Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

02.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] треті особи: Відділ реєстрації Олександрівської райдержадміністрації, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. В остаточній редакції позов містить вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий [NUMBER], площею 7,33 га, укладений між [PERSON] та [PERSON] 02.09.2015 року, який зареєстрований у Реєстраційній службі Олександрівського районного управління юстиції Донецької області, номер запису про інше речове право 135356611 (а.с.114). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Олександрівка-Агро» та [PERSON] 5 травня 2012 року було укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим [NUMBER], площею 7,33 га що розташована на території Веселогірської сільської ради Олександрівського району Донецької області, строком на 5 років. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему в Олександрівському районі за № 142038704002403 від 27 липня 2012 року. [INFO] [PERSON] померла. Земельну ділянку, що предметом договору успадкував відповідач [PERSON], до якого, як до нового власника земельної ділянки перейшли всі права та обов'язки за договором оренди. У січні 2016 року відповідач [PERSON] надав позивачу документи, що підтверджують перехід права власності на земельну ділянку. 14 січня 2016 року позивач сплатив заборгованість по орендній платі, що була нарахована після смерті [PERSON] в сумі 5006 грн. 38 коп. за договором. 18 січня 2016 року сторони дійшли згоди укласти новий договір оренди земельної ділянки. В реєстрації даного договору позивачу було відмовлено державним реєстратором прав на нерухоме майно Олександрівського районного управління юстиції на підставі того, що заявлене право вже зареєстровано в реєстрі прав за [PERSON] 29 лютого 2016 року. Таким чином позивачу стало відомо про наявність ще одного договору оренди земельної ділянки. У зв'язку з тим, що договір оренди від 05 травня 2012 року, що був укладений між позивачем та [PERSON] строком до 27.07.2017 року, права та обов'язки орендодавця щодо якого перейшли до відповідача [PERSON] є чинним, та виконується сторонами - позивач вважає, що його права як належного орендаря були порушені укладенням нового договору з відповідачем [PERSON] Зазначене є підставою для визнання спірного договору недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення відповідні викладеному в позовній заяві, додавши, що спірною земельною ділянкою позивач користувався на протязі всього 2015 року, в 2016 році позивач також використовує земельну ділянку за призначенням та нараховує відповідачу [PERSON] відповідну орендну плату. Відповідач [PERSON] використовувати спірну земельну ділянку не намагався, і не перешкоджав позивачу її використовувати а ні у 2015, а ні у 2016 році. Відповідач [PERSON] з будь-якими вимогами до позивача не звертався. Треття особа, відділ реєстрації Олександрівської райдержадміністрації надіслав суду листа, відповідно до якого вважає дії державного реєстратора з реєстрації спірного договору правомірними. Просить провести розгляд справи без участі представника відділу реєстрації (а.с.93,111). Треття особа, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надіслало до суду заяву, відповідно до якої вважає дії державного реєстратора з реєстрації спірного договору правомірними. Просить провести розгляд справи без участі представника відділу реєстрації (а.с.100-101). Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду повторно не з'явився та не повідомив суд про поважні причини неявки (а.с.72,112). Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду повторно не з'явився та не повідомив суд про поважні причини неявки (а.с.69,92,110). У зв'язку з повторною неявкою відповідачів [PERSON] та [PERSON], які були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання та від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутністю, суд відповідно до вимог ст. 224-225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи (а.с.113). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Законом України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.. 1). Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст.. 6). Передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку (ст.. 10) Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст..13). Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст..14). Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст.15) Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування (ст..16). Об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст..17). Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ст..19). Орендодавець зобов'язаний: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (ст..24). Орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (ст..25). Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями (ст..27). Відповідно до вимог ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст.. 1225 ЦК). Відповідно до ст.. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За вимогами ст.. 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. За згодою сторін договору оренди, до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (ст.152 ЗКУ). В судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2012 року позивач уклав з [PERSON] договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер [NUMBER]), яка знаходиться на території Веселогірської сільської ради Олександрівського району Донецької області та право власності на яку посвідчено державним актом на право власності [NUMBER], реєстраційний № 01081650212 від 18 серпня 2008 року. Договір укладено на п'ять років. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему в Олександрівському районі про що у державному реєстрі вчинено запис 27 липня 2012 року за № 142038704002403. Земельна ділянка була передана за Актом приймання-передачі земельної ділянки від 27 липня 2012 року. Відповідно до п. 38 договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.12-19). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 серпня 2015 року спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO] є її син [PERSON]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки розміром 7,3272 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.7-9). 14 січня 2016 року позивач за видатковим касовим ордером відповідачем [PERSON] отримано 5006,38 грн. (а.с.25), що були нараховані спадкодавцю [PERSON] за 2015 рік за договором № 2403 від 27.07.2012 року (а.с.115). 18 січня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 15 років. Сторони домовилися про всі істотні умови договору. Відповідно до п. 26 договору, на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб. За Актом приймання-передачі земельної ділянки від 18 січня 2016 року, спірна земельна ділянка була передана позивачу відповідачем [PERSON] (а.с.20-24). Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 28880050 від 23 березня 2016 року було відмовлено у державній реєстрації іншого речового права право оренди спірної земельної ділянки, за суб'єктом: ТОВ «Олександрівка-Агро», на підставі того, що заявлене право вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав (а.с.52). За договором оренди землі № 1від 02.09.2015 року відповідач [PERSON] уклав договір оренди спірної земельної ділянки з відповідачем [PERSON] Договір укладено на сім років. За п. 20 договору, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-х денний строк після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі. Відповідно до п. 26 договору, на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб (а.с.94-98). Вартість сільськогосподарських угідь станом на 2016 рік становить 170367,71 грн. (а.с.99). Право оренди земельної ділянки за спірним договором від 02.09.2015 року зареєстроване 29.02.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13535611 (а.с.5-6,10-11). Відповідно до довідки про доходи від 22.07.2016 року за № 85, що видана позивачем ТОВ «Олександрівка-Агро» відповідачу [PERSON] за договором № 0205 від 18.01.2016 року нараховано дохід як орендодавцю за період з січня по червень 2016 року (а.с.116). Загальні судові витрати позивача по сплаті судового збору склали 2555,84 грн. (а.с.1, 33). Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зобов'язання орендодавця за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, і зобов'язання орендаря використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, є орендними зобов'язаннями. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є орендним зобов'язанням, у якому на орендодавця покладено цивільно-правовий обов'язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а на орендаря покладено обов'язок використовувати земельну ділянку та сплачувати орендну плату відповідно до умов договору. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ Олександрівка-Агро» до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору оренди, підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За вимогою ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Спірний договір не відповідає вимогам ст.. 16 Закону України «Про оренду землі», оскільки його укладення було здійснено без згоди ТОВ «Олександрівка-Агро», як особи, яка набула право оренди на зазначену земельну ділянку, відповідно до договору оренди укладеного 05.05.2012 року з [PERSON], що був зареєстрований у відділі Держкомзему, за вимогами законодавства, що діяло на момент його укладення. Спірний договір не відповідає вимогам ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі», оскільки його укладення перешкоджає позивачу зареєструвати укладений між ним та відповідачем [PERSON] договір оренди земельної ділянки і перешкоджає позивачу належним чином самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач, як належний орендар, який користується земельною ділянкою відповідно до договору оренди укладеного 05.05.2012 року з [PERSON], строком дії до 5 травня 2017 року, використовує земельну ділянку за умовами договору для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сплачує та нараховує орендарю орендну плату, має право на усунення перешкод у користуванні земельної ділянки шляхом визнання договору оренди землі № 1 від 02.09.2015 року укладеного відповідачем [PERSON] з відповідачем [PERSON] Судові витрати позивача по оплаті судового збору 2555,84 грн., підлягають стягненню з відповідачів по ? частині з кожного. На підставі зазначеного, ст.. 1218, 1225 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», ст.. 125, 148-1 Земельного кодексу України, та

Outcome: approved