Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

03 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 42755,25 грн. та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначав, що 14 вересня 2009 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержав від позивача кредит в сумі 6100 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені договором. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував кредитні платежі належним чином, через що станом на 30.09.2016 року він має заборгованість в сумі 42755,25 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 30). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяв щодо відкладення судового розгляду від нього не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 34, 38), у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 14 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 15). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2.5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с. 16). Згідно заяви позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 15 зворотній бік). За даними витягу з Тарифів по картам «Універсальна, 55 днів вільгого періоду», змінено умови кредитування, з вересня 2014 року процентна ставка становила 2.9 %, а з квітня 2015 року - 3,6 % на місяць. Також змінено розмір пені (а.с. 12). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 30.09.2016 року за ним рахується заборгованість за кредитом - 4898,58 грн. та заборгованість з процентів - 32294,52 грн. (а.с. 10-11). Враховуючи наведене, умови кредитного договору, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом та процентами підлягає стягненню в повному обсязі. Окрім цих сум, Банком нараховані пеня - 30500 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф - 2012,15 грн. (процентна складова). Щодо неустойки у виді штрафу, то п. 8.6 Умов та Правил передбачено, що позичальник зобов'язався сплатити Банку за порушення строків зі сплати по будь-якому з платежів більш як на 120 днів, штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 20 зворотній бік). Однак суд вважає, що нарахування процентної складової штрафу в розмірі 5% від суми позову, не відповідає положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, згідно яких штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Щодо фіксованої суми штрафу, нарахованої Банком в сумі 500 грн., то розмір останнього різниться між умовами, викладеними у Заяві позичальника, де за порушення умов щодо сплати боргових зобов'язань визначено відповідальність у виді штрафу в сумі 250 грн. + 5% від суми позову, тоді як Тарифами та Умовами Банку розмір такого штрафу визнано в розмірі 500 грн. + 5 % від ціни позову. З урахуванням таких суперечливих умов Договору, не можна дійти висновку щодо досягнення згоди сторін щодо відповідальності відповідача за вищевказані порушення у виді штрафу. Більш того, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (ст. 61). Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 40243,10 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 4898,58 грн., проценти - 32294,52 грн. та пеня - 3050 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1295,32 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial