Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

04 жовтня 2019 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до Комунального підприємства «Луцький центр первинної медичної допомоги» (далі - відповідач) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01 липня 2009 року працює у відповідача, а остання його посада, яку він обіймав з 11 грудня 2018 року, була лікаря загальної практики-сімейного лікаря. Наказом від 05 вересня 2019 року №66-ос позивача звільнено із займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Крім того, наказом від 03 вересня 2019 року №207 йому було оголошено догану. Підставою для такого звільнення відповідача та винесення догани було встановлення порушень стосовно видачі та продовження листків непрацездатності громадянам. Позивач зі своїм звільненням не погоджується, вважає, що ним належним чином виконувалися посадові обов`язки. З наведених підстав позивач просить суд: 1) визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 03 вересня 2019 року №207 «Про дисциплінарне стягнення»; 2) визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) №66-ос від 05 вересня 2019; 3) поновити позивача на 1,0 посади лікаря загальної практики-сімейного лікаря амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №3 відповідача з 05 вересня 2019 року. 4) стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 15 червня 2020 року позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишені без розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не прибули, але подали спільну заяву з проханням слухати справу за їх відсутності. Представник відповідача у письмовому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на законність звільнення та догани. У заяві від 15 червня 2020 року просить суд слухати справу за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, та сторонами не заперечується, що позивач з 01 липня 2009 року працював у відповідача, а остання посада, яку він обіймав з 11 грудня 2018 року, був лікар загальної практики-сімейний лікар амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №3 (а.с.5-6). Наказом відповідача від 03 вересня 2019 року №207 «Про дисциплінарне стягнення» позивачу було оголошено догану. Підставою для накладення догани були результати, встановлені в акті від 02 вересня 2019 року щодо виявлення невиконання своїх посадових обов`язків, та невиконання норм та планів. З наказом позивач ознайомлений 04 вересня 2019 року (а.с.8). Також, наказом від 05 вересня 2019 року №66-ос позивача звільнено із займаної посади у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Підставою для винесення цього наказу було зазначено, що [PERSON] грубо порушив видачу та продовження листка непрацездатності серії АДМ № 233173 , чим перевищив своїм посадові обов`язки та порушив п.п. 2.2 п.2, п.3.12, п.11 Інструкції про порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, п.2.16 розділу «Завдання та обов`язки» посадової інструкції, недбало та несумлінно поставився до професійних обов`язків. Порушення трудової дисципліни [PERSON] неодноразово вчинялося раніше, за що на підставі наказу від 03 вересня 2019 року №207, від 26 березня 2019 року №89, від 10 грудня 2018 року №243 до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани (а.с.7). Надаючи правову оцінку спірним наказам відповідача, суд зазначає таке. Відповідно до пункту 4 Порядку контролю якості медичної допомоги, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.09.2012 №752 (далі - Порядок №752), контроль якості надання медичної допомоги здійснюється шляхом застосування методів зовнішнього та внутрішнього контролю якості медичної допомоги, самооцінки медичних працівників, експертної оцінки, клінічного аудиту, моніторингу системи індикаторів якості, атестації/сертифікації відповідно до вимог чинного законодавства України та законодавства Європейського Союзу. Пунктом 5 Порядку №752 визначено, що внутрішній контроль якості надання медичної допомоги здійснюється керівництвом закладів охорони здоров`я та/або медичними радами закладів охорони здоров`я в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема шляхом контролю за кваліфікацією лікарів, молодших спеціалістів з медичною освітою та професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у закладі охорони здоров`я; самооцінки медичних працівників; організації надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я; моніторингу реалізації управлінських рішень; моніторингу дотримання структурними підрозділами закладу охорони здоров`я стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів; моніторингу системи індикаторів якості медичної допомоги; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги. А у пунктах 7,8 Порядку №752 передбачено, що контроль якості надання медичної допомоги здійснюється за такими складовими: структура, процес та результати медичної допомоги; організація надання медичної допомоги; контроль за реалізацією управлінських рішень; відповідність кваліфікаційним вимогам медичних працівників, у тому числі керівників закладів охорони здоров`я; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги; забезпечення прав та безпеки пацієнтів під час надання їм медичної допомоги. Контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров`я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги. Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров`я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров`я України та/або управлінь охорони здоров`я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров`я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, наведеною в додатку до цього Порядку. З аналізу вищенаведених підзаконних нормативно-правових актів слідує, що контроль якості надання медичної допомоги, зокрема в частині структури, процесу та результатів медичної допомоги, організації надання медичної допомоги, контроль за реалізацією управлінських рішень, здійснюється медичними радами закладу охорони здоров`я (внутрішній контроль), або клініко-експертними комісіями МОЗ чи відповідними управлінням охорони здоров`я (зовнішній контроль), про що складається відповідний висновок, за формою, який вказаний у додатку до Порядку №752. Крім того, Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 лютого 2016 року №69 затверджено Положення про медичну раду закладу охорони здоров`я, яке визначає порядок проведення внутрішнього контролю якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування. Суд окремо зауважує, що вказані підзаконні нормативно-правові акти поширюють свою дію на заклади охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування, про що прямо зазначено у них, а отже вони обов`язкові і для відповідача, який є комунальним підприємством. Всупереч вищенаведеному, внутрішній контроль якості наданої медичної допомоги лікарем [PERSON] (позивачем), в тому числі в частині належності організації надання медичної допомогу, що включає в себе і питання видачі та складання відповідних листків непрацездатності, проводився не медичною радою відповідача, а комісією для проведення службового розслідування, тобто не уповноваженим на те органом. Доказів формування відповідачем медичної ради закладу охорони здоров`я, як це передбачено Порядком №752 та Положенням про медичну раду закладу охорони здоров`я, відповідач суду не надав. Крім того, за результатом проведення такого внутрішнього контролю не був складений висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, яка визначена у додатку до Порядку №752, а акти комісії для проведення службового розслідування такими висновками не є. Суд зауважує, що у випадку неможливості сформувати медичну раду для проведення внутрішнього контролю, відповідач не був позбавлений можливості провести відповідний зовнішній контроль, як це передбачено Порядком №752. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки під час здійснення дисциплінарного провадження стосовно позивача щодо нього не був проведений уповноваженим органом внутрішній чи зовнішній контроль якості надання медичної допомоги, із складанням відповідного висновку, суд дійшов висновку, що дисциплінарні стягнення у вигляді догани та звільнення на позивача було накладені передчасно, а тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved