Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

04.12.2017р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. В позові зазначено, що на земельній ділянці, прилеглій до будинку 29 по вулиці Насосній та будинку 33 по вулиці Перспективній, що у Заводському районі м.Запоріжжя розташований самовільно встановлений відповідачем металевий гараж. Інспекцією з благоустрою Запорізької міської ради складалися протоколи про адміністративне правопорушення за статтею 152 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», за порушення п.4.3.36, 4.3.1 правил благоустрою території міста Запоріжжя на гр. [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Дані протоколи розглядалися на засіданнях адміністративної комісії районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району. Так, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2011 №117 на гр.[PERSON] був накладений штраф у розмірі 340грн., який був сплачений даним громадянином. Сплата штрафу підтверджує той факт, що він є власником вищезазначеного металевого гаражу. Також, на засіданні адміністративної комісії (протокол №1 від 13.01.2016) Відповідач пояснив, що гараж встановлював давно, що адміністративний штраф платив за попередній адміністративний протокол за самовільно встановлений гараж. Неодноразово надходили звернення громадян, які свідчили про те, що саме гр.[PERSON] встановлював даний гараж. У звязку з викладеним просять зобовязати [PERSON] звільнити вказану земельну ділянку шляхом демонтажу зазначеного гаражу та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що наразі гаражем користується інвалід третьої групи, оформлюються відповідні документи. Але у відповідача є ключи, він ставить до гаражу свій автомобіль з 2011 року. Інваліда особисто відповідач не знає. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом відповідача та проживає з ним у одному дворі, а саме в будинку 29 по вул.Насосній у м.Запоріжжі. Посеред їхнього двору в районі дитячої площадки [PERSON] самовільно встановив гараж. Це було приблизно шість років назад, з краном [PERSON] встановив гараж та наразі ним користується, ставить до гаражу свій автомобіль «Ауді-80» білого кольору. Проїзд до гаражу відповідач здійснює по тротуару, де на дитячій площадці грають діти. Він та інші жителі останні пять років скаржаться на такі дії [PERSON] в різні інстанції. Аналогічні пояснення надав суду свідок [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов Запорізької міської ради підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на земельній ділянці прилеглій до будинку 29 по вулиці Насосній та будинку 33 по вулиці Перспективній, що у Заводському районі м.Запоріжжя розташований самовільно встановлений відповідачем металевий гараж. Інспекцією з благоустрою Запорізької міської ради складалися протоколи про адміністративне правопорушення за статтею 152 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», за порушення п.4.3.36, 4.3.1 правил благоустрою території міста Запоріжжя на [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Дані протоколи розглядалися на засіданнях адміністративної комісії районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району. Так, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2011 №117 на гр.[PERSON] був накладений штраф у розмірі 340грн., який був сплачений даним громадянином. Сплата штрафу підтверджує той факт, що він є власником вищезазначеного металевого гаражу. Також, на засіданні адміністративної комісії (протокол №1 від 13.01.2016) Відповідач пояснив, що гараж встановлював давно, що адміністративний штраф платив за попередній адміністративний протокол за самовільно встановлений гараж. Неодноразово надходили звернення громадян, які свідчили про те, що саме [PERSON] встановлював даний гараж. Вказані обставини підтверджуються вищезазначеними відповідями на звернення громадян та матеріалами про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] (а.с.5, 6-12), наданими суду фотографіями (а.с.63-71), поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], та фактично не спростовуються поясненнями самого відповідача [PERSON] Але, будівництво має здійснюватися в порядку, встановленому чинним законодавством: у відповідності до затвердженої містобудівної документації, на земельній ділянці, відведеній для цієї мети. Відповідно до рішення Запорізької міської ради від 28.01.2005 №28 «Про містобудівну концепцію зберігання особистого автотранспорту в м.Запоріжжі» (зі змінами та доповненнями), на дворових територіях житлової забудови в безпосередній близькості від місця помешкання, згідно діючого законодавства, мають право на установку тимчасових металевих гаражів виключно інваліди 1-ої та 2-ої груп інвалідності з порушенням опорно-рухового апарату, при наявності автомобіля обладнаного ручним керуванням та наявності письмової згоди гаражної комісії при районній адміністрації. За інформацією департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради (лист від 06.06.2017 № П-0757) за вказаною адресою щодо встановлення металевого гаражу звернень не надходило. Дозвіл на встановлення металевого гаражу за вищезазначеною адресою також не надавався. Статтею 83 Земельного кодексу України визначено, що у комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ч.2 ст.152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 211 Земельного кодексу України визначено, що за самовільне зайняття земельних ділянок для громадян передбачена цивільна, адміністративна або кримінальна відповідальність. Згідно зі ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до п.4.3.36 Правил благоустрою території міста Запоріжжя, затверджених рішенням міської ради від 22.06.2011 № 41 на обєктах благоустрою юридичним особам (їх філіям, представництвам, відділенням), фізичним особам-підприємствам, а також громадянам забороняється самовільно встановлювати металеві гаражі та інші збірно-роздрібні конструкції, укріплювати тимчасові споруди фундаментом. Окрім того, ст.142 Конституції України визначено, що матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, районів у містах, а також обєкти їх спільної власності, що перебувають в управлінні районних та обласних рад. Запорізька міська рада є органом, уповноваженим державою захищати інтереси територіальної громади та здійснювати функції, зокрема, забезпечення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель, природних ресурсів. Враховуючі викладене суд приходить до висновку, що позов Запорізької міської ради є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Сплата позивачем судового збору підтверджена документально на суму 1600 грн. (а.с.1), а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved