Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1994 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася донька Анастасія, [INFO], яка на теперішній час повнолітня. 10.08.2004 року сторони уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 30. Протягом останніх двох років між сторонами почалися непорозуміння, сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, як сімя вони не можуть проживати разом та виконувати свої сімейні обовязки. Їх неодноразові спроби спокійно вирішувати сімейні проблеми ніяких результатів не дали, відносини переросли в тривалі суперечки та в неприязнь один до одного. Все це призвело до того, що з грудня 2013 року позивач та відповідач остаточно припинили шлюбні відносини. Просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON], що народився 16.10.1966 року та [PERSON], що народилась 20.01.1971 року, про відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 30. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, надали заяву (Вх. 32983 від 11.08.2015 року), в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, справу просять розглянути за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву (Вх. № 32843 від 11.08.2015 року), в якій зазначила, що вона визнає позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу повністю і просить суд не надавати строк для примирення подружжя, справу розглянути без її участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 10.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, про що зроблено актовий запис № 30. Від шлюбу сторони мають дитину доньку Анастасію, [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні погляди на життя, у звязку з чим виникають сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням. На примирення позивач не згоден, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~\~судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved