Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

03.03.2015 року ПАТ «Дельта банк» звернулось із вищевказаним позовом В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 10.06.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк банк» (правонаступник ПАТ «Дельта банк») та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №11358442000. За умовами договору банк надав відповідачу строковий кредит у розмірі 39 000 дол. США, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит у строк до 11.06.2018 року. Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено договором поруки № 210318, укладеним 10.06.2008 року між банком та [PERSON] Умови договорів відповідачами не виконані, наслідком чого стала наявна заборгованість у розмірі 1 225 345, 43 грн., яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів. Окрім задоволення позовних вимог банк просив присудити на свою користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутністю Банку, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином (розписка учасників процесу), в процесі розгляду справи представники відповідача позов не визнавали, змінюючи свої заперечення. Так, протягом розгляду справи вони не заперечували проти факту отримання спірних грошей за договором, просили суд застосувати строк позовної давності до певних платежів за певний період, в останньому ж судовому засіданні представник, однак, послався на не доведеність банком факту отримання грошових коштів за кредитним договором, наполягав на вирішенні спору на підставі наявних матеріалів справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, неодноразово повідомлялась судом про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором №11358442000 від 10.06.2008 року АКІБ «Укрсиббанк банк» надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 39 000 дол.США. Строк повернення кредиту обумовлений сторонами як 11.06.2018 року. Як вбачається зі змісту договору він підписаний сторонами, що не оспорювалось також відповідачами в процесі розгляду справи. Відповідач підтвердила свою згоду з умовами договору, зокрема, усвідомлювала можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту, можливість перегляду процентної ставки, автоматичне нарахування процентів на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1 у випадку користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, обов`язок достроково повернути банку в повному обсязі всю суму кредиту, плату за кредит у разі застосування банком права дострокового повернення кредиту. Сторони визначили порядок нарахування та сплати процентів (пункти 1.3.1- 1.3.4. договору), пені, штрафу (Розділ 4 договору), тощо. Відповідач [PERSON] пунктом 7.13 договору підтвердила здатність виконувати умови договору, відповідність умов договору законодавству України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів». Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено договором поруки від 10.06.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк банк» та [PERSON] За договором поручитель зобов`язалась перед банком солідарно та в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання позичальником усіх її зобов`язань за кредитним договором №11358442000 від 10.06.2008 року. 08.12.2011 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від АКІБ «Укрсиббанк банк» до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги за спірним кредитним договором №11358442000 (акт прийому - передачі документації від 20.03.2012 року). ПАТ «Дельта банк» повідомив про передачу вимоги [PERSON] шляхом направлення на її адресу повідомлення (список згрупованих рекомендованих відправлень № 039150809222). Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1, 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із матеріалів справи (виписки по рахунках, довідки) відповідачі в порушення умов договорів взятих на себе зобов`язань не виконали. Станом на 19.01.2015 розмір заборгованості за кредитним договором становить 1 225 345, 43 грн. та складається із тіла кредиту - 36075 дол.США (570 264 грн. 12 коп.), відсотків - 41440.55 дол.США (655081 грн. 32 коп.) Розмір заборгованості підтверджується наданою позивачем довідкою від 19.01.2015 року, розрахунком. Розрахунок зроблений фахово, відповідачами не спростований. Право призначення судової експертизи для перевірки правильності розрахунку роз`яснено учасникам справи, представник відповідача [PERSON] ним не скористався. Суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач кредитні кошти в розмірі 39000 не отримувала, оскільки: Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління Національного Банку України від 25.09.2018 № 103 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» на підтвердження факту заборгованості належними доказами є первинні облікові документи, виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та інші документи. Так, в матеріалах справи наявне розпорядження на видачу траншу від 10.06.2008 року. Окрім того, представником відповідача в процесі розгляду справи було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, що виключає оспорювання обставин щодо фактичного отримання грошових коштів за спірним договором, відповідач зі спірного питання до банку не зверталась. Доказів із дотриманням Глави 5 Розділу І на підтвердження заперечень проти позову предстаниками [PERSON] не надано. Суд погоджується із доводами банку про те, що надіславши 2.12.2014 року відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк позовної давності, що узгоджується із позицією Верховного Суду України від 9.11.2016 року у справі № 6-2251цс16. До суду із позовом банк звернувся 03.03.2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно частині 2 цієї статті, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається зі змісту договору поруки конкретний строк після закінчення якого порука припиняється договором не визначений, а умовами договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Так, згідно договору кредиту №11358442000 від 10.06.2008 року, кінцевий термін виконання основного зобов`язання настав 11.06.2018 року. Перебіг шестимісячного строку для пред`явлення вимоги до поручителя, відповідно, почався з цієї дати. Звернувшись 03.03.2015 року до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з основного боржника та поручителя, ПАТ «Дельта банк» строків не пропустив. Враховуючи, що згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має бути виконане відповідачем належним чином відповідно до договору та актів цивільного законодавства, заборгованість по кредитному зобов`язанню підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку в розмірі 1 225 345, 43 грн. Судові витрати по оплаті судового збору у розмір 3 654 грн., документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved