Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

02 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває на пенсії по інвалідності та отримує незначний дохід, якого не вистачає для повноцінного життя. Придбання ліків, одягу, продуктів харчування, оплата комунальних послуг потребують значних витрат, при цьому розміру пенсії на всі ці потреби у позивача не вистачає. Разом з позивачем проживають відповідач, його дружина, їх дитина, однак відповідач не допомагає їй матеріально. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно довічно. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, також не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 23 травня 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] (відповідач) є сином [PERSON] (позивач) (а.с. 11). В квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON], крім останньої, зареєстровані також її сини - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] є інвалідом 3 групи з дитинства (а.с. 5), їй призначена пенсія, розмір якої станом на серпень 2017 року становив 1446 грн. 43 коп. (а.с. 8). Відповідно до статті 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діти зобов'язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов'язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. Згідно з частиною 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Також у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України). Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви. Судом встановлено, що позивач батьківських прав не позбавлялась, від виконання батьківських обов'язків щодо свого сина - відповідача у справі, - не ухилялась, дійсно є непрацездатною особою, інвалідом 3-ї групи та є такою, що потребує матеріальної допомоги, що у тому числі підтверджується, зокрема, копіями судових рішень (копія заочного рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2008р., копія судового наказу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.07.2014р.), а також копіями рахунків на оплату комунальних послуг, з яких вбачається значна забогованість позивача по сплаті комунальних послуг (а.с. 10, 12, 13). Дані обставини, з дотримання вимог ч.3 ст.12, ст.ст. 76, 81 ЦПК України, відповідачем під час розгляду даної справи не спростовані. Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що позивач є пенсіонером, інвалідом третьої групи, тобто в правовому розумінні непрацездатною особою, отримує пенсію в розмірі, що є недостатнім для забезпечення її життєвих потреб, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, на момент ухвалення судом рішення, що складає 1373 гривні на місяць, і хоча має ще одного повнолітнього сина [PERSON], однак потребує матеріальної допомоги, а відповідач є сином позивача, особою працездатного віку, має на утриманні одну неповнолітню дитину, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в розмірі 700 грн. щомісячно на утримання матері, починаючи стягнення з дня подачі позову, тобто з 02 листопада 2017 року і довічно. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved