Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

03 вересня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до ТОВ «ЮГ-АГРО-ГРУПП». Свої вимоги позивачки обґрунтовували тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 лютого 2018 року за ними було визнано право власності на земельні ділянки площами 1,17 га 3,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . 12 серпня 2019 року їм стало відомо про існування договору оренди від 01 червня 2017 року, який нібито було підписано померлим [PERSON] .. Посилаючись на те, що вказаний договір було укладено від імені померлого сторонньою особою майже вісім років після смерті спадкодавця, просили визнати недійсним договір оренди землі та скасувати його державну реєстрацію. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Представник позивачок надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. На підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 лютого 2018 року за позивачками [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на земельні ділянки площами 1,17 га 3,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] , по 1/2 частці за кожною (а. с. 9-10). Як вбачається з копії договору оренди землі від 01 червня 2017 року, вказаний договір укладено між [PERSON] та ТОВ «ЮГ-АГРО-ГРУПП» на земельну ділянку площею 1,17 га, реєстрацію якого здійснено державним реєстратором Новобузької міської ради на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а. с. 11-17). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. При ухваленні рішення щодо визнання договору оренди недійсним, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно зі ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, які він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Згідно з ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Оскільки [PERSON] помер в 2009 році, права на здійснення правочину від свого імені у 2017 році надати не міг, тому правовідносини сторін нормами ст. 241 ЦК України не регулюються. Підписання особою від імені іншої особи договору оренди без довіреності або іншого документу, на підставі якого виникає представництво згідно з законодавством, не є перевищенням повноважень представника, оскільки в такому випадку ніякого представництва не виникає. Такі дії є порушенням інтересів особи, від імені якої без її згоди та відома вчинені юридичні дії, на які вона нікого не уповноважувала. Висновок про недійсність спірних договорів на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України у зв`язку з тим, що їх було підписано від імені позивача не ним, а іншою особою, тобто без волевиявлення сторони договору, викладено в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року (справа № 6-48цс15). Таким чином, судом встановлено, що під час укладання договору оренди землі текст цього договору було підписано від імені померлого [PERSON] іншою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення таких дій, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення орендодавця, і це є підставою для визнання договору недійсним, оскільки він не відповідає волі орендодавця та вимогам закону. Будь-яких заперечень щодо предмету позову та доказів на спростування тверджень позивача відповідачем не надано. Відповідно до ст.ст. 321, 387 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачок слід стягнути понесені ними та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі по 768 грн 40 коп. (а. с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved