Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

03.11.2014 року відкрито провадження у справі. Позивачка свої вимоги, в наступному змінені, мотивує тим, що являється матір'ю п'ятьох малолітніх дітей, в зв'язку з доглядом за дітьми не працює, єдиним доходом є соціальні виплати. Так як її житлові умови є неналежними, органи соцзахисту населення вимагали вирішити питання забезпечення дітей належними умовами для проживання. Побоюючись, що невиконання вимог соціальних органів може стати підставою для позбавлення її батьківських прав, вона вирішила підшукати житло для придбання, хоча не мала для цього достатніх коштів. В місцевій газеті її зацікавило оголошення про продаж будинку по [ADDRESS] м. Охтирка. Зателефонувавши по зазначеному номеру домовилася з продавцем, [PERSON], про зустріч та огляд домоволодіння. [PERSON] запевнила її у вигідних для неї умовах продажу домоволодіння та вони дійшли згоди про продаж домоволодіння за суму, еквівалентну 9800 доларів США. При цьому, вона повинна була передати [PERSON] кошти у сумі, еквівалентній 1000 доларів США, решту коштів сплатити до 30 вересня 2014 року. Також домовилися, що договір купівлі-продажу буде укладений та посвідчений у нотаріуса після повної сплати обумовленої вартості будинку. Правовстановлюючих документів на домоволодіння відповідачка не надавала. 16.03.2014 року вона передала відповідачці грошові кошти у розмірі 10100 грн. ( сумі, еквівалентній 1000 доларів США за домовленістю сторін), при цьому кожна з них склала розписку. Вона склала про те, що передала [PERSON] кошти у розмірі 1000 доларів США як передоплату за домоволодіння по [ADDRESS] м. Охтирка Сумської області та зобов'язується провести розрахунок повністю до 30.09.2014 року у розмірі 8800 дол. США, а також бере на себе зобов'язання повної відповідальності за майно за зазначеною адресою та оплату електроенергії, та, в разі несплати коштів, негайно покинути житло. [PERSON] склала розписку про те, що прийняла від неї передоплату в якості завдатку за будинок по [ADDRESS] м. Охтирка 1000 дол. США, повна вартість нерухомості 9800 дол. США, які [PERSON] зобов'язується віддати до вересня 2014 року, в разі неповернення 9800 дол. США зобов'язана виїхати з будинку, завдаток не повертається. При складанні розписок інші особи не були присутні. Будь-яких договорів між ними не укладалося. Через кілька місяців вона зрозуміла, що не зможе виплатити решту суми, після чого у травні 2014 року звернулася до відповідачки з вимогою повернути гроші. Однак остання у грубій формі їй відмовила. Оскільки між сторонам не було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу будинку, внесені нею кошти були внесені в якості авансу, а не завдатку, вважає, що грошові кошти мають бути повернуті [PERSON], оскільки вона володіє ними без достатніх правових підстав. Крім того, як їй в наступному стало відомо, [PERSON] не є власником домоволодіння по [ADDRESS] м. Охтирка та не мала належних повноважень від власника на продаж будинку. Тому вважає, що правочини у вигляді розписок від 16.03.2014 року є недійсним, вчиненими під впливом обману та порушує питання про визнання недійсними з моменту їх укладення та вчинення двох договорів предоплати від 16.03.2014 року про внесення і отримання грошових коштів в сумі 1000 дол. США, що еквівалентно за домовленістю сторін станом на 16.03.2014 року 10100 грн., укладених у простій письмові формі, написаних власноручно і окремо підписаних кожними з учасників договірних відношень [PERSON] та [PERSON], за купівлю-продаж будинковолодіння по [ADDRESS] м. Охтирка Сумської області, належного на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2013 р., внаслідок укладення та вчинення договорів предоплати, внесення грошових коштів за будинковолодіння під впливом обману з боку [PERSON]., яка не є власником будинковолодіння по [ADDRESS] м. Охтирка Сумської області, діяла без належних нотаріально посвідчених повноважень власника будинковолодіння, без досягнення істотних умов договору по всім питанням внесення оплати, в тому числі щодо строків виконання договірних умов, стягнувши з [PERSON] на її користь кошти у розмірі 20200 грн. в рахунок застосування наслідків недійсного правочину під впливом обману на підставі і в порядку ч. 2 ст. 230 ЦПК України, а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та, допитана як свідок, суду пояснила, що вона має п'ятьох малолітніх дітей. Соціальні працівники при відвідуванні родини наголошували на необхідності придбання житла та покращення житлових умов проживання. З метою придбання належного житла вона цікавилася оголошеннями про продаж будинку. В січні 2014 року її зацікавила об'ява про продаж будинку. Зателефонувавши за вказаним у об'яві номером, вона зустрілася з [PERSON], разом вони оглянули будинок по [ADDRESS] м. Охтирка, при цьому [PERSON] не надавала ніяких документів, не повідомляла, що будинок їй не належить. Вона запитала, чи можна перейти на квартиру з правом викупу. Домовилися, що вона віддасть частину грошей у розмірі 1000 дол. США, а коли переїде, то заплатить ще частину суми, а вже потім повністю віддасть гроші. 16.03.2014 року вони зустрілися з відповідачкою. У неї були грошові кошти у гривнях і [PERSON] погодилася взяти гроші у гривнях. Домовилися, що сума, еквівалентна 1000 дол. США, складає 10100 грн. Вона передала гроші, після чого [PERSON] запропонувала скласти розписки, про те, що вона передала гроші, а [PERSON] їх отримала. При складанні розписки [PERSON] радилася по телефону. Вона вважала, що передає аванс за придбання будинку, бо бажала придбати будинок на виплату. В розписках визначили, що кінцевий строк оплати - до вересня 2014 року. Потім [PERSON] сказала, що віднесе розписки, щоб їх підписала сусідка. Ніяких інших договорів вони не складали, бо [PERSON] повідомила, що у нотаріуса оформлять договір, коли вона повністю віддасть всю суму. У березні вона заходила до будинку, однак в будинок не вселялася, там фактично не жила. Протягом деякого часу [PERSON] цікавилася, коли вона буде вселятися у будинок, а потім стала вимагати сплатити гроші. Так як [PERSON] стала вести себе агресивно, вона запідозрила шахрайство і відмовилася купляти будинок, хоча на той час вона мала кошти, та стала вимагати у [PERSON] повернути сплачені гроші, однак остання їй відмовила. Тому наполягає на задоволенні позову. Представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та суду пояснила, що в кінці січня її син, [PERSON], вирішив продати належний йому будинок по [ADDRESS] м. Охтирка. Дав їй підписати якийсь договір та пояснив, що вона може займатися продажем будинку, підшукувати потенційних покупців, показувати будинок. Довіреність не оформляли, бо це додаткові витрати. Їй зателефонувала позивачка, яка зацікавилася будинком, однак бажала придбати його у розстрочку. Вона показала будинок. Спочатку позивачка погодилася купувати будинок, згодом повідомила, що не буде його купувати, а потім передумала та попрохала ключі. Вона погодилася передати ключі, якщо позивачка передасть їй в якості завдатку 1000 дол. США. [PERSON] погодилася. 16.03.2014 року біля будинку за її місцем проживання склали розписки, в яких засвідчили, що позивачка передала кошти, а вона їх отримала як передоплату за купівлю будинку. Зі складеними розписками вона пішла до сусідки [PERSON] та попрохала, щоб та їх підписала. Гроші вона отримала від [PERSON] у розмірі 10100 грн. Тоді ж [PERSON] повідомила, що ще частину грошей зможе віддати у квітні, коли в неї закінчиться строк депозиту, але через деякий час сказала, що продовжила депозит, а тому грошей не має. До травня вона ще телефонувала позивачці та цікавилася, чи буде та купляти будинок, потім перестала дзвонити. Вважає, що так як гроші були передані їй як передоплата за будинок, вона не відмовлялася від укладення договору купівлі-продажу, крім того, понесла збитки, оскільки відмовляла потенційним покупцям, то не повинна повертати завдаток. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що придбав будинок по [ADDRESS] м. Охтирка Сумської області, який десь у січні 2014 року вирішив продати. Вирішувати питання продажу доручив матері. Для цього склав договір про спільну діяльність. Про всі події, що стосуються продажу будинку він знав. Також йому було відомо, коли та як складалися розписки, мати з ним радилася по телефону. Через деякий час він прохав матір, щоб та поцікавилася, чи може [PERSON] сплатити кошти за будинок в рахунок договору. Однак [PERSON] відмовилася платити кошти. Так як і на даний час він заперечує проти придбання [PERSON] будинку, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що [PERSON] є сином відповідачки [PERSON] та власником домоволодіння по [ADDRESS] м. Охтирка Сумської області. В січні 2014 року він вирішив продати належний йому будинок та продаж доручив матері. 07.02.2014 року був укладений договір про спільну діяльність, згідно якого він надав матері повноваження по продажу будинку. Складання розписок відповідачка також погоджувала з сином. Так як позивачка не вчиняла дії, спрямовані на виконання попередньої домовленості про купівлю будинку, у відповідачки не було підстав віддавати завдаток. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка є її донькою та разом з нею та онуками вони проживають у двокімнатній частині приватного будинку. Як багатодітна родина сім'я доньки перебуває на обліку, їх відвідувала комісія, однак питання про позбавлення доньки батьківських прав не порушувалося. Влітку 2014 року до них додому приходила невідома їй жінка, яка запитувала про доньку. Доньки на той час не було вдома. Жінка сказала, що її донька буде довго за нею бігати, однак в зв'язку з чим - не пояснила. Згодом дочка пояснила, що хотіла купити будинок для дітей, дала передоплату. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, покази свідка, врахував письмові докази, дійшов наступного висновку. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.12.2013 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON], являється власником будинку та присадибної ділянки по [ADDRESS] м. Охтирка Сумської області. Сторони визнають, що [PERSON] доводиться відповідачці сином, в зв'язку з чим зазначена обставина не потребує доказування в силу ст. 61 ЦПК України. Відповідач не оспорює, що в газету «Ахтырка» було подане оголошення про продаж будинку, опубліковане в номері від 09.01.2014 року, з зазначенням належного їй номеру контактного телефону. Як вбачається з розписки, складеної 16.03.2014 року [PERSON] власноруч, вона дала передоплату за нерухомість по [ADDRESS] [PERSON] в розмірі 1000 дол. США та зобов'язалася провести розрахунок повністю 8800 дол. США до 30.09.2014 року, повна сума складає 9800 грн. Також прийняла повну відповідальність за майно, що знаходиться за цією адресою та оплату електроенергії. В разі неоплати до вказаного терміну зобов'язується покинути житло. Відповідно до розписки, складеної 16.03.2014 року [PERSON], вона взяла передоплату в якості завдатку за будинок, що знаходиться по [ADDRESS] м. Охтирка у розмірі 1000 дол. США, повна вартість нерухомості 9800 дол. США. Решту суми [PERSON] зобов'язується віддати до вересня 2014 року. В разі неповернення всієї суми зобов'язується виїхати з будинку. Сторони не оспорюють тієї обставини, що позивачка 16.03.2014 року передала відповідачці не 1000 дол. США, а 10100 грн., що за їх обопільною згодою на час складання розписки становило суму, еквівалентну 1000 дол. США. Відповідачка стверджує, що отримані від позивачки кошти являються завдатком в забезпечення виконання договору купівлі-продажу будинку по [ADDRESS] м. Охтирка і невиконання позивачкою умов договору - а саме не сплата коштів та відмова від придбання будинку є підставою для неповернення завдатку. Положення ст. 570 ЦК України містять визначення поняття завдатку, як одного з виду забезпечення виконання зобов'язань, згідно якого завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора ( ст. 571 ЦК України ). Таким чином, завдаток, як один з виду забезпечення виконання зобов'язання, передбачає наявність між сторонами договору, в даному випадку договору купівлі-продажу нерухомого майна чи попереднього договору. Разом з тим, відповідач не надала суду належних та допустимих доказів в підтвердження укладення між нею та позивачкою таких договорів. Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару ( ст.ст. 655,657, 658 ЦК України). Сторони стверджують, що 16.03.2014 року вони складали лише розписки без присутності будь-кого з інших осіб. Разом з тим, складені сторонами у простій письмовій формі розписки не свідчать про укладення попереднього договору, оскільки попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку ( у певний термін ) укласти договір в майбутньому ( основний договір ) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі ( ст. 635 ЦК України ). Таким чином, кошти, передані позивачкою відповідачу 16.03.2014 року не можуть бути визнані завдатком та підлягають поверненню як такі, що набуті без достатньої правової підстави. Позивачкою заявлені вимоги про визнання недійсними з моменту їх укладення договорів передоплати від 16.03.2014 року про внесення і отримання грошових коштів внаслідок їх вчинення неповноважною особою, без досягнення всіх істотних умов договору по питанням внесення оплати та вчиненого під впливом обману з застосуванням наслідків недійсності правочину, вчиненого під впливом обману. Відповідно до положень ст.ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Зміст правочину не може суперечити закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Він має вчинятися у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд дійшов висновку, що позивачка помиляється стосовно правової природи укладених розписок, оскільки обов'язок про попередню оплату товару - тобто часткову чи повну оплату товару до його передання, визначається у договорі купівлі-продажу і строки його здійснення встановлюються у договорі, а якщо у договорі строк не зазначено - у строк, визначений відповідно до ст. 530 ЦК України ( ст. 693 ЦК України ). Таким чином, здійснення попередньої оплати є однією з умов договору купівлі-продажу, який не був укладений, а тому розписки, складені 16.03.2014 року, в даному випадку не можна розглядати як правочин в сенсі ст. 202 ЦК України, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення заявлених вимог в цій частині. Враховуючи, що вимогу про стягнення коштів задоволено в повному обсязі, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial