Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

03 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з червня 2007 року перебуває в шлюбі з [PERSON] в якому у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні і у зв»язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не надає допомогу на утримання дитини, хоча зобов»язаний це робити згідно закону і має таку можливість, так як матеріально забезпечений, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 03.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання [PERSON] не з»явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи по суті у її відсутності, позов підтримує із наведених у заяві підстав. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, а саме про визначення суми аліментів у їх мінімальному розмірі, передбаченому законом і, так як він не працює, не має самостійних видів заробітку (доходу), погоджується на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, він у добровільному порядку надає допомогу на утримання дитини, зокрема, придбав все необхідне для дитини в зв»язку із її вступом на навчання в перший клас школи. Розглянувши заяву позивачки, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За правилами ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз»яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Судом установлено, що 02.06.2007 року сторони у Великорусавській сільській раді Томашпільського району зареєстрували шлюб у якому в них [INFO] року народилася дочка [PERSON] (а.с. 6,7). Як убачається з довідки Великорусавського сільвиконкому від 05.08.2016 року за №699 місцем проживання позивачки та малолітньої дитини сторін є с. Велика Русава і дитина знаходиться на утриманні матері (а.с. 8). Таким чином, судом встановлено, що на момент розгляду справи дитина сторін проживає разом із матір»ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дочки. При цьому, суд погоджується з твердженнями відповідача, що він приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини і визнає безпідставними твердження позивачки у позовній заяві про те, що відповідач ухилявся від надання утримання дочки в добровільному порядку, так як будь-яких доказів цьому позивачка суду не надала. За загальним правилом, закріпленим у статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення аліментів у твердій грошовій сумі передбачено статтею 184 СК України лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки Великорусавського сільвиконкому від 17.08.2016 року № 616 та пояснень відповідача в суді, останній ніде не працює, а тому суд погоджуються з доводами сторін про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.05.2016 по 30.11.2016 року встановлений у розмірі 1531 грн., звідки 30 відсотків цього мінімуму становитимуть 460 грн. (1531х30%=460). При цьому, суд погоджується з твердженнями відповідача про визначення розміру стягнення аліментів у їх мінімальному розмірі, визначеному ст. 182 СК України, оскільки позивачкою належних і допустимих доказів про можливість сплачувати відповідачем аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно, суду не надано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial