overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

02 лютого 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2015 року. Сторони мають двох малолітніх дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2 4). Представник позивачки у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснивши, що позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі від 07.08.2015 року. Сторони мають двох малолітніх дітей Ясміну та Ярослава. Від грудня 2017 року сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Відповідач до суду не зявився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 29). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 07.08.2015 року. Шлюб зареєстровано у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис 992) (а.с. 11). Сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з позивачкою (а.с.а.с. 12, 13). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від грудня 2017 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій на розлучення погоджується, та просила розглядати справу без її участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так як сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] , 26 травня 1996 року у м.Гадяч райвідділі РАГС Полтавської області зареєструвало шлюб, актовий запис №64. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.2ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з\~вищевикладеного,\~суд встановив,\~що сім`я\~розпалася через\~несумісність поглядів\~на сімейні\~відносини і\~відновити подружні\~стосунки неможливо,\~а тому\~суд не\~може примусити\~сторони до\~збереження подружніх\~відносин,\~оскільки шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~чоловіка та\~жінки та\~може бути\~припинено внаслідок\~волевиявлення як\~одного так\~і обох\~з подружжя\~шляхом його\~розірвання.\~Подальше спільне\~життя подружжя\~та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Соснівського районного суду м. Черкаси, Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, Придніпровського районного суду м. Черкаси, Черкаського апеляційного суду, в якій просить: зобов`язати Управління Державного казначейства України у Черкаській області незалежно від вини посадових осіб: суддів Соснівського районного суду м. Черкаси, Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, Придніпровського районного суду міста Черкаси, Черкаського апеляційного суду відшкодувати позивачу за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в сумі 240\~000 гривень та додатково кожний податок, який може бути нарахований на цю суму, у зв`язку з довготривалим триманням [PERSON] в залі суду в ході судового розгляду в місці, загородженому металевими прутами, з перекриттям з дроту, у зв`язку з чим він зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвело до глобальної зміни життєвого укладу [PERSON] та завдало йому значних страждань, негативним чином вплинуло на стан здоров`я останнього та його сім`ї. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 15 серпня 2014 року по 2018 рік він під час здійснення судових засідань в Апеляційному суді Черкаської області по розгляду апеляційних справ позивача на ухвали слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси, в Соснівському районному суді міста Черкаси по розгляду клопотань слідчого СВ УСБ України в Черкаській області про продовження строку тримання під вартою [PERSON] та в подальшому, під час розгляду кримінального провадження № 22014250000000027 по справі № 699/268/15 в Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області, в Придніпровському районному суді міста Черкаси, Апеляційному суді Черкаської області [PERSON] утримувався в місці, огородженому металевими прутами, з перекриттям з дроту, у зв`язку з чим він зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвело до глобальної зміни життєвого укладу та завдано значних страждань, що негативним чином вплинуло на стан здоров`я [PERSON] та його сім`ї. Тож,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно починаючи з дня подання заяви. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що навчається в Дніпровському державному технікумі енергетичних та інформаційних технологій, потребує допомоги. Відповідач є його батьком, добровільно допомоги на період навчання не надає, а тому просить задовольнити позов. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу, подав до суду заяву про визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відділ ДВС). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01 грудня 2010 року та від 29 грудня 2010 року було накладено арешт на все його нерухоме майно, про що він дізнався 28 січня 2021 року, звернувшись до відділу ДВС. Посилаючись на те, що 29 грудня 2010 року виконавче провадження, в якому він був боржником, було закінчено, просив звільнити з-під арешту все належне йому нерухоме майно. Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та, крім цього, вказав, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач про причини неявки свого представника суду не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 242590989 від 02 лютого 2021 року (а.с. 7-8) вбачається, що на все нерухоме майно (невизначене майно), що належить [PERSON] відділом ДВС накладено арешт на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01 грудня 2010 року та 29 грудня 2010 року. Згідно з відповіддю на запит № 101-55/8-2621 від 28 січня 2021 року, наданою відділом ДВС (а.с. 6), на виконанні відділу знаходилось виконавче провадження № 21917502, яке 29\~грудня 2010\~року було завершене та в подальшому знищене у зв`язку з закінченням терміну його зберігання згідно з «Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року. Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що на даний час позивач як власник не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне йому майно, підстав для накладення арешту на це майно за вищевказаним виконавчим провадженням немає, суд вважає можливим задовольнити вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю. 08 квітня 2021 року по справі було ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 вересня 2018 року Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №197. Однак в рішенні не вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Приписами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 454 грн. (908:2=454), а 454 грн. - поверненню позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та [PERSON] , а також визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 14 вересня 2018 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2020 року шлюбні стосунки між ними припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Їх шлюб носить формальний характер, зберігати його позивач наміру не має. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 10 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року виділено в самостійне провадження позовну вимогу позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 вересня 2018 року Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №197. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб сторін носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. Питання щодо зміни прізвища позивач [PERSON] не ставить. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 липня 2018 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, (актовий запис № 129). В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя, шлюб, сім`ю, виховання дитини та подружні стосунки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. За таких обставин позивач вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати. Ухвалою від 09 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12 березня 2021 року від [PERSON] до суду надійшла заява, якою вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує, шлюб просить розірвати. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2021 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2018 року, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі на користь позивача в розмірі 908 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , зазначивши, що 18 березня 2006 року між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 26. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сімейні стосунки у них не склалися, вони не зійшлися характерами, тому фактично їх сім'я не існує, можливість її відновлення втрачена. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище « [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила, що позов повністю підтримує та просить слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, 18 березня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 26, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.2006 року. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливість їх відновлення втрачена. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 114 ч. 2 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 18 листопада 2006 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2006 року, мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved