Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

02 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із дійсним позовом , і після його уточнення, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS]. Свій позов мотивує тим, що зазначений вище жилий будинок належить їй на праві власності, що підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2014 року по справі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.01.2015 року. Зазначає, що відповідач [PERSON], є дружиною її брата і ні є членом сім*ї позивача, та яка з 2002 року, не мешкає у будинку та не несе витрати на його утримання, а тому вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, так як фактично відповідач проживає за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та надала пояснення аналогічні зазначеним у ньому. Представник позивача [PERSON] також підтримала позовні вимоги позивач та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явилася, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надала , у зв'язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи , про що виніс відповідну ухвалу. Вислухавши пояснення позивача, міркування представника позивача, пояснення свідків у справі, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено , що позивачу [PERSON], на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2014 року (а.с.7-8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.01.2015 року (індексний номер 32378133) (а.с.9). В даному житловому будинку зареєстрована відповідача у справі зі згодою позивач як дружина брата позивача, що вбачається з довідки № 480 від 23 лютого 2015 року, виданою сільським головою Якушинецької сільської ради ( а.с.11). З акту від 31.01.2014 року, затвердженого сільським головою Якушинецької сільської ради, вбачається що відповідач [PERSON] за вищезазначеною адресою не проживає з 2002 року, також даний факт підтверджується і актом від 17.02.2015 року (а.с.17). Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідками позивача, у судовому засіданні підтвердили факт того, що відповідач з 2002 року не мешкає у будинку [ADDRESS], а фактично мешкає у будинку [ADDRESS]. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до положень ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.ч.1,2 ст. 161 Житлового Кодексу Української РСР, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 163 Житлового Кодексу Української РСР, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Таким чином, суд встановлено , що відповідач у справі ні є членом сім*ї позивача у сенсі ст. 64 Житлового Кодексу Української РСР, а зі згодою позивача як власника будинку була зареєстрована у даному житловому приміщенні як дружина брата позивача у порядку ст.161 цього Кодексу. Також судом достеменно встановлено , що відповідач з 2002 року у житловому [ADDRESS], не мешкає , її речей в ньому не має, вона не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання будинку, не надає їй допомоги в його збереженні та утриманні, а фактично мешкає у будинку [ADDRESS]. Тобто судом встановлено, що відповідач більш ніж шість місяців не мешкає у даному будинку без поважних на то причини , у зв'язку з чим, вона втратила право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved