Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

03 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , в якому він проживає. В його будинку з 29 червня 1990 року була зареєстрована [PERSON] . Однак, [PERSON] , протягом останніх 17 років у вказаному будинку не проживає та місце проживання її невідоме. Реєстрація [PERSON] спричиняє проблеми із нарахуванням надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються за них, чим порушуються його права. Тому, просив задовольнити позов, визнати, що [PERSON] втратила право користування житлом, так як реєстрація [PERSON] в його будинку обмежує його права у користуванні власністю. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав повністю (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, про що розміщено оголошення на сайті суду, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 20). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Згідно витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2019 року видно, позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 9). З довідки Любашівської селищної ради № 1704/02-20 від 06.12.2019 року, акту обстеження житлово-побутових умов видно, що [PERSON] зареєстрована в будинку по [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою з 2014 року, її місце знаходження невідоме (а.с. 11,14). Відповідно до ст. 163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача, або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ст. 71 ЖК України. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в будинку позивача більше одного року, тобто його відсутність не пов`язана з випадками, передбаченими ст. 71 ЖК України, які дають право на проживання у разі відсутності в місці проживання понад 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає, що позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до закону у разі винесення рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, позбавлена такого права особа підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved