Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування в частині рішення [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 5 від 19.06.2012 року, скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №930023 площею 0,1194 га в с. Сливине Миколаївського району Миколаївської області по вул. Інженерній, 9 та витребувати її з незаконного володіння. 19.04.2017 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області по даній справі було замінено відповідача [PERSON] сільську раду Миколаївського району Миколаївської області на Веснянську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області. Позивач зазначив, що він є власником зазначеної земельної ділянки, яка була йому передана за рішенням виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів № 54 від 14.09.1993 року для будівництва та обслуговування жилого будинку. Йому також було видано Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку. З його власності спірна земельна ділянка в установленому законодавством України порядку не вилучалась. Однак на теперішній час дана земельна ділянка перебуває у володінні відповідачки [PERSON] на підставі п.1,2 рішення XII сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської від 19 червня 2012 року № 5 « Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах території [PERSON] сільської ради», за яким вказану земельну ділянку передано у власність відповідачки та 30.08.2012 року видано Акт на право власності на земельну ділянку на її імя. Виходячи з цього позивач вважає оспорюване рішення протиправним і таким, що порушує його права власника. В судове засідання позивач не з'явився, однак його представник надав письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася. Подала заяву з клопотанням розглядати справу за її відсутності та зазначила, що позов визнає повністю. Представник Веснянської сільської ради також подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності. Третя особа ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області також подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно рішення виконкому [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 54 від 14.09.1993 року позивачу була надана у власність земельна ділянка площею 0,12 га, розташована в с. Сливино по вул. Інженерній на території [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку. На підтвердження права власності позивачу видано Державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 485. 20.09.2000 року ХІ сесією V скликання [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області прийняте рішення № 3 Про припинення права власності на земельну ділянку та права користування земельною ділянкою (далі за текстом - оспорюване рішення). Так п.п. 2.1., окрім іншого, припинено право власності на земельну ділянку виділену для індивідуального житлового будівництва 10. [PERSON], площею 0,12 га в с. Сливине по вул. Інженерній, 9. Згідно п.п. 2.2. цього ж рішення вилучену земельну ділянку площею 1,37 га залишено у землях запасу [PERSON] сільської ради, а п. 4 спеціалісту відділу земельних ресурсів [PERSON] приписано зробити відповідні зміни у земельнокадастровій книзі. Підставою для прийняття оспорюваного рішення стали заяви громадян. Так до оспорюваного рішення додається заява на ім'я Надбузького сільського голови [PERSON] від імені [PERSON], датоване 19.09.2000 р. з проханням вилучити земельну ділянку в с. Сливине по вул. Інженерній, 9 через тяжкий матеріальний стан. Рішенням [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 19.06.2012 року № 5 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах території [PERSON] сільської ради вирішено: (далі за текстом - оспорюване рішення) п.1 затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність громадянам України, земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель, не наданих у власність і користування, розроблену товариством з обмеженою відповідальністю обласний земельно-кадастровий центр, в межах території [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області ... [PERSON], площею 0,1194 га за адресою: с. Сливине вул. Інженерна, 9 2. передати вищевказаним громадянам земельні ділянки у власність. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 41 Конституції України кожному гарантоване право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним. Ст. 28 ч. 1 п. 1 ЗК України (в ред. 1992 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачена можливість припинення права приватної власності на земельну ділянку у зв'язку із добровільною відмовою особи від земельної ділянки. При цьому, згідно ст. 29 ч. 1 ЗК України (в ред. 1992 р.) припинення права власності на землю у разі добровільної відмови власника землі провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. Отже, в розглядуваному спорі обов'язковою умовою для припинення права власності на землю на підставі рішення сільської ради є добровільна відмова власника від земельної ділянки. У разі ж відсутності добровільної відмови власника від земельної ділянки, його право власності може бути припинено лише в судовому порядку (ст. 28 ч. 3 ЗК України в ред. 1992 р.). З доказів та тверджень позивача випливає, що він добровільно не відмовлявся від раніше наданої йому у власність земельної ділянки. При цьому слід зазначити, що в заяві вчиненій від імені позивача [PERSON] про відмову від земельної ділянки зазначено місце проживання с. Петрівка, хоча з 04.07.1995 року зареєстрованим місцем проживання позивача є с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області, вул. Молодіжна, 13. Таким чином доведено факт, що рішення в частині припинення права власності позивача на земельну ділянку площею 0,1194 га в с. Сливине по вул. Інженерній, 9 прийняте відповідачем за відсутності на це згоди позивача (добровільної відмови від земельної ділянки), що є порушенням закону. З огляду на викладене оспорюване рішення не може лишатися в силі і в цій частині підлягає скасуванню як протиправне і таке, що суперечить закону та порушує цивільне право позивача (ст. ст. 4-6 ЦК УРСР, ст.ст. 103, 112 ЗК України (в ред. 1992 р.), що діяли на час виникнення спірних правовідносин). У зв'язку із задоволенням вимог позивача, в силу ст. 88 ЦПК України, сплату судового збору сплаченого позивачем [PERSON] відповідно до квитанції від 02.12.2016р. в сумі 1102,40 грн., належить віднести на рахунок відповідачів.

Outcome: approved