Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

04 грудня 2018 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28 грудня 1995 року було укладено шлюб між ним та [PERSON], який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №99. Від вказаного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На протязі останніх трьох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, фактично сімейні відносини припинено з листопада 2015 року, у звязку з різними поглядами на життя, при яких продовження сімейних відносин є неможливим. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить його інтересам. На теперішній час сторони спільного господарства не ведуть. Неповнолітня дитина [PERSON] буде проживати з матірю. Тому позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 28 грудня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №99. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згодна, строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «Іванова». У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №99, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №037274, виданим 28 грудня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області. Від спільного життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а/з №02 від 11.01.2005 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області). На підставі ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини з листопада 2015 року, і однією сім'єю на даний час не проживають, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Іванова», що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved