Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

03.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №944 від 16.08.2018 року. При цьому позивач посилається на те, що на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо після того, як відповідач зібрав свої речі та поїхав в невідомому напрямку, шлюбні відносини припинені. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO], спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини на даний час немає. Оскільки подальше сімейне життя і збереження сім'ї неможливі позивач звертається до суду із позовом. Ухвалою від 11.07.2018 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні 21.09.2018 року позовні вимоги підтримала, в подальшому до суду не з'явилась, надала заяву, в якій вказала, що просить розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Матеріали справи не містять відзиву відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 16.08.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №944, що слідує з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 16.08.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області /а.с.3/. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції, актовий запис №1649. Батьками в свідоцтві вказані сторони по справі. Судом встановлено, що шлюб у сторін носить формальний характер, на теперішній час подружні стосунки між ними не підтримуються з липня 2016 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час не заявляють. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалася сторона позивача, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved