Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

02 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на період її навчання. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач по справі є її батьком. Шлюб між батьками розірвано. [INFO] їй виповнилося 18 років та на даний час вона знаходиться на утриманні своєї матері, у якої також є на вихованні неповнолітня донька, молодша сестра позивачки. Позивач вказує, що вона навчається у ВСП «Київський індустріальний коледж КНУБА» за спеціальністю Декоративно-прикладне мистецтво на третьому курсі денного відділення за державним замовленням, термін навчання - червень 2019 року включно. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на період її навчання. Просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі прожиткового мінімуму до закінчення її навчання. В подальшому позивач надала уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача. Вказаний розмір аліментів необхідний їй для оренди житла в місці навчання, придбання необхідним матеріалів для навчання, продуктів харчування та необхідних речей. До судового засідання позивач не з'явилася, просила слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем його реєстрації, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 вересня 1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя, актовий запис № 750, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], в графі «батько» зазначено - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно довідки №3440 від 14 серпня 2017 року [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення за державним замовленням Відокремленого структурного підрозділу Київського індустріального коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури, спеціальність «Декоративно-прикладне мистецтво» Термін закінчення навчання: червень 2019 року включно. Згідно ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. В своїй уточненій позовній заяві, в тексті якої [PERSON] вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, однак доказів того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі суду не надала, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що повнолітня [PERSON] продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю та після досягнення повноліття знаходиться лише на утриманні останньої. При цьому позивачем відомостей про місце роботи відповідача не надано, а тому суд при визначені розміру аліментів також враховує розмір середньої заробітної плати для відповідної місцевості (м.Маріуполь), встановленої Головним управлінням статистики у Донецькій області, яка станом на 01.05.2018 року складає 9918 гривень, а відповідно 1/4 частка складає 2479,50 гривень. На думку суду, розмір аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання покладається також на мати позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial