Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

04.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно, до закінчення дочкою навчання але не більш ніж до досягнення дитиною 20-річного віку, починаючи з 28 листопада 2018 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що дочка продовжує навчання та є студенткою 1-го курсу денної форми навчання ВП «ОВПТУ сфери послуг НУ «ОЮА» м.Одеси, дата закінчення навчання - 30.06.2020 року, що підтверджується відповідною довідкою від 02.11.2018 року № 383. У період навчання дитина мешкає на квартирі, тому що на початок учбового року в гуртожитку не було місць. У зв`язку з навчанням дитина несе витрати на проїзд, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників, роздрукування матеріалів, придбання канцелярських товарів, спеціальних інструментів для виконання практичних робіт. Крім того, внаслідок фізіологічних особливостей, звільнена від занять фізичною культурою, дитина має захворювання на хронічний гастродуоденіт, що потребує лікування, здійснення необхідних фізіотерапевтичних процедур за призначенням лікаря. Позивач працює, але коштів на утримання себе та дитини не вистачає, тому дитина потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має можливість матеріально утримувати дочку, оскільки він не є інвалідом, працює за кордоном і до настання дочкою повноліття сплачував аліменти, він не надає добровільно матеріальну допомогу, тому вона змушена звернутися до суду. 10.04.2019 року по справі було ухвалено заочне рішення, яке згодом ухвалою суду від 13.08.2019 року було скасоване та справу знову призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с.55). Відповідач [PERSON] до суду повторно не з`явився, а саме викликався та отримав повістку на 25.09.2019 року та 28.10.2019 року, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. 13.05.2019 року до суду надійшла заява від представника [PERSON] - адвоката Гареєва Є.Ш., про перегляд названого заочного рішення, яка надійшла поштовим зв`язком, дата направлення 08.05.2019 року, в якій представник відповідача висловив позицію щодо позовних вимог, а саме визнав позов частково, посилаючись на те, що останні 7-8 місяців відповідач роботи не має, не працює та не має заробітку, таким чином він не має можливості платити аліменти у тому розмірі 3 000 грн., а може сплачувати на утримання дочки аліменти в розмірі 1 500 грн. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10.12.2001 року по справі №2-1565/2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку, але не менш 50% встановленого законом мінімуму, починаючи з 30.11.2001 року до [INFO] року. Дочка [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 05.05.2017 року, видане Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що спільна дочка сторін навчається у відокремленому підрозділі «Об`єднане вище професійно-технічне училище сфери послуг Національного університету «Одеська юридична академія», форма навчання бюджетна (стаціонар), термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою ВП «ОВПТУ сфери послуг НУ «ОЮА» від 02.11.2018 року №383 (а.с.12). Повнолітня дитина навчається на денній формі навчання, можливості працювати не має, власних доходів не має, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а саме: за проживання в квартирі, що підтверджується контрактом оренди житлової площі від 27.08.2018 року, з якого вбачається що [PERSON] за місяць проживання дочки в квартирі повинна сплатити 6 500 грн. та платежі по комунальним послугам, також дочка знаходиться на обліку у лікарів з діагнозом хронічний гастродуоденіт (а.с.11), тому потребує періодичного лікування, окрім цього несе витрати на придбання продуктів харчування, канцелярських товарів, одягу, транспортні витрати. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що обов`язок утримувати повнолітню дитину у період навчання лежить на обох батьках, а не лише на матері. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний робити все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Згідно з п.20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Так як відповідач не надав доказів, того що він не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці на період її навчання, або в меншому розмірі, а зазначив основною причиною те, що він не має заробітку, хоча є працездатним, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн. Однак відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти стягуються з дня пред`явлення позову, тобто з 04.02.2019 року, тому суд вважає необхідним в частині вимог щодо стягнення аліментів з 28.11.2018 року, задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768.40 грн. в дохід держави.

Outcome: partial