Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

04.05.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій позивачка просить суд внести рішення, яким: - визначити для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON],терміном на 2 (два) місяці з дня набрання законної сили даного рішення. 04.05.2016 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 06.05.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 19.05.2016 року. В судове засідання,яке відбулося 19.05.2016 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява її представника, в якій представник позивачки просить суд слухати справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В провадженні інших судів, які в межах своєї компетенції вирішують цивільний спір, спору між [PERSON] та Мирівською сільською радою з того ж самого предмету та з тих же підстав немає, а також немає рішень вищезазначених органів з такого спору. В судове засідання, яке відбулося 19.05.2016 року, представник відповідача, - Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без участі його представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. 29 квітня 2006 року помер [PERSON], який є спадкодавцем поданій справі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ОК № 039846, яке видане 03 травня 2006 року виконкомом Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] помер 29.04.2006 року у віці 71 років, про що в Книзі реєстрації смертей 03 травня 2006 року зроблено відповідний запис за № 12. Місце смерті, - село Мирівка Кагарлицького району Київської області. За життя [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 025930, як члену сільськогосподарського підприємства, - КСП «Дружба», с. Мирівка Кагарлицького району Київської області. Даний сертифікат був виданий на підставі рішення Кагарлицької РДА від 21 травня 1996 року № 52. Сертифікат зареєстровано 10 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 619. Даний сертифікат посвідчує той факт, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у власності колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» розміром 2.62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Як встановлено судом в судовому засіданні, за життя спадкодавцем [PERSON] заповіт складений не був. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, гой з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка по справі, - [PERSON] належить до спадкоємців першої черги з огляду на наступне. В матеріалах справи міститься свідоцтво про народження серії 1 ЯК № 1457436, яке видане Мирівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народилася 26.11.1965 року в селі Мирівка Кагарлицького району Київської областв, про що в книзі записів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1. В графі «батько» зазначений спадкодавець по даній справі,- [PERSON]. В подальшому [PERSON] одружилася, та після одруження їй було присвоєно прізвище [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ БК № 411357, яке видане 21.11.1987 року Жулянською сільською радою Києво Святошинського району Київської області, та в якому зазначено, що [PERSON], [INFO],уродженець [INFO] Святошинського району Київської області, та [PERSON], [INFO], уродженка село Мирівка Кагарлицького району Київської області, уклали шлюб 21.11.1987 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21.11.1987 року зроблено запис за № 32. Після укладання шлюбу присвоєні прізвища: Чоловіку [PERSON]. Дружині [PERSON]. Далі, позивачка [PERSON] після смерті свого батька, спадкодавця по даній справі, [PERSON], до дня його смерті проживала спільно з ним, вели господарство, тощо. Даний факт підтверджується довідкою № 686, виданою 03 травня 2006 року виконкомом Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій зазначено, що [PERSON] дійсно проживала в [INFO] зі своїм батьком [PERSON] по день його смерті 29.04.2006 року і вела спільне господарство. В зв»язку з цим, позивачка [PERSON] не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що спільним проживанням з батьком до та на час смерті, вона фактично сприйняла спадщину, проте, станом на даний час, вона дізналася, що їй для юридичного оформлення спадщини необхідно звернутися до нотаріуса з письмовою заявою, та на підставі чого отримати свідоцтво про спадщину. У зв»язку з тим, що позивачкою [PERSON] було пропущено визначений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого 29.04.2006 року [PERSON] нотаріус відмовив у прийнятті заяви позивачки, та порекомендував звернутись до суду для визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Причини пропуску позивачкою [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини наступні: - як зазначалося судом вище, позивачка [PERSON] не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що спільним проживанням з батьком до та на час смерті, вона фактично сприйняла спадщину - крім того, відсутність правових знань у позивачки [PERSON] відносно законодавчих вимог щодо подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк також призвело до пропуску цього строку. Вищезазначені причини пропуску позивачкою [PERSON] строку для подачі заяви про прийняття спадщини на думку суду є поважними та є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до абз. 2 п. 24 Постанови пленуму ВС України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved