Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

04 квітня 2016 р. позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, в якому зазначила, що 05 серпня 2000 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за №682. Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сторони прожили у спільному шлюбі до 2014 р., вели спільне господарство та намагалися будувати міцні сімейні відносини. Нажаль, все зазначене більше стосується перших років спільного життя, але останні роки вони не можуть проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їхньої дитини. В сімейних стосунках нічого не змінювалося за останніх кілька років, хоча сторони прикладали для цього максимально зусиль, їх відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті розмов вони прийшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід, відповідач особисто вирішив сам розірвати з нею будь-які стосунки, не відвідує ні її, ні їх дитину, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні дочки. З підстав наведених вище, збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Крім того, їх спільна дитина, була народжена за час шлюбу, проживає та буде проживати з позивачем, про що свідчить запис в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1426/52296 від 25.08.2015 р., а питання майна, набутого в період перебування її та відповідача в шлюбі, будуть вирішуватись в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально їй та спільній дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого, вона не має можливості сама утримувати неповнолітню дочку, відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Між сторонами на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. В зв'язку з тим, що на протязі останніх років відповідач не підтримував з позивачем та їх спільною дочкою ніяких відносин, на момент подання цього позову вона не має достовірних відомостей про те, де саме працює чоловік, однак їй відомо, що розмір його офіційної заробітної плати є незначним, порівняно з його дійсними доходами. Відповідач отримує непостійний та нерегулярний дохід, який в досить значній частині походить з неофіційних джерел. Крім того, відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. В той же час, позивач змушена сама утримувати та виховувати неповнолітню дочку, одночасно працювати за для матеріального забезпечення себе та їх спільної дитини, при тому, що вона отримує доходи, яких недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітньої дочки так і мого особисто проживання. При таких умовах, вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] необхідно визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн., у зв'язку з тим, що відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними, більш того за наявності такої істотної обставини як отримання ним доходу від неофіційних джерел заробітку, з відповідача на її користь необхідно стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення їхньої дочкою повноліття. Просила позовні вимоги задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON], яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала у повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просила їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки його місце проживання зазначене м. Горлівка Донецької області, до якого пересилалання пошти не здійснюється, відповідно до листа державного підприємства «Укрпошта» від 27 листопада 2014 року, воно зупиняє приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, інших засобів зв'язку немає. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Як видно, 05.08.2000 р. між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №682 (а.с.10). Відповідно до положень статті 51 Конституції України, та частини першої ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно ч.2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як видно, причинами позову про розірвання шлюбу стали відсутність взаємоповаги, взаєморозуміння, неприязні стосунки між подружжям. Крім того, сторони припинили шлюбні відносини та спільний побут. Відповідно до положень сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO], про що 22.11.2001 року Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції зроблено актовий запис № 1631, де її батьком зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України, якою встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. У судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем, та перебуває на її утримання, а відповідач працює неофіційно та має нерегулярний дохід, є працездатною особою. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, який є задовільним та матеріальне становище дитини, яке є незадовільним, оскільки дитина проживає з матір'ю. Також суд враховує той факт, що відповідач має нерегулярний доход, відсутність інших осіб, які перебувають на його утриманні. Відповідно до вимог ст.181 СК України за рішенням суду гроші на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошові сумі. Згідно зі ст.ст. 182, 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню. Вимогами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до штампу Краматорського міського суду Донецької області, позивач пред'явила позов до суду 30.05.2016 р., а тому суд вважає стягувати з відповідача аліменти з цієї дати у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1000 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, визнає збереження сім'ї неможливим, а тому, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved