Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

03.09.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] . в обгрунтування позову зазначили, що відповідачі за місцем реєстрації ніколи не проживали та не проживають на даний час. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі являються власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідача порушує право на вільне розпорядження та використання майном, ускладнює реалізацію права власності на будинок та сплату комунальних платежів, унеможливлює отримання позивачем субсидії. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу [PERSON] , яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. Згідно поштового відстеження відповідачка отримала надіслані документи. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань сторін проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подано. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено таке. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло будинок по [ADDRESS] на праві приватної власності в рівних частинах 1/3 належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки №14.16.1773 від 24.05.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 20.02.2004 по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Також за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7,8). Відповідно до довідки №01-368 від 09.08.2021, виданою виконавчим комітетом Жмеринської міської ради, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , а також зареєстровані, але не проживають і ніколи не проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зі статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації. Реєстрація місця проживання відповідачів в належному позивачам будинку порушує право на вільне розпорядження та використання майном, ускладнює реалізацію права власності на будинок та сплату комунальних платежів, унеможливлює отримання субсидії. Відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відповідачі суду не надав. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачів у зв`язку з чим позов слід задовольнити. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати позивачів, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved