Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

02 жовтня 2015 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся із позовом до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: [PERSON] та Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 31.03.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір кредиту №085/С/25-8, згідно із пунктом 1.1 якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15000 доларів США зі сплатою 14,2% річних. 31.03.2008 року, в якості забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором, був укладений договір застави транспортних засобів №208, згідно із пунктом 1.1. якого заставодавець передав кредитору у якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки Mercedes Benz модель 213 D, 2003 року випуску, тип фургон С, номер шасі WDB9026621R531056, VIN-WDB9026621R531056, реєстраційний номер AE2317СА, який належить заставодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС №147423. Боржник не виконує взяті на себе кредитні зобовязання та має заборгованість, що станом на 30.09.2015 року складає 35421,08 доларів США. На теперішній час між позивачем та відповідачем існує домовленість щодо врегулювання простроченої заборгованості шляхом добровільної реалізації предмету застави в рахунок погашення існуючої заборгованості перед кредитором, але під час проведення заходів по врегулюванню сторонам стало відомо, що Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ під час виконання виконавчого провадження №3647995 по примусовому стягненню заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» накладено арешти на все майно боржника, а зокрема на рухоме майно, що є предметом застави. Позивач просив суд звільнити з-під арешту рухоме майно, що є предметом застави по договору кредиту. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Представник третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 31 березня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого з 14.06.2010 року виступає Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №085/С/25-8, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 15000 доларів США зі сплатою 14,2 % річних (а.с.11-18). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір застави автотранспорту №208 від 31.03.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль марки Mercedes Benz модель 213 D, 2003 року випуску, тип фургон С, номер шасі WDB9026621R531056, VIN-WDB9026621R531056, реєстраційний номер AE2317СА, який належить заставодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС №147423 (а.с.6-10). 31 січня 2013 року державним виконавцем Лукяновим А.М. Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1904 від 26.12.2012 року Самарського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суми заборгованості, було \~накладено арешт на все майно боржника, включаючи вищевказані транспортні засоби (а.с.67). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та \~\~Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про заставу». \~\~\~ Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. \~\~\~ За змістом ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. \~\~\~ В силу вимог Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, або коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, право застави у позивача виникло 31 березня 2008 року (в момент укладення договору застави), а постанова про накладення арешту на майно була винесена 31.01.2013 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір застави. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Станом на 30.09.2015 року заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 35421,08 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави. Таким чином, державний виконавець Самарського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, \~які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Що стосується вимог позивача щодо внесення інформації до Єдиного реєстру реєстраційної служби ДМУ Дніпропетровської області про видалення записів про обтяження по виконавчому провадженню, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав не передбачено статтею 16 ЦК України. Оцінюючи усі докази, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. \~\~\~

Outcome: partial