overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23 листопада 2007 року. Від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] року. Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння з чоловіком. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 23 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №84. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 3). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння між подружжям, у зв'язку з чим подальше спільне проживання і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, - [PERSON]. Від стягнення з відповідача судових витрат позивачка відмовилась, про що подала відповідну письмову заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, дитина хворіє на хронічне інфекційне захворювання крові і потребує тривалого лікування, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 року. В сім'ї народилась дочка [PERSON], [INFO]. Батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 4). Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дочка хворіє на хронічну хворобу, що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого (а.с. 5). Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має незадовільний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатним, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 жовтня 2000 року Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеська області, актовий запис №06, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив суд його задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] (дівоче - [PERSON]) 29.10.2000 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 29 жовтня 2000 року Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеська області, актовий запис №06. Від даного шлюбу у сторін дітей не має. Спільне сімейне життя не склалося із-за несумісності характерів, взаємного непорозуміння. Сторони не проживають однією сім'єю, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 28 квітня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 112. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з червня 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку з різними поглядами на життя, чоловік не приділяв належної уваги сім'ї, вчиняв сварки, скандали, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в в'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 112, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з жовтня 2012 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Судом об'єктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог, позивачка вказувала що відповідач є батьком її доньки [PERSON], яка навчається у вищому навчальному закладі і потребує допомоги. Добровільно відповідач такої допомоги не надає, хоч зобов'язаний її надавати. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в сумі 500 грн. щомісячно до 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В судове засідання позивачка та третя особа не з'явилися, позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутність, також зменшила позовні вимоги, просила стягувати щомісячно з відповідача по 250 грн. на утримання доньки, враховуючи, що останній отримує пенсію в мінімальному розмірі. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, про день час та місце розгляду справи повідомлений належно, про що свідчать судові повідомлення. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, су може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач н заперечує проти такого вирішення справи. Позивач в наданій суду заяві вказував, що проти заочного рішення суду не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 03.06.1992 року виданого відділом РАЦС по місту Первомайську Миколаївської області. Відповідно до довідки Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського від 17.04.2014 року № 555 [PERSON] є студенткою 4-го курсу навчально-наукового інституту історії та права Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського, 4-го рівня акредитації. Термін навчання 4 роки (01.09.20120-30.06.2014). Частиною 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. [PERSON] припинила навчання відповідно до довідки учбового закладу 30.06.2014 року. Викладене свідчить, що підстава для стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання відпало на час розгляду справи. Позовні вимоги є необґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 400грн. на утримання сина, 2013 року народження, через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та вказала, що не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача. При цьому, вказала, що син знаходиться на її утриманні. Відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб, виданим на підставі актового запису №64 в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.5) та є батьками [PERSON], [INFO], про що суду надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 лютого 2013 року за актовим записом №2, місце державної реєстрації - Виконавчий комітет Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.6). Дитина проживає з матір'ю в с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, що вбачається з довідки про склад сім'ї від виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за №280 від 03.06.2014 року (а.с.8), чого відповідач не заперечив. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, визначенням стягнення у частці від доходу відповідача, який є регулярним за місцем роботи, що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] (а.с.7). При цьому, суд зважає на те, що розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину його отримує у натуральній формі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, про які суду сторонами не повідомлено. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує на стан задовільного здоров'я та матеріального становища дитини, яка не має власного майна, а лише утримання від матері за рахунок соціальних виплат, становище відповідача, який має постійне місце роботи та заробіток, інші утриманців у нього відсутні. Відповідач не повідомив суду про такі обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення іншого розміру стягнення. При цьому, суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/4 частки його доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, у якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 04 листопада 2001 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній не дбає про сім'ю, за підсобне господарство, працювати не бажає, зловживає алкогольними напоями, що призводить до постійних сварок. Подальше спільне життя з [PERSON] вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб, та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному об'ємі з підстав, викладених у позовній заяві, і пояснила, що не бажає зберегти сім'ю та просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що підстав для розірвання шлюбу немає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Видричівською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 3). Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6, 7). Сторони з кінця квітня 2014 року припинили шлюбні відносини, протягом наданого судом строку для примирення не примирилися, відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім'ї, позивачка [PERSON] не бажає проживати з останнім у шлюбі і зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Підстав для надання сторонам терміну для примирення повторно суд не вбачає. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд залишає їй шлюбне прізвище - [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 7 квітня 2004 року у Великосілківській сільській раді Кам'янка - Бузького району, актовий запис № 2. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила про те, що 7 квітня 2004 року у Великосілківській сільській раді К'амянка - Бузького району вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 150037. Від спільного шлюбу у них є син - [PERSON],[INFO],який був усиновлений відповідачем 14.12.2004 року. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом спільного життя виникали конфлікти. Протягом останнього часу,а саме з 2008 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Додатково пояснила, що примирення між нею та відповідачем не можливе, та розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам та інтересам їхнього сина. Просить позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, інтересам їх дитини, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved