overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь на утримання аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 04.06.2015 року до їх повноліття. На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 03.06.20006 року. Від подружнього життя у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач з жовтня 2014 року не дає коштів на утримання дітей. Зазначає, що самій їй важко матеріально забезпечувати дітей, адже останні, як і вона, являються інвалідами з дитинства, потребують додаткових витрат на лікування. Перекладач [PERSON] здійснювала переклад пояснень сторін, тому останні надали наступні пояснення. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, на сплату аліментів погодився. Заслухавши пояснення сторін з участю перекладача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що з 03.06.2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-СГ № 031026. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO],що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Діти, які являються інвалідами з дитинства, проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не дає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, ураховуючи визнання в повному обсязі позову відповідачем, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Ураховуючи, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а такий у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 цього Закону становить 243,60 грн., суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин 18 років, не сплачує нарахування по квартирній платі та комунальним послугам, місце його перебування на даний час за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, пояснив, що він дійсно не проживає з позивачем 18 років, за комунальні послуги не сплачує. Заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що дружать з позивачкою дуже давно, часто бувають в неї дома але жодного разу не бачили відповідача та його речей. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, у зв'язку з чим втратив своє сервітутне право на спірне житло. За таких обставин, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратиа право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що з 2010 року по грудень 2014 року вона з відповідачем проживала однією сімєю. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не бере участі у її вихованні. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1000 гривень, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. По справі встановлено, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не бере участі у її вихованні, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню дочки [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 гривень на утримання дочки [PERSON] визнає частково та вказав, що просить стягнути з нього меншу суму аліментів на утримання дочки, оскільки має нестабільний та малий заробіток в сумі 1220 гривень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] в якому вказала, що 09.12.2011 р. між сторонами було укладено шлюб і вони проживали разом до 15.09.2014 р. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними, а також безвідповідальним ставленням відповідача до виховання дитини. Шлюбні відносини між сторонами припинені з часу переїзду відповідача на інше місце проживання 15.09.2014 р., спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Між сторонами досягнуто угоду про утримання дитини, яка буде проживати разом з позивачкою, з добровільною виплатою коштів на її утримання з боку відповідача. У звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, прізвище при розірванні шлюбу залишити теперішнє. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила суд справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 09.12.2011 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.12.2011 р. серії 1-ЖС№107057. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС№254820 від 11.06.2014 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 18 лютого 2014 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя і шлюбно-сімейні відносини, які між ними припинені з січня 2015 року. Відповідач не забезпечує сімю матеріально. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 18 лютого 2014 року зареєстрували шлюб. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з січня 2015 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 29 квітня 2003 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя і шлюбно-сімейні відносини, які між ними припинені з листопада 2014 року. Відповідач не дає згоду на розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 29 квітня 2003 року зареєстрували шлюб. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З врахуванням викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з листопада 2014 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вона [PERSON], 01 жовтня 1986 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені з 1994 року. Основна причина розпаду сім'ї це - різниця характерів, відсутність між нею та чоловіком взаємного порозуміння і довір'я. [PERSON], давно змінив своє місце проживання і на пропозицію розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану, відповів відмовою. Причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. У судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.1986 року між позивачкою та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Малиновському районі Реєстраційної служби Одеського МУЮ в Одеській області, актовий запис № 989. За час спільного проживання народилися діти які вже є повнолітніми: [PERSON], [INFO], про що видано свідоцтво про народження серії І-КИ № 545955 від 04.06.2015 року та [PERSON], [INFO], про що видано свідоцтво про народження серії І-КИ № 545956 від 04.06.2015 року На теперішній час сторони сімейні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Причиною для розірвання шлюбу стала різниця характерів, відсутність між позивачкою та чоловіком взаємного порозуміння і довір'я. Стаття 24 СК України визначає добровільність шлюбу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому, суд приходить до висновку, що відновлення сімейних стосунків неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 51. 54, 55, ч. 3 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] міської ради про визнання за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради подав заяву про розгляд справи без його участі, поклався на думку суду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. У судовому засіданні встановлено, що 08.01.2013 року померла бабуся позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. 30.10.2007 року [PERSON] склала заповіт, яким засвідчила все своє майно [PERSON]. При подачі заяви про прийняття спадщини нотаріус повідомив позивача про те, що не може видати свідоцтво про право власності на квартиру, оскільки реєстраційне посвідчення не входить у перелік документів, що підтверджують право власності на квартиру. Відповідно до довідки Обєднання житлово-будівельних кооперативів від 06.03.2015 року, заборгованості по обслуговуванню квартири [ADDRESS] не має та квартира виплачена повністю в 1986 році. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї бабусі, прийняла спадщину на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому суд виходячи з вищевикладеного, приходить до висновку про визнання за [PERSON] право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в м. Чернігові в порядку спадкування. Дане знайшло своє підтвердження в усіх матеріалах справи та нічим не спростовано у судовому засіданні. Інших спадкоємців не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

04.06.2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 1 в будинку № 35 по вул. Ворошилова в м. Чернігові, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин з квітня 2014 року та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивачі в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви з проханням справу розглядати у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], її дочка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та неповнолітній син [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстрований [PERSON], колишній чоловік позивача [PERSON] Відповідно до затвердженого заступником голови Деснянської районної у м. Чернігові ради акту від 13.11.2014 року [PERSON] з квітня 2014 року за адресою: [ADDRESS] не проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, у звязку з чим втратив своє сервітутне право на житло. На підставі вищевикладеного, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

04.06.2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 26.06.2009 р. між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб. Вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між нею та відповідачем не склалось у звязку з тим, що мають різні характери, різні погляди на життя та сім`ю. В теперішній час вони разом не проживають, сімейних відносин не підтримують та відновлювати їх не мають наміру, не ведуть спільне господарство. За період після розпаду сім`ї відповідач не надає її ніякої матеріальної допомоги щодо матеріального забезпечення та утримання доньки, яка проживає з нею та знаходиться на її повному забезпеченні. Посилаючись на викладене, вона просила суд розірвати їх шлюб та стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку і доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 29.05.2027 року. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 26.06.2009 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. З позовної заяви вбачається, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалось у звязку з тим, що мають різні характери, різні погляди на життя та сім`ю. В теперішній час сторони разом не проживають, сімейних відносин не підтримують та відновлювати їх не мають наміру, не ведуть спільне господарство. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за період після розпаду сім`ї відповідач не надає позивачці ніякої матеріальної допомоги щодо матеріального забезпечення та утримання дитини, донька проживає з позивачкою та знаходяться на її повному забезпеченні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки обставин відповідно до ст. 182 СК України, які б перешкоджали стягненню з відповідача аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, судом не встановлено, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved