Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

03.11.2020 позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідачка [PERSON] доводиться їй невісткою, яка сумісно проживала з її сином з 2004 року до січня 2012 року. У період сумісного проживання відповідачка народила доньку [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері, у зв`язку з чим вона є матір`ю одиначкою і щомісячно отримувала соціальну допомогу на утримання доньки. У січні 2012 року відповідачка залишила із позивачкою свою доньку [PERSON] , і з цього часу дитина мешкає разом із нею. За весь цей період часу відповідачка не надавала матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, хоча постійно отримувала місячний прибуток соціальної допомоги на утримання дитини, як мати одиначка і витрачала, виключно, на свої потреби, не піклувалася і не створювала їй умови для розвитку не займалася її вихованням. Звертаючись з цим позовом до суду, позивачка, як бабуся неповнолітньої [PERSON] , прагне захистити інтереси дитини, оскільки весь цей час позивачка сама опікується дитиною, створює їй умови для розвитку, займається її лікуванням, спілкується з лікарем відносно її оздоровлення і у подальшому може створити всі умови для її розвитку, забезпечувати матеріально та виховувати. Дівчинка позитивно характеризується у школі, де навчається, поважає і цінує позивачку. Зазначила, що крім [PERSON] ,. вона опікується малолітнім [PERSON] , [INFO] , і належно виконує обов`язки опікуна, що підтверджується копією витягу з рішення від 13.08.2019р. №471, тому, вважає, що усі обов`язки опікуна вона зможе належним чином виконувати і відносно своєї неповнолітньої онуки [PERSON] , оскільки на протязі тривалого часу, з січня 2012 року по теперішній час, вона фактично їх виконує належним чином. У лютому 2013 року позивачка зверталася до Ковпаківського районного суду м. Суми з аналогічним позовом, але відповідачка завірила її, суд, представника служби у справах дітей, що вона виправиться і буде виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, однак не виконала своїх обіцянок і до теперішнього часу не виконує своїх обов`язків по вихованню, забезпеченню дитини. У зв`язку з цим, позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] ; встановити над дитиною опіку, призначивши її опікуном; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, до повноліття, починаючи стягнення з 03.11.2020. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 відкрито провадження по зазначеній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 14:00 год 12.01.2021. 12.01.2021 ухвалою суду підготовче провадження закрите та призначено справу до розгляду на 13:30 год 03.02.2021. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивачка [PERSON] додатково суду пояснила, що онуку [PERSON] вона виховує з п`ятирічного віку, після того, як її матір покинула їхню сім`ю, пояснюючи це необхідністю влаштувати своє особисте життя. Весь цей час піклується про дівчинку тільки вона, займається її лікуванням, здобуттям освіти; жодної участі в житті дитини відповідачка не приймає, телефонує близько двох разів на рік, з днем народження дитину вітає не завжди, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, подарунків не дарує, не відвідує, життям дитини не цікавиться. Батько дитини - син позивачки деякий час тому виїхав на заробітки до Білорусії, де наразі створив нову сім`ю. Крім неї, дитиною опікуватися більше нікому. Зі свого боку нею не вчинялося жодних перешкод щодо спілкування відповідачки з дитиною. Крім того, позивачка змінила свої позовні вимоги щодо розміру аліментів та просить стягувати з відповідачки аліменти на користь дитини в розмірі 1000 грн, пояснюючи це тим, що відповідачка, яка не має освіти, працевлаштовується на невисокооплачувану роботу, і заявлений розмір аліментів в 2000 грн буде для неї непосильним. Інших дітей або ж осіб на утриманні відповідачка не має. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. Представник управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, орган опіки та піклування Сумської міської ради Черненко С.І. надала суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , та подання про встановлення опіки над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка мешкає по сусідству з позивачкою та знайома з нею близько 25 років, суду пояснила, що догляд за дитиною [PERSON] з п`яти років здійснює її бабуся, після того, як матір дитини покинула сім`ю. Дівчинку бачить кожного дня, дитина доглянута, всі питання щодо навчання дитини в школі, її лікування тощо вирішує бабуся. [PERSON] товаришує з її дітьми, святкування днів народження дівчинки відбуваються у присутності свідка, жодного разу під час таких заходів матері дитини не було. Дівчинка ніколи не згадує свою матір, конфліктних ситуацій між позивачкою і відповідачкою ніколи не виникало, бабуся не перешкоджає спілкуванню дитини з матір`ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка товаришує з позивачкою близько 30 років, суду повідомила, що [PERSON] онучку виховує з п`яти років після того, як невістка розійшлася з сином та залишила будинок. Дитина повністю під наглядом та на утриманні бабусі, матір не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, ніяких відносин з дитиною не підтримує, влаштовує своє життя. Дівчинка навчається, всі питання щодо навчання та лікування дитини вирішує бабуся. У свідка з дитиною довірительні стосунки, дівчинка ніколи не згадує про матір, не хоче про неї говорити. Свідок буває в домі у позивачки близько двох разів на тиждень, відповідачки там вона жодного разу не зустрічала. Позивачка ставилася до невістки, як до рідної доньки, спілкування матері з дитиною не забороняла та не забороняє. Суд, заслухавши думки учасників справи та дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Як заначила позивачка у своїй позовній заяві, відповідачка [PERSON] доводиться їй невісткою, яка сумісно проживала з її сином [PERSON] з 2004 року по січень 2012 року. У період сумісного проживання відповідачка [INFO] народила доньку [PERSON] . Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері, у зв`язку з чим вона є матір`ю одиначкою і щомісячно отримувала соціальну допомогу на утримання доньки. Дані обставини встановлені судом та ніким не оспорюються, Згідно довідки департаменту соціального захисту населення СМР №272 від 05.02.2021, [PERSON] одержувала допомогу, як одинока матір, на дитину [PERSON] з 01.08.2008 по 31.08.2020. Згідно довідки управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» СМР №14.03-08/35573 від 06.02.2019, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить на праві власності доньці позивачки. З характеристики, виданої КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 м.Суми, вбачається, що [PERSON] навчається в даній школі з 1-го класу. Навчальний матеріал опанувала на середньому рівні. Дівчина доброзичлива, добра, працьовита, має багато друзів. Вихованням дитини займається бабуся, яка завжди приділяє належну увагу онуці (а.с.11). Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.02.2013 залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, Служба у справах дітей Охтирської районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів. Як заначила позивачка у своїй позовній заяві та дані обставини ніким не оспорюються відповідачка завірила позивачку, суд та представника служби у справах дітей, що вона виправиться і буде виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, однак своїх обіцянок не виконала і до теперішнього часу своїх батьківських обов`язків щодо дитини не виконує. Відповідно до висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради №251/27.1-26 від 03.02.2021, [PERSON] створює всі умови для проживання та розвитку дитини, яка забезпечена сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування в достатній кількості, в сім`ї панують довірливі та доброзичливі відносини. [PERSON] підтвердила, що проживає в сім`ї [PERSON] досить тривалий час, вважає її своєю бабусею, мати їй не телефонує, не вітає зі святами, не навідується до школи, не намагається налагодити родинні відносини. Зі слів [PERSON] , мати [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання доньки з 2012 року, не виявляє бажання побачити дитину, надати допомогу, підтримати зв`язки. Управлінням було направлено запрошення [PERSON] для з`ясування її думки щодо заявленого позову, проте остання на нього не відгукнулася, що свідчить про її байдуже ставлення до вирішення цього питання. Заяв від [PERSON] щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною або з інших питань щодо виховання дитини до управління не надходило. На підставі зазначеного, уповноважена особа управління вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 39-40). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених судом доказів, з урахуванням зазначених роз`яснень, встановлено, що мати неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкуються з нею, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює, як свідоме ухилення відповідачки від виховання дитини, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] та призначення позивачки опікуном, суд виходить з такого. Так, ст.243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У ст.58 Цивільного кодексу України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 ст.167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. 02.02.2021 виконавчим комітетом Сумської міської ради було складено подання №272/03.02.02-08, згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне, в разі позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] опікуном над нею, оскільки це відповідає інтересам дитини. Крім того, з подання вбачається, що за місцем проживання [PERSON] створено належні умови для виховання і проживання малолітніх дітей, вона пройшла відповідне навчання та перебуває в управлінні на обліку кандидатів в опікуни/піклувальники над дітьми- сиротами, дітьми, позбавленими батьківського піклування з 2019 року, рішенням виконавчого комітету СМР від 13.08.2019 №471 призначена опікуном над двома малолітніми дітьми-сиротами. Заявниця не значиться засудженою на території України, не перебуває у розшуку, за медичними показниками у неї відсутні протипоказання щодо призначення опікуном/піклувальником (а.с.37-38). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги про встановлення опіки та призначення дитині опікуна [PERSON] ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. У відповідності до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів суд, на підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до ч.2 ст.182Сімейного кодексуУкраїни розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідачка [PERSON] є особою працездатного віку, не має осіб, які перебувають на її утриманні, отже має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Тому, суд вважає необхідним стягувати з неї аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини При цьому, аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають перерахуванню на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, відкритому на її ім`я законним представником. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved