Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

03.08.2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява позивача [PERSON] про розподіл судових витрат у справі, за вимогами якої позивач просить стягнути з ПАТ «Укрпластик» понесені ним судові витрати по сплаті послуг за надання професійної правничої допомоги у розмірі 19 500 грн. 12.08.2020 року до суду надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат у справі, у яких представник відповідача [PERSON] просить встановити розмір витрат на послуги з підготовки та направлення до суду позовної заяви у розмірі 2 000 грн. та визнати такими, що не підлягають стягненню зазначені в акті послуги з вивчення матеріалів позовної заяви вартістю 500 грн. та послуги з підготовки і направленню вимоги про сплату заборгованості від 21.09.2019 р. та досудового застереження від 22.10.2019 р., як такі, що є необґрунтованими, суперечать процесуальним потребам позивача та не відносяться до витрат, пов`язаних з підготовкою та розглядом справи, до компенсації витрат адвоката. В судовому засіданні представник позивача Ткач В.Д. просив задовольнити вимоги заяви про розподіл судових витрат у повному обсязі, пояснив, що заявлені витрати на правничу допомогу є співмірні з ціною позову, підтверджуються актом виконаних робіт та квитанцією про сплату коштів. Представник відповідача Васькіна В.В. в судовому засіданні просила частково відмовити у задоволенні заяви, надала пояснення викладені у запереченнях на заяву про розподіл судових витрат. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.07.2020 року позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором підряду у розмірі 491 921 грн., три відсотки річних у розмірі 7 399 грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 4 993 грн. 20 коп., а всього суму 504 313 грн. 23 коп. Питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу рішенням суду не вирішувалося у зв`язку з тим, що представник позивача подав заяву, що докази про сплату втрат на правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України). Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Інтереси позивача під час розгляду справи представляв адвокат Ткач В.Д., згідно Договору № 10-09/2019 про надання правничої допомоги від 10.09.2019 р. та ордера серії КВ № 463113 (а.с. 28-33). Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Пунктами 2.1, 4.1, 4.2 Договору № 10-09/2019 про надання правничої допомоги від 10.09.2019 р. визначено, що адвокатом Ткач В.Д. надаються послуги здійснення представництва позивача, у тому числі в судах наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, серед іншого з правом пред`явлення позову, знайомитись з матеріалами справи, приймати участь в судових засіданнях, представляти докази, подавати заяви, інші документи; за надані послуги замовник виплачує виконавцеві плату по результатам прийнятого рішення або за іншою домовленістю сторін; загальною сумою договору є вартість послуг виконавця наданих на умовах даного договору. 03 серпня 2020 року між позивачем та адвокатом Ткач В.Д. підписаний Акт № 11 про сплату за надання професійної правничої допомоги по договору № 10-09/2019 від 10.09.2019 р., відповідно якого визначена вартість 1 години роботи адвоката у розмірі 1 000 грн., загальна сума витрат на правничу допомогу - 19 500 грн. (а.с. 162, 163). Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 05 від 03.08.2020 року позивач [PERSON] за укладеним Договором № 10-09/2019 від 10.09.2019 р. у справі № 755/3635/20 адвокату [PERSON] сплатив 19 500 грн. (а.с. 164). Відповідач в особі представника заперечує проти стягнення вказаних коштів у відшкодування правничої допомоги за виключенням суми 2 000 грн. за подання позову, посилаючись на безпідставність таких вимог та їх не співмірність, завищеності за складеним розрахунком витраченого часу адвокатом. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі № 755/15364/17 при ухваленні додаткового судового рішення по розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Розподіляючи понесені позивачем втрати на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку про те, що надані: договір про надання правничої допомоги № 10-09/2019 від 10.09.2019 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Ткач В.Д.; Акт № 11 про сплату за надання професійної правничої допомоги по договору № 10-09/2019 від 10.09.2019 р. з детальним описом робіт (послуг), виконаних для надання правової допомоги, а також квитанція до прибуткового касового ордеру № 05 від 03.08.2020 року на суму 19 500 грн. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися адвокатом та полягають у тому, що адвокатом Ткач В.Д. витрачено: 1 година - для зустрічні та ознайомлення з матеріалами справи, отримання матеріалів (1 000 грн.); 0,5 год. - для вивчення матеріалів позовної заяви (500 грн.); 1,5 год. - для підготовки та направлення вимоги про сплату заборгованості від 21.09.2019 р. (1 500 грн.); 1 год. - для підготовки та направлення досудового застереження від 22.10.2019 р. (1 000 грн.); 8 год. - для підготовки та направлення до суду позовної заяви (8 000 грн.), а також встановлено за підготовку до судового засідання, представництво та захист інтересів у суді за три судових засідань, які відбулися 17.06.2020 р., 15.07.2020 р. та 31.07.2020 р., по 2 500 грн. за кожне з них (що в сукупності становить 7 500 грн.) З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, ціни позову, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат з огляду на наступне. Підготовка та направлення відповідачу вимоги про сплату заборгованості від 21.09.2019 р. та досудового застереження від 22.10.2019 р. не передбачені умовами укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правничої допомоги, а також умовами договору підряду, укладеного між сторонами, що був предметом спору, через невиконання якого був поданий позов, за такі види робіт загалом нараховано 2 год. на суму 2 000 грн. У зв`язку з цим такі послуги не підлягають до задоволенню. Також слід відмовити у задоволенні оплати послуг за 0,5 год. вартістю 500 грн. за вивчення матеріалів позовної заяви, оскільки Фареній С.М. за процесуальним статусом є позивачем, яким подавався позов. Крім того, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд вважає, що для підготовки і направлення до суду позову необхідно зменшити кількість годин з 8 до 5, тому розмір цих витрат на правничу допомогу становить 5 000 грн., що є розумним та справедливим розміром складання і подачі позовної заяви у справі про стягнення заборгованості. З урахуванням зазначеного, з огляду на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи (отримання матеріалів справи, складання та подання позову, підготовка до судових засідань, представництво та захист інтересів позивача в трьох судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат, а саме слід стягнути з ПАТ «Укрпластик» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 13 500 грн. В іншій частині вимог заява задоволенню не підлягає.

Outcome: partial