Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

02.09.2015 року позивач ПАТ «Ві Ей [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації подав до суду позовну заяву про стягнення із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ВL_ЖГ00012324 від 10.02.2011 року в розмірі 33\~784,62 грн. В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві вказав, що відповідно до договору від 10.02.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ «ВіЕйБі Банк») і [PERSON], відповідачу був наданий кредит на поточні потреби в розмірі 6500 гривень із строком користування по 10.02.2014 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. Відповідач за умовами кредитного договору та графіком погашення заборгованості за кредитом, відсотками (Додаток №1 до Кредитного договору) зобовязався до 10 числа кожного місяця повертати кредитні кошти, сплачувати проценти. Відповідачем були порушені зобовязання, встановлені умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 19.08.2015 року її заборгованість за кредитним договором становить 33\~784,62 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявився (24.09.2015 року та 08.10.2015 року), про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома, заперечень проти позовних вимог суду не надавав, тому суд на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, враховуючи клопотання позивача, вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що відповідно до договору банківського обслуговування №ВL_ЖГ00012324 від 10.02.2011 року відповідачу був наданий кредит у розмірі 6500 гривень із строком користування по 10.02.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних(а.с.7-10). Позивач свої зобовязання щодо надання відповідачу кредиту в сумі 6500 гривень виконав. Відповідач за умовами кредитного договору та графіком погашення заборгованості за кредитом, відсотками (Додаток №1 до Кредитного договору) зобовязався до 10 числа кожного місяця повертати кредитні кошти, сплачувати проценти (а.с.11). Свої зобовязання, передбачені кредитним договором [PERSON] належним чином не виконав, у звязку з чим позивач зазначає, що станом на 19.08.2015 року сума заборгованості за кредитним договором складає 33784,62 гривень, з яких : Заборгованість по поверненню кредиту 3438,74 грн. заборгованість за процентами 2078,94 грн. заборгованість за комісією 1617,44 грн. плата за пропуск платежів 26\~649,50 грн., що підтверджується наданим до позову розрахунком заборгованості (а.с.5-6,14-17). При цьому, як вбачається зі змісту позову та кредитного договору, плата за пропуск платежів є одним із видів неустойки за прострочення виконання грошового зобовязання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Щодо стягнення пені (як зазначив позивач у позовній заяві - плата за пропуск платежів), то суд враховує, що відповідно до ч.3\~ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана норма з урахуванням положень\~ст.3 ЦПК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4\~ст.10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Тому, зважаючи на значне перевищення суми пені, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до розміру збитків, тобто до 3438,74 грн. Крім того, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial