Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

03.07.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення суми пені за порушення строків переказу , відшкодування завданої порушенням прав споживача моральної шкоди. Свою позицію обґрунтовував тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2017 року в цивільній справі № 212/6792/16-ц позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», Державної служби фінансового моніторингу України , третя особа АТ «БМ Банк» задоволено частково, визнано неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо зупинення здійснення фінансової операції з переводу грошових коштів в розмірі 645000 гривень [PERSON], зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» відновити фінансову операцію з переказу грошових коштів в сумі 645000 гривень на картковий рахунок [PERSON] та відновити доступ [PERSON] до цих грошових коштів. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 р. апеляційну скаргу за вищевказаною позовною заявою залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2017 року залишено без змін. 26 лютого 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито [PERSON] рахунок відповідно до Анкети-заяви про приєднання умов і правил надання банківських послуг. За період з 01.01.2017 - 01.02.2017 та скріншоту з Інтернет - банкінгу «Приват24», що працює з 2001 року та належить ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 645 000 грн. 00 коп. були зараховані на картку/рахунку [NUMBER] лише 06.01.2017 року о 10 год. 36 хв., тобто через 63 доби. У зв'язку із чим [PERSON] та [PERSON] вважають, що вони мають право отримати пеню в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу в розмірі 40 635 грн. 00 коп. Також їм була заподіяна шкода внаслідок , чого вони повинні були шукати інші джерела для отримання грошових коштів для виконання взятого на себе зобов'язання, тому вони вважають розмір заподіяної моральної шкоди 15 000 гривень, по 5 000 гривень кожному. 06.07.2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження. 06.08.2018 року розгляд справи відкладено, для виклику представника відповідача. 21 серпня 2018 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив по справі, в якому він просить відмовити в задоволені позовних вимог, зазначив, що питання моральної шкоди було вирішено судом першої інстанції, було відмовлено в стягнені моральної шкоди, бо між позивачем та банком існують договірні відносини, а договором не передбачено відшкодування моральної шкоди. Також вказав, що у матеріалах справи є Постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області, з якої встановлено факт - банк замість 2 днів, тримав кошти 10 днів, тобто , не 63 дні, 10-2= 8 днів. 02.10.2018 року розгляд справи відкладено, у зв'язку із клопотанням позивача, представника позивачів. В судовому засіданні позивач, представник позивачів - [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на ті самі обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не надав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивачів та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Так, судом встановлено, що 26 лютого 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито [PERSON] рахунок відповідно до Анкети-заяви про приєднання умов і правил надання банківських послуг. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2017 року в цивільній справі № 212/6792/16-ц позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ КБ « Приватбанк», Державної служби фінансового моніторингу України , третя особа АТ « БМ Банк» задоволено частково, визнано неправомірними дії Пат КБ « Приватбанк» щодо зупинення здійснення фінансової операції з переводу грошових коштів в розмірі 645000 гривень [PERSON], зобов'язано ПАТ КБ « Приватбанк» відновити фінансову операцію з переказу грошових коштів в сумі 645000 гривень на картковий рахунок [PERSON] та відновити доступ [PERSON] до цих грошових коштів. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 р. апеляційну скаргу за вищевказаною позовною заявою залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2017 року залишено без змін. Відповідно до та скріншоту з Інтернет - банкінгу « Приват24», за період з 01.01.2017 - 01.02.2017 грошові кошти в розмірі 645 000 грн. 00 коп. були зараховані на картку/рахунку [NUMBER] 06.01.2017 року о 10 год. 36 хв. Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Відповідно до п. 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до п. 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Згідно ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки. Згідно ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем. Таким чином, судом встановлено, що відповідач безпідставно не здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок позивача [PERSON], чим порушив його право на отримання належних йому коштів. Оскільки картковий рахунок на який було перераховано кошти в розмірі 645 000 грн., відкрито на ім'я [PERSON] 26 лютого 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі поданої ним анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, тому позовна вимога щодо стягнення пені в розмірі 40 635 грн. 00 коп. на користь [PERSON] підлягає задоволеню. До того ж, відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивача. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18.09.2017 року та залишеного без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області 18.04.2018 року, не встановлено порушення прав споживача позивача [PERSON] діями ПАТ КБ «Приватбанк», в зв'язку з чим позовна вимога про стягнення пені в розмірі 40 635 грн. 00 коп. на користь [PERSON] не підлягає задоволеню в повному обсязі. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн., по 5 000 грн. кожному з позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цих вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобов'язальним правом та не передбачають стягнення моральної шкоди, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial