Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсними розпорядження та державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, просила позовні вимоги позивача задовольнити. В обгрунування позовних вимог пояснила, що 05 грудня 1999 року брат позивачки [PERSON] отримав право на земельну частку (пай). [INFO] року [PERSON] помер, не встигши отримати державний акт на право власності на земельну ділянку.Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2004 року право на земельну частку (пай), згідно сертифікату успадкувала мати позивачки [PERSON], яка померла [INFO] року, також не отримавши державного акту на земельну ділянку. Після смерті матері позивачки, нею не було виявлено сертифікату на право на земельну частку (пай), який був втрачений при невідомих їй обставинах, тому вона була змушена звернутися до суду , з метою визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2009 року за нею було визнано право на вказаний сертифікат в порядку спадкування .Проте, після звернення до Шевченківської районної державної адміністрації із заявою від 24 березня 2014 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), позивачкою отримано відповідь районної державної адміністрації про відмову у наданні дозволу, в зв'язку з тим, що земельні ділянки №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] передані в приватну власність і на вказані земельні ділянки видано державний акт на право власності на земельну ділянку ХР № 104655 на ім'я [PERSON] Звернувшись до відділу Держземагентства в Шевченківському районі Харківської області в архіві було виявлено 2 екземпляри державного акту на право власності на земельну ділянку ХР № 104655 на земельні ділянки №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] загальною площею 8,0047 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Борівської сільської ради, виданого на підставі розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації від 27 серпня 2004 року № 280 та зареєстрованого 30 серпня 2004 року за № 55. Таким чином на момент видачі розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 27 серпня 2004 року № 280 та реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] був вже майже рік померлим, а тому не міг набути право власності на земельну ділянку та отримати державний акт. За таких обставин позивачка позбавлена права оформити своє право на отримання спадщини, враховуючи що в адміністративному порядку це питання вирішити неможливо, звернулась до суду та просить визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 104655, виданий на ім'я [PERSON], та розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації в частині передачі у власність [PERSON] земельних ділянок №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] загальною площею 8,0047 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. В судове засідання представник: Шевченківської райдержадміністрації Харківської області не з'явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено ,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) (серія ХР № 0136911,) виданого Шевченківською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 25 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 575 від 14 лютого 1997 року ,05 грудня 1999 року [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) розміром 9,32 умовних кадастрових гектарів , розташованих на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ,виданим Волоськобалаклійської сільською радою Шевченківського району Харківської області від 04 вересня 2003 року), засвідчено той факт, що [PERSON], помер [INFO] року. З свідоцтва про право на спадщину за законом (серія ВВВ № 708361 ,виданого державним нотаріусом Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області 09 квітня 2004 року, право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0136911, успадкувала мати позивачки [PERSON], Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ,виданого Волоськобалаклійської сільською радою Шевченківського району Харківської області 19 березня 2007 року) вбачається, що мати позивачки [PERSON], померла [INFO] року. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2009 року, в зв'язку з втратою правовстановлюючого документу на земельну ділянку, за [PERSON] , було визнано право власності на земельну частку (пай) розміром 9,32 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ХР №0136911 виданого Шевченківською райдержадміністрацією Харківської області 05 грудня 1999 року після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 27 серпня 2004 року № 280 затверджено проект організації земельних часток( паїв) громадян, переданих їм із земель колективної власності , реформованого КСП»Борівське» ,у тому числі земельних ділянок №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] загальною площею 8,0047 га що належали [PERSON] З відповіді №02-28/956 Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 22 квітня 2014 року вбачається, що на земельні ділянки №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] ,згідно довідки Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області був виписаний державний акт на право приватної власності на земелю на ім'я [PERSON],на підставі розпорядження № 280 від 26 серпня 2004 року. Статтею 25 Цивільного кодексу України визначено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якшо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю громадянами набувається виключно відповідно до закону. За правилами ст. 126 Земельного кодексу України , яка діяла на час виникнення правовідносин право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно із частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Враховуючи той факт,що на час видачі розпорядження, стосовно затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) громадянам , переданих їм із земель колективної власності реформованого КСП» Борівське» 26 серпня 2004 року Шевченківською райдержадміністрацією не було враховано ,що [PERSON], помер [INFO] року, то в цієї частині розпорядження необхідно визнати недійсним. В свою чергу державний акт на ім'я померлого, виданий на підставі зазначеного вище розпорядження, також підлягає визнанню недійсним , так як його існування порушає право позивача на належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна . Оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню

Outcome: approved