Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

03.03.2016 року позивачка звернулася до суду з цим позовом, в якому зазначила, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 05.10.2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 250 грн. щомісячно. На даний час вказаний розмір аліментів є нижчим мінімального розміру, передбаченого законодавством. Крім того, відповідач є фізично здоровим, не офіційно працює в Україні та по за її межами, де отримує мінливі доходи. Просила збільшити розмір стягуваних аліментів. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 400 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та згоден сплачувати аліменти в розмірі по 400грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 05.10.2010 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 250 грн. щомісячно /а.с.4/. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач має нормальний стан здоровя, є працездатною особою, з часу ухвалення судового рішення матеріальне становище його змінилося: він має неофіційну роботу і сталий заробіток, що є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, в судовому засіданні відповідач уточнений позов визнав повністю, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати як інтересам самої дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Матеріальний стан відповідача навіть з відрахуванням аліментів є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, а навіть дозволяє відповідачу виконувати свої зобовязання щодо оплати аліментів на утримання доньки. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551грн. 20 коп.

Outcome: approved