Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

03 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на підставі ордера на житлове приміщення №3576 від 29 вересня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, його колишній дружині [PERSON] та трьом членам їх сімї було надано право на зайняття однокімнатної квартири [ADDRESS] (вул. Таманська). Квартира знаходиться на балансі КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР. У вищезгаданій квартирі зареєстровані, але не проживають, з квітня місяця 2014 року і по сьогоднішній день, його колишня дружина [PERSON] та з серпня місяця 2014 року і по сьогоднішній день, донька [PERSON] з онукою [PERSON] Факт не проживання відповідачів за адресою: вул. [PERSON] (вул. Таманська)[ADDRESS] у м. Дніпро підтверджується актом від 31 жовтня 2016 року, який складений та підписаний уповноваженою особою КП «ЖГ Самарського району» про те, що відповідачі за зазначеною адресою не проживають з квітня та серпня місяців 2014 року і по сьогоднішній день. Відповідачі не проживають в квартирі без поважних причин. Він з ними не підтримує ніяких стосунків та йому не відомо місце їх проживання. Неприязних взаємостосунків між ними не існувало. З його боку жодних перешкод та дій щодо права користування відповідачами квартирою не чиниться, вони за власною волею не проживають у ній. Всі комунальні платежі за зареєстрованих осіб, поточний ремонт та утримання квартири здійснюється тільки мною, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг. Вже довгий час у звязку із скрутним матеріальним становищем має намір отримувати житлову субсидію, але оскільки в квартирі зареєстровані відповідачі, які фактично в ній не проживають не може скористатись законним правом на отримання допомоги від держави. Тобто, відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації понад шість місяців без поважних причин, їх речей у квартирі не має, комунальні послуги не сплачують, ремонту не проводять, не допомагають та не мають наміру допомагати йому по утриманню квартири. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 у будинку №1-а по вул. Василя Симоненка (вул. Таманська) у м. Дніпро зі зняттям їх з реєстраційного обліку за цією адресою та стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у звязку з чим суд вважає за можливе застосувати положення ст.ст. 224-225 ЦПК України, та розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи: КП «ЖГ Самарського району» ДМР в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій\~ просив ухвалити рішення по справі відповідно до норм чинного законодавства. Представник третьої особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що колишній дружині позивача [PERSON] та трьом членам їх сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] було надано право на зайняття однокімнатної квартири [ADDRESS] (вул. Таманська) в м. Дніпропетровську на підставі ордера на житлове приміщення №3576 від 29 вересня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів (а.с.10). В зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] ([PERSON]С.), [PERSON] ([PERSON]С.), [PERSON], що підтверджується довідкою КП ЖГ «Самарського району» ДМР\~ (а.с.11). Як вбачається з акту від 31.10.2016 року відповідачі [PERSON] ([PERSON]П.), [PERSON] не проживають у вищезазначеній квартирі [ADDRESS] (вул. Таманська) у м. Дніпро з середини 2014 року (а.с.12).\~ Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ст.71 ЖК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, за тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. В разі, якщо наймач або член його сімї з поважних причин були відсутні понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а у випадку виникнення спору судом. Житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у встановлених Законом випадках. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зі змісту зазначених норм вбачається, що підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є її відсутність понад 6 місяців без поважних причин. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Однак, позивачем та його представником не надано суду жодного доказу на підтвердження неповажності причин не проживання відповідачів у спірній квартирі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цією статтею. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено суду факт не проживання відповідачів у спірній квартирі саме без поважних причин, у звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed