Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] з яким позивач проживала однією сім'єю як жінка та чоловік без шлюбу з 27.10.2001 року по [INFO]. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 23.11.2012 року приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження: земельну частку (пай), яка належить йому на підставі державного акта на право власності на усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також майнові права і обов'язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів [PERSON]. Спадкове майно складається із будинку [ADDRESS], що належав померлому [PERSON] на підставі Договору дарування, та 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Крім позивача спадкоємцями за законом є його батьки: [PERSON] та [PERSON] 13 лютого 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач звернулася до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Однак їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом тому, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини. Пропущення строку сталося через те, що наприкінці шестимісячного строку, встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини дочка позивача [PERSON] в період з 09.06.2013 року по 02.07.2013 року перебувала на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Олександрівської клінічної лікарні м. Києва з діагнозом: Церебро-васкулярна хвороба, гостре порушення мозкового кровообігу. Після виписки з лікарні дочка потребувала постійного нагляду та догляду тому, що у неї паралізувало ліву руку. З 06.11.2013 року дочці встановлено другу групу інвалідності, що не дало позивачу змоги своєчасно звернутись до нотаріальної контори. Позивач вважає, що строк на прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка настала [INFO]. 20.03.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали письмові заперечення проти позову, в яких вказують, що позов не визнають, оскільки із позовної заяви вбачається, що позивач претендує зокрема на 1/3 частину квартири [ADDRESS], де вони проживають, однак вона приватизована чотирма особами - відповідача, померлим сином та померлою у 2001 році дочкою. Тому доля сина в квартирі становить 1/4 частину. Відповідачі як батьки відносяться до першої черги спадкоємців за законом, перебувають на пенсії і є недієздатними. Отже, вони удвох мають право успадкувати 1/8 частини квартири, а позивач мала право успадкувати також її 1/8 частину. Позивач пропущення строку прийняття спадщини аргументує тим, що тяжко хворіла її дочка. Відповідачі знають про тяжку хворобу її дочки і у зв'язку з цим співчували позивачу при житті сина і співчувають зараз. Однак вона перебувала на лікуванні з 09.06.2013 року по 01.07.2013 року, а їхній син помер [INFO] і протягом 4-х місяців до лікування дочки у м. Києві позивач мала можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Дочку позивача виписали із лікарні 01.07.2013 року, шестимісячний строк прийняття спадщини спливав 31.07.2013 року і після 01.07.2013 року, позивач протягом одного місяця також могла реалізувати своє право на прийняття спадщини, а тому вважають, що строк прийняття спадщини позивачем пропущено без поважних причин, а тому просять у позові відмовити. Позивач - [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду позовній заяві, на задоволенні позову наполягають. Відповідач - [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечують, позовні вимоги не визнають, просять в позові відмовити. Відповідач - [PERSON] проти позову заперечує, позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити. В судове засідання не з'явилася, просить розгляну справу за її відсутності про що надала до суду відповідну заяву. Третя особа - Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора просить справу розглянути за відсутності їх представника, про що надала до суду відповідну заяву. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, його представника, приймаючи до уваги заяви відповідача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав: згідно ст. 1272 ч. 3 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9) з яким позивач проживала однією сім'єю як жінка та чоловік без шлюбу з 27.10.2001 року по 31.01.2013 року. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 23.11.2012 року приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження: земельну частку (пай), яка належить йому на підставі державного акта на право власності на усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також майнові права і обов'язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів [PERSON] (а.с. 8). Спадкове майно складається із будинку [ADDRESS], що належав померлому [PERSON] на підставі Договору дарування (а.с. 10-11), та 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Крім позивача спадкоємцями за законом є його батьки: [PERSON] та [PERSON] 13 лютого 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач звернулася до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Однак їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом тому, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини (а.с. 7). Пропущення строку сталося через те, що наприкінці шестимісячного строку, встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини дочка позивача [PERSON] в період з 09.06.2013 року по 02.07.2013 року перебувала на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Олександрівської клінічної лікарні м. Києва з діагнозом: Церебро-васкулярна хвороба, гостре порушення мозкового кровообігу (а.с. 13). Після виписки з лікарні дочка потребувала постійного нагляду та догляду тому, що у неї паралізувало ліву руку (а.с. 15-16). З 06.11.2013 року дочці встановлено другу групу інвалідності (а.с. 14), що не дало позивачу змоги своєчасно звернутись до нотаріальної контори. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наведеного випливає, що встановлений строк на прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України прав про спадкування» №7 від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи те, що позивачем строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, суд приходить до висновку, що необхідно визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечення відповідачів щодо розміру частини квартири, яку позивач має намір успадкувати, не можуть бути взяті до уваги, оскільки в даному позові не вирішується питання про визнання права власності за позивачем на цю частину квартири. Позивач після визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважатиметься такою, що прийняла спадщину. Відповідач та його представник у судовому засіданні не надали суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень на позовну заяву, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення у повному обсязі. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved