Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

02 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22 вересня 2001 року. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались через різні погляди на життя, на ґрунті чого постійно виникали сварки. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Посилаючись на викладене, а також на те, що їх сім'я фактично розпалась, позивачка просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За письмовою згодою позивачки суд вважає за можливе справу заслухати без участі відповідача в заочному провадженні за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами в заочному провадженні та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 22 вересня 2001 року зареєстрували шлюб в Улянівській селищній раді Білопільського району Сумської області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 7-8). У позовній заяві [PERSON] зазначила, що основою розпаду сім'ї послугувало те, що між нею та [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сім'ї. Відповідач свою думку з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловив, хоча йому пропонувалось це зробити. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved