Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

02 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на частину квартири, стягнення грошової компенсації. 09 серпня 2017 року [PERSON] уточнила свої вимоги, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частину квартири, стягнення грошової компенсації. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що вона є власником 10/18 частин квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Власником інших 8/18 частин квартири є відповідач [PERSON], який самостійно вселився до квартири, користується нею, перешкоджає їй, як власнику вселитися в зазначене житлове приміщення. Всі її спроби та спроби її чоловіка [PERSON] вселитися до квартири закінчувалися сварками з відповідачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (спричинення легких тілесних ушкоджень) її чоловікові [PERSON]. Враховуючи те, що квартира не може бути поділена, спільне володіння та користування квартирою власниками є неможливим, вона вважає , що в відповідача на її користь повинна бути стягнута грошова компенсація вартості 10/18 частин квартири В звязку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 316, 317, 319, 321, 367, 358, 364 ЦК України, [PERSON] просила суд: -стягнути з [PERSON] на її, [PERSON] користь грошову компенсацію вартості 10/18 частин квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в розмірі 199\~052,00 грн.; -припинити право власності її, [PERSON] на 10/18 частин квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; -визнати за [PERSON] право власності на 10/18 частин квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що він проживає в квартирі, але у позивача [PERSON] є інше житло, він не згоден з оцінкою обєкта нерухомості. Він є пенсіонером, отримує пенсію 1\~562,21 грн., в звязку з чим. він не має можливості виплатити грошову компенсацію за частку в квартирі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 10/18 частин квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування та відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Відповідач [PERSON] є власником 8/18 частин квартири, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину та відповідними Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] має житлову площу 30 кв.м., загальну площу 43,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом. Згідно висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 4466/4467-16 від 27.04.2017 року, дійсна середня ринкова вартість квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], станом на дату дослідження складає 358\~294,00 грн.; відповідно до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», загальна площа для облаштування 1-но кімнатної квартири повинна складати не менше 30 кв.м., тому, виділити в натурі на 5/18, 5/18 та 8/18 частин у квартирі в три окремі однокімнатні ізольовані квартири не можливо. Таким чином, вартість 10/18 частин спірної квартири становить 199\~052,22 грн. (358\~294,00 х 10/18) Згідно вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, сторони визнали та не оспорюють ті обставини, що в спірній квартирі проживає відповідач [PERSON], між ним та позивачем [PERSON] існує спір щодо порядку користування зазначеним житлом. Згідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності ж спільною частковою власністю. У відповідності до ст. 358 ЦК України, 1. Право спільною часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 2. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. 3. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. На підставі ст. 364 ЦК України, 1. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 2. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласнику може бути надана лише за його згодою. Оскільки виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим, у відповідності до ст. 364 ЦК України позивач [PERSON] має право ставити питання про одержання від іншого співвласника грошової компенсації вартості її частки нерухомого майна. В той же час, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13 січня 2016 року розглянув справу № 6 2925 цс 15, предметом якої був спір про присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. З врахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Як зазначалося вище, в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він не має матеріальної можливості виплатити позивачу вартість 10/18 частин квартири. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є пенсіонером, згідно довідки Управління Пенсійного фонду України отримує пенсію в розмірі 1\~562,21 грн. щомісяця. В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не має можливості виплатити позивачу грошову компенсацію за частку квартири в сумі 199\~052,22 грн., оскільки це становитиме для нього надмірний тягар, в звязку з чим, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed