overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

02 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 6480,67 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 23 березня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12766,13 грн., заборгованість за кредитом 4952,91 грн, заборгованність по відсоткам за користування кредитом 2050,73 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом 3367,87 грн., штраф за п.п.2.2. Генеральної угоди 2394,62 грн, всього загальна сума забогованості склала 12766,13 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором 02 жовтня 2012 року в розмірі 12766,13 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 02 жовтня 2012 року укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 6480,67 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 23 березня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 12766,13 грн., заборгованість за кредитом 4952,91 грн, заборгованність по відсоткам за користування кредитом 2050,73 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом 3367,87 грн., штраф за п.п.2.2. Генеральної угоди 2394,62 грн., всього загальна сума забогованості склала 12766,13 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

02 жовтня 2012 року суддею Карлівського районного суду Полтавської області Миронець О.К. за заявою ПО КВПТГ «Полтаватеплоенерго» видано судовий наказ № 1608/2825/2012 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 951,45 грн. із [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], а також стягнення з нього на користь держави судового збору в розмірі 107 гривень 30 копійок. 14.02.2014 р. [PERSON] звернувся із заявою про скасування судового наказу, оскільки у вказаній квартирі він не проживає з 2003 р. і не визнає суму боргу. Також заявник зазначає, що судовий наказ він знайшов у поштовій скринці лише 10.02.2014 р., оскільки тривалий час був відсутній дома і свого підпису про отримання судового наказу не ставив. В судове засідання представник ПО КВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] не з*явилися, але у відповідності до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, розглянувши надані матеріали, приходить до висновку про необхідність задоволення такої заяви в зв'язку з наступним. В поданій ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заяві про видачу судового наказу вбачається спір про право, оскільки боржник заперечує проти вимог стягувача . Разом з тим, наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що є особливою формою судового рішення, так як одночасно він є і виконавчим документом. Захист права у наказному провадженні може мати місце лише за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами. Таким чином, є обґрунтовані підстави для задоволення даної заяви про скасування судового наказу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

02 жовтня 2013 року позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Ясинувататепломережа» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернулось до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 2661,58 грн., індекс інфляції 141,04 грн., 3% річних 206,17 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 214,6 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі є споживачами теплової енергії, яку виробляє та постачає ОКП «Донецьктеплокомуненерго», але свої обов'язки щодо оплати отриманих послуг не виконують, станом на 01.09.2013 року мають заборгованість. Після уточнення позовних вимог просили стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 3008,79 грн. У судовому засіданні представник ОКП «Донецьктеплокомуненерго» участі не приймали, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у участі не приймала, надала суду заяву про розгляд справи без ії участі, позов визнала в повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

02 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 004114, виданого Новоселівською сільською радою Чернігівського району від 06.08.1997 і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3803, вказуючи на те, що в даному державному акті записано «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Заявникові встановлення даного факту необхідно для реєстрації права власності на земельну ділянку. У судовому засідання заявник підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що державний акт ІІ-ЧН № 004114 на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку площею 0,22 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, видано на ім'я [PERSON] (а.с.6). Проте, згідно паспорта прізвище заявника - [PERSON] (а.с.4). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що державний акт ІІ-ЧН № 004114 на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку площею 0,22 га, розташовану на території Новоселівської сільської ради, належить [PERSON], проте в ньому помилково зазначено йогопрізвище «[PERSON]». Дана обставина підтверджується показаннями допитаної у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] Встановлення зазначеного у заяві факту заявникові необхідно для реєстрації права власності на земельну ділянку, а тому суд знаходить за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

02 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 02 жовтня 1999 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказав погіршення сімейного життя, в результаті чого з 2008 року між ними фактично припинено шлюбні відносини, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, а тому він вважає, що сімя розпалася остаточно, примирення не можливо. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити, підтвердивши, що вони довгий час з відповідачем проживають окремо, на даний час він проживає з іншою жінкою, в них є спільна дитина [INFO] і вони мають намір зареєструвати шлюб. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечувала, однак підтвердила, що вони з позивачем з 2010 року проживають окремо. Вислухавши сторони, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України. 02 жовтня 1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, а/з № 209, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 238726 (а.с. 6). Згідно наданих копій свідоцтв про народження серії І-ВЛ № 378427 та серії І-ВЛ № 378428, сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12, 13). Причиною розірвання шлюбу є погіршення сімейного життя, в результаті чого протягом більш як 5 років між ними фактично припинено шлюбні відносини, проживають сторони окремо, спільного господарства не ведуть. Судом в порядку ст. 111 СК України на протязі всього часу розгляду справи вживалися заходи щодо примирення подружжя шляхом надання строку для примирення двічі, однак сторони не примирилися. Таким чином, проаналізувавши надані докази, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

02 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 09.05.1992 року вона з [PERSON] зареєстрували шлюб у Шляхівській сільській раді Балтського району Одеської області, актовий запис №06. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей немає. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, у якій позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 09.05.1992 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у Шляхівській сільській раді Балтського району Одеської області, актовий запис №06. У сторін від спільного життя неповнолітніх дітей немає. За час спільного проживання позивачка з відповідачем не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

02 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 липня 1993 року вона перебуває з відповідачем по справі у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області за актовим записом № 392. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 1994 року народження. Спільне життя між подружжям не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені понад 2 роки тому. Позивачка вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, надала заяву, в якій позов підтримала, прохала розглянути справу без її участі. /а.с.14/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, прохав розглянути справу без його участі. /а.с.15/ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають iз сімейних правовідносин, та на пiдставi ст.ст. 110, 112 СК України підлягають задоволенню. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб (а.с.6), вбачається, що 24 липня 1993 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області за актовим записом № 392, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки вони не бажають підтримувати сімейні стосунки, та суперечитиме принципу добровільності шлюбу і визначеному ч. 3 ст. 56 СК України праву кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

02 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 02 жовтня 1982 року Тавричанською сільською радою Каховського району Херсонської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 жовтня 1982 року Тавричанською сільською радою Каховського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 21 (а. с. 5), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

02 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що діти перебувають на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги зменшила та просила стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 800 грн./міс., а також пояснила, що відповідач працює на тимчасових роботах в м. Київ, отримує достатні доходи, але допомогу на утримання дітей надає в недостатній сумі. Відповідач позовні вимоги визнав частково та зазначив, що дійсно працює на будівництва в м. Київ, але в холодну пору року будівельні роботи не здійснюється, тому в цей час ніяких доходів не отримує, в зв'язку з чим може виплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 500 грн./міс. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільних із позивачкою синів: [PERSON], який народився [INFO], та [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського райуправління юстиції 19 квітня 2011 р. та виконкомом Білогородської сільської ради Ізяславського р-ну 17 жовтня 2012 р. відповідно. Діти утримуються позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання - Михнівською сільською радою від 02 жовтня 2014 р. № 241, та не заперечується самим відповідачем, відповідно до довідок Теофіпольської ЦРЛ від 01 жовтня 2014 р. діти здорові. Враховуючи викладене, судом вбачається за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в заявленому позивачем розмірі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

02 жовтня 2014 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ «ІМЕКСБАНК» задоволено в повному обсязі та з відповідача на користь позивача стягнуті судові витрати в сумі 243, 60 грн. Однак, при зверненні з позовом до суду ПАТ «ІМЕКСБАНК» сплатило судовий збір в сумі 702,92 грн., що підтверджено документально (а.с. 1), тобто при ухваленні рішення судом не в повному обсязі вирішено питання про розподіл судових витрат. Враховуючи це та входячи зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додатково судові витрати в сумі 459,32 грн. (702,92 грн. - 243,60 = 459, 32 грн.), ухваливши по справі відповідне рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

02 жовтня 2014 року в м.Бучач Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Підгаєцька,144 в м.Бучач Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак остання подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання представник відповідача Бучацької міської ради Тернопільської області не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 02 жовтня 2014 року в м.Бучач Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 26 березня 2010 року і посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

02 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1968р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.10.2014р. о 12 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.10.2014р. о 12 год. 15 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Патішко лікарні КЗ «Софіївська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, підозрілий. Критика до свого стану порушена. Мислення паралогічне, непослідовне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved