Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

04 жовтня 2016 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 374824,90 грн., з яких 224634,00 грн. - основного боргу, 137026, 74 грн. - інфляційні збитки та 13164, 16 грн. - 3 % річних. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем існувала домовленість, змістом якої було спільне придбання та продаж предметів живопису, при цьому позивач зобов'язалася надавати кошти для купівлі картин, а відповідач - купувати їх та продавати. За попередньою домовленістю позивач та відповідач спільно купили 2 картини. Сума коштів, сплачених позивачем складала 3500,00 доларів США, сума коштів сплачених відповідачем - 2500,00 доларів США. [PERSON] передала картини відповідачу для продажу їх до 15.10.2014 року за ціною 15 000,00 доларів США. За домовленістю між сторонами, сума, яка буде отримана від продажу, повинна бути розподілена, пропорційно вкладам інвестування. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань в частині повернення коштів після продажу картин, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з врахуванням інфляційних та трьох процентів річних в розмірі 374824,90 грн. станом на 28.09.2016 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] було придбано картини «[INFO]» вартістю 4000,00 дол. США та «[INFO]» вартістю 2000,00 дол. США. Сума вкладу [PERSON] - 3500, 00 дол. США, [PERSON] - 2500, 00 дол. США. Продаж картин мав відбутися до 15.10.2014 року за ціною 15000,00 дол. США, про що свідчить розписка написана 22.05.2014 року. Крім того, згідно розписки від 29.07.2016 року, [PERSON] зобов'язався повернути картину «[INFO]» до 01.08.2016 року Проте в судовому засіданні представник позивача пояснила, що розписка щодо повернення картини на момент розгляду справи повернута [PERSON], оскільки він вже продав обидві картини, тому позивач просить повернути частину коштів, пропорційно вкладеним. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Даних, які б свідчили про повне повернення [PERSON] зазначених коштів судом не встановлено. Водночас представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала, що відповідач продав картини за ціною, зазначеною в розписці. Проте кошти не повернув в зв'язку із скрутним матеріальним становищем. А тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 8 700,00 доларів США, що є пропорційним частці вкладеній позивачем при купівлі картин та станом на момент звернення до суду з позовом становить 224 634,00 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Суд, перевіривши вимоги позивача в частині нарахування 3 % річних у розмірі 13164,16 грн., прийшов до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню у розмірі 6612,48 грн. (оскільки на момент повернення суми 16.10.2014 року 100 доларів США = 1295,1445 грн., то повернути відповідач мав суму 112 677,57 грн., за період з 16.10.2014 року по 28.09.2016 року за 714 днів прострочки 3% річних на зазначену суму становить 6 612,48 грн.). Водночас, оскільки діючим законодавством не передбачено нарахування інфляційних витрат на заборгованість нараховану в доларах США, тому суд не вбачає підстав для стягнення інфляційних з відповідача на користь позивача. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial