Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

02.08.2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO] . Дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні частки від заробітку відповідача, яка повинна стягуватися на утримання дитини, суд враховує вік, стан здоров`я дитини, визнання позову відповідачем, зважаючи на що приходить до переконання про можливість сплати відповідачем аліментів на утримання дитини в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved