Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

03.06.2021 року позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 4000 грн. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районнного суду м.Харкова. [INFO] у сторін під час перебування у шлюбі народився син [PERSON] . Неповнолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача, потребує матеріального забезпечення, тому позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 07.06.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій зазначив, що в позовними вимогами погоджується в повному обсязі та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 4000 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття, справу просив розглядати за його відсутністю. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного. Судом встановлено, що учасники справи перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.04.2021 року. [INFO] під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] в графі «батько» вказаний відповідач - [PERSON] , в графі «мати»- [PERSON] . Неповнолітня дитина мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 СК України. Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України та ч. 2\~ст.51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3\~ст.51 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Частинами 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 18 вказаної Конвенції ООН передбачено, що суд, повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 182 СК України передбачено, що\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України передбачено, у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. Відповідно змісту та аналізу зазначених статей, суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому\~статтею 182 СК України\~передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.\~ Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.183 СК Україничастка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з принципів розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси та потреби неповнолітньої дитини, з урахуванням позиції відповідача, який вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд доходить висновку щодо можливості задоволення вимог позивача та стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісяця, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно\~ст.141 ЦПК України, п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved