Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

02 серпня 2019 року АТ «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 68834 грн. 99 коп заборгованості за кредитним договором №26257018642564 від 17 серпня 2011 року. Позов обгрунтований тим, що даний договір укладений між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», яке 19 липня 2016 року припинилось шляхом приєднання до ПАТ «Перший український міжнародний банк», та [PERSON] , яка не виконує свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 23 липня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 68834 грн. 99 коп., яка складається із 6008 грн. 32 коп заборгованості за кредитом, 9834 грн. 67 коп заборгованості за процентами, 15 грн. заборгованості за комісією, 52977 грн. штрафних санкцій. Представник позивача Фацул М.В. просить позов задовольнити та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву від 19 вересня 2019 року відповідач [PERSON] позов не визнає, просить застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що між нею та ПАТ «Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», 17 серпня 2011 року укладений кредитний договір на обслуговування карткового рахунку. 29 серпня 2014 року між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір №500512636 для повернення заборгованості по вищезазначеному кредитному договору. Останній платіж нею здійснений 23 січня 2015 року у розмірі 370 грн.. Письмових вимог від банку не отримувала. Виписка з рахунку, яка підписана не повноважною особою, не є належним доказом заборгованості, у ній зазначені некоректні відомості, зокрема, щодо виконавчого напису. Відповідач не підписувала і не погоджувалась на кредитування поточного рахунку. Позовна давність пропущена. Також наявний виконавчий напис, який оспорений відповідачем до Голосіївського районного суду м.Києва, щодо 15871 грн. 83 коп заборгованості по кредитному договору від 17 серпня 2011 року. Рішенням суду встановлено, що право вимоги за кредитним договором у банку виникло саме з 23 січня 2015 року (з дати останнього здійсненого платежу). 52997 грн. за вчинення виконавчого напису нараховані безпідставно. Заява представника відповідача [PERSON] адвоката Потапенко С.Ю. про застосування позовної давності зазначена також у запереченнях від 10 січня 2020 року. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням наданих сторонами доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», яке 19 липня 2016 року припинилось шляхом приєднання до ПАТ «Перший український міжнародний банк», яке змінило назву на АТ «Перший український міжнародний банк», та фізичною особою [PERSON] 17 серпня 2011 року укладений договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) №26257018642564, відповідно до якого ліміт овердрафту-3000 грн., строк користування овердрафтом-24 місяці, процентна ставка-0,0001% при здійсненні розрахункових операцій та 36% при здійсненні інших дебетових операцій. Сторонами погоджені умови щодо сплати позичальником пені у розмірі 0,49% за кожен день затримки виконання зобов`язань. Відповідно до наданої позивачем виписки з рахунку заборгованість відповідача станом на 23 липня 2019 року становить 68834 грн. 99 коп, з якої 6008 грн. 32 коп заборгованості за кредитом, 9834 грн. 67 коп заборгованості за процентами, 15 грн. заборгованості за комісією, 52977 грн. неустойки за порушення зобов`язань по кредиту та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Під час розгляду справи відповідачем подано заяву про застосування позовної давності. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч.5 ст.261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Згідно заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 04 червня 2019 року, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 січня 2019 року приватним нотаріусом Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 15871 грн. 83 коп. Даним рішенням встановлено, що 17 серпня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», укладено кредитний договір на обслуговування карткового рахунку. Останній платіж за договором було здійснено 23 січня 2015 року в розмірі 370 грн.. Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено до лютого 2015 року, то саме з цього моменту в банку виникло право вимоги за кредитним договором. Дані обставини враховуються судом відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З позовом до відповідача позивач звернувся до суду 02 серпня 2019 року. Докази на підтвердження вчинення відповідачем дій щодо спірного договору після 23 січня 2015 року суду не надані. За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом поза межами позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed