Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

03.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. в якості моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.04.2019 року інспектор патрульної поліції Окольников С [PERSON] склав постанову серії ДП [NUMBER] якою позивач був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладеного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Ця постанова була позивачем оскаржена і рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2019 року була скасована, а справу про адміністративне правопорушення було закрито. Таким чином судом було встановлено, що інспектор патрульної поліції [PERSON] вчинив незаконні дії відносно позивача та всупереч встановленому законом порядку наклав на позивача адміністративне стягнення чим завдав моральних страждань так як позивач незаконно поніс покарання у вигляді адміністративного стягнення за правопорушення якого не скоював. Крім того був змушений звертатись за професійною правовою допомогою, а спричинені моральні страждання позивач оцінює в 3000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити доповнивши, що моральну шкоду завдану йому входять і страждання пасажирів яких він віз, так як вони запізнились із-за того, що на позивача складався протокол про адміністративне правопорушення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, а її представник надав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог так як рішенням суду відсутні будь-які посилання на визнання судом дій інспектора з приводу винесення адмінпостанови та притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності неправомірними та такими, що порушують його права та свободи. Крім того в позовній заяві не вбачається в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розміру моральної шкоди та відсутні докази на підтвердження розміру моральної шкоди. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Заявлені позовні вимоги [PERSON] просить задовольнити на підставі вимог ст. 1174 ЦК України яка передбачає, що шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею свої повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Однак у вказаній статті йде мова про відшкодування шкоди, а не моральної шкоди. При цьому позивач посилається на те що йому спричинена моральна шкода тим, що інспектор патрульної поліції [PERSON] вчинив незаконні дії відносно нього по без підставній зупинці та всупереч встановленому законом порядку наклав на позивача адміністративне стягнення. Крім того позивач був змушений звертатись за професійною правовою допомогою, і відповідно поніс витрати на її оплату, а також моральна шкода спричинена йому стражданнями пасажирів\~яких він\~віз,\~так як\~вони запізнились\~із-за\~того,\~що на\~позивача складався\~протокол про\~адміністративне правопорушення. Спричинені моральні страждання позивач оцінює в 3000 грн. Ст. 23 ч.ч.1, 2 п. 2 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Ст. 23 ч.ч. 3, 4 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розмірі відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1167 ч. 2 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із копії рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2019 року видно, що задоволено адміністративний позов [PERSON] та скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №051279 від 24.04.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрито. В мотивувальній частині вказано рішення зазначено, що відповідач по справі є суб`єктом владних повноважень, однак не надав належних доказів на підтвердження правомірності його дій щодо винесення оскарженої постанови. На підставі викладеного суд приходить до висновку,що в задоволені позову необхідно відмовити так, як позивачем не доведено, як факт спричинення йому моральної шкоди так і її розмір, тому, що до складу моральної шкоди він відніс і витрати на правову допомогу при оскаржені постанови про адмінправопорушення так і ніби то наявні страждання пасажирів яких він на той момент перевозив. Як в позовній заяві так і в судовому засіданні позивач ніяким чином не обґрунтував розмір моральної шкоди яку він просив стягнути.

Outcome: dismissed