Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

02 грудня 2016 року позивач, [PERSON], звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за заповітом після смерті 11 травня 2016 року своєї матері, [PERSON], позивач не може оформити перехід права власності на земельні ділянки площею 0.59 га та площею 1.28 га, що розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, з цільовим призначенням (використання): «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», із-за відсутності їхньої реєстрації в Державному земельному кадастрі. В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач, [PERSON] та його представник, [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, а відповідач, Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглядати за їх відсутності. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, [PERSON] Держгеокадастру в Зіньківському районі Полтавської області, надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, клопотання третьої особи, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON], про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 11 травня 2016 року у віці 83 роки, померла [PERSON], про що Виконавчим комітетом Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області складено відповідний актовий запис за №43 та видано свідоцтво про смерть серії I-КЕ №323302. За останнім місцем проживання спадкодавця: село Васьки, Зіньківського району Полтавської області, відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини спадкодавець проживала одна, що підтверджується довідкою №3937 від 01.12.2016 р. Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області.. Згідно заповіту складеного [PERSON] та посвідченого 22 вересня 2011 року державним нотаріусом [PERSON] Опішнянської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1214, усе своє майно, яке належатиме [PERSON] на час її смерті і на що вона матиме право, заповідано її сину гр. [PERSON]. Позивач, [PERSON], прийняв спадщину після смерті своєї матері, [PERSON], подавши 10.06.2016 року приватному нотаріусу [PERSON] заяву про прийняття спадщини. На підставі поданої позивачем заяви, приватний нотаріус [PERSON] завела спадкову справу на майно померлої, [PERSON], за №41. До складу майна заповіданого [PERSON] і яке залишилося після її смерті входять дві земельні ділянки площею 0.59 га та площею 1.28 га, що розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області і були передані [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державних актів на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №023338, серії Р3№650825 зареєстрованих 23 січня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №329. На звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, 28 листопада 2016 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності у Державному земельному кадастрі реєстрації земельних ділянок. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла постанову №02-31/549. Постанову нотаріуса позивачем не оскаржено, так як вона винесена відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» з підстав визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч.1 ст.1 Закону України «Про земельний кадастр». Таким чином, відсутність реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі є перешкодою в належному оформленні та реєстрації спадщини, тому невизнане право позивача на спадщину підлягає судовому захисту. Свої родинні відносини зі спадкодавцем, [PERSON], позивач підтверджує свідоцтвом про народження серії VII-УР №0843643, з якого слідує, що матірю народженого 30 березня 1966 року [PERSON], зареєстровано [PERSON]. Згідно паспорта громадянина України серії КО 195422 виданого 23 січня 2001 року Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області, [PERSON] народився 30 березня 1966 року, в селі Васьки Зіньківського району Полтавської області. Згідно Довідок від 17.11.2016 р. № №695/86-16, 696/86-16 про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 0.59 га та площею 1.28 га, їх нормативна грошова оцінка становить 5861,38 грн. та 10390,16 грн. відповідно, виходячи з їх сумарної вартості 16251,54 грн. позивачем визначено ціну позову та сплачено судовий збір у розмірі 551.20 грн., в повному обсязі. Судовий збір зараховано на відповідний рахунок спеціального фонду Державного бюджету України З правового висновку зробленого Верховним судом України у справі № 6-3095цс15, постанова від 6 липня 2016 року, слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що визначено ст. 791 Земельного кодексу України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення переходу права на спадкове майно виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування земельних ділянок перебуває у невизнаному стані по причині, що земельні ділянки, як обєкт цивільних прав не визначені у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу через нотаріауса оформити свої спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права на нього. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на земельні ділянки. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судові витрати покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. г) ч.1 ст.81, ст. 791 Земельного кодексу України ст.16, ст. 328, ст. 346, ст.1217, ст.1218, ст.1223, ст.1225, ч.ч.1,5 ст.1268, ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved