overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 17.04.2008року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 18062,50 доларів США на термін 17.04.2023року, відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. За станом на 31.07.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 17594,29 доларів США, яку просить стягнути. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не зявилася, але була повідомлена належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 17.04.2008року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір МR14GК12160040, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 18062,50 доларів США на термін 17.04.2023року, відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Станом на 31.07.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 17594,29 доларів США, яка складається з наступного: - 14632,89 доларів США заборгованість за кредитом; - 2020,37 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; - 64,47 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 27,72 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 11,57 доларів США штраф (фіксована частина); - 837,27 доларів США штраф ( процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 17594,29 доларів США, що за курсом 21,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07.2015року складає 380212,63грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 3654 грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію. Зазначив, що 28.02.2015 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача у квартирі [ADDRESS], було складено Акт № 205421 про порушення відповідачем [PERSON] користування електричною енергією, що виразилося у пошкодженні розрахункового засобу обліку електричної енергії. Згідно п.53 [PERSON] користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення [PERSON], відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачу проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 1051 грн. 63 коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 28.02.2015 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у квартирі [ADDRESS], було складено Акт № 205421 про порушення відповідачем [PERSON] користування електричною енергією, що виразилося у пошкодженні розрахункового засобу обліку електричної енергії. Згідно розрахунку заборгованості за Актом № 205421 про порушення [PERSON] користування електричною енергією від 28.02.2015 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 1051 грн. 63 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію в сумі 1051 грн. 63 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію. Зазначив, що 28.10.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача у квартирі [ADDRESS], було складено Акт № 201057 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у пошкодженні розрахункових засобів обліку електричної енергії. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачу проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 801 грн. 43 коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 28.10.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача у квартирі [ADDRESS], було складено Акт № 201057 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у пошкодженні розрахункових засобів обліку електричної енергії. Згідно розрахунку заборгованості за Актом № 201057 про порушення Правил користування електричною енергією від 28.10.2014 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 801 грн. 43 коп. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію в сумі 801 грн. 43 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію. Зазначив, що 29.05.2015 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача у будинку №2 по вул. Ростовській в м. Маріуполі, було складено Акт № 202907 про порушення відповідачем [PERSON] користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні до електромережі з порушенням схеми обліку. Згідно п.53 [PERSON] користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення [PERSON], відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачу проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 5792 грн. 78 коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 29.05.2015 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у будинку №2 по вул. Ростовській в м. Маріуполі було складено Акт № 202907 про порушення відповідачем [PERSON] користування електричною енергією, що виразилося у пошкодженні розрахункового засобу обліку електричної енергії. Згідно розрахунку заборгованості за Актом № 202907 про порушення [PERSON] користування електричною енергією від 29.05.2015 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 5792 грн. 78 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію в сумі 5792 грн. 78 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 3041,96 грн., в якому вказує, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 02.07.2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 30.06.2015 року склала в сумі 3041,96 грн., з якої заборгованість по кредиту 758,48 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1900,53 грн.; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) в сумі 132,95 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 3041,96 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій прохає розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність або про відкладення розгляду справи не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, указуючи, що 04.07.2011 року, між позивачем і відповідачем, [PERSON] був оформлений кредитний договір BLAЖГА00049230. За умовою даного кредиту відповідачу було видано 10.000,00грн., із сплатою річних 15,00% за користування кредитними коштами, терміном до 04.07.2014р.При цьому відповідач повинен щомісячно сплачувати кредит частинами та погашати відсотки за користування кредитом. Станом на 17.08.2015р. відповідачем вище вказані умови не виконуються і заборгованість перед банком становить 48 094,68грн. Представник позивача у зал судового засідання не з'явився, але надав до суду листа слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки вони обґрунтовані на законі і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. 04.07.2011 року, між позивачем і відповідачем, [PERSON] був оформлений кредитний договір BLAЖГА00049230. За умовою даного кредиту відповідачу було видано 10.000,00грн., із сплатою річних 15,00% за користування кредитними коштами, терміном до 04.07.2014р.При цьому відповідач повинен щомісячно сплачувати кредит частинами та погашати відсотки за користування кредитом. Станом на 17.08.2015р. відповідачем вище вказані умови не виконуються і заборгованість перед банком становить 48 094,68грн., яка складається з: -По поверненню кредиту 6 186,17грн.; -По сплаті відсотків 2 352,25грн.; -По сплаті комісії 2975,00грн.; -Штраф за несвоєчасне виконання з зобов'язань 36 581,26грн. Отже, вимоги позивача обґрунтовані на законі, підтверджені матеріалами справи, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у сумі 48 094,68грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 487,20 грн. судового збору. На підставі ст. ст.526, п.п. 1,2 ст. 554, 610, 1048, 1049, п.2 ст. 1050, п.2 ст. 1054 ЦК України, ст.75 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.06.2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з серпня 2014 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], надала заяву, де просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], позов визнав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 02.06.2001 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Словянського міського управління юстиції, актовий запис №238. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з серпня 2014 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

03.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем, а також на його ухилення від надання матеріальної допомоги на утримання дочки. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона також повідомила про своє бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. Він надання судом строку на примирення з відповідачем відмовилася. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З 02.10.1993 року сторони перебувають в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Сторони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, шлюб підлягає розірванню. Згідно статті 180 Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 Кодексу). Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання дочки, зазначене є підставою для стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

03.09.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 26.08.2009року відділом РАЦС по місту Вознесенську Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис №175. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що причиною розпаду сім*ї є те, що вони з відповідачем виявилися різними людьми зі своєрідними характерами та взаємопротилежними поглядами на життя, через що в сім*ї постійно виникали непорозуміння та сварки, нормальні відносини між сторонами відсутні, спільне господарство не ведеться, позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що шлюб розпався остаточно, примирення неможливе. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про місце і час розгляду даної справи був повідомлений належним чином, через оголошення в газеті. Оскільки від відповідача заперечень на позов не надходило, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду, зберегти сім'ю неможливо, так як сторони проживають окремо з травня 2013 року, спільне господарство не ведеться, сім'я розпалась остаточно. За таких обставин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

03.09.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з 02.10.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про\~шлюб (а.с.4) судом встановлено, що сторони з 02.10.1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Із копії свідоцтва про народження (а.с.4) судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] Копія довідки Літинської селищної ради (а.с.5) свідчить, що на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved