Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

04.11.2020 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого проситьпозбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що з 15.09.2010 по 17.07.2018 він перебував у шлюбі з [PERSON] , в якому у них народилися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.03.2019 місце проживання малолітніх дітей визначено разом з батьком. На даний час в складі сім`ї позивача проживає малолітня донька відповідачки [PERSON] , [INFO] , за згодою її матері. 24.09.2020 рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] . Позивач зазначає, що з січня 2017 року відповідачка проживає окремо від дітей, не займається їх розвитком, вихованням, станом здоров`я та матеріальним забезпеченням, бажання приймати участь у житті доньок не виявляє. [PERSON] за станом здоров`я та рівнем матеріального забезпечення має можливість забезпечити нормальний фізичний та психологічний розвиток його малолітніх дітей, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. 09.11.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з викликом сторін. Відповідачці [PERSON] неодноразово направлялись за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в матеріалах справи маються письмові повідомлення, однак повертались без вручення (а.с. 64,72). 12.01.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, правом на подання відзиву не скористалась, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.ст.128,130 ЦПК України для повідомлення відповідачки про розгляд її справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про розгляд даної справи на офіційному веб-сайті судової влади України 02.02.2021 (а.с. 77). У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачка повідомлена в установленому законом порядку. Представник Служби у справах дітей Охтирської міської ради в судовому засіданні зазначив, що позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідатиме їх інтересам. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази дійшов наступного висновку. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у свідоцтвах про народження від 09.10.2018 серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-9). Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від Сумської області від 17.07.2018 розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою, зареєстрований 15.09.2010 Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 181 (а.с. 10). 01.03.2019 заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). Крім того, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2020 [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-16). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно вимог ч.ч. 1, 7 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З аналізу наведених норм права вбачається, що права батьків і дітей становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у право на повагу до приватного і сімейного життя. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, однак права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, які повинні бути в першу чергу враховані судом, виходячи із об`єктивних обставин спору. Відповідно до ч. ч.1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями ст. 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч. 1 ст. 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що має систематичний та постійних характер, та має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідачки, її поведінки, а також достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері, як особи, що становить реальну загрозу для дітей, їх здоров`я та психічного розвитку. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню її малолітніх доньок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, з матеріалів справи вбачається, що малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , його матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] та опікуном [PERSON] , що підтверджується довідкою квартального уповноваженого квартального комітету «Східний» від 28.10.2020 № 319 (а.с. 19). Згідно указу Митрополита Сумського і Охтирського Євлогія від 13.02.2019 № 1 клірик Сумської єпархії УПЦ протоієрей [PERSON] несе послух настоятеля і голови парафіяльної ради храму Жінок Мироносиць м. Охтирка та релігійної організації релігійної громади (парафії) Жінок Мироносиць м. Охтирка Сумської області Сумської єпархії Української Православної Церкви, де у період з 01.05.2020 по 31.10.2020 отримав заробітну плату в розмірі 28338,00 грн, що підтверджується довідкою про доходи від 31.10.2020 № 3 (а.с. 20, 21). Відповідно до характеристики [PERSON] та Великописарівського церковних округів митрофорного протоієрея [PERSON] позивач за час настоятельства зарекомендував себе позитивно, як особа, що має скромний, терплячий та смиренний характер, проявляє себе виключно з хорошої сторони (а.с. 23). Згідно висновку КНЗ ОМР «Охтирська районна центральна лікарня» від 13.07.2020 № 2436 та меддовідок від 02.07.2020 № 586, від 08.07.2020 № 608 [PERSON] має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, як і члени його родини мати [PERSON] , сестра [PERSON] (а.с. 22, 28). [PERSON] на території України станом на 17.08.2020 до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою ТСЦ № 5943 РСЦ ГСЦ серії ІІА № 1959052 (а.с. 27). Відповідно до повідомлення від 22.10.2020 року № 01-21/506 [PERSON] та [PERSON] навчаються у 2-Б класі Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Охтирської міської ради Сумської області. Батько дітей [PERSON] проявляє інтерес до навчання доньок, працює з ними вдома для засвоєння рекомендованого навчального матеріалу, відвідує батьківські збори, бере активну участь у шкільних заходах (а.с. 24). [PERSON] та [PERSON] навчаються на фортепіанному відділенні у музичній школі імені П.С. Білинника, приводить та забирає їх з уроків батько [PERSON] , що вбачається зі змісту довідки від 19.10.2020 (а.с. 25). Дидяк [PERSON] відвідує Охтирський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Теремок» Охтирської міської ради Сумської області. Вихованням дитини займається батько [PERSON] , який підтримує зв`язок з вихователями та адміністрацією закладу дошкільної освіти. Мати дівчинки [PERSON] протягом 2020 року участі у вихованні дитини не приймала, її розвитком не цікавиться, батьківські збори не відвідує (а.с. 26). Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратила інтерес до своїх малолітніх дітей, участі у їх вихованні не бере, життям доньок не цікавився, що не спростовувалося нею під час судового розгляду справи. Зокрема, відповідачка тривалий час не проявляє батьківської турботи відносно дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом здоров`я доньок, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей та взагалі не спілкується з ними. Як встановлено судом, [PERSON] не бажає спілкуватися з доньками, заперечень з приводу позбавлення її батьківських прав не висловлювала, що, на думку суду, є проявом свідомої байдужості як до подальшої долі власних дітей так і до вирішення даного питання, при цьому позивачем надано беззаперечні доказів, які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та її винної поведінки. За приписами ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, згідно висновку орган опіки та піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради надав від 04.01.2021 вихідний № 01-14/01 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є доцільним, оскільки малолітніми дітьми опікується батько, мати ними не цікавиться, веде аморальний спосіб життя. (а.с. 56-58) Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги пояснення представника органу опіки та піклування у судовому засіданні щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, та обґрунтовано погоджується з висновком органу опіки та піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради від 04.01.2021 вихідний № 01-14/01, оскільки він містить дані, що об`єктивно характеризують відповідачку як особу, що за власним бажанням самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей. В п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На переконання суду відповідачка не бажає змінювати поведінку щодо дітей, натомість позивач не чинить їй жодних перешкод у спілкуванні з доньками. [PERSON] не бере участі у вихованні дітей по причині свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим зв`язок між матір`ю та доньками втрачено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що втручання у приватне та сімейне життя відповідачки у виді позбавлення її батьківських прав є винятково виправданим і необхідним заходом, беручи до уваги встановлені обставини справи, що узгоджується із положеннями діючого законодавства та відповідає якнайкращих інтересам дітей. Суд зазначає, що застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав слугуватиме захистом прав дітей у вирішенні життєвих питань та реалізації прав на гарантований державою соціальний захист. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці її право, передбачене ст. 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав стосовно малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у разі зміни її поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно доньок, у зв`язку з чим наявні підстав для задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved