Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

03 грудня 2020 року позивач, в інтересах якої дії адвокат Гребенар О.В., звернувся до суду з позовом до Військово-цивільної адміністрації м. Лисичанськ Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії. З метою оформлення свідоцтва на право власності він звернувся до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П., однак отримав відмову через пропуск визначеного ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадшини та відсутність доказів про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки після смерті матері, яка проживала на території, котра є тимчасово окупованою, необхідно було отримати свідоцтво про смерть українського зразка. Крім того, постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 був введений каратин та у зв`язку з цим запроваджені обмеження в`їзду/виїзду в зону ООС та припинення діяльності контрольних пунктів в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію України. Увесь час з дня введення карантину [PERSON] перебував на тимчасово окупованій території України в м. Перевальську тому пропустив строк звернення до нотаріуса, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи викладене позивач просив призначити йому додатковий строк у шість місяців для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON] . Ухвалою від 07 грудня 2021 року дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 12 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті, залучено до участі у справі правонаступника відповідача - Лисичанську міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області. 04 березня 2021 року представник позивача надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його та позивача участі, не заперечував проти заочного вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. 27 січня 2021 року від представника відповідача надійшли заперечення. Які суд не бере до уваги оскільки представником відповідача пропущено строк на надання відзиву, та разом з тим ст. 178 ЦПК передбачене право відповідача на подання відзиву а не заперечень. Клопотань про відкладення розгляду справи від учасників не надходило. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом було встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30 липня 1983 року (а.с. 7). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] померла [INFO] (а.с. 9). На запит суду Лисичанська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті [PERSON] спадкова справа заведена 19 листопада 2020 року приватним нотаріусом Жихарь Н.П. (а.с. 43-44). На запит суду приватний нотаріус Жихарь Н.П. повідомила, що 19 листопада 2020 року за заявою сина померлої - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом нею була заведена спадкова справа № 143-2020 щодо майна [PERSON] . Згідно матеріалів справи інших спадкоємців, крім [PERSON] немає (а.с. 24). Згідно з постановою приватного нотаріусу Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Жихар Н.П. про відмову вчинення нотаріальної дії від 19 листопада 2020 року № 268/01-16 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] - у зв`язку з відсутністю доказів про прийняття спадщини (а.с. 10-11). Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на положення ст. 1272 ЦК України, суд призначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тільки у разі наявності поважних причини його пропуску, обов`язок доведення існування яких покладено на особу, яка звертається з такою вимогою. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України від 30 тарвня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів справи, причиною пропуску позивачем встановленого законодавством строку для подання заяви на прийняття спадщини, було перебування на тимчасово окупованій території та необхідність оформлення належних документів про смерть, а також встановлення обмежень у переміщеннях у зв`язку з запровадженням на території України карантину. Отже, звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підконтрольній українській владі території України протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивача істотні та непереборні труднощі. Також суд звертає увагу, що свідоцтво про смерть матері позивачем було отримане лише 07 серпня 2020 року, тобто, вже після спливу всього строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважною, у зв`язку з чим вважає за можливе позов [PERSON] до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити, визначивши позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у шість місяців. Разом з тим, суд вважає, що достатнім додатковим строком для прийняття позивачем спадщини є три місяці, а не шість місяців як про це просить позивач. Також суд зазначає, що до його повноважень під час розгляду справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не входить обов`язок визначати конкретні права на спадкове майно, щодо яких визначено цей додатковий строк. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позов задоволено частково, проте відповідач в особі органу місцевого самоврядування не порушував своїми діями або бездіяльністю права позивача на спадкове майно. Цей спір виник виключно внаслідок бездіяльності самого позивача, яка була зумовлена непереборними обставинами. Отже, стягнення судових витрат з відповідача буде несправедливим та суперечитиме цільовому тлумаченню статті 141 ЦПК України, згідно із яким, на думку суду, судові витрати стягуються з того відповідача, дії або бездіяльність якого спричинили виникнення судового спору. На підставі викладеного,

Outcome: partial