Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

04.07.2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 5 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 25.06.2017 року становить 130 150,00 грн. (сто тридцять тисяч сто п'ятдесят грн. 00 коп.); відсотки за користування позикою у розмірі 4 % від суми позики, що становить 3800 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 25.06.2017 року становить 98 914,00 грн. (дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот чотирнадцять грн. 00 коп.); понесені судові витрати у сумі 2290,64 грн. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог покликається на наступні обставини: 19.11.2015 року відповідач позичив у позивача 5 000 дол. США., зобов'язавшись повернути борг до 19.11. 2016 року із сплатою 4 % щомісячно за користуванням кредитом. У вказаний термін борг повернуто не було. На вимоги позивача повернути суму боргу відповідач відмовляється від повернення. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позов задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримав, позов просив задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі суду не надсилав. На запит суду від 12.09.2017 року № 9069 відділом АДР ГУ ДМСУ у Львівській області надано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 19.11. 2015 року [PERSON] дана розписка [PERSON] з якої слідує наступне: 19.11. 2015 року відповідач отримав у позику в позивача 5000 (п'ять тисяч) доларів США, із сплатою боргу до 19.11. 2016 року та сплатою відсотків у розмірі 4 % щомісяця. За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання 19.11. 2015 року [PERSON] від [PERSON] коштів у розмірі 5 000,00 дол. США доведений повністю. Оскільки із розписки слідує, що зазначені вище кошти в розмірі 5 000, 00 дол. США. були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому повернення в такому ж обсязі, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Судом встановлено, що при укладені сторонами договору позики, про що свідчить розписка відповідача від 19.11. 2015 року сторонами де дотримано форми такого договору. Проте, на підтвердження укладення між сторонами договору позики суду представлена розписка відповідача зазначена вище. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов'язання. Встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 19.11. 2015 року в повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналу боргового документа - розписки відповідача від 19.11. 2015 року. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Суд вважає, що в межах наданих повноважень, судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів. Розрахунок заборгованості, що наданий позивачем відповідачем не спростовано, під сумнів такий не ставиться. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні понесені останнім судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved