Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

03 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого [INFO] року народила дочку - [PERSON], шлюб між сторонами було розірвано 25 травня 2005 року. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток. Позивач позбавлена можливості отримати згоду відповідача [PERSON], оскільки в зв'язку із подіями в регіоні була змушена переїхати до іншого міста, а відповідач залишився на тимчасово окупованій території в м.Макіївка, а тому для того, щоб мати можливість забезпечити дитині фізичний, духовний і моральний розвиток, з метою оздоровлення поїхати з дитиною до Туреччини, Єгипту, Італії, Іспанії, Польщі, Греції, Чорногорії, Хорватії, Грузії, просить суд надати їй дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON] або інших уповноважених нею осіб тривалістю одного виїзду за межі України не більше одного календарного місяця до таких країн світу: Туреччини, Єгипту, Італії, Іспанії, Польщі, Греції, Чорногорії, Хорватії, Грузії, строком з 01 січня 2018 року і до досягнення дитиною 16 років, тобто до [INFO] року, з обов'язковим поверненням дитини до України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляду справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити (а.с.29). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.28). Представник третьої особи [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечень не надавав (а.с.32-33) Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони з 19 липня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10), який було розірвано 25 травня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Червоногвардійським відділом реєстрації актів Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.11). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Червоногвардійського рай управління юстиції м.Макіївки Донецької області (а.с.10), яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Зміна прізвища позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб з [PERSON] серії [NUMBER] виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.12). Батько дитини, відповідач [PERSON] на період з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2016 року вже надавав згоду на багаторазові поїздки та тимчасовий виїзд/в'їзд в межах території України та до тимчасово окупованих територій Донецької області України, АР Крим, а також до Російської Федерації дочці [PERSON] у супроводі матері [PERSON] (а.с.14). Позивач позбавлена можливості отримати згоду відповідача [PERSON], оскільки в зв'язку із подіями в регіоні була змушена переїхати до іншого міста, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 23 жовтня 2015 року (а.с.13), а відповідач залишився мешкати на тимчасово окупованій території в м.Макіївка. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (57-95-п) (у ред. постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724) (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачі) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Підпунктом 2 пункту 4 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до абзацу другого п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року. ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, інтереси позивача [PERSON]. повністю відповідають інтересам її неповнолітньої дочки [PERSON]., оскільки дитина має бути забезпечена належними умовами виховання, розвитку, мати можливість оздоровитися, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved