Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

02 листопада 2012 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі за текстом-позивач, Банк) звернувшись до суду з позовом, просить стягнути солідарно з [PERSON] (далі-відповідач 1) та [PERSON] (далі-відповідач 2) на користь Банку заборгованість за кредитним договором №ВL1291/1 від 13.02.2012 року в загальній сумі 167488,62 грн. та судові витрати в розмірі 1674,89 грн. Свій вимоги Банк обґрунтовує тим, що згідно умов кредитного договору № ВL1291 від 29.12.2007 року ( далі-Договір від 29.12.2007 року) відповідач 1 [PERSON] отримала кредит в сумі 10000 доларів США строком до 31.12.2009 року зі сплатою 22,50% річних за користування кредитом. Для виконання умов Договору від 29.12.2007 року між Банком та відповідачем 1 було укладено кредитний договір №ВL1291/1 від 13.02.2012 року ( далі-Договір від 13.02.2012 року) відповідно до умов якого відповідач 1 [PERSON] отримала від Банку кредит у сумі 173055,49 грн. строком до 01.02.2015 року зі сплатою з 13.02.2012 року по 31.01.2013 року - 7% річних за користування кредитом; з 01.02.2003 року по 31.01.2014 оку - 12% річних, а з 01.02.2014 року - 25% річних. В забезпечення виконання Договору від 13.02.2012 року між Банком та відповідачем 2 [PERSON] було укладено договір поруки №ВL1291/1-П1 ( далі-договір поруки від 13.02.2012 року). Банк повністю виконав свої зобов'язання, передбачені умовами Договору від 13.02.2012 року, оскільки перерахував відповідачу 1 на її рахунок [NUMBER] кредитні кошти в сумі 173055,49 грн. Однак відповідач 1 не виконала свої зобов'язання перед Банком, передбачені умовами Договору від 13.02.2012 року, так як не сплачує заборгованість по кредиту, процентам та пені. Тому станом на 26.09.2012 року відповідачем 1 [PERSON] прострочено виконання зобов'язань щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків, що становить 167488,62 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 164389,94 грн.; по відсотках - 2453,30 грн.; підвищені відсотки - 645,38 грн. В свою чергу відповідач 1 [PERSON] за первісним позовом не погоджуючись з вимогами Банку, звернулась до суду із зустрічним позовом і заявою про застосування строків позовної давності та уточнила свої вимоги, просила: - визнати, що строк позовної давності по виконання нею умов кредитного Договору від 29.12.2007 року, сплинув 30 листопада 2011 року; - визнати кредитний Договір від 13.02.2012 року, договір поруки від 13.02.2012 року та угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором № ВL1291/1 від 13.02.2012 року (прощення боргу з відстрочкою сплати платежів за графіком) від 16.02.2012 року (далі-Угода від 16.02.2012 року), недійсними з моменту їх укладення; - зaстoсувaти нaслiдки нeдiйснoстi нiкчeмнoгo прaвoчину у вигляді oднoстoрoнньої реституції, a сaмe: зoбoв'язaти пoвeрнути їй сплaчeнi кошти пo кредитному Договору від 13.02.2012 року та по Угоді від 16.02.2012 року. Свої вимоги відповідач 1 [PERSON] обґрунтувала тим, що в 2007 році вона звернулась до Банку з метою отримання кредиту у розмірі 50000 грн., оскільки їй необхідно було повернути борг за придбану квартиру. Після того, як вона розповіла про свої фінансові проблеми, працівник Банку запропонував їй отримати кредит у іноземній валюті з метою розвитку підприємництва, мотивуючи тим, що кредит отриманий у доларах США буде для неї значно вигідніше, оскільки відсоткова ставка за користування кредитними коштами у гривнах є значно більшою ніж відсоткова ставка за отриманий кредит у валюті. Перебуваючи в тяжкому фінансовому становищі і не розуміючи всіх тонкощів у кредитних правовідносинах вона була вимушена погодитись на отримання кредиту в іноземній валюті. Так, згідно умов кредитного Договору від 29.12.2007 року Банк повинен був відкрити на її ім'я кредитну лінію в межах 10000 дол. США, а вона була зобов'язана повернути Банку отримані кредитні кошти та сплатити 22,5% річних за користування кредитом. На час укладення Договору, курс долара США становив приблизно 4,8 грн. і тому враховуючи свої доходи вона належним чином виконувала свої зобов'язання перед Банком, своєчасно сплачувала кошти за отриманий кредит до тих пір поки курс долара не збільшився майже в дав рази. Після настання фінансової кризи вона неодноразово звернулась до Банку, щоб якимось чином врегулювати цю ситуацію, оскільки її вини в цьому не було. Вона пропонувала розірвати договір, перевести кредит із валюти в гривню по старому курсу, здійснити розстрочку або реструктуризацію боргу. Однак її запевнили в тому, що підстав для хвилювання не має, оскільки вона являюсь гарним клієнтом, тому їй дозволили сплачувати кредит в тих розмірах в яких реально вона зможе це робити. Так відбувалось до грудня 2011 року поки їй не подзвонила Ольга- представник відділу реструктуризації Банку, яка повідомила про те, що її заборгованість по кредитному договору становить понад 30000 дол. США, тобто приблизно 250000 грн. Представник Банку запропонувала підписати документи, згідно яких вона повністю визнає розмір заборгованості за кредитним договором, а потім Банк переведе борг з валюти у гривню та відмовиться від стягнення нарахованих штрафних санкцій і тому розмір її борг зменшиться та буде складати приблизно 170000 грн., який необхідно буде сплачувати щомісячно на протязі трьох років. Вона відмовилась від даної пропозиції, оскільки у неї не було таких доходів, щоб розрахуватись з Банком. Тоді їй почали погрожувати, що коли Банк звернеться до суду, то вона буде зобов'язана крім погашення заборгованості по кредиту ще сплатити значну суму коштів на користь суду і за рішенням суду у неї заберуть квартиру. Після цього вона злякалась і тому неодноразово зверталась до керівництва Банку, щоб розмір боргу зменшили або надали розстрочку. Однак її заяви були проігноровані, оскільки залишались без відповіді. В січні 2012 року Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору від 29.12.2007 року у розмірі 159047,05 грн., що становить приблизно 20000 дол. США. В перервах між судовими засіданнями представник Банку неодноразово звертався до неї з пропозицією підписати новий кредитний договір, згідно якого вона повинна була визнати розмір заборгованості за попереднім кредитним договором та щомісячно сплачувати приблизно по 6000 грн. Вона не погодилась на цю пропозицію, оскільки у неї не було таких доходів. Потім її почали переконувати в тому, що рішення суду обов'язково буде винесено на користь Банку і тоді, крім стягнення боргу та судових витрат у неї заберуть квартиру, а якщо, вона визнає цей борг, підпише новий кредитний договір та інші документи, Банк відмовиться від своїх позовних вимог, переведе борг із доларів у гривню та зменшить розмір боргу. Після неодноразових, так званих пропозицій, перебуваючи під морально-психологічним тиском з боку представника Банку, будучи переляканою, що не дай бог заберуть квартиру і вона з неповнолітньою дитиною опиниться без даху над головою, була вимушена погодитись на їх умови та підписала новий кредитний Договір від 13.02.2012 року, згідно якого визнавала, що має заборгованість перед Банком у розмірі понад 170000 грн., який повинна повернути до лютого 2015 року. Після того, як вона підписала документи надані Банком, суд в травні 2012 року припинив розгляд справи. Не дивлячись на те, що після підписання нового кредитного договору вона не отримувала коштів, проте була вимушена сплачувати Банку гроші в тих розмірах яких могла це зробити для того, щоб її разом з дитиною не виселили з квартири. Після проведення судово-бухгалтерської експертизи та отримання юридичної консультації вона зрозуміла, що вимоги Банку є безпідставними, необґрунтованими та незаконними по наступним підставам: - порушено положення ст. ст. 524, 533, 1054 ЦК України щодо істотних умов кредитного Договору від 29.12.2007 року, які визначають, що згідно чинного законодавства України предметом кредитного договору може бути лише гроші у вигляді української гривні, а не іноземна валюта, тому даний договір необхідно визнати недійсним; - перед укладенням кредитного договору працівники Банку не попереджували її про валютні ризики. Крім того, перш ніж підписати кредитний договір вони були зобов'язані письмово проінформувати її про умови договору, про всі альтернативні варіанти кредитування та про реальну переплату за кредитом, дані роз'яснення повинні бути підписані нею у спеціальному інформаційному листі. Обов'язковою умовою консультації є передання клієнтові повного розрахунку всіх платежів, пов'язаних з отриманням і супроводом кредиту, в розбивці за періодами і загалом за кредитним договором, а також розрахунок відсоткової ставки за кредитом за весь термін кредитування, яка містить всі супутні платежі. Таким чином, перед укладенням кредитного Договору від 29.12.2007 року її завели в оману, оскільки працівники Банку грубо пoрушили її прaвo, як спoживaчa нa отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної iнфoрмaцiї, що передбачено ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» та Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808; - порушено положення ст. 236, 548 ЦК України, де зазначено, що прaвoчин, визнaний судoм нeдiйсним, є нeдiйсним з мoмeнту йoгo вчинeння. Нeдiйснe зoбoв'язaння нe пiдлягaє зaбeзпeчeнню. Нeдiйснiсть oснoвнoгo зoбoв'язaння (вимoги) спричиняє нeдiйснiсть прaвoчину, щoдo йoгo зaбeзпeчeння, якщo iншe нe встaнoвлeнo цим Кoдeксoм. Враховуючи те, що кредитний Договір від 29.12.2007 року має бути визнаний недійсним, тому необхідно також визнати недійсними договора поруки від 29.12.2007 року та 13.02.2912 року, кредитний Договір № ВL1291/1 від 13.02.2012 року, який не може по своєї суті являтись способом забезпечення виконання попереднього кредитного договору, оскільки це суперечить главі 49 ЦК України та Угоду від 16.02.2012 року, з моменту їх вчинення. Крім того, згідно судово-бухгалтерської експертизи від 05.06.2013 року встановлено, що Банком порушено наступні вимог чинного законодавства України, а саме: - кошти по погашенню кредиту за Договором від 29.12.2007 року Банк зараховував без певного порядку, із застосуванням різних бухгалтерських проводок. Такий несистемний бухгалтерський облік, без наявності єдиної схеми бухгалтерських проводок не відповідає Постанові правління НБУ від 27.12.2007 року № 481; - Банк здійснював затримку коштів позичальника, за рахунок чого несвоєчасно погашалась заборгованість по кредитному Договору від 29.12.2007 року, що призвело до зайво нарахованих відсотків, тому утворилась кредиторська заборгованість Банка перед позичальником; - пеня нарахована Банком без врахування спеціального строку позовної давності, що передбачено ст. 258 ЦК України; - Банк не надав належні та достовірні докази про те, що згідно її заяв вона отримала 10000 доларів США, тобто відсутні докази про те, що Банк повністю виконав свої обов'язки по виконанню умов кредитного Договору від 29.12.2007 року; - Банк не надав документальне підтвердження заборгованості по кредитному Договору від 29.12.2007 року, яка начебто утворилась станом на 13.02.2012 року у розмірі 173055,49 грн. з урахуванням загальної та спеціальної позовної давності, передбаченої ст.ст. 257, 258 ЦК України; - Банк не надав документальне підтвердження про те, що після укладення кредитного Договору від 13.02.2012 року на її рахунок було перераховано кредитні кошти в сумі 173055,49 грн., оскільки вона ніякого кредиту не отримувала, що суперечить положенням ст. 1054 ЦК України, та вказує на недійсність даного правочину; - Банк не надав документальне підтвердження заборгованості по кредитному Договору від 13.02.2012 року, яка начебто утворилась станом на 26.09.2012 року у розмірі 167488,62 грн. з урахуванням загальної та спеціальної позовної давності, передбаченої ст.ст. 257, 258 ЦК України. Оскільки вона у відповідності до Договору від 13.02.2012 року ніяких коштів не отримувала, тому вважає, що відсутні законні підстави про нарахування та стягнення з неї плати за користуванням кредитом та підвищеної процентної ставки, як це передбачено п. 1.3 Договору від 13.02.2012 року. Крім того, на даний час вона зрозуміла, що представник Банку її навмисно залякав та завів в оману для того, щоб любим способом був підписаний новий кредитний Договір від 13.02.2012 року та Угода від 16.02.2012 року, оскільки на той час вже минув строк позовної давності по виконанню умов Договору від 29.12.2007 року. Тому предметом даного спору є належне чи неналежне виконання умов Договору від 29.12.2007 року, а не спір з приводу виконання умов Договору від 13.02.2012 року, як вважає представник Банку звернувшись другий раз до суду з даним позовом. Банк вперше звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному Договору від 29.12.2007 року, лише 24.01.2012 року, а вдруге 02.11.2012 року, тому вона вважаю, що загальний строк позовної давності сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Представники Банку Григор'єв О. В. та Марченко Г. С. будучи фахівцями права та розуміючи, що пропущено строк позовної давності для пред'явлення вимог про стягнення заборгованості за кредитним Договором від 29.12.2007 року, навмисно намагались завести суд в оману, щоб не було помічено про те, що станом на 12.01.2012 року вже сплинув цей строк і тому для цього в позовній заяві зазначили, що кінцевий термін виконання умов кредитного Договору від 29.12.2007 року є 31.12.2009 року, а не 30.11.2008 року, як це зазначено в п.1.2.2. та п.1.2.3 цього Договору. В зв'язку вищевикладений вона вимушена звернутись до суду з даним зустрічним позовом та заявою про застосування строків позовної давності ( т. 2 а.