Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

03 вересня 2003 року помер брат позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 2,36 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Попелюхівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], однак із субєктивних причин пропустила строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може оформити спадкові права, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася у п. 3 позовної заяви просила на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України слухати справу у її відсутності (зворот а.с. 2). Представник відповідача Попелюхівської сільської ради подав суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутності представника сільської ради (а.с. 20). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] помер 03 вересня 2003 року в с. Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) площею 2,36 умовних кадастрових гектара, що знаходиться на території Попелюхівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 9, 10). Свідоцтвом про смерть (а.с. 4), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5), свідоцтвом про народження позивача (а.с. 6), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження спадкодавця (а.с. 7), довідкою виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради (а.с. 8) позивач довела, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], яка має право (як сестра у другій черзі спадкоємців за законом) і бажає прийняти спадщину. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області своєю постановою № 125 від 09 квітня 2016 року (а.с. 13) відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, через пропущення строків, встановлених для прийняття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей строк визначений як шість місяців, і починається він з часу відкриття спадщини (дня смерті). Як слідує із позовної заяви, позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець помер до прийняття нового ЦК України, а вона отримала невірну юридичну консультацію щодо оформлення своїх спадкових прав і вважала, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім того, після смерті [PERSON] не було знайдено правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 11). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 43542483 від 09 квітня 2016 року, що знаходиться у спадковій справі № 122/2016 року до майна померлого [PERSON], заведеної на підставі заяви [PERSON] від 09 квітня 2016 року, слідує, що спадщину після [PERSON] ніхто не оформляв, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції від 16 січня 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до положень ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції від 16 січня 2003 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON] помер 03 вересня 2003 року (а.с. 4), тобто строк на прийняття спадщини закінчився вже після набрання чинності Цивільним кодексом України 03 березня 2004 року. Суд вважає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса поважними, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через юридичну необізнаність та відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України.

Outcome: approved