може вдарити, закрити десь в якості покарання. Крім того, два різні спеціалісти - психологи, які є фахівцями в цій галузі знань, надали свої висновки, що діти піддавались психологічному та фізичному насильству з боку матері. Так, у професійному висновку [PERSON] щодо перебігу психологічної роботи з дитиною [PERSON] на базі «зеленої кімнати» Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23 червня 2015 року зазначено, що образ матері, [PERSON], асоціюється у дитини із страхом та слізьми, почувається комфортно при відсутності будь-яких комунікацій з п. [PERSON]. Дитина відчувала неодноразові прояви фізичного насильства з боку матері п. [PERSON]. Зокрема, в покаранні матір, відповідно до спогадів дитини, неодноразово використовувала фізичне насилля. В найгіршому прояві це виглядало як потужне штовхання та биття дитиною об підлогу з великою люттю. [PERSON] зазначає, що неодноразово в якості покарання зачинявся в туалеті. У іншому висновку за результатами и психологічного дослідження від 17 жовтня 2015 року, проведеному психологом Міжнародного Інституту глибинної психології Центр психологічної експертизи та психодіагностики [PERSON] вказано, зокрема, що дії [PERSON] призвели до втрати її дітьми ([PERSON] та [PERSON]) почуття психологічного комфорту та благополуччя (стану суб'єктивного благополуччя); [PERSON] та [PERSON] зазнавали з боку матері фізичного і психологічного насильства. За таких умов матір фактично стала для власних дітей емоційно недоступною і тому виконання нею батьківських функцій с неможливим; дії матері з точки зору впливу на психічний стан [PERSON] та [PERSON] можуть бути кваліфіковані як жорстоке психологічне поводження; [PERSON] та [PERSON] виявляють специфічні психологічні особливості у ставленні до своєї матері - [PERSON] через неузгодженість їхніх психологічних потреб, неспівпадіння та взаємовиключеність способів іх задоволення; поведінка та висловлювання матері - [PERSON] в ситуаціях взаємодії з дітьми спричиняє виникнення у дітей психологічного стресу, довготривалий перебіг якого призвів до того, що матір фактично стала для дітей емоційно недоступною і, відповідно, виконання нею батьківських функцій стосовно [PERSON] та [PERSON] - неможливим. Допитана в судовому засіданні в якості свідка психолог [PERSON] підтвердила свій висновок та надала відповіді на питання учасників судового розгляду та суду з приводу її дослідження. Суд вважає, що зазначені обставини та факти жорстокого поводження з дітьми стороною відповідача спростовані не були. Надане суду професійне психологічне заключення [PERSON] за предметом роботи з [PERSON] не стосується обстеження дітей та роботи з ними цього фахівця - психолога (т. 2, а.с. 71-73, 81-87). Свідки сторони відповідача, крім свідкак [PERSON] про поводження відповідача з дітьми фактично суду пояснень не надали. Свідок - [PERSON] показала суду, що є матір'ю відповідача та допомагала їй виховувати дітей, її донька хороша мати та з дітьми жорстоко не поводиться. Інший свідок - [PERSON] показала, що відповідачем до дітей не їздила, про жорстоке ставлення до дітей з боку відповідача їй нічого не відомо, думає, що відповідач не може так до них ставитись. Покази свідка [PERSON] та [PERSON] стосуються побачень матері з дітьми, їх спілкування в присутності свідка та няні дітей. У присутності свідків ставленні до дітей було добрим. Факти негативного та жорстокого поводження з дітьми, пояснення сторін з цього приводу та письмові документи були предметом розгляду Органом опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації та згідно наданого висновку від 22 жовтня 2015 року № 108-17537/01 останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2012 року народження. З огляду на наведе, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок. Сторона позивача також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10000 гривень (т. 1, а.с. 182). Разом з тим, судові витрати в цій частині стягненню не підлягають, оскільки суду не було надано належних доказів, що такі витрати позивачем були понесені, а особа, яка представляла його інтереси в судовому засіданні є адвокатом чи іншим фахівцем у галузі права, яка може надати таку допомогу.

Outcome: approved