Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

04.08.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» на його користь 54 547 гривень 01 копійку в рахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 227 661 гривню 60 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 2276 гривень 62 копійки в рахунок сплаченого ним судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що працював у відповідача, але при звільненні 09 серпня 2019 року згідно наказу № 38-п йому не була виплачена в повному обсязі заробітна плата, яка згідно довідки складає 17951 гривню 69 копійок, розмір заборгованості по якій за його розрахунками є значно більшим і становить 54 547 гривень 01 копійку. Середній заробіток з дати звільнення на дату подачі позову - 24.07.2020 року розраховує відповідно до положень ч.1 ст.117 КЗпП України та з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Укоаїни № 100 від 08 лютого 1995 року, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Риженко О.С. не з`явилися, але у наданій заяві просили розглядати справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомив. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань що визначено ч.ч.1, 2, 5 ст. 55 Конституції України. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] працював у відповідача на посаді виконуючого обов`язки генерального директора ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», починаючи з 04 січня 2019 року по 09 серпня 2019 року (а.с. 13-19). Наказом № 1-п від 04 січня 2019 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків виконуючого обов`язки генерального директора державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» (а.с. 22). Наказом за № 227 від 09 серпня 2019 року припинено виконання обов`язків генерального директора державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» [PERSON] 09 серпня 2019 року у зв`язку з закінченням терміну, визначеного наказом Мінагрополітики від 07 червня 2019 року № 154-п «Про призначення виконуючим обов`язки генерального директора [PERSON] » (а.с. 23). Відповідно до наказу № 38-п від 09 серпня 2019 року ДП ««Ніжинський комбінат хлібопродуктів» вважати [PERSON] звільненим 09 серпня 2019 року з посади виконуючого обов`язків генерального директора ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» у зв`язку із закінченням терміну, визначеного наказом від 07 червня 2019 року №154 -п «Про призначення виконуючим обов`язки генерального директора [PERSON] », п. 2 ст.36 КЗпП України (а.с.24). За приписами ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КзпАП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Зі змісту довідки за № 82, виданої 14 липня 2020 року Державним підприємством «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» вбачається, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 14.07.2020 року становить 17951 гривня 69 копійок (а.с. 25), яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Посилання позивача на розмір заборгованості по заробітній платі в сумі 54 547 гривень 01 копійка, виходячи з різниці між виплаченою заробітною платою згідно виписки по картковому рахунку за період з січня 2019 року по жовтень 2019 року в сумі 87 761 гривня 32 копійки та нарахованою в загальній сумі 142 308 гривень 33 копійки згідно довідки про доходи, виданої 14 липня 2020 року відповідачем, не заслуговує на увагу, оскільки в довідці про доходи вказана сума нарахованої заробітної плати без відрахування податку, а в картковому рахунку зазначена сума за винятком відрахувань. За приписами ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (надалі Порядок). Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки про доходи розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] за червень та липень 2019 року (за останні два місяці перед звільненням) становив, відповідно, 16845 гривень 45 копійок та 22047 гривень 06 копійок (а.с. 26). Середньоденний заробіток позивача на дату звільнення становив 948 гривень 59 копійок, виходячи з розрахунку: 16845 гривень 45 копійок +22047 гривень 06 копійок= 38892 гривні 51 копійка; 38892 гривні 51 копійка : 41 день (18 + 23 робочих дні у червні, липні 2019 року, відповідно)= 948 гривень 59 копійок. Звертаючись до суду позивач просив стягнути середньомісячний заробіток за період з 09 серпня 2019 року, тобто з часу звільнення по 24 липня 2020 року - по день подачі позовної заяви. Як встановлено в судовому засіданні позовна заява зареєстрована канцерлярією Бахмацького районного суду 04 серпня 2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, підлягає стягненню середньомісячний заробіток саме за період, за який просив позивач, виходячи з розрахунку: 948 гривень 59 копійок *240 днів= 227661 гривня 60 копійок. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`зана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На день розгляду справи відповідачем не надано доказів відсутності заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, своїм правом надати суду пояснення не скористався. За приписами ч. 1 та п.п. 1,3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги в частині нарахованої але не виплаченої заробітної плати задоволено частково (32,91%), підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 298 гривень 82 копійки. Виходячи з положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку задоволені в повному обсязі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2276 гривень 62 копійки судового збору, які підтверджені документально (а.с. 9) та були сплачені позивачем при подачі позову до суду, оскільки пільги по сплаті судового збору, передбачені п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на вказані вимоги не поширюються. (Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 30 січня 2019 року у справі 9104518/16: нарахування середнього заробітку не входить до структури заробітної плати). На підставі викладеного,

Outcome: partial