Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

04.01.2018 ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», ЄДРПОУ 20474912, р/р 26503253730300 в АТ «УКРСИББАНК» м.Харків, МФО 351005, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Іллінська,8, звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [INFO], ІПН3216005095, зареєстрований за адресою: [INFO], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 5333,73 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Заяву мотивує тим, що 30.12.2014 року у м. Львові на вул. Шептицьких,32 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «Volkwagen Golf» д.н.з. BС9478AK під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER]., внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.02.2015 року вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена, судове рішення набрало законної. На момент ДТП між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №73700а4аа від 15.12.2014 року. За наслідками настання страхового випадку, АТ «СК «АХА Страхування» та на підставі страхового акту №1.003.14.01874/VESKO1776 від 26.01.2015 року, прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 55333,73грн. Таким чином вважає, що в силу вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до винної особи про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Представник позивача [PERSON]С, яка діє на підставі довіреності від 15.12.2017 року /а.с.48/ надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити в повному обсязі, щодо прийняття заочного рішення не заперечує /а.с.47/. Відповідач [PERSON] 12.04.18 подав заяву, у якій зазначив, що свою вину визнає та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши думку відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.12.2014 року у м. Львові на вул. Шептицьких,32 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «Volkwagen Golf» д.н.з. BС9478AK під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.02.2015 року вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена, судове рішення набрало законної /а.с.7/. На момент ДТП між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON], який є власником автомобіля [NUMBER] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №73700а4аа від 15.12.2014 року /а.с.5-6/. Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням вказаного транспортного засобу. Так, за наслідками вищевказаного ДТП на підставі акту огляду транспортного засобу від 06.01.2015 року /а.с.16/ ДПС ДАІ з обслуговування м.Львова ГУМВС України сформовано відомість №9483155 про дорожньо-транспортну пригоду від 30.12.2014р., де зазначено, які пошкодження отримав автомобіль [NUMBER] /а.с.13-14/. Згідно страхового акту №1.003.14.01874/VESKO1776 від 26.01.2015 року та розрахунку страхового відшкодування 21.01.2015 року вартість страхового відшкодування відновлювальних ремонтних робіт автомобіля становить 55 333,73 грн. Судом встановлено, [PERSON] своєчасно повідомив АТ «СК «АХА Страхування» про подію, що має ознаки страхового випадку /а.с.9/, та позивачем було виплачено страхове відшкодування, що стверджується копією платіжного доручення про сплату страхового відшкодування №153419 від 27.01.2015 року /а.с.28/. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частино 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) виплаченого відшкодування в порядку регресу є обґрунтованими та законними, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнано позов, то суд приходить до переконання, що слід повернути позивачу 50% сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №376237 від 02.10.2017 року у розмірі 800 грн.

Outcome: approved