Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

04.03.2020 р. [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій просить суд: - змінити спосіб стягнення аліментів з 1/4 частини від усіх видів доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3883 грн.11 коп. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду з даним позовом; - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , періодично, щомісяця, у розмірі 2037 грн. 40 коп., на лікування. (а.с.3-4). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.03.2020 р. справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з підготовчого судового засідання (а.с.57). 15.04.2020 р. відповідачем [PERSON] , в особі представника за письмовим договором про надання правової допомоги та ордера (а.с.870-81, 82) адвоката Темненко Валентини Олександрівни було подано до суду відзив на позовну заяву в якому не заперечує про зміну способу стягнення аліментів з 1/4 частини на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, зазначаючи на те, що позивачем не доведено розмір її фактичних витрат на утримання спільного сина розмір яких заявляється позивачем до стягнення у якості аліментів, розмір прожиткового мінімуму встановлено на дитину відповідного віку, визначеного Законом України «Про державний бюджет», того, що сам відповідач не працює, а отже позивачем не враховано можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому неї грошовому розмірі. Не заперечує, щодо зміни способу стягнення аліментів з 1/4 частки від усіх видів доходу на стягнення у твердій грошовій сумі, а також щодо розміру стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на користь позивача на утримання спільного сина сторін [PERSON] , [INFO] , визнає частково та не заперечує в розмірі 2175 грн., крім того не з часу звернення позивача до суду з позовною заявою, а з дати набрання рішенням суду законної сили, як це визначено ст.192 СК України. В задоволенні вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина періодично, щомісяця, в розмірі 2037,40 грн. на лікування просить відмовити, оскільки такі витрати позивачем не доведено (а.с.64-71). Ухвалою суду від 19.08.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.115). Позивачем [PERSON] було надано до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.118). Відповідачем [PERSON] було надано до суду письмову заяву про розгляд без його участі за участю його представника - адвоката Темненко В.О. (а.с.90). Адвокат Темненко В.О. при вирішенні питання просить врахувати наявні документи та надані заперечення проти позовних вимог, про що надала письмову заяву (а.с.119). Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження , яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9), який рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.07.2016 р. було розірвано (а.с.13-13зворот). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.10), на утримання якого, рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.08.2015 р. у справі №316/1603/15-ц, провадження №2/316/714/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, призначено стягнення аліментів з [PERSON] (відповідача по справі) на користь [PERSON] (позивача по справі) в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини до досягнення нею повноліття, починаючи з 21.07.2015 р. (а.с.14-14зворот). 06.10.2015 р. постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження №48947076 з виконання виконавчого листа №2/316/741/15 виданого 09.09.2015 р. Енергодарським міським судом Запорізької області суду Запорізької області по зазначеній цивільній справі (а.с.15). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2\~статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності. Положеннями Сімейного кодексу України (далі СК України),\~визначаються декілька способів виконання батьками обов`язку щодо матеріального утримання дітей, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183 СК України); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185 СК України). Вирішуючи питання в частині зміни способу стягнення аліментів та розміру, суд дійшов наступного. Відповідно до частини 3\~статті 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1\~статті 184 СК України,\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений, у тому числі, за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у випадках передбачених цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд, відповідно до\~ч.4\~ст.263\~ЦПК України, враховує висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі №6-143цс13, в якій зазначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України,\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені положення законодавства, відсутність заперечень сторони відповідача щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини визначених рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.08.2015 р. по справі №316/1603/15-ц, провадження №2/316/714/15, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимоги позивача в частині зміни способу стягнення аліментів з 1/4 частки на тверду грошову суму. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру грошової суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд дійшов наступного. Як встановлено, відповідач не працює, офіційного доходу не має, що не спростовано позивачем. Позивачем визначено грошовий розмір аліментів в сумі 3883 грн.11 коп., разом з тим, не надано беззаперечних доказів того, що щомісячні витрати позивачем на дитину становлять саме такий розмір. На підтвердження витрат на утримання дитини, позивачем надано виписки з рахунку установи «ПриватБанку» (а.с.27-31), фіскальні чеки (а.с.32-34), чеки з Аптеки (а.с.35), разом з тим, інформацією по даних документах не підтверджується понесення позивачем щомісячних витрат на дитину у розмірі 3883 грн. 11 коп., враховуючи, що із виписок з рахунку установи «ПриватБанку» (а.с.27-31), фіскальних чеків (а.с.32-33) вбачається понесення витрат на різноманітні потреби, у тому числі на купівлю продуктів харчування, господарчих товарів, з яких, за відсутності належного розрахунку який би включав дані зазначені у вказаних документах, які пов`язані саме з утриманням дитини, неможливо встановити розмір витрат позивача понесених чи необхідних саме на утримання дитини. При цьому, у даних, зазначених по фіскальним чекам (а.с.34) вказано розмір переказу коштів на оплату товарів та послуг, проте відсутні дані, з яких було б можливо встанови, що ці перекази пов`язані саме з витратами на дитину. З аналізу даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.77) у сукупності з даними про дошлюбне прізвище в імені позивача зазначене у свідоцтві про шлюб (а.с.9), з`ясовано, що позивачу (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності разом ще з трьома особами. Фіскальні чеки та платіжні документи щодо комунальних послуг за житло за адресою: квартира [ADDRESS] (а.с.42-50) судом не беруться до уваги як витрати понесені позивачем, у зв`язку з тим, що в них зазначено особа на яку відкрито особовий рахунок [PERSON] , а самі фіскальні чеки оплати не містять даних що вони здійснені позивачем, про що зазначає і сторона відповідача та не спростовується позивачем. Належного розрахунку заявлених позивачем витрат у якості аліментів в сумі 3883 грн. 11 коп. та доведення зазначеного розміру витрат відповідними доказами, позивачем суду надано не було. Проте, вирішуючи питання щодо грошової суми розміру аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає необхідним зазначити наступне. Положеннями СК України, зокрема ст.141 СК України, визначено, у тому числі, рівність обов`язків батьків щодо дитини. Відповідно до абзаців 1 та 2 частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень абзацу 3 частини 2 статті 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 р.» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлено з 1 грудня у розмірі 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення в таких розмірах: дітей віком до 6 років - з 1 грудня в сумі 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня - 2395 гривень. Як з`ясовано, на дату розгляду справи судом, повний вік спільної дитини сторін: сина [PERSON] , [INFO] , становить 5 років. Стороною відповідача не заперечується стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2175 грн. Позивачем не доведено як можливості відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визнається стороною відповідача, так і необхідності на утримання дитини заявленого розміру аліментів в сумі 3883 грн. 11 коп. Враховуючи встановлені обставини, положення законодавства, суд погоджується з розміром аліментів, які відповідач визначив можливим до стягнення з нього на користь позивача на утримання спільної дитини, який становить 2175 грн. на місяць, враховуючи також і те, що цей розмір у два рази перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину визначений абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України та не є меншим за мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину визначений\~ абзацом 3 частини 2 статті 182 СК України. Крім того, слід зауважити, що положеннями ст.192 СК України, передбачено можливість зміни, у тому числі і розміру аліментів, а отже в разі необхідності розміру аліментів на дитину у більшому розмірі, ніж визначено судом до можливого стягнення з відповідача на користь позивача, у даній справі, за наявності відповідних заяв, позивач не обмежена правом звернення до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів визначеного рішенням суду. Щодо строку з якого призначається стягнення аліментів у новому розмірі, суд вважає безпідставним вимогу позивача про призначення стягнення аліментів з дати звернення до суду з даним позовом, враховуючи наступне. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили, що також визначено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~№3 від 15.05.2006 р., в якому зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, вимога позивача про стягнення аліментів у новому розмірі з дати звернення до суду не підлягає задоволенню, за зазначеного, а аліменти за новим способом та розміром підлягають стягненню з дати набрання рішенням законної сили. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення визначені ст.430 ЦПК України відсутні, у зв`язку з тим, що судом вирішувалось питання про зміну способу та розміру аліментів визначеного рішенням суду раніше, що положеннями ст.430 ЦПК України не передбачає негайного виконання, оскільки негайне виконання передбачено при вирішенні питання саме про стягнення аліментів (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Щодо вимоги позивача про періодичне, щомісячне стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , пов`язаних з лікуванням, в розмірі 2037 грн. 40 коп., суд дійшов наступного висновку. Частиною 1\~статті 185 СК України визначено, що\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до\~частини 2\~статті\~185\~СК України,\~розмір\~участі одного\~з батьків\~у додаткових \~витратах на\~дитину в\~разі спору\~визначається за\~рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Відповідно до даних медичних документів: виписок з історії хвороби та медичних карток (а.с.16, 17, 18, 19, 25), Консультаційного висновку спеціаліста (а.с.20), медичного висновку (а.с.21) малолітня дитина сторін: син [PERSON] має захворювання на цукровий діабет І типу, діабетичний кетоацитоз 1 ступеню. Відповідно до посвідчення № [NUMBER] Управління праці та соціального захисту населення ЕМР - [PERSON] , [INFO] є дитиною-інвалідом, у зв`язку з чим [PERSON] (позивачу по справі) призначено державну соціальну грошову допомогу з 02.08.2016 р. по 27.01.2033 грн., розмір якої, відповідно до даних Банківської виписки по рахунку позивача у «ПриваБанк», в лютому 2020 р. становив суму 2036 грн. 10 коп. (а.с.27 5 рядок), отже позивач отримує від держави матеріальну допомогу на спільну з позивачем дитину. Позивач, у зв`язку з наявністю у дитини захворювання, витрати на яке законодавством віднесено до додаткових, просить суд про періодичне, щомісячне стягнення з відповідача на свою користь додаткових витрат на лікування у грошовому розмірі 2037 грн. 40 коп. Верховний Суд України в постанові від 13.09.2017 р. у справі №749/106/17 (провадження №6-1489цс17), зазначив, що наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.\~\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані\~\~витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. До матеріалів справи, позивачем надано фіскальні чеки про купівлею у 2017 р. у відділеннях аптек тест-полосок для РошДіагностування, загальна сума яких становить 1333 грн. 23 коп. (а.с.35), скріншот з даних переписки у мобільному телефоні щодо купівлі Тест-полосок «Перформа» на суму 880 грн. у лютому 2020 р. (а.с.40-41) та фіскальний чек (а.с.40).З матеріалів справи не встановлено розміру витрат понесених позивачем на проведення досліджень за наданими до позову результатами ехокардіографії з кольоровим допплерівським картіруванням (а.с.22, 24) та проведення ультразвукового обстеження за яким позивачем надано відповідний протокол (а.с.23). Судом не встановлено наявності належного розрахунку майбутніх щомісячних додаткових витрат на лікування дитини в сумі 2037 грн. 40 коп., які заявляються позивачем до стягнення або належного обґрунтування необхідності таких витрат у розмірі зазначеному позивачем. Крім того, не містять матеріали справи і доказів наявності у відповідача матеріальної можливості щомісячної сплати заявлених позивачем додаткових витрат ( ч.1 ст.182 СК України), відсутністі у відповідача доходу позивачем не спростовано. Враховуючи зазначене та вимоги щодо доведення розміру додаткових витрат, які позивачем заявляються до стягнення на майбутнє, суд дійшов висновку, про відсутність підстав їх призначення на майбутнє за зазначених обставин, у зв`язку з чим, в задоволенні вимог позову в цій частині слід відмовити. Суд зауважує, що положеннями ст.185 СК України передбачена можливість стягнення понесених додаткових витрат, в даному випадку, пов`язаних з лікування дитини, разом з тим, таких вимог позивачем до відповідача не заявляється. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial