Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

03.07.2018 позивач [PERSON] звернулась до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягувати з дня подання даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з 2008 року та до початку 2018 року перебувала у незареєстрованому (цивільному) шлюбі із [PERSON] 02.12.2010 у них народилась спільна дитина син [PERSON] На сьогоднішній день їхні стосунки між [PERSON] фактично припинені. З початку 2018 року відповідач у вихованні їхньої спільної дитини сина [PERSON] участі не приймає, коштів на його утримання не надає, подарунків не дарує, одяг не купує. Вони з відповідачем мешкають окремо одне від одного, не спілкуються, інформації про його доходи чи працевлаштування, станом на день подачі позовної заяви вона не має. При припинені їхніх відносин, згоди про матеріальне забезпечення їхнього сина та допомоги у його вихованні зі сторони батька (відповідача) між ними досягнуто не було. Зазначила, що оскільки відповідач кошти на утримання їхньої спільної дитини не платить, а також не надає будь - якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхньої спільної дитини, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання надіслала заяву з клопотанням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовільнити, щодо розміру стягнення аліментів поклалась на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце судового розгляду про що свідчить зворотнє повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Причини не явки суду невідомі клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд на підставі повного і всебічного з'ясуванння обставин справи, дослідження доказів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-ТП № 136865, виданого 28.12.2010 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області та довідкою № 271 від 20.06.2018, виданою діловодом Лугинської с/ради с. Красностав, с. Тенівка- Ковальчуком С.В. (а.с. 7, 9). Як вбачається зі змісту позовної заяви інформації про доходи чи працевлаштування відповідача [PERSON] у позивача не має. Відповідно до ч. 2 ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно з ч. 1\~ст.\~183\~Сімейного кодексу\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 184\~СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989\~p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення\~Сімейного кодексу України\~регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в\~ст. 7 Сімейного кодексу України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, що передбачено положеннями\~ст. 180 СК України. Відповідно до частини другої ст.89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання свого малолітнього сина, що він не має інших аліментних зобов'язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Також суд бере до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на дитину відповідного віку для забезпечення її життєдіяльності та духовного розвитку, обставини даної справи, а також розмір витрат, які необхідно зробити щомісяця на дитину відповідного віку, крім того суд враховує те, що позивачем не доведено того, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно тому вважає за необхідне

Outcome: approved