overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

02 серпня 2017 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 14.02.2009 року, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 48. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2017 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 167222, 14.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Кукла) Ю.О. зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 48. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї неможливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Фуркало», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

02 серпня 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 06 січня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені рік тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії І-НО №437791, виданого 06 січня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 06 січня 2016 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін «Охрименко». Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

02 серпня 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 07 лютого 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені більше 3 років тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 22 лютого 2017 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 07 лютого 1998 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 68. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

02 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідні обставини позивач обґрунтовує тим, що сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріального утримання на дитину не надає, хоча відповідно до ст.180 СК України зобов'язана утримувати сина до досягнення ним повноліття. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходу щомісячно, починаючи з 02 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Із згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 серпня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO].. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 травня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду та копією свідоцтва про народження. Дитина проживає разом із батьком та перебуває на його повному утриманні. Обов'язок батьків утримувати дітей закріплений в ст.180 СК України. Право вибору способу стягнення аліментів надано тому із батьків з ким проживає дитина, зокрема кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідне право передбаченеу ст.181 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються вимоги ч.1 ст.182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Суд, зважаючи на те, що [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців не має, з урахуванням положень ч.3 ст.181 СК України вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідачав розмірі 1/4 частини всіх видів її доходу щомісячно. При цьому судом також враховуються вимоги ч.2 ст.182 СК України, з яких вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

02 серпня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася. 16 серпня 2018 року подала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просе справу розглядати без його участі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком малолітньої дитини позивача: доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 серпня 2014 року та не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також не заперечується відповідачем і підтверджується довідкою про склад сім'ї ОСББ «Промінь» від 30 липня 2018 року. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

02 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], де просить ухвалити судове рішення, яким позбавити його батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що з 14 лютого 2009 року по 29 березня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З 2010 року вони з відповідачем проживають окремо, діти перебувають на її утриманні. Відповідач життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ними та приймати участь у їх вихованні, матеріально їй не допомагає. 19 серпня 2013 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області засудив відповідача за ст. 164 КК України та призначив йому покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. Незважаючи на це, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Вона, у свою чергу ніколи не створювала перешкоди у спілкуванні дітей з батьком, але відповідач не має бажання виконувати відносно своїх дітей батьківські обов'язки, покладені на нього Законом. Реалізуючи право на судовий захист, позивачка вважає що належним способом судового захисту порушеного права своїх малолітніх дітей на належне батьківське піклування, є позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та Данііла. В судовому засіданні повноважний представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та з підстав, викладених у позові, просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Ревенко С.О. вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав як такого, що ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'являється, про час та місце розгляду справи йому повідомлялося у встановленому законом порядку, відзиву на позов від відповідача не надходило. Поштові конверти, направлені на адресу відповідача повертаються з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

02 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності їй трудової книжки серії БТ-І №3275015, заповненої на ім'я «Пихтеревой Ольги Васильевны», [INFO]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що в трудовій книжці її прізвище зазначено російською мовою «Пихтерева», тоді як в паспорті українською мовою «Піхтєрьова». Окрім того в трудовій книжці дата її народження зазначена 25.12.1959 року, тоді як в паспорті 27.12.1959 року. При досягненні пенсійного віку вона звернулась до Слов'янського об'єднаного УПФУ для оформлення пенсії, однак їй відмовили в призначенні пенсії за віком через вказані розбіжності. Оскільки виправити зазначені помилки у документах не є можливим, вона вимушена звернутися до суду з зазначеною заявою. Заявник була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак не використала свого права на безпосередню участь в судовому засіданні, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.14). Представник заінтересованої особи надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.15). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК\~України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту належності їй трудової книжки серії БТ-І №3275015 від 26.12.1977 року. необхідно їй для призначення пенсії за віком. Згідно відомостей паспорта громадянина України серії ЕК 402286, виданого Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області 17 березня 1997 р., прізвище заявника українською мовою вказано як «Піхтєрьова», а російською мовою як «Пихтерева», дата народження «27 грудня 1959 року» (а.с.4) Таким чином, судом встановлено, що правильне написання прізвища заявниці «Піхтєрьова» та російською мовою «Пихтерева», дата народження «27 грудня 1959 року». У трудовій книжці серії БТ-І №3275015, виданої 26 грудня 1977 року, зазначено, що вона заповнена на прізвище «Пихтерева» (російською мовою), дата народження «25.12.1959 року» (а.с.8). \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином, встановивши в ході розгляду справи розбіжність у запису прізвища [PERSON], дати її народження у правовстановлюючих документах та в паспорті громадянина України,\~\~ приймаючи до уваги, що, виправити зазначену помилку та внести відповідні зміни у вищевказані правовстановлюючі документи у досудовому порядку є неможливим, суд приходить до висновку, що дана заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

02 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявився, але подалв до суду заяву в якій просить проводити розгляд спраив без її участі, позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позов визнав. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідні обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, копією свідоцтва про шлюб. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний її утримувати до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

02 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що є власницею житлового будинку на [ADDRESS], в якому у 2006 році був зареєстрований її син [PERSON] і який того ж року виїхав на постійне проживання до Російської Федерації. З моменту виїзду за кодон і до цього часу відповідач в будинку не проживає, а через його реєстрацію у цьому будинку вона не може оформити субсидію. У зв'язку з тим, що [PERSON] готується до операції в м. Лісабон (Португалія), він не може приїхати та виписатись добровільно. Враховуючи наведене, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житло на [ADDRESS] з подальшим зняттям його з реєстрації за вказаною адресою. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснила, що відповідач не проживає у належному їй будинку з 2006 року. Відповідач позов визнав, про що подав до суду заяву через Інтернет, де просить справу розглянути без його участі. У зв'язку з визнанням відповідачем позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд в підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст. ст. 200, 206 ЦПК України, враховуючи наявність для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено та вбачається із витягу з погосподарської книги №3 за 2016-2020 роки Видертської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 7), що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями на [ADDRESS], а згідно будинкової книги (а.с. а.с. 9-12), вона зареєстрована та проживає у ньому. За цією ж адресою 16 жовтня 2006 року зареєстроване місце проживання сина позивача [PERSON] Даний факт підтверджується копією аркушів з вищезгаданої будинкової книги. В силу ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, [PERSON], як член сім'ї власника житлового будинку [PERSON], будучи відсутнім за місцем реєстрації більше одного року, тобто понад установлені ст. 71 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України строки, втратив право користування жилим приміщенням, що на [ADDRESS]. В судовому засіданні доведено відсутність [PERSON] протягом шести місяців за місцем його реєстрації, тобто в будинку [PERSON] Підстав збереження за відповідачем жилого приміщення, що згідно ст. 163 ЖК УРСР передбачені п.п.1, 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього ж Кодексу, судом не знайдено. Не відомо суду і про будь-яку домовленість між сторонами, що надає право користуватись житловим приміщенням позивача [PERSON] за відсутності у ньому останнього. Задовольняючи позов, суд не стягує із відповідача понесених позивачем судових витрат, оскільки вона таких вимог не заявляла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~02 серпня 2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування ? частиною житлового приміщення по вул. Волоська, 30 м.Болехів Івано-Франківської області. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, придбали ? частину житлового будинку за вказаною адресою, а в 2013 році шлюб між ними розірвано. Рішенням суду від 13.02.2014 року визнано за нею право власності на ? частки, а за відповідачем - ? частку від половини будику. Згідно договору дарування відповідач подарував їй 1/8 частку вказаного будинку. Після розірвання шлюбу відповідач ще один рік з проживав в будинку, але з весни 2014 року в належній їй частині будинку не проживає, його особистих речей немає, кореспонденція йому за вказаною адресою не надходить. Відповідач уклав шлюб та проживає з дружиною та дитиною від вказаного шлюбу за іншою адресою. Реєстрація відповідача перешкоджає їй розпорядитися вказаним будинком, а знятися з реєстрації в добровільному порядку він відмовляється. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином і від нього не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в його відсутності ( а.с.48,53) та\~\~ не надав відзив на позов. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; - відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При таких обставинах, враховуючи згоду представника позивача, суд,

Outcome: approved