с. 135-149, 183, 184) з метою захисту своїх прав та інтересів. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом-відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі. Просила первісний позов задовольнити з підстав викладених в ньому та пояснила, що у неї не має відповіді на те, чому в первісному позові зазначено, що 31.12.2009 року є кінцевим строком повернення кредиту за Договором від 29.12.2007 року не дивлячись на те, що в п.1.2.2 цього Договору вказано, що кредитна лінія надається позичальнику строком на 12 місяців, тобто повернення кредиту має відбутись не пізніше 30.11.2008 року. Також не може пояснити на підставі чого 05.03.2008 року Банк видав [PERSON] 62414 дол. США, а на наступний день [PERSON] повернула Банку 62222 дол. США не дивлячись на те, що згідно умов Договору від 29.12.2007 року була відкрита кредитна лінія в межах 10000 дол. США. Крім того, не може пояснити, чому в позовній заяві вказано, що Банк повністю виконав свої зобов'язання по кредитному Договору від 23.02.2012 року перед [PERSON] перерахуваши на її рахунок [NUMBER] кредитні кошти в сумі 173055,49 грн., оскільки умовами даного Договору не передбачено відкриття банківського рахунку на ім'я [PERSON] з метою повернення кредитних коштів. Також повідомила, що Банк не видавав [PERSON] кредит у сумі 173055,49 грн., оскільки новий кредитний Договір від 23.02.2012 року укладався з метою забезпечення виконання відповідачем 1 [PERSON] умов попереднього кредитного Договору від 29.12.2007 року, так як остання мала перед Банком заборгованість по кредиту в іноземній валюті і при перерахунку на гривню, ця заборгованість склала 173055,49 грн. Зустрічний позов вона не визнала у повному обсязі, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач за первісним позовом та позивач по зустрічному позову [PERSON] первісний позов не визнала у повному обсязі, пояснивши, що строк позовної давності по виконання умов кредитного Договору від 29.12.2007 року, сплинув 30 листопада 2011 року, а кредитний Договір від 23.02.2012 року, договір поруки від 23.02.2012 року та Угода від 26.02.2012 року є недійсними, оскільки вона 23.02.2012 року не отримувала від Банку кошти в сумі 173055,49 грн. Просила відмовити у задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач за первісним позовом та третя особа по зустрічному позову [PERSON] у судове засідання не з'явилася, натомість звернулась до суду із заявою (т 2. а.с.165) в якій зазначила, що вона з позовними вимогами Банку не погоджується, оскільки ніякого договору поруки не підписувала. Просила розглянути справу без її участі, так як по стану здоров'я не може пересуватись. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутність [PERSON], оскільки інші особи, які беруть участь у справі, не заперечували щодо розгляду справи у її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються первісний і зустрічний позови, об'єктивно оцінивши зібрані докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 626 ЦК визначає поняття договору як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно з приписами ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк (правонаступник ВАТ «Банк Універсальний») та відповідачем 1 [PERSON] по первісному позову укладено кредитний договір № ВL1291, відповідно до умов якого передбачено: - п. 1.1. Банк зобов'язується встановити Позичальнику ліміт кредитної лінії в межах суми 10000 доларів США, а Позичальник зобов'язується прийняти належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти, надані в межах ліміту кредитної лінії, та сплатити плату за користування кредитною лінію в порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі. - п. 1.2.2. Банк встановлює Позичальнику ліміт кредитної лінії на строк 12 місяців, починаючи з місяця встановлення такого ліміту, при цьому Позичальник повинен повернути всю суму кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії, не пізніше 30 листопада 2008 року. - п.1.3.1 Банк здійснює видачу Позичальнику кредитних коштів шляхом надання окремих Траншів на підставі його письмової заяви. - п.1.5.1. За кристування кредитними коштами, наданими у межах ліміту кредитної лінії та строку кредитування, визначених Договором, встановлюється процентна ставка в розмірі 22,5% річних. - п.1.6. Цільове використання кредиту: поточні проблеми. - п.3.1.2., п.6.1. Банк,

Outcome: approved