Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

04.07.2016 року вказаний позивач звернувся до суду до вказаного відповідача із вищеозначеною позовною заявою, вказуючи на те, що у квітні 2011 року [PERSON] позичив у позивача кошти в сумі 107674,00 грн., про що власноручно написав розписку, в якій зазначив дату повернення боргу - до 30 квітня 2012 року. 15.03.2013 року відповідач повернув лише частину боргу в сумі 5000 гривень, решта залишилася в сумі 102\~674,00 грн. За домовленістю між ними строк повернення боргу був продовжений до 01.09.2013 року, проте у визначений термін гроші повернуто не було. Просить стягнути із відповідача суму боргу, інфляційні витрати та 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязання. 22.08.2016 року позивачем надано письмові уточнення позовних вимог, відповідно до яких він просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 102674,00 грн., інфляційні втрати в період з 01.09.2013 року по 01.06.2016 року в сумі 76800 грн.15 копійок, 3% річних в період з 01.09.2013 року по 22.08.2016 року у розмірі 9174,28 грн.. Загальна сума: 188648,43 грн. Позивач в судове засідання не зявився, направив в суд заяву, відповідно до якої просить слухати справу без його участі, на задоволенні позову наполягає. Просить провести заочний розгляд справи. Відповідач до суду двічі не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства, предметом спору являється право на стягнення боргу в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] 107674,00 гривень, які зобовязався повернути не пізніше 30 квітня 2012 року, про що написав розписку (а.с.4). Відповідач вчасно борг не повернув, а 15.03.2013 року повернув лише частину боргу в сумі 5000 гривень, залишився борг у сумі 102674 гривень, у звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Між сторонами склались договірні відносини. Стаття 1046 ЦК України\~передбачає, що «За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити всю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Виходячи з вищевказаних норм права, розписка, яку надав [PERSON] [PERSON] є належним доказом у підтвердження договору позики. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вимог\~ст.88 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved