Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

03.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь грошових коштів за борговою розпискою посилаючись на те, що вона 21.04.2014 року позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 4\~600 дол. США. При отриманні коштів, відповідач написав розписку щодо отримання в позику вищезазначеної суми грошових коштів. Кошти відповідачу необхідні були для погашення боргу за автомобіль. Відповідач пообіцяв повернути позику через шість місяців, але більше року не повертав, а тому позивач прохає стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за борговою розпискою в розмір 4\~600 дол. США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на час постановлення рішення суду, три процента річних в сумі 2 914 грн. 56 коп.,а також судові витрати в розмірі 971,52 грн. 21.08.2015 року позивач [PERSON] в судовому засіданні надала позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог згідно до якої прохала, стягнути на її користь із відповідача [PERSON] грошові кошти за борговою розпискою в розмірі 4\~600 дол. США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на час постановлення рішення суду, проценти за користування чужими коштами в розмірі 1 133,67 дол. США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на час постановлення рішення суду, 3 % річних в розмірі 2 914 грн. 56 коп., а також судові витрати в розмірі 1221,83 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити повністю, оскільки відповідач на її усну вимогу в добровільному порядку не бажає повернути кошти. Також, позивач пояснила, що між нею та відповідачем була усна домовленість щодо терміну повернення коштів. Відповідач зобовязувався повернути кошти, через шість місяців від дати отримання грошових коштів. Грошові кошти позичалися відповідачу двома сумами для придбання автомобіля. Боргову розписку відповідач написав не вдень отримання коштів, а через деякий час на вимогу дочки (свідка) [PERSON], оскільки у звязку з поведінкою відповідача склалася ситуація, що останній не бажає повертати їй гроші. В розписці була зазначена дата саме написання її, а не дата отримання коштів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов позивача та уточнюючу позовну заяву позивача про збільшення позовних вимог визнав частково, а саме лише в частині боргу по борговій розписки. Також, надав суду пояснення, що дійсно позивач позичила йому грошові кошти в розмірі 4 600 дол. США безпроцентно і на невизначений термін. Тобто, якщо позивачу потрібні будуть кошти то він поверне їх після продажу автомобіля або після продажу будинку. Проте, що позивачу потрібні кошти, він дізнався після отримання позовної заяви та виклику до суду, оскільки остання неодноразово телефонувала і тільки питала як справи, а більше нічого і не прохала. На даний час, грошові кошти повернути позивачу він не має можливості, оскільки його дружина після дорожньо-транспортної пригоди потребує лікування. Автомобіль був придбаний по дорученню та через деякий час був проданий. Коли саме продав не памятає, але приблизно в кінці травня. Боргову розпису він писав не вдень отримання коштів, а через деякий час на вимогу племінниці (свідка) [PERSON] Також, відповідач заперечував у судовому засіданні твердження позивача та свідка [PERSON], що він кошти брав на шість місяців, а тому прохав суд відмовити позивачу в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього процентів за користування коштами, а також щодо стягнення трьох процентів річних. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] і [PERSON] та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що в кінці 2013 році точної дати та місяця не встановлено, відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] безпроцентно в позику, грошові кошти в розмірі 4 600 дол. США, що посвідчується розпискою від 21.04.2014 року, яка була написана відповідачем через деякий час від дати отримання коштів на вимогу свідка [PERSON] Станом на день звернення позивачем із позовом до суду і на час розгляду цивільної справи борг в розмірі 4\~600 дол. США відповідачем позивачу не повернуто. Зазначене не заперечує позивач та відповідач. (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази згідно до яких вбачається, що дійсно її мама позивач по справі позичила рідному братові відповідачу по справі грошові кошти в розмірі 4\~600 дол. США. Відповідач написав розписку приблизно після 8 місяців від дати отримання коштів, оскільки виникла ситуація, що відповідач може не повернути кошти. Розписка була написана відповідачем власноручно на її особисту вимогу. Термін на який було надано кошти в розписці не було передбачено, оскільки між позивачем та відповідачем існувала усна домовленість щодо терміну повернення боргу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази згідно до яких вбачається, що дійсно її чоловік [PERSON] безпроцентно позичив у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 4\~600 дол. США на невизначений термін. Тобто сторони домовилися, що кошти будуть повернуті на вимогу позивача за рахунок продажу автомобіля або після продажу будинку. На даний час відповідач продав тільки автомобіль, але кошти не повернув позивачу, оскільки їх витратив на її особисте лікування. Суд не приймає до уваги доводи позивача, що вона грошові кошти позичала відповідачу на шість місяців, оскільки як встановлено в судовому засіданні так і підтверджено свідком [PERSON] і [PERSON], грошові кошти позичалися відповідачу приблизно за 8 місяців до написання розписки. 21.04.2014 року при укладанні письмового документа, а саме в розписці позивач та відповідач не передбачили термін виконання зобовязання, а тому суд вважає, що з урахуванням показів свідків та сторін, а також письмової розписки, яка була написана відповідачем на вимогу свідка, необхідно обраховувати термін виконання зобовязання тобто повернення коштів з часу звернення позивачем із позовом до суду, а саме 03.08.2015 року. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача [PERSON] про стягнення із відповідача боргу в розмірі 4\~600 дол. США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на час постановлення рішення суду (станом на 21.08.2015 року 1 дол. США = 22,03 грн.) в розмірі 101 338 грн. підлягає до задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобовязання за договором позики. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, а також підтверджується поясненнями сторін, що договором позики (розписка) від 21.04.2014 року розмір процентів не встановлено. Частиною першою\~статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами\~субєктами підприємницької діяльності. Надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має\~ право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа (частина третя\~статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Пунктом\~1 частини першої\~статті 1 Закону\~України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансова установа\~це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного\~реєстру у порядку, встановленому\~законом. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи\~накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та\~інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Пунктом 3 частини першої\~статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансовий кредит\~це кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Фінансова послуга\~це операція з\~фінансовими\~активами, що здійснюються\~в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за\~рахунок\~залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної\~вартості\~фінансових активів (пункт 5 частини першої\~статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Учасниками ринків фінансових\~послуг є юридичні особи та фізичні\~особи\~субєкти підприємницької діяльності, які відповідно до закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, та споживачі таких послуг (пункт 7 частини першої\~статті 1 Закону\~України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Згідно з пунктів 3, 4\~частини першої\~статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» \~уповноважений орган у межах\~своєї\~компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Частина друга\~статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» \~передбачає, що здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Отже, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача проценти за користування чужими коштами в розмірі 1 133,67 дол. США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на час постановлення рішення суду не підлягає до задоволенню, оскільки в борговій розписці не було передбачено проценти за користування кредитом, а також у звязку з тим, що право на здійснення операцій з надання фінансових послуг належить лише фінансовим установам, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичним особам субєктам підприємницької діяльності. \~Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 3 % річних в розмірі 2 914 грн. 56 коп. підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного розрахунку за період з 03.08.2015 року по 21.08.2015 року. ( 3% : 365 днів) =0,00822 % за 1 день; ( 0,00822 % за 1 день. х 19 днів) = 0,156% за 19 днів; 0,156% х 101 338 грн. = 158,08 грн. або (158,08 : 22,03)= 7,17 дол. США. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 1\~057,98 грн. З урахуванням викладеного і

Outcome: partial