overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

04.09.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON]; дітей залишити на вихованні позивача до їх повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 04.06.2007 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини через різні погляди на спільне життя та несумісність характерів, виникали конфлікти. Відповідач зловживав спиртними напоями, безвідповідально ставився до подружнього життя, що призвело до подружньої зради. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 07.10.2014 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 26.09.2014 року, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2002 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконкомом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 04.07.2002 року (а.с.4). Від спільного сумісного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5) Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовні вимоги, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дітей суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

04.09.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року та 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона проживала з відповідачем у зареєстованому шлюбі. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, тому вона змушена звертатися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 07.10.2014 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 26.09.2014 року, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.07.2002 року (а.с. 2). Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3) батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Діти фактично на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

04.09.2014 року до Петриківського районного суду із заявою звернулася [PERSON] про надання права на шлюб, зацікавлені особи: відділ РАЦС Петриківського РУЮ Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] Заявниця посилається на те, що вона бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO]. Між ними склалися дуже теплі та щирі стосунки, взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного та вони чекають на народження дитини. Оскільки заявниця не досягла шлюбного віку, то їй було відмовлено в прийнятті відповідної заяви в органі ДРАЦС. Їх батьки не заперечують проти укладення шлюбу між ними. В судове засідання [PERSON] не з'явилася та надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить надати їй право на шлюб із [PERSON] Представник зацікавленої особи - відділу ДРАЦС реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, у судове засідання не з'явився, але надали заяву про розгляд справи без їх участі. Зацікавлена особа - [PERSON], який є батьком заявниці у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій не заперечує проти реєстрації цього шлюбу. Зацікавлена особа - [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить надати [PERSON] право на шлюб з ним. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], не досягла шлюбного віку. Проте, має велике бажання зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], з яким у неї склалися дуже теплі та щирі стосунки, взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного та вони чекають на народження дитини (а.с. 6). Відповідно до ч.3 ст. 234 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Статтею 22 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. На підставі ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Право на шлюб чоловіка і жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, ст.16 Загальної декларації прав людини і громадянина та іншими міжнародними та національними нормативно правовими актами. Суд, виходячи з того, що [PERSON] та [PERSON] бажають створити сім'ю, батько заявниці не заперечує проти укладення такого шлюбу, приходить до переконання, що є всі підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

04.09.2014 року до суду надійшла вищевказана заява, в якій заявниця просить надати їй право на шлюб із [PERSON], посилаючись на те, що це відповідає її інтересам, оскільки вона вагітна від [PERSON] і вона з останнім разом мають намір створити сім'ю, щоб дитина народилась у повноцінній сім'ї. У судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала, просила про її задоволення. Заінтересовані особи вважають заяву заявниці обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення заявниці та заінтересованих осіб, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Заявниця народилася, [INFO]. Заінтересовані особи: [PERSON] і [PERSON] є батьками заявниці, що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження заявниці від 21.07.1997 року. Заінтересована особа: [PERSON], народився [INFO], тобто, є повнолітнім. На час звернення до суду з вищезазначеною заявою, заявниця є вагітною, що підтверджується наявною в матеріалах справи, довідкою Центральної районної поліклініки Шевченківського району м. Києва. Згідно зі ст. 22, 23 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що надання заявниці права на шлюб, відповідає її інтересам. За таких обставин, заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Доказів про наявність правових підстав для відшкодування їй судових витрат, заявниця, суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

04.09.2014 року засобами поштового зв'язку представник позивача за довіреністю Тафіїв В.Ф. звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на укладання 21.10.2005 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] кредитного договору № 8_49.28/29/С-П-05, згідно з умовами якого ВАТ «Кредитпромбанк» надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30000,00 доларів США з розрахунку 13,99% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 21.10.2005 року до повного виконання зобов'язання перед кредитором. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1441 від 25 тарвня 2012 року приватним нотаріусом Шевченко Д.Г.).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

04.09.2014 року заявник звернулася до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] ,1952 року народження, посилаючись на те, що [PERSON] з 2000 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра. Від лікування відмовляється, має реальні наміри вчинити дії відносно оточуючих,що являють собою безпосередню небезпеку для них. Знаходилась на лікуванні в психіатричній лікарні СПЛ з 04.04.2013 року по 08.06.2013 року .Постійно агресивна , дратівлива, постійно конфліктує з власником магазину , який знаходиться під її квартирою . Хвора неспроможня самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні , який забезпечує її життєдіяльність. Також може завдати своєму здоров'ю значної шкоди. Вона має тяжкий психічний розлад та потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник ,лікар-психіатр Філоненко О.І. ,просила справу розглянути без її участі, надавши про це заяву. Суд, заслухавши прокурора, [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Марківським районним судом 07 березня 2014 року ухвалено рішення про надання амбулаторної-психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] . Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою лікаря-психіатра, який надає особі таку психіатричну допомогу ,на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Як вбачається із висновку комісії від 03.09.2014 року , [PERSON] має тяжкий психічний розлад і потребує надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

04.09.2014 року заявник звернулася до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] ,[INFO], посилаючись на те, що [PERSON] з 1994 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра. Від лікування відмовляється, має реальні наміри вчинити дії відносно оточуючих,що являють собою безпосередню небезпеку для них. Постійно агресивна , дратівлива, б'є батьків , не контролює свої дії . Хвора неспроможня самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні , який забезпечує її життєдіяльність. Також може завдати своєму здоров'ю значної шкоди. Вона має тяжкий психічний розлад та потребує продовження амбулаторно-психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник ,лікар-психіатр Філоненко О.І. ,просила справу розглянути без її участі, надавши про це заяву. Заінтересована особа, [PERSON], надала заяву, в якій визнала вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Марківським районним судом 01 лютого 2013 року ухвалено рішення про надання амбулаторної-психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] . Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою лікаря-психіатра, який надає особі таку психіатричну допомогу ,на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Як вбачається із висновку комісії від 03.09.2014 року , [PERSON] має тяжкий психічний розлад і потребує надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

04.09.2014 року заявник звернулася до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON],[INFO], посилаючись на те, що [PERSON] з 1994 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра. Притягувалась до кримінальної відповідальності за пошкодження могильних плит на цвинтарі №1 в с.Веселе Марківського району Луганської області. Висловлює агресивні наміри по відношенню до батьків. Перебувала на стаціонарному лікуванні у Сватівській психіатричній лікарні з 27.07.2012 року по 28.08.2012 року з діагнозом : легке розумове відхилення ,дебільність помірно вираженого ступеня . На прийоми до лікаря ходити категорично відмовляється. Контакт з хворою формальний ,словарний запас бідний,фрази граматичні ,інтелект розвинений слабо, запас знань і уявлень малий ,обізнаність про оточуючий світ низька ,орієнтована тільки в простих побутових ситуаціях , неспроможна самостійно задовольнити свої основні потреби на рівні , який забезпечує її життєдіяльність, внаслідок чого вона має тяжкий психічний розлад та потребує продовження амбулаторно-психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник ,лікар-психіатр Філоненко О.І. ,просила справу розглянути без її участі, надавши про це заяву. Заінтересована особа, [PERSON], надала заяву, в якій визнала вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Марківським районним судом 01 лютого 2013 року ухвалено рішення про надання амбулаторної-психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] . Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою лікаря-психіатра, який надає особі таку психіатричну допомогу ,на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Як вбачається із висновку комісії від 03.09.2014 року ,[PERSON] має тяжкий психічний розлад і потребує надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

04.09.2014 року заявник звернулася до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] ,[INFO], посилаючись на те, що [PERSON] з 1995 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра. Від лікування відмовляється, має реальні наміри вчинити дії відносно оточуючих,що являють собою безпосередню небезпеку для них. Постійно агресивний , дратівливий, вживає алкогольні напої, б'є матір та брата . Хворий неспроможній самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні , який забезпечує його життєдіяльність. Також може завдати своєму здоров'ю значної шкоди. Він має тяжкий психічний розлад та потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник ,лікар-психіатр Філоненко О.І. ,просила справу розглянути без її участі, надавши про це заяву. Заінтересована особа, [PERSON] , надала заяву, в якій визнала вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Марківським районним судом 07 березня 2014 року ухвалено рішення про надання амбулаторної-психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] . Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою лікаря-психіатра, який надає особі таку психіатричну допомогу ,на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Як вбачається із висновку комісії від 03.09.2014 року , [PERSON] має тяжкий психічний розлад і потребує надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

04.09.2014 року заявник звернулася до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] ,[INFO], посилаючись на те, що [PERSON] з 2000 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра. Від лікування відмовляється, в амбулаторних умовах ліки приймає нерегулярно, що сприяє прогресуванню психічного захворювання у формі шизофренії, безперервної течії з маревними синдромами ,регресом складу особи . На прийоми до лікаря ходити категорично відмовляється. Контакт з хворою формальний ,мислення у неї парологічне,інтелект розвинений слабо, егоцентрична,негативістично налаштована до близьких родичів, емоційно не врівноважена,схильна до афектних спалахів, агресивна, кидається битися з матір'ю , неспроможна самостійно задовольнити свої основні потреби на рівні , який забезпечує її життєдіяльність, внаслідок чого вона має тяжкий психічний розлад та потребує продовження амбулаторно-психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник ,лікар-психіатр Філоненко О.І. ,просила справу розглянути без її участі, надавши про це заяву. Заінтересована особа, [PERSON] , надала заяву, в якій визнала вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Марківським районним судом 01 лютого 2013 року ухвалено рішення про надання амбулаторної-психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] . Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою лікаря-психіатра, який надає особі таку психіатричну допомогу ,на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Як вбачається із висновку комісії від 03.09.2014 року , [PERSON] має тяжкий психічний розлад і потребує надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved