Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

02 лютого 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 08 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №333. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.09.2001 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис за №333. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 27.12.2002р.н. На жаль, протягом останнього часу стало зрозуміло, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, через що в сімї відбувалися сварки. У процесі спільного життя виявилося, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя та різні інтереси. Відповідач жодним чином не прислуховувався до думки позивача при вирішенні питань спільного життя. У зв'язку з наведеними обставинами між сторонами часто виникали сварки і непорозуміння, зникли почуття взаємної любові і поваги. Позивач перебуває в стані постійного стресу. На даний час у сторін є власне життя, власні заняття і захоплення, друзі, кожен живе на власний розсуд. На цьому ґрунті стосунки сторін погіршились і відбувся розрив шлюбних відносин з липня місяця 2016 року, спільного господарства сторони не ведуть. Шлюб сторін вже тривалий час носить виключно формальний характер та не сприяє існуванню нормальної сім'ї, тим більше шкодить вихованню сина-підлітка, надаючи йому неправильну модель сімейної поведінки. За таких умов, подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї є неможливим, оскільки такі спроби не дали результату, а лише шкодять відносинам сторін. Вважаю, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 08 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №333, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], 27 грудня 2002р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з липня 2016 року, що підтверджується заявами сторін. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved