Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до Розівської селищної ради, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог вказала, що 17 січня 2014 року помер її рідний брат [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, у вигляді 1/4 частки від земельної ділянки площею 6,57 гектара (далі га), розташованої на території Розівської селищної ради і призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №120520. Позивач вказала, що вона не зверталась до нотаріальної контори у встановлений законом строк для прийняття спадщини через перебування на стаціонарному лікуванні. За таких обставин [PERSON] вимушена була звернутися до суду з вимогою визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки строк для подачі такої заяви вона пропустила з поважної причини. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує позов та прохає задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які були нею викладені в позовній заяві (а.с.45). Відповідач Розівська селищна рада позов визнала, фактичні обставини у справі повноважний представник відповідача [PERSON] не оспорював, про що судові була надана відповідна письмова заява (а.с.43-44). Представник третьої особи без самостійних вимог завідувач нотаріальної контори [PERSON] у письмовій заяві, поданій до суду, не заперечувала проти позову, погодившись із доводами, наведеними у ньому (а.с.39). Сторони, третя особа та їх представники в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялися належним чином (а.с.33,34,35), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.39,43,45). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, третьої особи та їх представників. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом\~\~встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 17 січня 2014 року у віці 46 років в смт Розівка Розівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії I-ЖС №288464, яке видане 04 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.4). Спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], складається, зокрема, з належної зазначеній особі 1/4 частки від земельної ділянки площею 6,57 га, розташованої на території Розівської селищної ради і призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №120520, виданого 17 грудня 2008 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010827900094 (а.с.6,9). За правилами стст.1216,1217,1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до стст.1269,1270,1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON], а відповідно спадкоємцем другої черги за законом після смерті останнього (а.с.5,7-8,9,10,11). Проте, [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений шестимісячний строк. Разом з тим, позивач також не зверталась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини (а.с.27). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та листа завідувача Розівської нотаріальної контори встановлено, що після померлого 17 січня 2014 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Будь-яка інформація щодо наявності інших спадкоємців за законом чи за заповітом, випадків усунення спадкоємців померлого від права на спадкування в нотаріальній конторі відсутня (а.с.25,40,41). Спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті заповіту не складав (а.с.42). Таким чином встановлено, що спадщина за рішенням суду відумерлою не визнавалася та ніким не прийнята. Однак, як вбачається з матеріалів справи, строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачем [PERSON] пропущений з поважної причини, оскільки остання тривалий час перебувала на лікуванні після перенесеної у 2011 році операції на серці, відповідно до пенсійного посвідчення, виданого 12 березня 2012 року, є інвалідом 3 групи загального захворювання довічно та з вказаного часу отримує пенсію по інвалідності, після смерті брата стан її здоровя погіршився, у звязку з чим вона в період з 13 липня 2015 року, тобто до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, перебувала на стаціонарному лікуванні в Розівській ЦРЛ (а.с.12,13,14-16,26). \~\~\~\~\~ Особи, які беруть участь у справі, зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується відсутність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого [PERSON] , а також те, що спадщина за рішенням суду відумерлою не визнавалася. За таких обставин суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та визначення їй додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини, який вона пропустила з поважної причини. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved