Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

03 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30947,16 грн., в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 500969890 від 21.01.2015 року позивач зобовязується надати відповідачеві кредит у сумі 26142,79 грн., у строк з 21.01.2015 року до 22.01.2020 року. Далі в позові зазначив, що відповідно до умов договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки і на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. ПАТ «Альфа Банк» свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 26142,79 грн.. У порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.10.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 25269,48 грн., за відсотками 1863,91 грн. та по комісії 2618,73 грн.. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку у вигляді штрафу, яка станом на 08.10.2015 року становить 1195,04 грн.. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 30947,16 грн., а саме: за кредитом 25269,48 грн., по відсотках 1863,91 грн., по комісії 2618,73 грн., штраф 1195,04 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1218,00 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно доданого до позовної заяви клопотання прохають проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного рішення по справі не заперечують (а. с.22). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення (а. с. 29, 37), заяв, клопотань суду не надав. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти чого не заперечує представник позивача в своїй заяві, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та [PERSON] укладено договір № 500969890 від 21.01.2015 року (а. с. 5-7) з заявою-анкетою на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» (а.с. 9), відповідно до умов якого відповідач 21.01.2015 року отримав кредит у сумі 26142,79 грн., у строк з 21.01.2015 року до 22.01.2020 року, відповідно до умов якого, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки і на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту (а. с. 8). У порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, тому на виконання умов договору відповідачу 15.10.2015 року за вих. № 88109-102-б/б була направлена вимога про дострокове повернення кредиту (а. с. 12), яка на дату подання позовної заяви відповідачем не виконана. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 30947,16 грн., а саме: за кредитом 25269,48 грн., по відсотках 1863,91 грн., по комісії 2618,73 грн., штраф 1195,04 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1218,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а. с. 19) та випискою по особовим рахункам з 21.01.2015 року по 08.10.2015 року (ф. 281) (а. с. 20). Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати всієї суми кредиту. Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач ж своє зобовязання за кредитним договором не виконав, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500969890 від 21.01.2015 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на 08.10.2015 року становить 30947,16 грн., а саме: за кредитом 25269,48 грн., по відсотках 1863,91 грн., по комісії 2618,73 грн., штраф 1195,04 грн.. Доказів того, що кредит повністю виплачений в матеріалах справи немає, не спростовано це і відповідачем. У відповідності до ст. 60 ЦПК України відповідач не надав доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідач має заборгованість, як по сумі кредиту так і по встановлених договором процентах, комісії та штрафу (пункти 12, 13 кредитного договору). А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 1218,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви (а.с.2, 24) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved