Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

02 лютого 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS].\~\~ Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яку він придбав у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26 січня 2018 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 80. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобовязаний був знятися з реєстрації не пізніше 31 січня 2018 року, проте до цього часу він не знявся з реєстрації, що створює позивачу перешкоди у користуванні своєю приватною власністю у повному обсязі та реалізації прав на неї. У судове засідання позивач не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від позивача надійшла до суду заява, в якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності та задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи за правилами\~ст. 128-130 ЦПК України\~був повідомлений двічі, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи його її відсутністю до суду не надав, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надіслав. За наявності умов, передбачених ст.\~ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 20 квітня 2018 року суд ухвалив заочне рішення у справі.\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області 26 січня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за номером № 80, позивач [PERSON], придбав у [PERSON] та [PERSON], відповідача у справі, в приватну власність жиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено, що право приватної власності позивача на вказане нерухоме майно було зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 13 вказаного договору купівлі-продажу квартири продавці взяли на себе зобовязання знятися з реєстраційного обліку не пізніше 31 січня 2018 року. Згідно довідки управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 26.02.2018 року [PERSON], відповідач у справі зареєстрований за адресою: [INFO]. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач, як власник жилого приміщення, після набуття його у власність не вступав ні в які договірні відносини з відповідачем, і, відповідно, не надавав йому ніякого права на подальше користування чи проживання у належному йому на праві власності жилому приміщенні. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд. Як зазначено у ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється в результаті відчуження власником майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідач не вступав з новим власником, позивачем у справі, в договірні відносини щодо встановлення порядку користування спірним жилим приміщенням, а останній не надавав йому такого права, крім того, умовами договору купівлі-продажу квартири передбачено вимогу зняття відповідача з реєстрації за адресою спірного жилого приміщення, суд вважає, що є достатні підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування цим жилим приміщенням. За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання відповідача особою, що втратила право користування нею. За змістом ст. 141 ЦПК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнений позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved