Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

03 вересня 2018 року до Обухівського районного суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування заявленого позову зазначила, що від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, через протиріччя погляду на життя, несумісність характерів, втрату поваги один до одного, подружнє життя не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем вважає не можливим. На підставі наведеного просила суд розірвати шлюб. 18 жовтня 2018 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з такого. Як встановлено судом, 29 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Від шлюбу спільних дітей не мають. Судом встановлено, що подальше спільне проживання між сторонами є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею п'ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям ([PERSON] та [PERSON].) вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Так як відповідач позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку частини третьої статті 200 ЦПК України. Визнання позову відповідачем приймається судом як належне.

Outcome: approved