Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

03.07.2019 року позивач, Львівський державний університет внутрішніх справ , звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача витрат , пов`язаних з її утриманням в ВНЗ МВС України в сумі 28 492,75 грн. Зазначає, що наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 04.08.2014 року за № 488 о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання даного навчального закладу. 24.08.2014р. між ЛьвДУВС , УМВС України у Тернопільській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. За умовами договору, відповідач була зобов`язана, у разі відрахування її з навчального закладу відшкодувати витрати пов`язані з її утриманням. Так, наказом ГУНП України у Тернопільській області від 30.10.2018 року № 341 о/с [PERSON] було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням. Згідно проведеного розрахунку, сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням останньої становить 28 492,75 грн. Відповідач не вживає жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов`язання передбачені договором, ухиляється від досудового врегулювання спору, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення. Відзив відповідачем до суду подано не було. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 04.08.2014 року за № 488 о/с [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ. 24.08.2014р. між ЛьвДУВС, УМВС України у Тернопільській області та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом ГУНП у Тернопільській області від 30.10.2018 року № 341 о/с [PERSON] було відраховано з навчального закладу згідно п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «про національну поліцію», а саме за власним бажанням. Згідно п. 3.2, п. 2.3.6 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 24.08.2014р., відповідач [PERSON] була зобов`язана у випадку звільнення її з органів внутрішніх справ, після закінчення навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням в даному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов`язання сторін. Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вбачається з проведеного розрахунку, а саме довідки-розрахунку № 82 від 22.03.2018 року, сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] за період з 09.08.2014р. по 12.05.2017р. становить 28 492,75 грн. Згідно п. 2.3.6. та п. 3.2 договору, постанов Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України» та від 12.04.2017 № 261 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» та відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію», п. 4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» витрати на утримання курсантів у вищому навчальному закладі МВС України, підлягають відшкодуванню у судовому порядку. Відповідач [PERSON] , будучи відрахованою з навчального закладу ЛьДУВС згідно наказу від 30.10.2018 року, станом на день звернення до суду, не внесла кошти на погашення заборгованості перед позивачем, на претензії, які надсилалися позивачем щодо досудового врегулювання спору, відповідач не відреагувала. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 28 492,75 грн. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

Outcome: approved