Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

03.06.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, який уточнювала під час розгляду справи, до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на майно, яке було придбано у період шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що в період з 19.10.2004 року по 09.06.2009 року [PERSON] перебувала у шлюбі зі [PERSON], разом з яким придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], та автомобіль ВАЗ 21114, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер, а його єдиним спадкоємцями є мати [PERSON] та син від першого шлюбу [PERSON]. Просить визнати право власності на ? зазначеного майна, яке було придбано у період шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та додатково пояснила, що під час шлюбу зі [PERSON] за спільні кошти вони придбали спірну квартиру, у якій зробили ремонт та автомобіль. Після розлучення із [PERSON] зазначене майно залишилося у колишнього чоловіка, з яким у неї були добрі стосунки. Вважає, що діями спадкоємців, які претендують на спадщину, порушуються її права, як співвласника майна, в зв'язку з чим строк позовної давності не може бути застосовано. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] пояснила, що початок позовної давності необхідно обчислювати з дня смерті колишнього чоловіка [INFO], а не від дати розірвання шлюбу, оскільки відповідачі не надали доказів, які б свідчили про існування перешкод та про порушення права власності після розірвання шлюбу. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти позовних вимог. Представники відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали. Зазначили, що не заперечують, що спірне майно було придбане в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON], тобто мало статус спільного майна подружжя. Зауважили, що значна частина вартості квартири була оплачена за рахунок особистих коштів [PERSON], який одночасно продав власну квартиру та купив спірну квартиру, тобто частки у спільному майні не рівні. Проте, після розірвання шлюбу [PERSON] одноособово користувався спірним майном та ніс витрати на його утримання, в той час як [PERSON] з 2009 року припинила будь-які зв'язки з майном та не вживала заходів для його поділу та визнання права власності. Вважають, що позивачка звернулася до суду поза межами строку позовної давності, у зв'язку з чим просили відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 жовтня 2004 року у ВРАЦС Жовтневого РУЮ міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №828, прізвище дружини після одруження - [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу 09 червня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано Жовтневим ВРАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис №253. Згідно з договором купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року, посвідченому Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чичековою О.А. за №1905, [PERSON] придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,92кв.м., за 6672 гривень. [PERSON] надала письмову згоду чоловіку [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири, що посвідчено нотаріально за №1902. Згідно з договором купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року, посвідченому Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чичековою О.А. за №1908, [PERSON] продав однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 21,6кв.м., за 4813 гривень. Зазначена квартира належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.05.1997 року. Згідно Довідки №2498648 Управління державної автоінспекції Центру ДАІ №1405 (ЦНППВАЗ-1 місто Маріуполь) станом на 26.05.2015 року за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб: «ВАЗ 21114», днз [NUMBER], 2006 року випуску. Свідоцтво про реєстрацію від 14.10.2006 року. Відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] в місті Маріуполі, актовий запис №2295 від 28.11.2014 року зареєстрований Жовтневим ВДРАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області. З матеріалів копії спадкової справи №68/2014 від 10.12.2014 року, наданої Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бодягіною І.І., слідує наступне. 10.12.2014 року до нотаріуса Бодягіної І.І. звернулася [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] в місті Маріуполі. 27.01.2015 року до нотаріуса Бодягіної І.І. звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в місті Маріуполі. Статтями 60, 69,70 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними. З урахуванням позицій сторін суд вважає, що спірне майно було об'єктом права спільної власності подружжя. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Суд вважає, що після розірвання шлюбу у червні 2009 року у позивачки почався перебіг строку для захисту порушеного права для чого об'єктивні перешкоди були відсутні, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання права власності на ? майна, яке було придбано у період шлюбу, задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed