Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

03.12.2020 до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах яких діє [PERSON] , в якій останній просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування після її батька [PERSON] , померлого [INFO] ; в ході досудової підготовки витребувати із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області спадкову справу після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . При цьому позивач спадщину після смерті батька фактично прийняла, оскільки проживала разом із ним за однією адресою на час його смерті, дружина спадкодавця - мати позивача померла ще до відкриття спадщини. Проте при зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Тому в цей час вона змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. Ухвалою судді Квітки О.О. від 07.12.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.02.2021 задоволене клопотання представника позивача - адвоката Пантелея В.В. про витребування доказів. Витребувано з Державного архіву Харківської області копію рішення (наказу) Золочівської селищної ради про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , в 1960-1961 роках [PERSON] або [PERSON] . Ухвалою суду від 15.03.2021 було залучено до участі у справі у якості третьої особи Службу у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Пантелей В.В. подав через канцелярію суду письмову заяву з проханням справу розглядати без його участі та участі його довірителя, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] також завчасно надійшла письмова заява, в якій він визнав позовні вимоги своєї матері [PERSON] повністю та не заперечував проти їх задоволення. Золочівський селищний голова [PERSON] також завчасно подав до канцелярії суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності їх представника, винести рішення на розсуд суду. Представник служби у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради у судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 лютого 1965 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Довжанською сільською радою Золочівського району Харківської області, про що було складено актовий запис № 10 та 25 лютого 1965 року видано відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що 09 серпня 1969 року Довжанською сільською радою було складено актовий запис № 26 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у віці 46 років у с. Золочів померла [PERSON] , про що Золочівською селищною радою Харківської області 16 червня 1993 року було складено актовий запис № 133 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 12 лютого 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що було складено актовий запис № 15 та 23 листопада 2001 року повторно видане відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . [INFO] у віці 65 років в смт Золочів Харківської області помер [PERSON] , про що Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області 27 вересня 2006 року було складено актовий запис № 189 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З довідок Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, наданих на запити Золочівської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] на момент смерті був прописаний за адресою: [ADDRESS] . На день смерті та протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця [PERSON] в успадкованому будинку [ADDRESS] була прописана донька [PERSON] .. [PERSON] на момент смерті була прописана за адресою: [ADDRESS] . На день смерті та протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця [PERSON] в успадкованому будинку [ADDRESS] були прописані чоловік [PERSON] та донька [PERSON] .. У відповідь на запит державного нотаріуса директором КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради» Бєловою С.М. було надано інформацію за вих. №122 від 01.04.2019, відповідно до якої 27.03.2019 проведена поточна інвентаризація житлового будинку «А-1» (1961 року будівництва) загальною площею 56,1 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м, веранди «а», ганка «а1», господарських будівель та споруд: літньої кухні «Б», сараю «В», погреба «Г», вбиральні «Е», огорожі № 1-3, колонки №4, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інвентаризаційною справою № 1876, розпочатою 22.07.1975, первинна інвентаризація будинку проводилася за замовленням [PERSON] (померлого [INFO] ). Будь-які документи дозвільного характеру у справі відсутні. Відповідно до інструкції «Про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» в редакції від 29.01.2013 житлові будинку та господарські будівлі, побудовані до 05.08.1992 не вважаються самовільним будівництвом та не підлягають введенню в експлуатацію. В інвентаризаційній справі дані про наявність обмежень, обтяжень, арешту та судового спору на вищевказаний житловий будинок відсутні. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 27.03.2019 складає 146860 грн. Станом на 31.12.2012 по КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» право власності не зареєстровано. Житловий будинок «А-1» 1961 року будівництва, житловою площею 39,0 кв.м, загальною площею 56,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , має такі господарські будівлі та споруди: веранда «а», ганок «а1», літня кухня «Б», сарай «В», погріб «Г», вбиральня «Е», огорожа №1-3, колонка №4, що вбачається із копії технічного паспорта, інвентаризаційна справа № 1876. Відповідно до інвентаризаційної справи №1876 будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , земельна ділянка під житловим будинком [ADDRESS] реєстрації не підлягає, так як відноситься до фонду земель колгоспу. З довідки Золочівського селищного голови Канівця Л.В. від 23.07.2020 №02-30/3029 погосподарські книги ведуться тільки в сільських населених пунктах Золочівської селищної ради. З належним чином засвідченої копії спадкової справи № 38/2008 після [PERSON] , наданої Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 22.01.2008 до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від доньки померлого [PERSON] .. Її заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2008 рік за № 82 та заведено спадкову справу № 38/2008. 22.01.2008 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад з процентами та компенсаційними виплатами після [PERSON] , померлого [INFO] , посвідчене державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Тихоновою Н.П., зареєстроване в реєстрі за № 254. Згодом 17.07.2019 [PERSON] через свого представника [PERSON] знову звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , вказана заява була зареєстрована за реєстровим номером 790 та долучена до спадкової справи № 38/2008. Більше заяви про прийняття спадщину чи про відмову від неї до нотаріальної контори не надходили. Інші свідоцтва про право на спадщину за заповітом чи за законом не видавалися. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Вказані відомості підтверджуються також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 10.12.2020 № 62846830 та № 62846831. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2019 року, винесеною державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Козєєвої С.М., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що належить [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документу, який підтверджує право спадкодавця на нерухоме майно. З інформації Державного архіву Харківської області від 17.02.2021 №01-43/38 в протоколах засідань виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківської області за 1960-1961 роки рішення про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на ім`я [PERSON] або [PERSON] немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно зі статті 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до абз. 60 п.3.3 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 не належить до самовільного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки господарські /присадибні/ будинки і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року житлових будинків вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року). Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до роз`яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Так, суд доходить висновку, що батько позивача [PERSON] на земельній ділянці [ADDRESS] , належній колгоспу та наданій йому у користування, побудував житловий будинок у 1961 році. Відповідно до інформації директора КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради» Бєловою С.М. інструкцією «Про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» в редакції від 29.01.2013 було передбачено, що житлові будинку та господарські будівлі, побудовані до 05.08.1992 не вважаються самовільним будівництвом та не підлягають введенню в експлуатацію. Отже, оскільки житловий будинок [ADDRESS] був побудований до 05.08.1992 на земельній ділянці, що перебувала у законному користуванні [PERSON] , чинне на той час законодавство не передбачало необхідності здійснення державної реєстрації будинку для отримання права власності на нього, суд вважає, що батько позивача [PERSON] за життя отримав у власність спірний житловий будинок, за його замовленням було здійснено первинну інвентаризацію будинку, проте право власності не оформлено, правовстановлюючий документ відсутній. Згідно із положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , як єдина спадкоємиця за законом в порядку ст.ст. 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , оскільки була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час його смерті, а мати позивача [PERSON] померла до відкриття спадщини після її чоловіка [PERSON] .. За таких обставин, суд доходить до висновку, що до позивача [PERSON] перейшло право власності на спірний житловий будинок [ADDRESS] , яке вона не мала змоги оформити у нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що відсутні документи на підтвердження права власності [PERSON] на вказаний будинок. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved