Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

02.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року на утримання доньки [PERSON], [INFO], визначивши їх в мінімальному розмірі не менше 10 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.02.2008 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На час ухвалення рішення сума стягнутих з нього аліментів становила приблизно 300 грн. щомісячно. Тривалий час він не працював і розмір щомісячних аліментів йому нараховували в межах 500-550 грн., а з квітня 2014 року - в розмірі 385,80 грн. На теперішній час його матеріальний стан погіршився, оскільки з березня 2014 року він перебуває на обліку в УСЗН Шаргородської РДА Вінницької області, як особа, що здійснює догляд за особою похилого віку - своєю матір'ю [PERSON], [INFO]. Погіршення його матеріального стану призвело до неспроможності сплачувати аліменти і виникнення заборгованості по аліментах та змусило звернутися до суду із вказаним позовом, так як він не спроможний сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року навіть у мінімальному розмірі, тобто у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на тепер становить 385,80 грн. 17.09.2014 року в судовому засіданні до початку розгляди справи по суті позивач [PERSON] подав заяву про зміну підстав позову, в якій просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. на місяць, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 05.09.2014 року, позовні вимоги в редакції заяви про зміну підстав позову від 17.09.2014 року підтримали, посилаючись на ті самі обставини. Просили зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суду пояснили, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано 20.03.2008 року і від якого він має доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.02.2008 року з нього на користь відповідачки на утримання доньки було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. На час, коли було ухвалено судове рішення, він працював, мав заробіток, тому був спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, визначеному цим рішенням. Проте, з 2009 року позивач втратив стабільні заробітки, звертався у районний центр зайнятості у пошуках роботи, наймався на тимчасові заробітки, а з початку 2014 року захворіла його мати, яка потребує стороннього догляду, у зв'язку із чим він не може працювати та здійснює за нею догляд. За здійснення догляду за матір'ю він отримує 121,80 грн. на місяць, у зв'язку із чим не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 385,80 грн. Саме ця обставина вплинула на його спроможність сплачувати аліменти, у зв'язку із чим виникла заборгованість по аліментах. Він не має власного житла, проживає в будинку матері, за рахунок пенсії матері, так як ніяких доходів не має. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Суду пояснила, що згідно з рішенням Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року з позивача на її користь на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Вказане рішення позивач спочатку виконував, заборгованості по аліментах не допускав. Проте, з 2013 року почала виникати заборгованість по аліментах. Їй відомі обставини, про які повідомив позивач, а саме те, що його матір не може самостійно пересуватися і позивач здійснює постійний догляд за нею, у зв'язку із чим не працює. Не заперечувала щодо зміни розміру аліментів, зокрема, їх зменшення, хоча тих коштів на утримання дитини, які вона отримує щомісячно від позивача, не вистачає на придбання необхідного для життєдіяльності дитини. Проте, з огляду на тимчасову неспроможність позивача сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року, не заперечує щодо задоволення позову. Вирішуючи спір, суд встановив, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.03.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.5). Від шлюбу позивач та відповідачка мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). На утримання доньки з позивача [PERSON] стягнуто аліменти за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.02.2008 року (а.с.7). Вказаним рішенням суду задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2008 року до досягнення дитиною повноліття. Також, судом встановлено, що відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів за означеним рішенням суду впродовж 2013-2014 років в сумі 5240,12 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листі 6377724 (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що позивач на період ухвалення судового рішення від 18.02.2008 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини працював в ФГ «Агро-Дар», де щомісячно отримував заробітну плату, що підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] (а.с.10). Також, судом встановлено, що з 27.08.2009 року позивач не працює та не отримує доходів, йому припинено виплати по безробіттю, а з 18.03.2014 року він здійснює догляд за матір'ю, яка є особою похилого віку та потребує стороннього догляду, у зв'язку із чим перебуває на обліку в УСЗН Шаргородської РДА, як особа, що надає соціальні послуги та отримує допомогу в розмірі 121,80 грн. на місяць. Вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці позивача (а.с.10), довідкою управління соціального захисту населення Шаргородської РДА від 28.03.2014 року за №685 (а.с.9). Із розрахунку заборгованості по аліментах ВДВС Шаргородського РУЮ (а.с.8) вбачається, що на виконання рішення суду позивач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], але не в повному розмірі. Також, судом встановлено, що позивач фізично здоровий, працездатний, але не працює, так як здійснює догляд за особою, що потребує стороннього догляду, підсобного господарства, транспорту, з якого міг би отримувати доходи, він не має, земельну ділянку обробляє і отримує продукти для власного вживання, що стверджував в судовому засіданні позивач та не заперечила відповідачка [PERSON] Отже, дохід позивача, за виключенням отримання ним соціальної допомоги в сумі 121,80 грн., має нерегулярний, мінливий характер і його розмір з наявних у справі документів, встановити не можливо, на відміну від того часу, коли з нього було стягнуто аліменти на утримання дитини за рішенням Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року. Встановлені обставини свідчать про істотну зміну матеріального стану позивача, а саме: про погіршення матеріального стану внаслідок того, що він втратив роботу після стягнення з нього аліментів, що суттєво вплинуло на його матеріальний стан та спроможність сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження зміни його та отримувача аліментів сімейного стану, погіршення або поліпшення його здоров'я чи здоров'я отримувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач наполягав на задоволенні позовних вимог про зміну і зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], визначивши їх в розмірі 100 грн., зазначаючи, що він не працює, перебуває на обліку як особа, що здійснює догляд за особою похилого віку та надає соціальні послуги, отримуючи допомогу в розмірі 121,80 грн., в зв'язку з чим утримується за рахунок пенсії матері, через що не спроможний сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які визнаються обома сторонами та підтверджуються письмовими доказами. Зокрема, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають від шлюбу спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], утримання якої є предметом даного спору і на утримання якої з позивача [PERSON] стягнуто аліменти за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.02.2008 року; що [PERSON] аліменти на утримання доньки сплачує частково, у зв'язку із чим виникла заборгованість по аліментах в сумі 5240,12 грн. Позивач не працює, так як здійснює догляд за особою похилого віку і утримується за рахунок соціальної допомоги в розмірі 121,80 грн. Встановлені судом обставини впливають на спроможність позивача сплачувати аліменти на утримання доньки. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191, 192 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Оскільки позивачем наведено обставини щодо зміни його матеріального стану, зокрема погіршення матеріального стану, та враховуючи, що на час ухвалення рішення Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року [PERSON] працював і мав стабільний дохід у виді заробітної плати, а на даний час - з 18.03.2014 року не працює, перебуває на обліку в УСЗН Шаргородської РДА як особа, що здійснює догляд та надає соціальні послуги, то суд приходить до висновку, що позивач не спроможний сплачувати аліменти в розмірі, визначеному вказаним вище рішенням суду, тому позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що розмір аліментів, що стягуються із позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], на підставі рішення Шаргородського районного суду від 18.02.2008 року, підлягає зміні шляхом визначення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. щомісячно на дитину, до її повноліття, з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, з наступною індексацією даного розміру, відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини з метою забезпечення одержання нею коштів щомісячно, без виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Таким чином, раніше виданий Шаргородським районним судом 18.02.2008 року виконавчий лист у справі 2/127-2008 слід відкликати.

Outcome: approved