Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

04.09.2015 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість на загальну суму 61402,53 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.04.2013 року між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КЗИПФ/1010917.1. [PERSON] було надано кредит 60000 грн. строком до 11.04.2018 року, зі сплатою 18,2% річних. [PERSON] не виконувала свої зобовязання за договором, в результаті чого станом на 12.08.2015 року існує заборгованість 61402,53 грн. Оскільки з 23.04.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК», з позовом про стягнення заборгованості на користь банку звертається уповноважена особа ФГВФО. В судове засідання представник позивача не зявилася, надавши суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі і зазначає, що підтримує позов і не заперечує проти винесення заочного рішення. (а.с. 42) Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини неявки і не надавши жодних заяв. Судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 31), отже вона вважається повідомленою належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи заяву представника позивача, суд вважає за можливе винести заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2013 року між сторонами укладено кредитний договір № КЗИПФ/1010917.1. (а.с. 4-6) Кредитний договір укладено на підставі заяви [PERSON] (а.с. 11) Відповідно до умов договору банк зобовязався надати позичальнику кредит 60000 грн. (пункти 1.1, 1.2 договору) з 12.04.2013 року до 11.04.2018 року (п. 1.3); процентна ставка за користування кредитом 18,200% річних (п. 1.5). Згідно п. 4.3 позичальник зобовязалася виплачувати банку комісію. У разі виникнення заборгованості позичальник сплачує банку 36,40% річних (п. 4.4). (а.с. 4) Додатком до договору є Графік погашення кредиту, з якого вбачається, що сплата комісій, відсотків та погашення кредиту мали здійснюватись щомісячними платежами. (а.с. 6) Довідка про заборгованість станом на 12.08.2015 року свідчить, що позичальник не належним чином виконувала умови договору щодо щомісячного внесення платежів, в результаті чого утворилася заборгованість яка складається із заборгованості по кредиту 51714,36 грн. (прострочена сума 12648,94 грн.), заборгованості по відсотках 8338,17 грн. (прострочена сума 7957,47 грн.), заборгованості по щомісячній комісії - 1350 грн. (прострочена сума 1200 грн.). Загальна сума заборгованості 61402,53 грн. (а.с. 19) Заборгованість нарахована в межах вищевикладених умов договору, що були узгоджені сторонами. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику неодноразово направлялись вимоги погасити існуючу заборгованість, на які вона не відреагувала. (а.с. 15-18) Відповідно до ст. 1049 ЦК позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦКУ - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У разі порушення позичальником зобовязань, кредитор має право на стягнення неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, позивач має право вимагати стягнення з відповідача всієї існуючої заборгованості по договору достроково і на підставі зазначеного вище, суд вважає за можливе таку заборгованість стягнути. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 1218 грн.

Outcome: approved