Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач звернувся з позовом до ЛУНЬОВОЇ (раніше [PERSON]) [PERSON] про відшкодування витрат. 08.12.2015 року позивачем недоліки було усунуто та уточнено позовну заяву. Відповідно до уточненої позовної заяви, позивач просив суд стягнути з [PERSON], [INFO], на його користь 90600 (девяносто тисяч шістсот)гривень 00 коп., що складає ? частину ринкової вартості невідємних поліпшень у вигляді ремонту в кв. 156, розташованої в м. Харкові по пр. Людвіга Свободи, 48-А. судові витрати просив покласти на відповідача. Позивач свою позовну заяву обґрунтував тим, що 16.09.2000 року він уклав шлюб із відповідачкою. За час перебування в шлюбі, відповідачка 19.07.2002 року отримала в дар квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. на момент отримання вказаної квартири в дар, її вартість відповідно до договору дарування складала 19710 грн. 00 коп. у період із 2002 року по 2008 рік позивач, на його думку, за рахунок власних коштів здійснив капітальний ремонт квартири, який закінчив у 2008 році. 10.10.2013 року рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Перед подачею позовної заяви до суду позивачем було замовлено Звіт про вартість майна виконаний субєктом оціночної діяльності ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ» від 21.10.2014 року, відповідно до оцінки нерухомого майна ринкова вартість трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] з невідємним поліпшенням здійсненим позивачем на даний час складає 905900 грн. 00 коп. загальна ринкова вартість невідємних поліпшень складає 181200 грн. 00 коп. На його прохання відповідачка добровільно компенсувати йому вартість здійснених поліпшень, що сталися в наслідок проведених ремонтних робіт, які він повністю виконав за свій рахунок, йому було повністю відмовлено без пояснень, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду із даним позовом. Позивач [PERSON], повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився, 07.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обзся Представники позивача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про прични неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання зявилися, надали суду письмові заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовуються, позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Судом неодноразово розяснені сторонам вимоги ч 3 ст.10,ч1 ст.11,ст.60 ЦПК України стосовно того, що обовязок доказуванням покладається в цивільному процесі на сторони, а судом докази тільки оцінюються і суд не має можливості вийти за межі позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: Сторони з 16.09.2000 року по 10.10.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 19.07.2002 року відповідачка отримала в дар від [PERSON] трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]., відповідно до договору дарування серії АЕК №514208 від 19.07.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Надані позивачем докази, а саме: фотографії ремонту та записи про нібито понесені витрати на ремонт, не дають суду змоги зробити висновки, що вказаний ремонт та понесені витрати стосуються саме спірної квартири та її поліпшень. Надані докази не можуть бути визнані судом належними та допустимими. Як вбачається із матеріалів справи, позивач, за період шлюбу, періодично був працевлаштований, але суду не надано жодного доказу про отримані ним доходи, особливо в період із 2002 року по 2008 рік, в рахунок яких робилися поліпшення в спірній квартирі. Відповідно до довідки Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 14.06.2016 року №4985/10/20-30-130123 позивач у період з 2002 року по 2008 рік (період проведення поліпшень в спірній квартирі) взагалі доходу не отримував. Заявлені позивачем свідки в судове засідання не зявилися, причин неявки в суду не повідомили. Ухвалою суду від 10.11.2016 року заявлене позивачем клопотання про допит свідків було скасовано. Інших доказів позивачем суду надано не було. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності позовні вимоги не визнали, надали суду свої пояснення письмові заперечення та інші докази, якими обґрунтовували свою позицію. Представником відповідача [PERSON] було надано суду копію рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.02.2014 року по цивільній справі №638/15954/13-ц з якого вбачається, що між сторонами відбувся розподіл майна подружжя, та під час розгляду зазначеної справи позивачем [PERSON] піднімалось питання про розподіл витрат на проведення поліпшень у спірній квартирі, тобто дане питання вже розглядалось іншим судом. Вказане рішення, на момент розгляду даної справи, набрало законної сили, позивачем оскаржено не було. Стороною відповідача, також, надано було суду копію довідки від 12.11.2013року про середню заробітну плату (дохід) [PERSON] в період шлюбу, з якої вбачається, що відповідачка в спірний період була офіційно працевлаштована та отримувала дохід. Надані представником відповідача копії розписок від 26.07.2006 року, від 16.03.2007 року, від 22.04.2011 року, від 22.12.2012 року, від 21.03.2013 року, наданої копії довідки ПАТ «Укрексімбанку» №055-152/74 від 06.03.2013 року, копії індивідуальної відомості про застраховану особу №938/07-24 від 25.02.2013 року доводять його твердження, що в фінансовому питанні завжди допомагав батько відповідача [PERSON] дані докази також, вже досліджувалися іншим судом при розгляді цивільної справи №638/15954/13-ц. Заявлені представником відповідача свідки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили. 10.11.2016 року за заявою представника відповідача [PERSON] клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] було знято з розгляду, натомість було надано клопотання про допит іншого свідка [PERSON] Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] пояснила суду, що дійсно позивач та відповідач знаходились в зареєстрованому шлюбі. В 2002 році відповідачці її батьками була подарована трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. на момент набуття права власності відповідачем на квартиру, в ній вже був виконаний певний ремонт, міжкімнатні двері, меблі тощо. В період спільного проживання позивача та відповідача, сторонами проводився ремонт, але вказаний ремонт фінансував батько відповідача [PERSON] [PERSON] позивач за період шлюбу працював нерегулярно, особистого доходу не мав, та в ремонт кошти не вкладав. При цьому, судом не приймається оцінка учасників процесу щодо стану вказаного ремонту, оскільки визначення стану такого ремонту та його експлуатаційної придатності потребує спеціальних знань. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 32 постанови від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відзначає, що вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного та недобросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати, що добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, але, з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна. Якщо відокремлення поліпшення неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (ч. 4 ст. 390 ЦК України). Виходячи з викладеного, позивач, як добросовісний набувач, має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість квартири, якщо поліпшення, тобто витрати, які поліпшили експлуатаційні властивості квартири, не можуть бути відокремлені від квартири. При цьому, до предмету доказування по справі входить: обсяг та вартість здійснених витрат, поліпшення експлуатаційних властивостей квартири в порівнянні з експлуатаційними властивостями до ремонту, неможливість відокремлення поліпшення, збільшення вартості квартири внаслідок виконаного поліпшення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до Звіту про вартість майна виконаного субєктом оціночної діяльності ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ» від 21.10.2014 року, ідентифікувати будівельні матеріали, вироби та конструкції, із тими, що застосовані при проведені будівельних робіт у досліджуваній квартирі, не уявляється можливим, адже відсутні встановленої форми акти виконаних робіт, відомості ресурсів, чеки, квитанції та накладні, які б фіксували та пов'язували придбані матеріали, вироби та конструкції з тими, що використані під час ремонту. Позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів обсягів та вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт. У відповідності до ч. 4 ст. 390 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини, добросовісний набувач має право на стягнення поліпшення майна під якими слід розуміти здійснені витрати на поліпшення майна у сумі, на яку збільшилася його вартість. При цьому, судом не може бути використаний імовірний висновок експерта щодо вартості будівельних робіт, виконаних із 2002 року по 2008 рік у зазначеній квартирі, адже дійсний обсяг робіт та їх давність на підставі поданих позивачем документів встановити неможливо, а також за відсутності необхідних даних неможливо встановити, чи є імовірна вартість будівельних робіт поліпшенням квартири. За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів обсягів та розміру витрат на поліпшення квартири. При цьому, необґрунтованим є посилання позивача на те, що витрати, затрачені на поліпшення квартири дорівнюють різниці у вартості квартири на момент її придбання (19710 грн. 00 коп.), що не оспорюється відповідачем , та дійсної ринкової вартості квартири, визначеної у висновку експертом (905900 грн. 00 коп.), адже, витрати на поліпшення полягають у підтверджених витратах на поліпшення, а документально підтверджені витрати на вказану різницю позивачем не доведені. Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 12.10.2011 р. вартість квартири на момент її придбання (19710 грн. 00 коп.) визначена на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Харківським МБТІ», тобто це не ринкова, а загальна інвентаризаційна вартість. З урахуванням вищевикладеного,дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: dismissed