Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

02 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що в травні 2018 року до нього надійшла копія звернення відповідача до Голови Національного антикорупційного бюро України (надалі за текстом НАБУ), яке згодом було переадресовано до Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області. В своєму зверненні відповідач поширює відносно нього недостовірну інформацію шляхом розголошення відомостей, які є неправдивими, а саме: «1) наголошує, що я, перебуваючи на посаді голови Бердянської сільської ради, нехтую своїми прямими обов`язками, крім цього, загарбав 500 гектарів землі з фонду запасів та резервів; 2) зазначає, що я, отримавши посаду голови сільської ради, знищую землі рекреаційного призначення для власного збагачення шляхом вирубки посадок, алей та дібров, а також знищую молоді дерева; 3) «Пристроїв» на посади до Бердянської сільської ради усіх своїх родичів; 4) ігнорую прохання мешканців села щодо надання їм матеріальної допомоги; 5) позбавляю жителів Бердянської сільської ради права власності на землю, шляхом використання свого службового становища; здійснюю розтрату грошей, що виділяються на розвиток громади; тощо». Втім, жоден із вказаних фактів, не був підтверджений ніякими доказами зі сторони відповідача. З метою з`ясування вищевикладених фактів, співробітниками Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області було проведено перевірку, в ході якої було встановлено про відсутність в його діях складу будь-якого правопорушення, що підтверджується листом за № 18зі/106106-10 від 23.10.2018 року. Вважає, що дані дії відповідача призводять до порушення його особистих немайнових прав, так як недостовірна інформація щодо нього була поширена відповідачем шляхом направлення відповідного звернення до Голови НАБУ, яке згодом було переадресовано до Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області; розголошення її мешканцям сіл Приазовське, Бердянське та Агробаза, внаслідок чого стала відома його співробітникам. В зв`язку з тим, що він обіймає посаду голови Бердянської сільської ради, то такі дії з боку відповідача призводять до завдання шкоди його ділової репутації. Зазначає, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до нього, поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих та колег, порушив його честь, оскільки посада, яку він обіймає, є соціально важливою, передбачає спілкування з мешканцями села, та співпрацю з державними органами. Просив визнати інформацію, яка зазначена [PERSON] у зверненні до Голови НАБУ у травні 2018 року - недостовірною, та такою, що принижує його честь та гідність, а також завдає шкоду його діловій репутації та зобов`язати відповідача публічно вибачитися перед ним у присутності свідків на найближчій сесії Бердянської сільської ради, та в засобах масової інформації, а саме: районній та міській газетах, за приниження його честі та гідності, а також за розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності. 22 жовтня 2019 року від представника позивача адвоката Япрах Д.Г., діючого на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру, надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі та його закриття, долучення до матеріалів справи заяви позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі та попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат з розгляду справи. 28 листопада 2019 року надійшла заява відповідача [PERSON] про проведення судового засідання без її участі. При винесенні рішення просить врахувати, що зверталася до Голови НАБУ в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки позивач є посадовою особою. З позовними вимогами не згодна, просила в задоволенні позову відмовити. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26 липня 2019 року відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні представник позивача Япрах Д.Г. , діючий на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру, підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та день розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вказувала, що дійсно зверталася запитом до Голови НАБУ в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки [PERSON] є посадовою особою і вона має право на звернення з такими заявами. Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 травня 2018 року відповідачем [PERSON] направлено звернення до Голови НАБУ в якому зазначена така інформація: « [PERSON] , перебуваючи на посаді голови Бердянської сільської ради, нехтує своїми прямими обов`язками, крім цього, він та його родина загарбала 500 гектарів землі з фонду запасів та резервів; отримавши посаду голови сільської ради, знищує землі рекреаційного призначення для власного збагачення шляхом вирубки посадок, алей та дібров, а також знищує молоді дерева; «пристроїв» на посади до Бердянської сільської ради усіх своїх родичів; ігнорує прохання мешканців села щодо надання їм матеріальної допомоги; позбавляє жителів Бердянської сільської ради права власності на землю, шляхом використання свого службового становища; здійснює розтрату грошей, що виділяються на розвиток громади», яке було переадресовано до Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області (а.с.4). 23 жовтня 2018 року в.о. начальника Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, позивачу по справі була надана відповідь за фактом звернення [PERSON] щодо можливих протиправних дій посадових осіб Бердянської сільської ради Мангушського району, а саме зловживання службовим становищем та нецільового використання бюджетних коштів, з якої вбачається що розглядом матеріалів в діях позивача відсутній склад будь-якого правопорушення, ознак кримінального правопорушення, не встановлено (а.с.5). Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом із тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам необхідно враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Як встановлено судом, заява відповідача до Голови НАБУ про прийняття до уваги та вжиття заходів до голови Бердянської селищної ради Білозерцева І.І. з приводу його корупційної діяльності мала на меті її перевірку уповноваженими на це законом іншими посадовими особами та є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширенням недостовірної інформації. Особа не може бути притягнута до цивільно-правової відповідальності за реалізацію права на звернення до правоохоронних органів, що мали місце в даному випадку і перевірялися встановленим порядком. Доводи позивача, докази, на які він посилався у ствердження свої вимог, цих висновків не спростовують. При цьому позивач не довів, що зазначена заява до правоохоронного органу мотивована цілеспрямованими діями на приниження його честі, гідності та ділової репутації. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 649/415/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 298/890/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 151/95/16. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що відповідач вчинив якесь діяння, яке порушило права позивача на ділову репутацію, за захистом яких подано позов, оскільки особа не може бути притягнута до цивільно-правової відповідальності за реалізацію права на звернення до органів влади, що мали місце у даному випадку і перевірялися в установленому законом порядку, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed