Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

03.11.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації 28.11.2017 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 23 січня 2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 23.01.2018 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Виключити відомості про батька - відповідача [PERSON], із актового запису про народження малолітнього [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: З 18.04.2009 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з яким проживала разом до квітня 2016 року. 28.04.2016 року вона з відповідачем усиновили дитину [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Вона самостійно виховує сина, приділяє багато часу його вихованню, навчанню та розвитку. Також сама утримує дитину. Батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі у його вихованні, на виконує батьківських обов'язків, матеріально дитину не забезпечує, що й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно нотаріально посвідченої заяви відповідач просив розглядати справу про позбавлення його батьківських прав у його відсутність. Представник третьої особи, служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала. Пояснила, що батько не займається вихованням сина, тому службою у справах дітей було прийняте рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав по відношенню до дитини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли сімейні правовідносини з виконання обов'язків батьками щодо виховання дитини. Судом встановлено, що сторони [PERSON],. та [PERSON], усиновили малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року. Судповідно до ч.1 ст. 207 СК України - Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 232 СК України - З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Таким чином усиновивши малолітнього [PERSON],. [INFO] у сторони набули прав та обов'язків до усиновленої дитини, які мають батьки щодо власної дитини. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що в порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON], ухиляється від виконання цих своїх обов'язків, не бажає займатись вихованням та утриманням малолітнього сина. Відповідач ухиляючись від своїх обов'язків по вихованню дитини, займає по відношенню до сина пасивну позицію, ставиться до нього байдуже, матеріально не підтримує. Відповідно до поданої суду нотаріально посвідченої заяви відповідач [PERSON], відмовився від батьківських прав по відношенню до свого сина [PERSON], [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, наданої КДНЗ №1 «Чайка» вихованням [PERSON],. [INFO] займається його мати. Батько з сім'єю не проживає та вихованням сина не займається. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації від 09.11.2017 року № 5 органу вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] , так як батько вихованням сина не займається Оцінюючи всі надані суду докази, суд вважає встановленим факт порушення прав малолітньої дитини, [PERSON],. [INFO],щодо участі батька у його вихованні. Так як є встановленим факт ухилення відповідача від виховання дитини. Даний факт визнається як самим відповідачем так і підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами . Виходячи з вищевикладеного, та відповідно до обраного позивачем способу захисту порушених прав дитини, передбаченому ст. 164 СК України, з яким погоджується суд, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача [PERSON], батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], так як відповідач його вихованням не займається, матеріально не утримує, дитина проживає з матір'ю, яка опікуються нею та створює всі необхідні умови для її розвитку та виховання. Позивачем також поставлені вимоги, що до виключення відомостей про відповідача із актового запису про народження дитини. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Так як статтями 164-168 СК України не передбачено виключення відомостей про батька, матір дитини при позбавленні їх батьківських прав. Відповідно до ч.1.2, 5 ст. 136 СК України - Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. За даною правовою нормою позовні вимоги позивачки не можуть бути задоволенні. Так як згідно положень ст. 136 СК України, право на подання даного позову має особа, записана батьком дитини, а не будь-яка інша особа. Крім того, дитина сторін була усиновлена. Відповідач на момент реєстрації його батьком дитини знав, що він не є батьком дитини та не має з дитиною кровного споріднення, але за його згодою був записаний батьком дитини. Тому і сам відповідач позбавлений права на оспорення батьківства у відповідності до положень ст. 136 СК України. Понесенні позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., відповідно до прохання позивачки суд вважає за можливе покласти на позивача та не відшкодовувати їх за рахунок відповідача. На основі ст. 164 - 166, 136 СК України,

Outcome: partial