Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

04 березня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь, посилаючись на те, що вона навчається на 2 курсі Криворізького фахового коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана», термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2021 року, денна форма навчання. Стипендію не отримує у зв`язку з чим повністю знаходиться на утриманні матері. Відповідач працевлаштований, добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 23). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.4). Позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ( а.с.8). [PERSON] є студенткою 2 курсу Криворізького фахового коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет ім. Вадима Гетьмана», термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2021 рік, що підтверджується довідкою, виданою КФКЕУ ДВНЗ « КНЕУ ім. Вадима Гетьмана» № 135 від 26.02.20 року ( а.с.5). У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи обставини справи, насамперед визнання позову відповідачем, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд вважає доцільним стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 04 березня 2020 року та до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved