Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

03 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно він є власником квартири по [ADDRESS] . В зазначеній квартирі 02 листопада 2017 року зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично за вказаною адресою з дня реєстрації не проживав і не проживає на даний час. Добровільно зніматися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним, як власником, права користування та розпорядження належним йому нерухомим майном квартирою по [ADDRESS] , шляхом позбавлення [PERSON] права користування зазначеним житловим приміщенням, шляхом скасування його з реєстраційного обліку. Ухвалою судді від 03 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 28 вересня 2020 року о 10:00 годині (а.с.13-14). Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09:00 годин 13 жовтня 2020 року (а.с.20). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, зазначив у позовній заяві про розгляд справи без його участі. Згоден на заочний розгляд справи. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.\~Також відповідач не скористався правом на відзив та не направив до суду письмовий відзив на позовну заяву. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9940125 від 24.02.2006 року [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] (а.с.8). Факт реєстрації [PERSON] підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 419 від 03.09.2020 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради, де зазначено, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає (а.с.10). Дані обставини також підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.09.2020 року (а.с.9). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] своїм діянням порушує законні права та інтереси [PERSON] , передбачені\~ст.41 Конституції України, згідно якої - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма регулюється також ст.ст.319,\~329 Цивільного кодексу України. Згідно\~ст.328 ЦК України,\~право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України,\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.2\~ст.386 ЦК України,\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до\~ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що\~Закон №1382-ІV\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи, що [PERSON] фактично не проживав і не проживає на даний час за місцем реєстрації, суд приходить до висновку, що він є таким, що втратив своє право на користування житлом. \~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved