Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

03.02.2020 року [PERSON] звернувся до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою до Вовченської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер його рідний дядько [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося нерухоме спадкове майно за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 81366,00 гривень. Даний будинок було побудовано дядьком позивача у 1960 році на законних підставах. Позивач є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом після смерті дядька. Заповіту [PERSON] не залишив, одруженим не був, дітей не мав, а його батьки померли. Інших спадкоємців першої черги спадкування немає. Спадкоємцями другої черги спадкування є рідні брати спадкодавця треті особи у справі, які відмовилися від прийняття спадщини на його користь. Інших спадкоємців, які б могли прийняти спадщину, в тому числі і ті, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає. В установленому законом порядку він звернувся з письмовою заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок. Позивач фактично прийняв спадщину, постійно користувався вказаним житловим будинком та господарськими спорудами, доглядав за ними, утримував їх в належному стані. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку до дня смерті [PERSON] знаходилася в його постійному користуванні. Вказаний житловий будинок знаходиться в задовільному стані, придатний до експлуатації. Просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок та господарські споруди за адресою [ADDRESS] . Розпорядженням в.о. голови Турківського районного суду Львівської області Кріль Л.М. від 13.03.2020 року №01-09/79/20 справу передано на розгляд найбільш територіально наближеного суду до Старосамбірського районного суду Львівської області в зв`язку з неможливістю автоматизовано розподілити справу, оскільки рішенням Вищої ради правосуддя №3049/0/15-19 від 21.11.2019 року єдиний працюючий суддя Турківського районного суду Львівської області Кріль Л.М. відсторонений від здійснення правосуддя до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження (всі інші посади суддів вакантні), що підтверджується протоколом про неможливість автоматизованого розподілу справи між суддями. 25.03.2020 року справа поступила до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2020 року справа передана судді [PERSON] .. Ухвалою судді від 07.04.2020 року відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання на 04 березня 2021 року на 09 годину 15 хвилин. Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №373/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 року справу передано для розгляду судді [PERSON] .. Ухвалою судді від 05.10.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11 годину 30 хвилин 10.12.2020 року. Ухвалою суду від 10.12.2020 року закрито підготовче засідання по справі та справу призначено до судового розгляду на 12 годину 00 хвилин 09.06.2021 року. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Канарєєв І.О. в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. 09.06.2021 року представник позивача [PERSON] подав в канцелярію суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача - Вовченської сільської ради Турківського району Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. 10.12.2020 року в канцелярію суду поступив лист за підписом сільського голови Дупіряк В.Д. в якому просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради, позов визнають. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили.10.12.2020 року подали в канцелярію суду заяви в яких просять розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги визнають, просять їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2019 року у с. Вовче Турківського району Львівської області [INFO] у віці 75 років помер [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Проте, що на момент смерті [PERSON] йому належав на праві приватної власності житловий будинок в [ADDRESS] свідчить облікова картка об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, згідно якої, головою домогосподарства за вищевказаною адресою є [PERSON] , [INFO] (а.с.31). Згідно довідок Вовченської сільської ради Турківського району Львівської області від 22.01.2020 року №128 та від 22.04.2019 року №803 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] до дня смерті належав [PERSON] , який помер [INFO] , в якому він був зареєстрований та проживав самотньо. Від імені [PERSON] виконавчий комітет Вовченської сільської ради Турківського району Львівської області заповіту не посвідчував (а.с.22-23). Технічним паспортом (а.с.18-19) також встановлений факт існування житлового будинку [ADDRESS] , в якому зазначено рік побудови 1960. Вартість житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна становить 81366,00 гривень (а.с.20). Згідно технічного звіту за результатами технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам житлового будинку на [ADDRESS] зроблено висновок про те, що будинок знаходиться в задовільному стані, тобто конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним будівельним нормам і правилам (а.с.26-30). За життя спадкодавець [PERSON] офіційно не оформив право власності на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно якого за вказаними параметрами запиту відомості відсутні (а.с.25) Проте, беручи до уваги те, що право власності на житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] підтверджується не тільки записами в обліковій картці об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, довідками сільської ради, технічним паспортом, але і його тривалим володінням цим майном аж до смерті, а тому, сукупність цих достовірних доказів дає підстави вважати доведеним факт належності на праві власності померлому [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55988583 відомо, що 25.04.2019 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи (а.с.17). Згідно роз`яснень пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 2 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В ч. 5 цієї статті вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття, та ч.1 ст.1270 цього ж кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачем як спадкоємцем третьої черги спадкування після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується його заявою від 26.09.2019 року (а.с.92). Родинні відносини позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджується документами, а саме: свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданого 20.12.1973 року міськБюро ЗАГС м.Самбір Львівької області, згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.93); повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , згідно якого, його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.9); свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 18.04.2019 року Турківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, згідно якого, його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.12); свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 18.04.2019 року Турківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, згідно якого, його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.90). Постановою приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Федаша М.М. від 27.12.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що ним не представлено нотаріусу правовстановлюючі документи про право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок разом з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та рекомендовано звернутися до суду (а.с.21, 98). Інших спадкоємців першої черги спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] немає, він проживав одиноко. Його батьки, [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та 05.03.2008 року відповідно, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.10-11). Інші спадкоємці першої черги відсутні. Спадкоємці другої черги, рідні брати спадкодавця [PERSON] [PERSON] та [PERSON] подали приватному нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Федашу М.М. заяви про відмову від прийняття спадщини за законом в користь племінника - [PERSON] (а.с.77, 89). Інші спадкоємці другої черги відсутні. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності з положеннями ст.ст. 328, 380 ЦК України право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі\~ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.\~\~ При вирішенні даного позову суд враховує правову позицію п. 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №7\~«Про практику\~у справах\~про спадкування» відповідно до якого у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як видно з представлених доказів, будинок 1960 року побудови знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, зареєстрований в погосподарських книгах, спадкодавець даним будинком володів багато років, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, враховуючи, що спадкодавець був фактичним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , хоча і належним чином не оформив права власності на таке, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказане будинковолодіння, оскільки він прийняв спадщину після смерті [PERSON] і не може в позасудовому порядку оформити право власності на дане будинковолодіння через відмову нотаріуса вчинити такі дії за відсутності правовстановлюючих документів, а тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved