Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

02.08.2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 1/3 частки всіх доходів. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], а відомості про батька дітей в актовий запис про їх народження внесено на підставі ст..135 СК України. 25.02.2017 року діти були доставлені співробітниками поліції з адреси: [ADDRESS] до інфекційного відділення №2 КМУ «ДТМО» м. Краматорська. З 16.06.2017 року [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Краматорського будинку дитини «Антошка», але відповідачка їх долею не цікавилася, не відвідувала, обов'язків по вихованню не виконувала, заходів для повернення не здійснювала. Крім того, відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в міському наркологічному диспансері Краматорська з приводу вживання алкоголю із шкідливими наслідками для організму. Рішеннями Краматорської міської ради №23 та №24 від 17.01.2018 року [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням №314 від 02.05.2018 року позивача та його дружину, [PERSON], призначено опікунами дітей. Посилаючись на ст..ст.150,155,164,165 СК України, статті 3,9,18 Конвенції про права дитини, ст.8, ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», та враховуючи те, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути аліменти на їх утримання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала, у зв'язку з чим, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], з огляду на те, що орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON]. Суд, заслухавши представника позивача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис відділом ДРАЦС по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського МУЮ у Донецькій області №829 від 05.11.2014 року, та його батьками зазначені: матір'ю - [PERSON], батьком - [PERSON]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00017726981 від 01.03.2017 року, відомості про батька [PERSON], [INFO] року, зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис Краматорським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області №332 від 28.02.2017 року, та його батьками зазначені: матір'ю - [PERSON], батьком - [PERSON]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00017722217 від 28.02.2017 року, відомості про батька [PERSON], [INFO] року, зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [PERSON], згідно відповіді КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» від 31.01.2018 року, знаходиться на профілактичному обліку з 01.03.2017 року з діагнозом вживання алкоголю з шкідливими наслідками для організму. 25.02.2017 року інспектором ювенальної поліції Краматорського ВП складено Акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, згідно якого 25.02.2017 року о 09-40 год. за адресою: м. Краматорськ, вул. Я. Мудрого, виявлені діти: [PERSON] та [PERSON], які доставлені до ДТМО. Згідно рапорту завідуючого відділенням інфекційного відділення №2 КМУ «ДТМО» від 27.02.2017 року Начальнику служби у справах дітей м. Краматорська, співробітниками поліції 25.02.2017 року до відділення доставлені діти: [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] року, у стані середньої тяжкості для обстеження та лікування. 28.02.2017 року відповідачкою [PERSON] головному лікарю будинку дитини «Антошка» подано заяви про тимчасове влаштування дітей [PERSON] та [PERSON] в будинок дитини у зв'язку із важким матеріальним станом. 18.12.2017 року працівниками КУОЗ «Краматорський будинок «Антошка», у присутності старшого інспектора Краматорського ВП та представника служби дітей Краматорської міської ради складені Акти закладу охорони здоров'я органу внутрішніх справ України про дитину, підкинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, проте, що 18.12.2017 року в КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» виявлені підкинуті діти [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] року народження, які поступили до закладу 16.06.2017 року та перебувають у ньому понад 6 місяців. Згідно актів КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 18.12.2017 року діти [PERSON] та [PERSON] перебувають в установі з 16.06.2017 року, та згідно журналу обліку відвідувань, їх мати [PERSON] дітей не відвідувала, не телефонувала, долею, життям та здоров'ям не цікавилася, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала. Рішеннями Виконавчого комітету Краматорської міської ради №23 та №24 від 17.01.2018 року, на підставі подання служби у справах дітей, [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки мати [PERSON], після закінчення терміну перебування, не забрала їх з КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка». Рішеннями Виконавчого комітету Краматорської міської ради №313 та №314 від 02.05.2018 року, [PERSON] та [PERSON] призначено опікунами над [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження, та зобов'язано останніх забезпечувати їм належні побутові умови для виховання, навчання та розвитку, піклуватися про їх здоров'я та лікування, про фізичний, психічний, духовний розвиток, та вживати заходи щодо захисту їх цивільних прав та інтересів. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання покладених на неї ст.150 СК України обов'язків щодо піклування про здоров'я своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, відповідач [PERSON] дітьми не цікавиться, за відсутності об'єктивних перешкод не забрала їх з КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка», де вони знаходяться з 16.06.2017 року, перебуває на профілактичному обліку у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» з діагнозом вживання алкоголю з шкідливими наслідками для організму, і все це свідчить, що змінити поведінку відповідача у кращу сторону неможливо, вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками у відношенні малолітніх синів, що є підставою для позбавлення її батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення відповідає найкращим інтересам дитини. В судовому засіданні не з'ясовувалась думка малолітніх дітей, оскільки вони на переконання суду, за своїм віком не здатні в повній мірі усвідомлювати значення позовних вимог, які розглядаються в суді. Згідно висновку від 26.02.2019 року Орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON]. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідачка є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїм дітям до досягнення ними повноліття щомісяця. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь опікуна [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2018 року. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітніх дітей, судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704,80 грн. з апозовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved