Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

02.09.2016 року ПАТ АБ «УкргазБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором №002/08/2013/251 від 23.08.2013 року у розмірі 133 953,90 грн. з яких: - строкова заборгованість за кредитом - 12 498,00 грн.; - прострочена заборгованість за кредитом - 102 016,83 грн.; - поточна заборгованість за відсотками - 1 749,55 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 17 689,52 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.08.2013 року на підставі укладеного кредитного договору №002/08/2013/251 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 225 100,00 грн. на термін до 22.08.2016 року з метою придбання автомобіля Hyundai Sonata, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі 9,4% річних за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Кредит було забезпечено заставою у вигляді вищезазначеного автомобіля та фінансовою порукою відповідача [PERSON] за договором поруки. В зв`язку з невиконанням умов договору, у відповідача [PERSON] станом на 23.06.2016 року виникла заборгованість у розмірі 133 953,90 грн. Посилаючись на наведене та з урахуванням того, що кредитодавець може також вимагати і від поручителя повернути заборгованість за кредитом, банк просив стягнути з відповідачів вказану суму в солідарному порядку. Ухвалою від 06.09.2016 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до попереднього розгляду. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.01.2017 року клопотання представника [PERSON] задоволено, витребувано у позивача графік платежів; належним чином складений розрахунок; договір про відкриття поточного рахунку, а також докази перерахування кредитних коштів позичальнику; ліцензію, статут та інші документи на підставі яких Банк може надавати кредити. 13.02.2017 року представник позивача надав до суду заяву щодо виконання ухвали суду від 19.01.2017 року та уточнення (збільшення) позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 09.02.2017 року у розмірі 151 965,73 грн. з яких: - строкова заборгованість за кредитом - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість за кредитом - 114 514,83 грн.; - поточна заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 37 450,90 грн. 14.02.2017 року представник відповідача [PERSON] надав до суду зустрічний позов, в якому просив спірний кредитний договір визнати недійсним мотивуючи тим, що банк займався нечесною підприємницькою діяльністю, а даний кредитний договір є несправедливим. 11.04.2017 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» надав суду заперечення на зустрічний позов [PERSON] мотивуючи тим, що кредитний договір укладений з дотриманням законодавства, чинного на дату його укладання, а тому зустрічний позов не підлягає задоволенню. 15.05.2017 року представник відповідача [PERSON] надав до суду уточнений зустрічний позов, в якому крім вимоги про визнання спірного кредитного договору недійсним, просив суд визнати припиненим договір поруки №002/08/2013/251-П від 23.08.2013 року, який укладений між банком та [PERSON] 13.06.2017 року представником ПАТ АБ «Укргазбанк» надано доповнення до заперечення на уточнення зустрічного позову, в якому просив позовні вимоги [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним та визнання припиненим договору поруки залишити без задоволення, оскільки вказані правочини укладені з дотриманням законодавства, чинного на дату їх укладання. 09.08.2017 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва клопотання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] задоволено частково, по справі призначено судово-бухгалтерську експертизу, оплату якої покладено на позивача за зустрічним позовом, а провадження по даній справі зупинено. Згідно повідомлення Миколаївського відділення ОНДІСЕ від 02.05.2018 року №07-19/18-180/18 в зв`язку з несплатою вартості експертизи в зазначений термін матеріали справи повернуті без виконання. 29.10.2018 року представник позивача надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 11.09.2018 року у розмірі 189 379,46 грн. з яких: - строкова заборгованість за кредитом - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість за кредитом - 114 514,83 грн.; - поточна заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 74 864,63 грн. У судовому засіданні представник ПАТ АБ «Укргазбанк» вимоги за первісним позовом підтримала наполягала на їх задоволенні з урахуванням уточнень. Зустрічний позов просила залишити без задоволення. В подальшому до суду не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник [PERSON] позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Уточнений зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. В подальшому у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 23.08.2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №002/08/2013/251. Відповідно до умов даного договору ПАТ АБ «Укргазбанк» зобов`язується надати [PERSON] грошові кошти у сумі 225 100,00 грн., на термін до 22.08.2016 року з метою придбання автомобіля Hyundai Sonata, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 9,5% річних в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Цього ж дня, кредит було забезпечено заставою у вигляді вищезазначеного автомобіля та фінансовою порукою відповідача [PERSON] за договором поруки №002/08/2013/251-П від 23.08.2013 року. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. З матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» виконав свої зобов`язання перед позичальником у повному обсязі, надавши йому кредит у розмірі 225 100,00 грн. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору ухиляється від виконання своїх зобов`язань стосовно щомісячного погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем станом на 11.09.2018 року складає 189 379,46 грн. з яких: - строкова заборгованість за кредитом - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість за кредитом - 114 514,83 грн.; - поточна заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 74 864,63 грн. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає задоволенню та стягненню з відповідачів в солідарному порядку заборгованості згідно уточнених позовних вимог. Що стосується зустрічного позову [PERSON] , суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України) Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника . Доводи позивача за зустрічним позовом про те, що укладений між відповідачем [PERSON] та Банком кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Банк не надав позичальнику інформацію стосовно загальної вартості кредиту, порядку та умов його погашення, відсоткової ставки, є безпідставними. Як вбачається із змісту договору та додатків до нього, він містить повну інформацію про суму кредиту, дату його видачі та строк, на який він виданий, розмір відсоткової ставки за кредитом та порядок її нарахування і виплати, розмір розрахунку комісій банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом та право дострокового повернення кредиту. Як вбачається з умов кредитного договору боржник, підписавши договір підтвердив, що розуміє наслідки його не виконання. Крім того, [PERSON] , підписавши договір поруки №002/08/2013/251-П від 23.08.2013 року також підтвердила, що розуміє наслідки невиконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Отже, на виконання ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитуванню та сукупну вартість кредиту» затверджених Постановою правління Національного банку України №168 від 10.05.2007 року банком було ознайомлено позивача з умовами кредитування та особливостями кредитування. Виходячи зі змісту спірного кредитного договору суд не вбачає дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, оскільки всі обов`язки по виконанню умов договору у боржника настають лише після отримання ним повного розміру кредиту. Судом, під час розгляду справи, як зі змісту кредитного договору, договору поруки так і зібраних та досліджених письмових доказів не виявлено порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підстав для визнання спірного кредитного договору не дійсним не встановлено. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1056 ЦК України позивач мав право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі повідомивши про це кредитодавця, але зазначеним правом не скористався. А посилання представника [PERSON] , на те, що банком не надано письмової згоди поручителя на збільшення відповідальності не знайшло свого підтвердження в наявних матеріалах справи. Згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним та визнання договору поруки припиненим, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved