Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

04.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2013 року з нього були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.09.2013 року. Вважає, що розмір аліментів підлягає зменшенню, оскільки у нього низька заробітна платня, хоча він і приймає участь у змаганнях, так як є спортсменом-інструктором збірної команди України з греко-римської боротьби, але не отримує за участь платню, тому він не в змозі сплачувати визначений судом розмір аліментів. Після сплати аліментів на його проживання, сплату комунальних послуг та інше залишається не більше 600 грн. на місяць. Цієї суми недостатньо навіть для задоволення мінімальних потреб. У зв'язку з викладеним, [PERSON] просить суд зменшити розмір аліментів до 600 гривень щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явивсяь, про день, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, свої права та інтереси довірив представляти [PERSON], яка позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додатково надала суду довідку № 195 від 29.08.2013 року, видану Комунальним закладом «Запорізькою обласною школою вищої спортивної майстерності», де зазначено компенсаційні видатки на харчування, не є об'єктом оподаткування. Вважає, що середньомісячний дохід його довірителя не дає йому можливості сплачувати аліменти на користь неповнолітньої дитини у розмірі 1200 гривень, так як ставить його у скрутне матеріальне становище. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач повинен утримувати свою доньку - [PERSON], [INFO], так як він має таку можливість, тому що матеріально краще забезпечений, ніж вона. [PERSON] офіційно працює у ДУ «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» і отримує заробітну плату. Крім того, позивач приймає участь у спортивних змаганнях за які отримує грошові кошти спонсорів, які ніде не обліковуються та отримує компенсаційні видатки на харчування під час відряджень. Також, позивач має ще неофіційні прибутки, так як займається перепродажем автомобілів. На даний час вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за донькою до досягнення останньою трирічного віку, отримує від позивача аліменти щомісячно у розмірі 1200 гривень на утримання неповнолітньої доньки. Вважає, що розмір аліментів, який призначено на її користь на утримання доньки рішенням суду від 04.11.2013 року не є завеликим. З моменту винесення рішення суду у матеріальному та сімейному стані позивача нічого не змінилося, усі обставини, викладені у позові, були враховані судом при винесенні рішення про стягнення аліментів, тому [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, а також дослідивши інші докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.02.2011 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 35. Батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 15.11.2012 року видано Свідоцтво про народження, серії [NUMBER]. На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2013 року, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.09.2013 року. Зазначене рішення набуло законної сили 15.11.2013 року, по справі видано виконавчий лист 26.11.2013 року. Згідно довідки № 06/1845 від 23.12.2013 року, виданої ДУ «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» [PERSON] працює на посаді спортсмена-інструктора збірної команди України з греко-римської боротьби, за період з 01.06.2013 рік по 01.12.2013 рік нарахована заробітна плата в розмірі 13379,53 гривень. Відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів № 08-29-18-33 встановлено, що [PERSON] за період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року отримав дохід в розмірі 20004,28 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У судовому засіданні встановлено, що позивач працює у ДУ «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення», має стабільний середній щомісячний дохід, який підтверджується довідкою з місця роботи. Він фізично здоровий. На утриманні інших осіб немає. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Усі обставини, на які посилається позивач та його представник, були вже досліджені судом під час винесення рішення 04.11.2013 року. Позивачем не надано суду доказів щодо зменшення його заробітку з дня призначення аліментів та на час подачі позову до суду, щодо зміни його матеріального становища, погіршення або поліпшення стану його здоров'я, тому той факт, що позивач має невеликий дохід, не є підставою для зменшення розміру аліментів, відомостей про стягнення аліментів за іншими виконавчими листами у суду немає. За таких обставин суд вважає, що визначений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2013 року розмір стягуваних з [PERSON] на утримання його доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.09.2013 року, відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та потреб самої дитини, а передбачені законом підстави для його зменшення відсутні. Положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідачки відповідає вимогам ст. 183 СК України та таким, що не ставить у тяжке матеріальне становище позивача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення, а тому суд, відмовляє у позові про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed