Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

03 грудня 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] кожній по ј частці житлового будинку з надвірними господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса: [ADDRESS] ), що належав [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу від 09.03.1977 року, зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №26, реєстровий номер 75 від 23.03.1977; 1/4 частці земельної ділянки, кадастровий номер 5320285300:00:003:0043 загальною площею 3,6360 га яка знаходиться на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №231318 від 05.04.2004. Мотивуючи позовні вимоги, тим що [INFO] помер [PERSON] , батько [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON] дід [PERSON] та [PERSON] та батько [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] помер у 2008 році, а отже і не міг бути спадкоємцем після смерті [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] у відповідності до положень ст. 1266 ЦК України за правом представлення є спадкоємцями в спадщині, що відкрилася після смерті діда [PERSON] , в частині, що належала б за законом їхньому батькові [PERSON] , якби він був живим на час відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті діда [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] : [ADDRESS] ) та на земельну ділянку кадастровий номер 5320285300:00:003:0043 площею 3,64 га на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене майно належало спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 09 березня 1977 року, нотаріально посвідченого нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори (за цим договором будинок зареєстровано 23 березня 1977 року в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] ) та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 231318 від 05 квітня 2004 року, відповідно. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 31 січня 2018 року відмолено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування, яке набрало законної сили 02 травня 2018 року. На даний час у них відсутні оригінали зазначених документів. Приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частки житлового будинку та земельної ділянки після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Таким чином оформити право на спадщину на нерухомість шляхом отримання свілоцтв про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. В зв`язку з вищевикладеним змушені звернутися до суду. Відповідно до ухвали судді від 10 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою суду від 20.03.2020 підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] діючи від свого імені та від імені [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що [INFO] помер [PERSON] , батько [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON] дід [PERSON] та [PERSON] . Вона із сестрою [PERSON] є спадкоємцями в спадщині, що відкрилася після смерті діда. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті діда [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 3,64 га на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Просила визнати за нею та [PERSON] в порядку спадкування право власності на будинок та земельну ділянку по ј частці кожній. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що [PERSON] є його батьком, який помер в 2016 році. Позивачі діда а його батька [PERSON] не відвідували, останній проживав з ним 10 років, тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, ухваливши рішення відповідно до вимог закону . Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 31 січня 2018 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування, що набрало законної сили 02 травня 2018 року, встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , батько [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON] дід [PERSON] та [PERSON] та батько [PERSON] та [PERSON] . Після смерті діда [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] адреса: [ADDRESS] ) та на земельну ділянку кадастровий номер 5320285300:00:003:0043 площею 3,64 га на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене майно належало спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 09 березня 1977 року, нотаріально посвідченого нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори, зареєстрованого 23 березня 1977 року в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 231318 від 05 квітня 2004 року, відповідно (а.с. 14-15,18). Згідно листа приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. із заявами про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47). Відповідно до постанов приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. від 06.09.2019 та 21.10.2019 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частки житлового будинку та земельної ділянки після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 19,20). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] адреса: [ADDRESS] ) та земельної ділянки, кадастровий номер 5320285300:00:003:0043 загальною площею 3,6360 га яка знаходиться на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: Договором купівлі - продажу від 09.03.1977 року, зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №26, реєстровий номер 75 від 23.03.1977, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №231318 від 05.04.2004 (а.с.13,14). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарчими побудовами та земельної ділянки підтверджений, а тому зазначений житловий будинок з надвірними господарчими побудовами та земельна ділянка входять до складу спадщини після його смерті. Позивачі є спадкоємцями по закону майна, яке належало померлому діду [PERSON] , за правом представлення, вчинили дії по прийняттю спадщини, тому вони набули право на це майно в порядку спадкування. Оскільки право позивачів на оформлення їх спадкових прав на житловий будинок та земельну ділянку померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved