Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

03 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про оголошення [PERSON] померлим. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її син [PERSON] в 1996 році виїхав на заробітки в Росію, орієнтовно у Володимирський район. Він працював пастухом у колгоспі, постійно телефонував до неї, проте, починаючи із осені 1996 року телефонні дзвінки припинились, він не писав листів, не приїжджав додому, жодним чином не давав про себе знати. З місця роботи, де він працював, їй повідомили, що восени 1996 року [PERSON] звільнився та поїхав додому. Тривалий час від нього немає ніяких відомостей, місце перебування його невідоме. Розшуковими заходами, які проводили правоохоронні органи, місце перебування останнього не встановлено. Їй та її сину належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] і вона є єдиним спадкоємцем першої черги. Оскільки у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування протягом більш як трьох років, тому просить суд оголосити його померлим, що необхідно для оформлення спадкових прав. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав наведених у заяві, просять їх задовольнити. Заінтересована особа Нововолинськийміський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заяву визнає повністю, не заперечує щодо його задоволення. Заслухавши пояснення представника заявника [PERSON], показання свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що по місцю постійного проживання [PERSON] відсутній з 1996 року, на даний час немає жодних відомостей про місце його перебування, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про достатність підстав, передбачених ч.1 ст. 46 Цивільного Кодексу України, для оголошення [PERSON] померлим. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці його постійного проживання (реєстрації) за адресою: [ADDRESS] протягом трьох років підтверджується зібраними по справі доказами. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру від 03 січня 1991 року, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] дійсно проживав у м. Нововолинську за адресою: [ADDRESS] та знятий з реєстрації 26 липня 1996 року, що підтверджується довідкою ЖКП №1 від 21.10.2016 року (а.с.15). Згідно довідок Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області № 3233/63/01-2016 від 10.09.2016 року та №2728/63/01-2016 від 24.10.2016 року, встановити місцезнаходження громадянина [PERSON] та факт перебування його в розшуку не виявилося можливим у зв'язку з незбереженням архіву розшукових справ за орієнтовний період проведення розшукових заходів з 1995 року по 2004 рік, на даний час місцезнаходження останнього невідоме (а.с.4, 16). Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Особа може бути оголошена померлою у разі встановлення обставин, передбачених ст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі не можливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що у місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування більше трьох років, інформацією про його місце перебування ніхто не володіє, а тому вбачаються підстави для визнання його померлим. Відповідно до ч.3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення та буде відповідати її інтересам, оскільки в разі оголошення [PERSON] померлим, заявник буде мати можливість здійснити свої законні права, зокрема оформити спадщину на належне їй майно.

Outcome: approved