Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

03.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі продажу таким, що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що 13.12.2013 року померла [PERSON]. Після її смерті заведена спадкова справа № 9/2014 від 17.01.2016 року у Новосанжарській державній нотаріальній конторі. Відповідачка є спадкоємицею після померлої матері згідно заповіту. Відповідачка продала житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: с. Андріївка, вул. Перемоги, 37, Новосанжарського району, Полтавської області та земельну ділянку, загальною площею 0,58 га., для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована с. Андріївка, вул. Перемоги, 37 , Новосанжарського району, Полтавської області, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON], державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори від 01.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 175. Також відповідачка отримала кошти за продане нерухоме майно в повному обсязі в сумі 20000 гривень, оформляти спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та земельну ділянку, площею 0,58 га. не буде та претендувати на спадкове майно у майбутньому не буде, претензій фінансового характеру до позивача [PERSON] не має, про що свідчить розписка від 27.08.2014 року. Відповідачка успадковувати нерухоме майно та отримувати Свідоцтво про право на спадщину не бажає. Такі обставини перешкоджають позивачу договір купівлі продажу посвідчити нотаріально. Позивач вказує, що документи на нерухоме майно отримав від продавця, володіє та розпоряджається вищезазначеним нерухомим майном, виконав поточний ремонт, організував догляд за майном, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Таким чином, між сторонами при укладанні договору купівлі продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: продавцю передані гроші, покупцеві обєкт нерухомості, яким він на теперішній час володіє і користується, проте не може ним розпорядитися, оскільки виникли проблеми з нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу, що змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, до суду направив заяву про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду направила заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім цього, ч.3 ст.334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав покупцю документи, нерухоме майно в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, виконав поточний ремонт, організував догляд за майном, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. [PERSON] померла 13.12.2013 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії ІКЕ № 255499, видане Соколово-Балківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 14.12.2013 року, актовий запис № 21 (а.с.7). Факт родинних відносин померлої [PERSON] та відповідачки [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЯР № 920578 та Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ № 452688 (а.с.8). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого [PERSON], державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори від 01.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 175, спадкоємцем майна померлого 21 квітня 1994 року [PERSON] є дружина [PERSON]. Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с.Андріївка, вул.Перемоги, 37, Новосанжарського району, Полтавської області та земельної ділянки, площею 0,58 га., для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована с.Андріївка, вул.Перемоги, 37, Новосанжарського району, Полтавської області (а.с.10). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 9/2014 від 17.01.1014 року у Новосанжарській державній нотаріальній конторі, що вбачається із [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15). Згідно довідки Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області від 04.07.2017 року за № 02-26/906 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с.Андріївка, вул.Перемоги, 37, Новосанжарського району, Полтавської області, числиться за померлою 13.12.2013 року [PERSON] (а.с.11). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, померлій [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: с. с.Андріївка, вул.Перемоги, 37, Новосанжарського району, Полтавської області (а.с.12-14). Як вбачається із заповіту від 07.05.2012 року, нотаріально посвідченого секретарем Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 31, [PERSON] усе її майно заповіла дочці [PERSON] , [INFO].. (а.с.9). Згідно витягу № 361/0/203-17 від 06.09.2017 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 5800 кв.м. для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Андріївка, Новосанжарського району, Полтавської області, нормативна грошова оцінка становить 39333,52 грн. . Як вбачається з розписки від 27.08.2014 року, [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 20 (двадцять тисяч) гривень за проданий нею житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,58 га, що розташовані за адресою: с. Андріївка, вул.Перемоги, 37 , Новосанжарського району, Полтавської області. Оформляти спадщину після померлої матері не буде. Претензій до [PERSON]. не має (а.с.16). Згідно повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори № 1590/01-16 від 08.08.2017 року, після померлої 13.12.2013 року [PERSON] від 27 січня 2014 року заведена спадкова справа за № 9/2014. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не надходило (а.с.25). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, тому суд вважає, що є підстави задовольнити даний позов.

Outcome: approved