overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

04 квітня 2014 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 16.06.1984 року народження в територіальному відділі РАЦС Поворинського району управління РАЦС Воронізької області. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що спільне життя не склалося внаслідок втрати почуття любові та поваги один до одного, що призвело до відчуження і розпаду сім'ї. З жовтня 2000 року сторони мешкають окремо. Від шлюбу малолітніх дітей не мають. Відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, строк на припинення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,згідно положень ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16.06.1984 року народження в територіальному відділі РАЦС Поворинського району управління РАЦС Воронізької області за актовим записом №74 (а.с.2). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що подальше зберігання сім'ї неможливо та суперечить інтересам подружжя, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

04 квітня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що з 2007 року вона з відповідачем припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність та зазначає, що заявлені вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 24 березня 2006 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №189. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2007 року. Як вбачається з позовної заяви спір між сторонами щодо спільного майна відсутній. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

04 квітня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 21 липня 2007 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №77. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

04 квітня 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що 09 червня 1993 року придбала 3/18 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд в [ADDRESS]. При укладанні договору купівлі-продажу вищевказаних частин житлового будинку була допущена описка в написанні її по батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності їй Договору купівлі-продажу 3/18 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд в [ADDRESS], зареєстрованого в ММБТІ, оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особа у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 1993 року заявник придбала 3/18 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель в [ADDRESS]. На земельній ділянці розміром 634 кв.м. розташовані житловий кам'яний будинок житловою площею 21,80 кв.м. зазначений по плану за літ.-А, вбиральня дерев'яна за літ.-Н,И, сарай дерев'яний за літ.-Е,З, погріб за літ.-Спд, огородження за №2-4, 7-9, спорудження за №5,6. При реєстрації вищевказаного договору в реєстраційній службі ММУЮ позивачу було відмовлено, оскільки в право встановлювальному документі (договір купівлі-продажу) зазначено по батькові «[PERSON]», а документі, який посвідчує особу по батькові вказано «[PERSON]». Як вбачається з паспортних даних, по батькові заявника вказано «[PERSON]». Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

04 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.04.2014р. о 10 год. 32 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.04.2014р. о 11 год. 23 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Децюри А.В. КЗ «ДКПЛ»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї відношення, збитку. Не спить ночами. Голосно розмовляє сама з собою, не впізнає близьких людей. Не може обслуговувати себе самостійно. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - Судинна деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

04 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.04.2014р. о 19год. 39 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним і не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.04.2014р. о 19 год. 39 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свиріна КЗ « ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий контакту недоступний. Часом розмовляє сам з собою, щось бурмоче. Мова не виразна. Намагається кудись бігти. Інструкції не виконує. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічне ураження головного мозку складного ґенезу (нейроінфекція, ЧМТ), сутінковий розлад свідомості. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

04 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.04.2014р. о 05год. 02 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним та неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.04.2014р. о 05 год. 02 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений. Виказує маячні ідеї «кінця світу». Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

04 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12225,53 грн., заборгованність за кредитом 1499,49 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 9667,68 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 558,36 грн., всього загальна сума забогованості склала 12225,53 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 квітня 2014 року в розмірі 12225,53 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 04 квітня 2014 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12225,53 грн., заборгованність за кредитом 1499,49 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 9667,68 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 558,36 грн., всього загальна сума забогованості склала 12225,53 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

04 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.01.2009 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покладаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши думку позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 16.01.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

04 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 грудня 2003 року виконавчим комітетом Карло-Марксівської селищної ради міста Єнакієве Донецької області, актовий запис № 59. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в зв'язку з тим, що втрачено взаєморозуміння, почуття поваги та довіри одне до одного. Питання про місце мешкання дитини та про поділ майна не ставиться. Також позивач просила повернути їй після розірвання шлюбу її дівоче прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

04 квітня 2014 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій позов підтримав повністю, просить розглянути справу без участі представника , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Зазначив в позовній заяві, що відповідно до укладеного 05 липня 2007 року між сторонами кредитного договору б/н, [PERSON] отримав кредит у розмірі 5400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору та статті 526 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконує. Розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 28 лютого 2014 року становить - 21559,73 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 05 липня 2007 року відповідач отримав кредит в сумі 5400 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку на строк дії картки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних. ( арк.с. 8 ). В пункті 8.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушені позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми заборгованості . Відповідно до розрахунку заборгованості видно, що станом на 28 лютого 2014 року заборгованість відповідача перед банком становить 21559,73 грн. з яких 4779,29 грн. заборгованість за кредитом, 15277,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф ( фіксована частина ) ,1002,84 грн. - штраф ( процентна складова). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved