Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

04 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та просить суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 25 % від заробітку та інших доходів щомісячно на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період навчання, починаючи з 01 жовтня 2016 року до досягнення нею 23-х років. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у 1995 році сторони уклали шлюб, який було розірвано 13 лютого 2001 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач проживав окремо та сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття. 22 вересня 2016 року донці виповнилось 18 років і вона втратила право на утримання з боку батька. З 01 вересня 2016 року донька сторін поступила на денну форму навчання за контрактом до Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони. Вартість навчання складає 4\~300 грн. за перший курс. Так як, донька проживає із позивачем, не працює, не має іншого доходу чи майна, то [PERSON] змушена утримувати її за свій рахунок. Позивач працює на станції переливання крові обласної лікарні ім. Пирогова і отримує заробітну плату, яка не перевищує 1\~500 грн. Таким чином, остання не в змозі сама утримувати спільну дитину і сплачувати за її навчання. Відповідач має можливість утримувати дитину, він є працездатним, не є інвалідом, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги не визнає з підстав зазначених у письмових поясненнях, отриманих судом в порядку виконання судового доручення, які містяться у матеріалах справи (а.с. 42-44). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, що [PERSON] народилась 22 вересня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 077134, видане 15 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області. У графі «батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 4). 13 лютого 2001 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці, шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Стахова), зареєстрований 22 липня 1995 року в Вінницькому міському відділі РАГС, актовий запис № 1608, розірвано (а.с. 6). На час подання до суду даного позову позивачем [PERSON], донька [PERSON], на утримання якої позивач просить стягнути аліменти досягла повноліття, що вбачається із копії паспорта серії АТ 095718, виданий 31 жовтня 2014 року Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області (а.с. 2). Як вбачається з довідки № 295 від 15 травня 2017 року, виданої ОСББ «Подолянка-10», що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. За вищевказаною адресою позивач зареєстрована разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO] (а.с. 57). Відповідно до довідки № 232 від 02 вересня 2016 року та довідки № 108 від 17 березня 2017 року, виданих Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони Національної поліції України, [PERSON] є студенткою першого курсу вищезазначеного навчального закладу і навчається за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», денної форми навчання, навчається за контрактом, а тому стипендії не отримує. Термін навчання з 01 вересня 2016 року до 01 березня 2019 року (а.с. 5, 62). 01 лютого 2017 року між індивідуальним підприємцем [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір № 18 про надання послуг по догляду за похилою людиною, з якого вбачається, що предметом даного договору є надання замовнику соціальних послуг по догляду за похилою людиною [PERSON], у відповідності з додатком № 1 до даного договору, який є невідємною його частиною (а.с. 36-38). Згідно із квитанцією № 0000006, [PERSON] сплачено за послуги надані відповідно до договору № 18 про надання послуг по догляду за похилою людиною за період з 15 лютого 2017 року по 31 травня 2017 року у розмірі 127\~200 р. (а.с. 39). Відповідно до трудової книжки серії АТ-ІІІ № 7365877, виданої на імя [PERSON], [INFO], останній 12 квітня 2013 року був звільнений в звязку з розірванням трудового договору з ініціативи робітника по власному бажанню (наказ від 12 квітня 2013 року № 1-У) (а.с. 40-41). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Визначаючись щодо розміру аліментів суд враховує взаємний обовязок батьків по утриманню дитини. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні [PERSON], приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає за справедливе встановити аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, враховано всі обставини у відповідності зі ст. 182 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial