Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

03.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], зацікавлена особа: Орган опіки піклування Словянської міської ради Донецької області про надання дозволу на тимчасові виїзди за кордон, переміщення в зоні проведення АТО малолітньої дитини без згоди батька, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем в зареєстрованому шлюбі вона не перебувала, але з серпня 2005року по липень 2009 року знаходились в фактичних шлюбних відносинах, разом проживали, мали взаємні права та обовязки, як подружжя, вели спільне господарство тощо. Від відповідача вона має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Після того, як ми припинили стосунки, наша дитина залишились проживати разом з нею, повністю знаходячись на її утриманні та вихованні, аж до цього часу. Згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 25 червня 2012 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його прибутку, починаючи з 31 травня 2012 року до її повноліття. Але свої зобовязання за зазначеним судовим рішенням відповідач не виконує, аліменти не виплачує, як і свої батьківські зобовязання щодо участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини, так як останній раз він бачив доньку у червні 2014 року, коли надав нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини з нею за кордон. Після цього будь-яких стосунків з ним вона не мала, де він знаходиться на теперішній час їй не відомо. Таким чином, відповідач з 2014 року самоусунувся від утримання і виховання дитини, не бажає спілкуватись з нею, а також приймати участь в розвитку, навчанні та оздоровленні доньки.У зв'язку з нестабільною ситуацією в регіоні через проведення активної фази АТО, бойових дій на території Донецької і Луганської областей, в т.ч. в м. Горлівка, в неї виникла нагальна потреба у необхідному випадку швидкого виїзду її і дитини за кордон, а також безперешкодного перетинання лінії розмежування на території проведення АТО. Проте для цього згідно вимог чинного законодавства України необхідно отримати, в тому числі нотаріально посвідчений, дозвіл батька (в даному випадку відповідача) про надання ним згоди на тимчасовий виїзд їх дитини за кордон. Тому в зв'язку з наведеним вона звернулась до суду з цим позовом, так як будь-яким іншим шляхом реалізувати своє законне право і право дитини на виїзд з України та зворотній вїзд, вона не має можливості з урахуванням того, що на тимчасово окупованій території України в м. Горлівка в неї та дитини залишились майно, рідні та близькі люди. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХХ11 «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (зі змінами) та постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обвязки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахування інтересів дитини. Кожний учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Просить суд: - Постановити рішення про надання їй, [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, ідентифікаційний номер [NUMBER], яка тимчасово зареєстрована в [INFO], дозволу на тимчасовий виїзд з України в її супроводі малолітньої дитини - доньки [PERSON], народження 19 лютого 2005 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], яка тимчасово зареєстрована в [INFO], за кордон, в т. ч. в Російську Федерацію і [PERSON] Крим, з метою відпочинку, оздоровлення і відвідування родичів без згоди на те батька дитини [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, ідентифікаційний номер [NUMBER], з правом їхнього повернення і вїзду в Україну, а також тимчасові, неодноразові, безперешкодні перетинання лінії зіткнення в зоні проведення антитерористичної операції в м. Горлівка, Донецької області, на період часу з 25 серпня 2016 року по 31 серпня 2017 року . Позивач [PERSON] в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, за участю її представника. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, прийняти рішення на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. З серпня 2005 року по липень 2009 року позивач передувала у шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], від яких мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Позивач разом з дитиною фактично проживають за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою від 09.02.2015 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.12). Згідно вказаної довідки зареєстроване місце проживання позивача: [ADDRESS]. Разом з позивачем мешкає її малолітня донька - [PERSON], [INFO]. В даний час в [PERSON] виникла потреба оформити свій виїзд та виїзд дитини за кордон, за межі України, з метою відпочинку, оздоровлення і відвідування родичів, в м. Горлівка Донецької області, в звязку з існуючою системою пропусків через лінію розмежування. Проте для цього, згідно вимог законодавства, необхідно отримати в тому числі нотаріально посвідчену згоду батька про надання ним згоди на виїзд дитини за кордон. Однак [PERSON] немає можливості отримати таку згоду відповідача так як відповідач не зявляється за місцем проживання позивача з дитиною, що підтверджено актами (а.с.9,10,11). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач 20.06.2014р. надавав позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, що підтверджено його заявою (а.с.8). Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч.2 ст.4 Закону України від 21.01.1994 року №3857-ХХ11 Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України (зі змінами) та постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд вважає, що вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно надати дозвіл на виїзд в період з 25.08.2016 року по 31.08.2017 року неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон - в Російську Федерацію, а також в [PERSON] Крим, з метою відпочинку, оздоровлення і відвідування родичів без нотаріально завіреної згоди батька дитини - [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, ідентифікаційний номер [NUMBER], з правом їх повернення і вїзду в Україну на період часу з 25 серпня 2016 року по 31 серпня 2017 року,в супроводі матері [PERSON], [INFO]. Звертаючись до суду з вимогою, щодо тимчасових, неодноразових, безперешкодних перетинань лінії зіткнення в зоні проведення антитерористичної операції в м. Горлівка, Донецької області, на період часу з 25 серпня 2016 року по 31 серпня 2017 року, позивач не вказала підстав, з яких їй необхідно наражати на небезпеку себе та свою дитину перетинаючи лінії зіткнення в зоні проведення антитерористичної операції в м. Горлівка, Донецької області. Суд, перебуваючи на варті охорони дитинства та приймаючи вищевикладене, вважає, що у даній частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: partial