Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

03 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права на аліменти, які були присудженні рішенням суду. Мотивуючи його тим, що згідно судового наказу № 527/1207/18 виданого Глобинським районним судом 31.08.2018 року з нього стягують на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.06.2018 року. У зв`язку з тим, що із 05 лютого 2019 року [PERSON] постійно проживає разом із ним, що підтверджено Актом обстеження житлово-побутових умов, складеного Обознівською сільською радою 18.09.2019 року, та перебуває на повному його утриманні, то відповідач перестала потребувати матеріальної допомоги, оскільки ніякої участі у вихованні та утриманні сина не приймає, хоча і продовжує отримувати аліменти. А тому просить суд винести рішення, яким припинити стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач, не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Приймаючи до уваги викладене, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судовим наказом Глобинського районного суду Полатвської області від 06.08.2018 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Обознівка Глобинського району Полтавської області, на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 23 червня 2018 року і по день досягнення дитиною повноліття. На даний час син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , та повністю знаходиться на його утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов № 556 від 18.09.2019 наданого виконавчим комітетом Обознівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та довідкою № 39 від 18.09.2019 наданої Обознівським навчально - виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Глобинської районної ради Полтавської області. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення право відношення, а також його анулювання. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273СК України має на меті скасування їх присудження. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітній син [PERSON] перестав проживати з матір`ю, а проживає з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме син [PERSON] проживає з батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved