Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

03.06.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПрАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» про стягнення заборгованості за договором оренди земельного паю №467, укладеного 28.03.2000 року між орендарем ВАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» та орендодавцем [PERSON] , з приводу земельної ділянки (паю), площею 8,6 га, розташованої на території Старченковської сільської ради. В обґрунтування позову посилалась, що на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.02.2021 року вона є власником земельної ділянки площею 2,3905 га та 7,0380 га, розташованої на території Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але не оформила спадкових прав. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] та за договором оренди земельного паю №467, укладеного 28.03.2000 року, була передана у платне користування відповідачу строком на 20 років. За умовами договору оренди, при переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи, він зберігає свою чинність для нового власника. Орендна плата встановлюються в натуральній формі та складає: 150 кг овочів, 200 кг баштанних, 1000 кг соломи, надання послуг з оранки городу, вивезення побутового сміття, підвозу питної води та вугілля та вноситься не пізніше 1 грудня поточного року. З 2006 року відповідач орендну плату за договором оренди не сплачує, що станом на 01.12.2020 року призвело до утворення заборгованості в розмірі 19350 кг зерна, 645 кг сонячної олії, 2250 кг овочів, 3000 кг баштанних, 15000 кг соломи, яку просила стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 08.06.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 29.06.2021 року від представника ПрАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» - адвоката Костікової О.О. надійшов відзив на позов, в якому остання позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Свої заперечення обґрунтувала тим, що після смерті орендодавця [PERSON] , спадкоємці його майна не звертались до відповідача тому останній був, позбавлений можливості виконати умови договору. Також зазначила, що оскільки позивачка пропустила строк позовної давності в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за період 2006-2017 роки, заборгованість необхідно розраховувати за період 2018, 2019 та 2020 рік та вона становить в грошовому еквіваленті, згідно вимог ст.22 ЗУ «Про оренду землі», 24624,41 грн. Також зазначила, що враховуючи, що позивачка оформила свої спадкові права 22.02.2021 року, тобто після закінчення дії договору оренди земельного паю №467 укладеного 28.03.2000 року, остання не набула статусу Орендодавця, а тому у ПрАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» відсутні зобов`язання перед позивачкою. Просила застосувати до правовідносин строк позовної давності та відмовити в задоволені позову в повному обсязі. 08.07.2021 року від позивачки надійшла уточнена позовна заява, в якій вона заперечуючи проти пропуску строку позовної давності зазначила, що [PERSON] за життя не оформила спадкових прав на майно [PERSON] , а отже не стала стороною договору оренди земельного паю №467 від 28.03.2000 року і у неї не виникло право на отримання орендної плати. [PERSON] ж, в свою чергу, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом лише 11.02.2021 року, тобто строк позовної давності не пропустила. Крім того, не змінюючи підставу позову, остання просила стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 159557,25 грн, що еквівалентно заборгованості з орендної плати у натуральній формі, вирішити питання про витрати на правову допомогу. Інших клопотань від сторін по справі не надходило. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 16.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її розгляд. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучі повідомленою про час, дату та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача адвокат Маросін М.О. в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та уточненій позовній заяві підтримав, наполягав на їх задоволені. Заперечив щодо пропуску [PERSON] строку позовної давності, оскільки право вимоги про стягнення орендної плати у неї виникло лише в 2021 році після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2021 року. Представник відповідача адвокат Костікова О.О. в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, наполягала на застосуванні позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2000 року між [PERSON] та ВАТ «ММК ІМ. Ілліча», правонаступником якого є ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА», укладено договір оренди земельної частки (паю) № 467, за умовами якого ВАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» отримало в оренду земельну частку площею 8,6 умовних кадастрових га, розташовану на території Старченковського с/с Володарського району Донецької області, власником якої є [PERSON] (а.с.5-6). Договір оренди зареєстровано в журналі Нікольської селищної ради з обліку договорів оренди земельних часток (паїв) 31.07.2000 року (а.с.7-9). Пунктами 2.2, 3.1, 3.2 визначено, що договір діє 20 років з дати державної реєстрації, та зберігає свою дію при переході права власності на землю; орендна плата встановлюється в натуральній формі та складає: 150 кг овочів, 200 кг баштанних, 1000 кг соломи, надання послуг з оранки городу, вивезення побутового сміття, підвозу питної води та вугілля, яка вноситься не пізніше 1 грудня поточного року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). [INFO] [PERSON] помер, актовий запис №34 від 10.11.2006 року, вчинений виконкомом Старченківської сільської ради Володарського району Донецької області (а.с.11). Виходячи з умов договору земельної частки (паю) № 467 від 28.03.2000 року, слід дійти висновку, що після смерті [INFO] орендодавця [PERSON] договір оренди земельної частки (паю) №467 від 28.03.2000 року зберігав свою дію до 31.07.2020 року, тобто до закінчення строку на який його було укладено. За загальними положеннями про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України), і до її складу входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч.1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 09.11.2020 року, зокрема, встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його сестра [PERSON] .. [INFO] [PERSON] - померла. Спадщину після смерті [PERSON] , в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла її племінниця [PERSON] (а.с.16-18). Враховуючи викладені норми права, права [PERSON] за договором оренди земельної частки (паю) №467 від 28.03.2000 року (в тому числі право на отримання орендної плати) після його смерті [INFO] перейшли до спадкоємця [PERSON] , а після її смерті [INFO] до спадкоємця [PERSON] в обсязі, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, з часу відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття. Представник відповідача, заперечуючи позовні вимоги, зазначила, що з 2006 року ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА», з незалежних від нього причин, було позбавлено можливості виконати обов`язок щодо виплати орендної плати за договором оренди земельної частки (паю) №467 від 28.03.2000 року, оскільки спадкоємці [PERSON] до ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» не звертались. Орендна плата за договором оренди земельної частки (паю) №467 від 28.03.2000 року з 2006 року не сплачувалась (лист №09/253 начальника юридичного управління ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» від 22.04.2021 року (а.с.10)). 11.02.2021 року [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у вигляді земельної ділянки площею 2,3905 га, кадастровий номер 1421786600:02:000:1126, та 7,0380 га, кадастровий номер 1421786600:02:000:0544, розташованої на території Темрюцької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №177085 від 04.10.2005 року [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.14, 15). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом положень ст.ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, оформленої відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.27, 31-2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав… проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії. Частиною 1 ст.148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку (ч.3 ст.148-1 ЗК України). Таким чином, з часу отримання 11.02.2021 року [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрації за собою права власності на земельну ділянку площею 2,3905 га, кадастровий номер 1421786600:02:000:1126, та 7,0380 га, кадастровий номер 1421786600:02:000:0544, розташовану на території Темрюцької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] мала протягом одного місяця повідомити про перехід права власності на земельну ділянку її користувача - відповідача у справі. Проте, як зазначалося вище, 31.07.2020 року строк дії договору оренди земельної частки (паю) №467 від 28.03.2000 року сплинув. Під час розгляду справи представник позивача наполягала на застосуванні до виниклих правовідносин строків позовної давності за період з 2006-2017 роки, оскільки виплата орендної плати за договором оренди земельної частик (паю) №467 від 28.03.2000 року не здійснювалася спадкоємцям [PERSON] з 2006 року не з вини відповідача, а за відсутності даних до кого перейшли його права за договором, що також знайшло своє відображення у відзиві. Розрахунок орендної плати у грошовій формі за договором оренди земельної частки (паю) №467 від 28.03.2000 року відповідачем надано за 2018-2020 роки, тобто за останні 3 роки, який становить 24999,41 грн та підтверджено актом визначення ціни на сільськогосподарську продукцію для видачі орендної плати орендодавцям земельних ділянок ПАО «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» від 01.09.2018 року, актом визначення ціни на сільськогосподарську продукцію для видачі орендної плати орендодавцям земельних ділянок ПАО «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» від 01.09.2019 року та актом визначення ціни на сільськогосподарську продукцію для видачі орендної плати орендодавцям земельних ділянок ПАО «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» від 04.09.2020 року (а.с.31 зворотній бік, 32, 32 зворотній бік). Так, відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 3.2. договору оренди земельної частки (паю) №467 від 23.08.2000 року визначено кінцевий термін сплати орендної плати, не пізніше 1 грудня поточного року. Отже, враховуючи, що умовами договору оренди визначено обов`язок орендаря сплачувати орендну плату орендодавцеві періодичними платежами (раз на рік до 1 грудня кожного року) протягом всього строку дії договору оренди, то незалежно від строку дії договору оренди, право орендодавця вважається порушеним з моменту порушення орендарем терміну внесення кожного чергового платежу. Таким чином, перебіг позовної давності за даними правовідносинами починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення) орендарем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. За таких обставин, з 2 грудня кожного року розпочинався перебіг позовної давності за зобов`язаннями відповідача сплатити орендну плату орендодавцеві. Даних про зупинення чи переривання строку позовної давності (ст.ст.263, 264 ЦК України) судом не встановлено. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, а саме, що спадщина у вигляді орендної плати за період з 2006 року по 2020 рік за договором оренди земельної частки (паю) №467 від 23.08.2000 року належала [PERSON] з часу її відкриття після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , проте, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати лише 03.06.2021 року, про що свідчить відмітка на позовній заяві (а.с.1), а відповідач наполягав на застосуванні наслідків позовної давності, позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 2006 по 2017 рік задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позовної давності. Доводи представника позивачки, що строк позовної давності [PERSON] не пропущений, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом отримано нею лише в 2021 році не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються вищевикладеними висновками суду про те, що право на отримання орендної плати за договором оренди земельної частки (паю) №467 від 23.08.2000 року виникло у [PERSON] з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та з незалежних від відповідача причин не було реалізоване нею до 2021 року. Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» не виконав перед позивачкою зобов`язання щодо сплати орендної плати за договором оренди земельної частки (паю) №467 від 23.08.2000 року за період з 2018 по 2020 роки, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 24999,41 грн, вимоги позивачки в цій частині позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В решті позову [PERSON] до ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної частки (паю) №467 від 23.08.2000 року слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень статей 133, 137, 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, суд покладає на відповідача понесені позивачкою судові витрати, а саме на правову допомогу адвокатом Маросіним М.О. в розмірі 6000,00 грн, оскільки вони підтверджені матеріалами справи (а.с.62-64, 73).

Outcome: partial