Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

02.08.2016 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5703,96 грн., а також судових витрат у сумі 1798,00 грн. з врахуванням збільшення позовних вимог. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 06.08.2012 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 0516а/12к-03, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Hyundai Accent», номерний знак [NUMBER]. 06.07.2013 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу, під керуванням [PERSON], транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], а також транспортного засобу марки «Kia», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 03.09.2013 року встановлено, що ДТП сталась з вини [PERSON], внаслідок порушення ним правил дорожнього руху. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.001.13.09136/VESKO28189 від 07.08.2013 року та умов договору страхування № № 0516а/12к-03 від 06.08.2012 року, розмір страхового відшкодування складає 44048,81 грн., яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» було відшкодовано потерпілому. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», на адресу якої позивач направив заяву про виплату страхового відшкодування за полісом. Разом з тим, оскільки заяву було задоволено частково, а саме ПрАТ «СК «Уніка» виплатило на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування у розмірі 38344,85 грн., тому з відповідачана користь позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 5703,96 грн., а також судові витрати у сумі 1798,00 грн. з врахуванням збільшення позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак факсом на адресу суду направив клопотання, у якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, при цьому проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 06.07.2013 року о 13 год. 45 хв. на автодорозі Вишгород-Ровжі 1 км і 900 м відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Hyundai Accent», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Kia», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 03.09.2013 року в справі про адміністративне правопорушення № 363/3322/13-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Hyundai Accent», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] та обставини даного ДТП, не потребують доведення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки «Hyundai Accent», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] був застрахований в ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно договору добровільного страхування наземного транспортну № 0516а/12к-03 від 06.08.2012 року. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. 06.07.2013 року до ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернувся власник транспортного засобу марки «Hyundai Accent», номерний знак [NUMBER], - [PERSON] з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. З врахуванням акту від 10.07.2013 року огляду транспортного засобу (дефектна відомість), Звіту № 482 від 29.07.2013 року про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, калькуляції № 482/2013 від 29.07.2013 року, ПрАТ «СК «АХА Страхування» затверджено страховий акт № 1.001.13.09136/VESKO28189 від 07.08.2013 року про виплату [PERSON] страхового відшкодування у сумі 44048,81 грн. Як встановлено судом, ПрАТ «СК «АХА Страхування» на підставі страхового акту № 1.001.13.09136/VESKO28189 від 07.08.2013 року було сплачено [PERSON] страхове відшкодування у сумі 44048,81 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON], який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до поліса АВ/8244745, що підтверджується витягом з бази МТСБУ від 29.06.2016 року. Разом з тим, внаслідок звернення ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ПрАТ «СК «Уніка» з метою отримання страхового відшкодування у розмірі 44048,81 грн., ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувало позивачу лише 38344,85 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди у сумі 44048,81 грн. та страховою виплатою ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі 38344,85 грн. складає 5703,96 грн., яка підлягає стягненню з винної у вчиненні ДТП особи, а саме з відповідача. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.02.2016 року в справі № 6-2878цс15, яка у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Враховуючи, що до ПрАТ «СК «АХА Страхування» внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, при цьому страховик відповідача здійснив страхову виплату недостатню для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 5703,96 грн. (44048,81 грн. - 38344,85 грн.). Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1798,00 грн., з яких: 1378,00 грн. - судові витрати по сплаті судового збору; 420,00 грн. - витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7501,96 грн. (5703,96 грн. + 1798,00 грн.)

Outcome: approved