Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

02 липня 2013 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовною заявою до Одеської обласної федерації силових видів спорту про стягнення грошових коштів, згідно якого просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з Одеської обласної федерації силових видів спорту 320 500, 00 гривень, а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у 2012 році до позивача звернувся [PERSON], який є президентом Одеської обласної федерації силових видів спорту з пропозицією спільно з Одеською обласною федерацією силових видів спорту придбати об'єкт нерухомого майна у вигляді 77/100 частин нежилих підвальних приміщень площею 306,1 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], з метою його спільного подальшого використання. Вартість вказаного приміщення склала 503367,60 грн. Як зазначив позивач, [PERSON] посилався на те, що у Одеської обласної федерації силових видів спорту не вистачає коштів для придбання вказаного нежитлового приміщення, та запропонував стати співвласником вказаного об'єкту та частково проінвестувати викуп у Територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради зазначеного майна з комунальної власності. [PERSON] пояснив, що одразу оформити на [PERSON], як співвласника договір купівлі-продажу неможливо, оскільки на викуп нежилого приміщення Одеською обласною федерацією силових видів спорту вже отримано рішення Одеської міської ради та погодження постійної комісії Одеської міської ради з комунальної власності, а переоформлення є дуже складним. Оскільки позивач перебував із [PERSON] у дружніх стосунках тривалий час, то він погодився на вказану пропозицію. З метою закріплення домовленості позивача було запрошено на засідання установчих зборів Одеської обласної федерації силових видів спорту 24 червня 2010 року, де його було обрано Головою вказаних зборів, а президент Одеської обласної федерації силових видів спорту [PERSON] - секретарем. Рішенням вказаних зборів було вирішено викупити у Територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді 77/100 частин нежилих підвальних приміщень, загальною площею 306,1 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS]. На виконання домовленостей між позивачем та відповідачем, та умов вказаного договору купівлі-продажу, позивач 20 жовтня 2010 року сплатив продавцю вартість нерухомого майна у сумі 320500,00 грн. В підтвердження сплати вказаних грошових коштів на адресу директора Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було направлено лист, що саме позивачем було перераховано грошові кошти на нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 24 червня 2010 року. Оскільки всі документи оформлені належним чином, позивач вважає, що він свої зобов'язання виконав, сплативши грошові кошти за об'єкт нерухомого майна, а Одеська обласна федерація силових видів спорту свої зобов'язання не виконує, на прохання повернути грошові кошти або оформити право власності на частину спільно придбаного об'єкту нерухомості і надати йому можливість користування спільно придбаним об'єктом нерухомості відповідач відмовляється, тому він змушений звернутися до суду із вищезазначеним позовом. Представник відповідача 04 вересня 2013 року подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив суд в їх задоволенні відмовити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просив суд провести судове засідання без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій із позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі та розглянути справу без участі представника відповідача. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Одеської обласної федерації силових видів спорту про стягнення грошових коштів не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених доказів та пояснень осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, протоколом №7 Установчих зборів Одеської обласної федерації силових видів спорту від 24 червня 2010 року обрано головою зборів [PERSON], секретарем зборів [PERSON]. Також було вирішено викупити у Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді 77/100 частин нежилих підвальних приміщень, загальною площею 306,1 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS], за ціною 503367,60 грн., податок на додану вартість враховано до вказаної суми та складає 83894,60 грн. Президенту Одеської обласної федерації силових видів спорту [PERSON] доручено підготувати усі необхідні документи для купівлі-продажу вказаного об'єкту нерухомого майна та укласти і підписати договір купівлі-продажу (а.с. 18). Чинним законодавством України не встановлені вимоги щодо особи, що виступає в якості Голови зборів, а тільки встановлює потребу його обрання, оскільки його участь зумовлена необхідністю організації проведення самих зборів. Обрання Голови зборів не призводить до виникнення у цієї особи майнових або юридичних прав. Суд не може погодитися з твердженнями позивача про те, що Установчі збори проводились для закріплення домовленостей, так як відповідно до положень ЦК України домовленості оформлюються між сторонами у формі договору, в порядку передбаченому Главою 53 ЦК України або попереднім договором в порядку ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Таким чином, якщо [PERSON] вважав, що він уклав домовленості із президентом Одеської обласної федерації силових видів спорту [PERSON], щодо участі в укладенні договору купівлі продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді 77/100 частин нежилих підвальних приміщень, загальною площею 306,1 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в якості майбутнього співвласника, то ці домовленості мали бути оформлені письмово та нотаріально посвідчені. 24 червня 2010 року між Територіальною громадою міста Одеси, від імені якої на підставі довіреності, діє Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, в особі Начальника Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, з однієї сторони, та Одеська обласна федерація силових видів спорту з другої сторони, (далі - Покупець), що діє на підставі статуту, в особі Президента [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді 77/100 частин нежилих підвальних приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Об'єкт в цілому складається з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 416,6 кв.м. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського округу та зареєстрований за реєстром № 1918 (а.с. 8-11). 25 жовтня 2011 року між вказаними вище сторонами був укладений Додатковий договір про внесення змін № 1 до Договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 24 червня 2010 року за реєстром № 1918 (а.с. 13). Відповідно до умов вказаного договору сторони, за взаємною згодою та на виконання рішення Одеської міської ради від 20 вересня 2011 року № 1259-VI «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2011 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» (п.7) домовились внести наступні зміни до Договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 24 червня 2010 року за реєстром № 1918, укладений між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, з однієї сторони, та Одеською обласною федерацією силових видів спорту, з другої сторони, предметом якого є купівля-продаж 77/100 частин нежилих підвальних приміщень, загальною площею 306,1 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS], а саме: 1.1. Пункт 2.1. розділу 2 Договору купівлі-продажу викласти в наступній редакції: « 2.1 «Покупець» зобов'язаний внести вартість об'єкта купівлі-продажу у розмірі 503367,60 грн. у термін до 31 грудня 2011 року за умови перерахування «Покупцем» коштів щомісяця рівними частками». 2. Інші умови Договору купівлі-продажу залишити без змін. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 3870. Як вбачається з листа президента ООФСВС від 26 жовтня 2010 року направленого на ім'я начальника представництва по управлінню комунальної власності 20 жовтня 2010 року платіжним дорученням № 1 була проведена часткова оплата відповідно до договору купівлі продажу від 24 червня 2010 року в розмірі 320500,00 грн. членом Одеської обласної федерації силових видів спорту [PERSON] (а.с. 17). Разом з тим, в листі президента Одеської обласної федерації силових видів спорту [PERSON] від 16.03.2012 року направленого на адресу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради вказано, що в листі від 26.10.2010 року було помилково зазначено, що [PERSON] є членом Одеської обласної федерації силових видів спорту, хоча в дійсності він ніколи не був членом Федерації та під словом «членом» необхідно розуміти «представником». Відповідно до платіжного доручення № 1 від 20 жовтня 2010 року [PERSON] дійсно перерахував Представництву по управлінню комунальної власності грошові кошти в розмірі 320000,00 грн. відповідно до договору купівлі-продажу від 24 червня 2010 року. Також в матеріалах справи є копія довіреності (а.с.46), яка видана Одеською обласною федерацією силових видів спорту в особі президента Одеської обласної федерації силових видів спорту [PERSON], який доручає представляти інтереси Одеської обласної федерації силових видів спорту по підготовці всіх необхідних документів для купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді 77/100 частин нежилих приміщень, загальною площею 306,1 які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Для чого йому надано право подавати від імені Одеської обласної федерації силових видів спорту та отримувати листи, заяви, довідки та інші документи, розписуватися за Одеську обласну федерацію силових видів спорту, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з цією довіреністю. Довіреність видана без права передоручення строком на один рік, та діє до 20 травня 2011 року. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами, підтверджується, що [PERSON] дійсно перерахував грошові кошти у розмірі 320000,00 грн. відповідно до умов договору купівлі-продажу від 24 червня 2010 року індивідуального визначеного майна комунальної власності у вигляді 77/100 частин нежилих приміщень, загальною площею 306,1 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS], однак доказів того, що він розрахувався особистими коштами суду не надано, а як вбачається з матеріалів справи у нього була довіреність на здійснення вказаних дій. Тому посилання позивача [PERSON], що між ним та президентом Одеської обласної федерації силових видів спорту [PERSON] існували будь-які домовленості щодо придбання, користування індивідуально визначеним майном комунальної власності у вигляді 77/100 частин нежилих приміщень, загальною площею 306,1 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS], не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки це не підтверджено жодним доказом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2013 року по цивільній справі позовну заяву [PERSON] до Одеської обласної федерації силових видів спорту, Одеської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні майном, що знаходиться в спільній частковій власності - залишено без задоволення, а зустрічну позовну заяву Одеської обласної федерації силових видів спорту до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно - задоволено частково. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 23.10.2013 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2013 року - залишено без змін. В мотивувальній частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2013 року зазначено про відсутність будь-яких домовленостей між [PERSON] та президентом Одеської обласної федерації силових видів спорту [PERSON] стосовно придбання, користування індивідуально визначеним майном комунальної власності у вигляді 77/100 частин нежилих приміщень, загальною площею 306,1 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], а також надано оцінку платіжного доручення від 20.10.2010 року та зазначено, що зазначений документ не є доказом того, що [PERSON] сплачував особисті кошти. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно п. 27 зазначеної Постанови, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК України). Отже, позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи в сукупності пояснення учасників судового процесу і докази, досліджені в ході судового розгляду вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Одеської обласної федерації силових видів спорту про стягнення грошових коштів не знайшли свого підтвердження, і в обґрунтування такого висновку суду покладаються усі докази і пояснення у їх сукупності, які на переконання суду не залишають місця для гіпотетичної оцінки фактів, а в повній мірі і цілком, надають суду можливість дійти категоричного висновку про необхідність констатувати недоведеність позовних вимог щодо наявності заборгованості відповідача, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed