Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

02.10.2017 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про відшкодування шкоди, завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за простроку виконання зобов'язання до відповідача ПП [PERSON] 04.10.2017 року позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для встановлення виявлених недоліків Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2017 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 29.01.2018 року. 29.01.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача. Справа призначена до розгляду на 20.03.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 20.03.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача сплачені нею грошові кошти в сумі 7500 грн. Стягнути з відповідача неустойку за 125 днів прострочки в загальній сумі 1875 грн., стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 16.05.2016 року між нею та відповідачем було укладено договір б/н на встановлення балконного блоку ПВХ, виконавцем за даним договором є відповідач, який у відповідності із п.1.1 укладеного договору зобов'язувався за дорученням замовника виконати роботи по встановленню ПВХ конструкцій. На виконання даного договору нею було сплачено в відповідачу аванс в сумі 7500 грн. Виконати свої зобов'язання відповідач повинен був протягом 19 робочих днів. Проте жодних дій, які б свідчили про виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем не виконано, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи, також пояснила, що відповідач розклеював на її будинку оголошення про установку металопластикових вікон та інших конструкцій. Так як їй потрібно було в тавити вікно вона звернулась до нього. Відповідач пояснив, що він замовляє та самостійно встановлює вікна, балкони, та інші конструкції. Так як ціна її влаштовувала, вона домовилась з відповідачем, що він вставить їй не лише вікно, а в подальшому й балкон. Наступного дня відповідач прийшов до неї здійснив заміри. Заповнив умови договору, та сказав, що потрібно сплатити аванс в сумі 3000 грн., що нею й було зроблено. Через декілька днів відповідач знову прийшов до неї, приніс інший договір, сказавши, що попередній заповнив неправильно, який вона підписала. А також сказав, що нею сплачений недостатній аванс і потрібно сплатити більшу суму. Вона доплатила йому ще грошові кошти. Потім відповідач ще декілька раз приходив до неї говорив, що нею сплачені кошти в недостатньому розмірі і потрібно доплатити ще. Вона погоджувалась та сплатила відповідачу грошову суму в загальному розмірі 7500 грн. Після чого відповідач говорив їй, що виконання її замовлення затримується заводом виготовником. А потім взагалі почав уникати зустрічей з нею. Її родичі телефонували на підприємство, що мало виготовляти вікна, та цікавились, чи було замовлення її виробів та коли воно буде виконане. На що отримали відповідь, що відповідач дійсно зробив замовлення, але не оплатив його, тому воно не виконується. Після повідомлення про цю обставину відповідача останній сказав, що поверне їй її кошти, але для цього він повинен їх заробити і щоб вона деякий час почекала, але згодом взагалі перестав спілкуватись з нею. Все це викликало в неї значні хвилювання, погіршення здоров'я. Вона навіть не могла зізнатись своїм рідним, яку суму грошей сплатила відповідачу. Відповідач, ПП [PERSON]В в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 16.05.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н на встановлення балконного блоку ПВХ, виконавцем за даним договором є відповідач, який у відповідності із п.1.1 укладеного договору зобов'язувався за дорученням замовника виконати роботи по встановленню ПВХ конструкцій, що підтверджується копією договору. Також судом встановлено, що на вкидання даного договору позивачем внесені кошти в загальній сумі 7500 грн., про що зазначено в договорі. Як вбачається з наведеного вище між сторонами укладено договору побутового підряду, тобто на виконання робіт для задоволення побутових потреб позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 865 ЦК України - \~За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 2 ст. 867 ЦК України - Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними Відповідно до ч. 3 ст. 869 ЦК України Замовник має право вимагати розірвання договору побутового підряду та відшкодування збитків, якщо внаслідок неповноти або недостовірності інформації, отриманої від підрядника, був укладений договір на виконання робіт, які не мають тих властивостей, які мав на увазі замовник. Ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживача» передбачено, що у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та виробника (виконавця, продавця), що спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування спричинених йому збитків. З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що як нормами Цивільного кодексу України так ЗУ «Про захист прав споживача», передбачається можливість розірвання договору побутового підряду замовником та відшкодувуання спричинених замовнику збитків. Позивачем не ставляться вимоги про розірвання укладеного між сторонами договору. Тому це питання судом не розглядається. А ставляться вимоги про повернення сплачених коштів, стягнення неустойки та відшкодування спричиненої моральної шкоди. ч. 2 ст. 867 ЦК України також передбачено, що замовник повинен сплати підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Судом встановлено, що з часу кладення договору і до розгляду справи в суді будь-яких дій на виконання умов договору відповідачем не здійснено. А позивачем з'ясовано, що відповідач не оплатив замовлення підприємству - виготовнику металопластикових конструкцій, тому замовлення позивача виробником продукції не виготовлене. Виходячи з вищевикладеного та у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, з яким погойдується суд, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми внесеного позивачкою авансу на виконання даного договору. А саме 7500 грн. Крім того п. 4.2 укладеного між сторонами договору передбачається виплата виконавцем неустойки в розмірі 0.1% від вартості договору за кожен день прострочки не виготовлення та доставки виробу, передбаченого договором. Судом встановлено, що з моменту невиконання відповідачем умов договору пройшло 257 днів. Проте, виходячи із заявлених позивачем вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача неустойку в межах заявлених позовних вимог в сумі 1875 грн., відповідно до наведеного позивачем розрахунку з яким погоджується суд. Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачці моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України -. моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати відшкодування спричиненої моральної шкоди, внаслідок порушення прав споживача. Тому суд враховуючи глибину та характер фізичних та душевних страждань, період, протягом якого здійснюється порушення прав позивачки, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 1000 грн., на відшкодування, спричиненої моральної шкоди. Питання щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності під час розгляду та вирішення цивільної справи не вирішується. З заявою про вчинення кримінального правопорушення позивачки може звернутись до правоохоронних органів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, виходячи із розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial