Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

04.11.2014 року та уточнивши вимоги заявою від 29.05.2015 р., позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклав із ПАТ КБ „Надра кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у звязку із чим виникла заборгованість у сумі 16566,46 доларів США, із яких тіло кредиту 13324,27 доларів США, відсотки 3232,19 доларів США, а також 65281,14 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань, яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 2503,45 грн. по сплаті судового збору за подання позовної заяви, та 121,80 грн. по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову. 08.06.2015 р. та доповнивши підстави позову заявою від 22.07.2015 р. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою де просив вищевказаний кредитний договір на підставі ст. 203 ЦК України, ч. 6, ст. 19 закону України «Про захист прав споживача» визнати недійсним з моменту його укладення, а також відповідно до ст. 216 ЦК України застосувати наслідки недійсності правочину, зобовязавши сторони повернути все одержане за договором. Згідно ухвали суду від 06.01.2016 р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку „Надра про визнання кредитного договору не дійсним та застосування наслідків не дійсності договору, було залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю із підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Його представник у судовому засіданні вимоги позивача не визнав через їх безпідставність, а також прохав застосувати до даних правовідносин строки позовної давності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов Банку підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 01.04.2008 року [PERSON] уклав із ПАТ КБ „Надра договір „Автопакет, згідно якого банк надав кредит у сумі 26467,33 доларів США строком до 20.03.2013 року на умовах сплати 12,4 % річних за користування кредитними коштами. Згідно Кредитного договору Відповідач зобовязаний забезпечити: - повернення коштів, отриманих в рамках кредиту, сплату процентів щомісяця до 20-го числа поточного місяця у сумі не менше ніж 415,00 грн. - сума мінімально необхідного платежу, - повернення кредитних коштів не пізніше ніж 20.03.2014 р. п.п. 1.1. Кредитного договору). 04.02.2009 р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору „Автопакет№05/2008/435019/336 від 01.04.2008 року, згідно якого сторони домовились про кінцевий термін погашення кредиту та про встановлення кінцевого терміну погашення Кредитної лінії за договором 18.03.2016 р.; щомісячна сума мінімального платежу становить 415 доларів США (а.с. 188, т. 1) Свою частину зобовязання відповідач не виконав. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення. У звязку з чим, відповідачу нараховано пеню у розмірі 65281,14 грн., що є еквівалентом 3150,26 доларів США. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 08.05.2015 р. має заборгованість у сумі 16566,46 доларів США, яка складається заборгованості по кредиту 13324,27 доларів США, по відсоткам за користуванням кредитом 3232,19 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 65281,14 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобовязання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1, ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1, ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у звязку із наявністю підстав для застосування строків позовної давності, у звязку із періодичним частковим погашенням відповідачем як тіла так і відсотків за кредитом (останній платіж - 29.03.2013 р.), що свідчить про визнання наявності заборгованості та власного обовязку на її погашення. Сума пені нарахована у межах 1 річного строку позовної давності із часу подачі уточненого позову. На стягненні штрафу позивач згідно уточненої позовної заяви не наполягає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 2503,45 грн. по сплаті судового збору за подання позовної заяви, та 121,80 грн. по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved