Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

02.12.2016 року Прокоф»єв Б.І., який дії в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Мотивуючи свої вимоги тим, що в 1995 році між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який в 2002 році був розірваний. За час спільного проживання подружжям була придбана однокімнатна квартира в рівних частинах, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що [PERSON] виїхав з спірної квартири в березні 2001 року. Зазначено, що 17.08.2015 року [PERSON] помер. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його мати [PERSON] Позивач зазначає, що на сьогодні вона зареєстрована та безперервно проживає в спірній квартирі більше 10 років. В судове засідання позивач та представник позивача не з»явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином (а.с. 22, 24). Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задвольнити. (а.с. 38) Суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином (а.с. 23). Поштою, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. (а.с. 36) Суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутність. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, який 22.01.2002 року був розірваний, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7-8). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] змінила прізвище на «Білоусько». (а.с. 8) Як вбачається з договору купівлі продажу квартири від 07.10.2000 року, [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частинах однокімнатну квартиру №50, що знаходиться у будинку під номером 72, розташованої по вул. Незалежності в м. Чернігові. (а.с. 4) [PERSON] свідоцтва про смерть, 17.08.2015 року [PERSON] помер. (а.с. 6 див. за звороті) Після смерті останнього, його мати [PERSON] прийняла спадщина в установленому законом порядку. (а.с.27-35). [PERSON] про не проживання особи за місцем реєстрації, виданого ЖЕК 13 від 15.08.2014 року, [PERSON] не проживає з березня 2001 року за місцем реєстрації за адресою : [ADDRESS]. (а.с. 8 див. на звороті) Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України: особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п»яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлює, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» володіння [PERSON] вказаною квартирою є добросовісним, оскільки вона відкрито та безперервно користується даною квартирою більше 10 років, за яку належним чином сплачує комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 9-13) За таких обставин, та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати позивач побажала залишити за собою.

Outcome: approved