Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

02.09.2020 р. [PERSON] звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом доАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», просив визнати припиненим договір поруки № ODKTGA00000577/Р3 від 26.11.2007 р. [PERSON] вимоги позову обґрунтовує тим, що 26.11.2007 р. між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ODKTGA00000577, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором від 26.11.2007 р. між ним та відповідачем був укладений договір поруки, вважає поруку припиненою з огляду на те, що відповідач 28.11.2008 р. в односторонньому порядку змінив процентну ставку з 11.04 до 13.08 без повідомлення [PERSON] та [PERSON] , як поручителя про її зміну, що підтверджується повідомленням банку № 30.1.0/2-231 від 11.06.2015 р. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2020 р. передано справу за позовом [PERSON] на розгляд до Печерського районного суду м. Києва, справа надійшла до суду 12.10.2020 р. Ухвалою від 16.10.2020 року у справі відкрито провадження. Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Згідно частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦПК України). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Згідно частин першої, другої статті 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що 26.11.2007 р. між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № ODKTGA00000577, за умовами якого банк надав позичальнику в кредит 22 000,00 доларів США на споживчі цілі та 2 675,00 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди на надання фінансового інструменту в розмірі 0,20% суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту на рахунок [NUMBER] (МФО 305299), відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з пунктом 6.2 даного договору, на строк до 23.11.2017 р. В забезпечення виконання зобов`язань задоговором № ODKTGA00000577 від 26.11.2007 р. між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки № ODKTGA00000577/Р3 від 26.11.2007 р., за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору № ODKTGA00000577 від 26.11.2007 р., в тому ж розмірі, що й боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Позивач стверджує, що порука припинена, оскільки відповідач 28.11.2008 р. в односторонньому порядку змінив процентну ставку з 11.04 до 13.08 без повідомлення [PERSON] та [PERSON] , як поручителя, про її зміну. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що протягом серпня 2017 р.-лютого 2020 р. в провадженні Котовського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа 505/2325/16-ц за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звернувшись 15.06.2016 р. до суду, вказав, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ODKTGA00000577 від 26.11.2007 р., за яким надано в кредит 22 000,00 доларів США на споживчі цілі та 2 675,00 доларів США на сплату страхових платежів на строк до 23.11.2017 р.; в порядку забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № ODKTGA00000577/Р1 від 26.11.2007 р., міжАкціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № ODKTGA00000577/Р2 від 26.11.2007 р., міжАкціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № ODKTGA00000577/Р3 від 26.11.2007 р., посилаючись на невиконання зобов`язань за кредитним договором, позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просив стягнути солідарно з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість станом на 02.06.2016 р. в загальній сумі 23 694,31 доларів США, що по курсу Національного банку України станом на 01.06.2016 р. рівно 594 490,24 грн. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.08.2017 р., що набрало законної сили, позовну заяву задоволено частково, стягнуто: солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № ODKTGA00000577 від 26.11.2007 р. заборгованість станом на 02.06.2016 р. в сумі 22 556,52 доларів США, рівних покурсу Національного банку України 465 943,09 грн; солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № ODKTGA00000577 від 26.11.2007 р. заборгованість станом на 02.06.2016 р. в сумі 22 556,52 доларів США, рівних покурсу Національного банку України 465 943,09 грн; солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № ODKTGA00000577 від 26.11.2007 р. заборгованість станом на 02.06.2016 р. в сумі 22 556,52 доларів США, рівних покурсу Національного банку України 465 943,09 грн. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» перед зверненням 15.06.2016 р. до суду із позовом про стягнення заборгованості повідомленням № 30.1.0/2-231 від 11.06.2015 р. на адресу позичальника [PERSON] , поручителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із посиланнями на укладені угоди, норми статтей 526, 527, 530, 554, 610 ЦК України сповістив останніх про наявну прострочену заборгованість, пропонував погасити таку, сповістив про заплановані заходи, зокрема, звернення до суду, втім позивач в позовній заяві стверджує, що означене повідомлення підтверджує про зміну банком в односторонньому порядку процентної ставки без повідомлення [PERSON] та його, як поручителя, про її зміну. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed