Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

03.06.2015 позивач звернулася з даним позовом до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог, після проведеної судової комплексної будівельно-технічної та земельно -технічної експертизи, просить суд: - припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку та домоволодіння з прибудовами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; - виділити [PERSON] в натурі в окреме домоволодіння ? частини житлового будинку під літерою «А», а саме: 1-І. тамбур- площею 10,9 кв.м. (прибудова «а»); 1-1.кухня- площею 7,4 кв.м. (прибудова «аі»); 1-2.кухня-столова - площею 9,6 кв.м. (прибудова «аі»); 1-3.житлова-площею 15,4 кв.м. (житловий будинок«А»); 1-4.житлова- площею 10,2 кв.м. (житловий будинок«А»); 1-5. коридор - площею 7,2 кв.м. (житловий будинок «А»), а також господарські споруди: літня кухня «Б», сарай «В»,погріб «Г»,вбиральня «Д», ? частина огорожі паркану, огорожа (паркан) №2, ворота з хвірткою №3, огорожа (паркан) №5. Всього площа квартири №1 будинку «А» становить: загальна по внутрішньому об»єму -60.7 кв.м., житлова -25,6 кв.м., допоміжна-24,2 кв.м., літніх (неопалювальних приміщень)-10.9 кв.м. -виділити [PERSON] в натурі ? частини земельної ділянки площею 0,0500 га згідно Варіанту №1 висновку комплексної судовою будівельно-технічної експертизи від 20.07.2015 та встановити два земельних сервітути- для забезпечення належного догляду стін житлового будинку загальною площею 3,82 кв.м. (I - площею 3,25 кв.м. - для догляду стін прибудов житлового будинку з тильної сторони та 0,57 кв.м. - для догляду за стіною головного фасаду житлового будинку; -визнати за [PERSON] право власності на виділену ? частину земельної ділянки площею 500 кв.м. та виділену ? частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. В позові посилається на те, що у 1987 році бабусею позивача [PERSON] було придбано домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що у 2004 між позивачем [PERSON] та її бабусею [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого позивач набула право власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. 11.05.2012 на підставі рішення Київської міської ради від 15.12.2011 № 970/7206 позивачу було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку. В позові позивач зазначає, що власниками іншої частини вказаного домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (1/6 частина), [PERSON].(1/18 частина), [PERSON] (1/18 частина), [PERSON] (1/18 частина), [PERSON] (1/6 частина), які є відповідачами по справі. Крім того, в позові вказує, що протягом усього часу експлуатації вказаного домоволодіння, між приміщеннями, що належать позивачу на праві спільної часткової власності та приміщеннями, які належать відповідачам, поставлені перегородки, земельні ділянки, відокремлені одна від одної парканами, проведені окремі комунікації, та у кожної частини житлового будинку є свій вхід. Приміщень, якими користуються спільно сторони, немає. Позивач вважає, що як співвласник має право виділити у натурі частки із спільного майна, що знаходяться у спільній частковій власності за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим посилається, що з відповідачами, зокрема, з [PERSON] виникли спірні правовідношення, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Виходячи з вищенаведеного, просила позовні вимоги задовольнити. 04.06.2015 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 04.06.2015 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. 22.06.2015 позивачем було подано нову позовну заяву з урахуванням вимог, викладених в ухвалі суду від 04.06.2015. Ухвалою суду від 22.06.2015 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 13.07.2015. 20.07.2015 до суду від відповідач 1 - [PERSON] надійшли письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] 30.09.2015 до суду від відповідача 1 - [PERSON] надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи - Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві. 30.09.2015 за клопотанням позивача по справі призначено судову будівельно - технічну експертизу. 11.08.2016 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи № 18557/15-43/8209/16-43 від 20.07.2016 та справу було призначено на 04.10.2016. 17.10.2016 відповідачем 1 - [PERSON] було подано до суду клопотання про зупинення провадження у цивільній справі у зв'язку з розглядом касаційної скарги [PERSON] на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016. 24.10.2016 в судовому засіданні оголошено перерву по справі до 24.11.2016 у зв'язку з необхідністю встановлення спадкоємців померлого відповідача 5 - [PERSON] 24.10.2016 судом зроблено запит до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори щодо наявності та вступу у справі правонаступника померлого [PERSON] 23.01.2017 на адресу суду від Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа померлого [PERSON] 08.02.2017 в судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, судом залучено до справи правонаступника померлого відповідача 5 - [PERSON] його дружину - [PERSON] та оголошено перерву по справі до 10.04.2017. 28.03.2017 на адресу суду від позивача надійшло клопотання (пояснення) про обрання при поділу будинку та земельної ділянки варіанту № 1 висновку експерта КНДІСЕ № 18557/15-43/8209/16-43. 10.04.2017 в судовому засіданні судом постановлено ухвалу, якою було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі, що було подано останньою до суду 17.10.2016. 18.04.2017 позивачем до суду було подано клопотання (пояснення) про обрання варіанту № 1 висновку експерта КНДІСЕ № 18557/15-43/8209/16-43 при вирішенні питання про поділ будинку та земельної ділянки в натурі. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано заяву, в які просить розглядати справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити останні. В судове засідання відповідач 1 - [PERSON] не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена. До суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, та просить винести рішення згідно чинного законодавства України. Крім того, до суду [PERSON] було подано письмові заперечення проти позову з яких вбачається, що остання заперечує проти позову [PERSON], оскільки позовні вимоги позивача не відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Зазначає, що позивачем здійснено самочинне будівництво будинку, будівель та господарських споруд з порушенням будівельних норм та прав [PERSON] Відповідачі-2,3,4,5 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставили. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з цього, належного повідомлення відповідачів про час розгляду справи та неповідомлення останніми про причини неявки, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача-1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Умовами ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що позивачу на підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім'я [PERSON] 11.05.2012, на підставі рішення Київської міської ради від 15.12.2011 № 970/7206, належить ? земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як, вбачається з державного акту співвласниками даної земельної ділянки є [PERSON] - 1/2 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/18 частина, [PERSON] - 1/18 частина, [PERSON] - 1/18 частина(а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] відповідач 5 - [PERSON] помер та відповідно його дружина - [PERSON], як спадкоємиця першої черги прийняла спадщину після його смерті ( а.с. 230-249). Крім того, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2015, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до ч.1. ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 364 ЦК України зазначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Враховуючи, що співвласниками будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], крім позивача, є [PERSON], [PERSON] в особі його правонаступника [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділ частки [PERSON] у спільної власності сторін автоматично свідчитиме про поділ домоволодіння в натурі з припиненням права спільної часткової власності та визнанням за сторонами права приватної власності на окремі об'єкти нерухомого майна. Під час розгляду справи судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої було призначено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. За результатами експертного дослідження до суду був наданий Висновок комплекної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20.07.2015 за № 18557/15-43/8209/16-43. Згідно вказаного висновку встановлено, що поділ будинку та земельної ділянки між його співвласниками згідно з фактичним порядком його користування є можливим (а.с. 121-168). Судову експертизу було проведено відповідно до Закону України «Про судову експертизу» атестованим судовим експертом [PERSON] Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Однак, відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Оцінивши наведені висновки експерта за результатами проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли відхилити даний висновок, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі. Ст. 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що висновок експерта містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставленого питання. Оцінивши висновок за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі. В абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз'яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Відповідно до експлікації внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будинку № [ADDRESS] та Технічного паспорту БТІ від 23.09.2004 вбачається, що житловий будинок одноповерховий двоквартирний та складається з таких приміщень: Квартира №1 : 1-І. тамбур- площею 10,9 кв.м. (прибудова «а»); 1-1.кухня- площею 7,4 кв.м. (прибудова «аі»); 1-2.кухня-столова - площею 9,6 кв.м. (прибудова «аі»); 1-3.житлова-площею 15,4 кв.м. (житловий будинок«А»); 1-4.житлова- площею 10,2 кв.м. (житловий будинок«А»); 1-5. коридор - площею 7,2 кв.м. (житловий будинок «А») Всього площа квартири №1 становить: -загальна по внутрішньому обміру -60,7 м : -загальна - 49,8 кв.м.: -житлова - 25,6 кв.м.; -допоміжна - 24,2 кв.м.; -літніх (неопалюваних) приміщень - 10,9 кв.м. Квартира №2: 2-1. веранда-площею 7,5 кв.м. (прибудова «а2»); 2-2. передпокій -площею 8,2 кв.м. (прибудова А1»); 2-3 передпокій -площею 9,0 кв.м.(прибудова «А1); 2-4 житлова -площею 17,0 кв.м. (житловий будинок «А»); 2-5 житлова -площею 18,2 кв.м. (прибудова А1»)4 2-6 ванна-площею 5,6 кв.м. (прибудова «А1»; 2-7 кухгя -площею 10,2 кв.м. (прибудова а3»( 2-5. житлова 2-6. ванна 2-7. кухня -площею 7,5 м2 (прибудова «а2»); -площею 8,2 м2(прибудова «А1»); -площею 9,0 м2 (прибудова «А1»); -площею 17,0 м2 -площею 18,2 м2 (прибудова «А1»); -площею 5,6 м2 (прибудова «А1»); -площею 10,2 м2 (прибудова «аЗ»); Всього площа квартири №2 становить : загальна-75,7 кв.м., житлової -35,2 кв.м., допоміжна-40,5 кв.м. Всього площа будинку становить; -загальна по внутрішньому обміру - 136,4 м -загальна - 125,5 м2; -житлова - 60,8 м2; -допоміжна - 64,7 м2; -літніх (неопалюваних) приміщень - 10,9 м . Згідно матеріалів справи вбачається, що між співвласниками домоволодіння склався фактичний порядок користування приміщеннями та господарськими будівлями домоволодіння, згіно якого [PERSON] користується такими будівлями та спорудами приміщеннями квартири №1 , а саме: літня кухня «Б»,сарай «В»,погріб «Г»,вбиральня «Д», ? частиною огорожі № 1; огорожею №2, воротами з хвірткою №3, огорожею № 5. В той час, як відповідачі користуються такими будівлями та спорудами у приміщенні квартири №2 житлового будинку, а саме: літня кухня «Е», гараж «Ж», сарай «К», убиральня «М», погріб»Н», ? частини огорожі №1, воротами з хвірткою №4, огорожею №6. Згідно Висновку експерта вбачається, що за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної та земельно -технічної експертизи експертом [PERSON] надано три варіанти поділу спірного будинку внатурі . При цьому, з даного висновку вбачається, що вказані варіанти містять відхилення від ідеалних часток в одиницях площі та вартості домоволодіння. З огляду на вимоги чинного законодавства та фактичний порядок користування спірним домоволодінням, який склався між його співвласниками, приймаючи до уваги Висновок судової експертизи та згоду позивача на розподіл домоволодіння за Варіантом №1, суд вважає за можливе при вирішенні питання про поділ спірного будинку в натурі обрати саме Варіант №1 його поділу, оскільки за даний варіант є найбільш доцільним та прийнятним. Крім того, за Варіантом №1 відхилення від ідеальних часток його співвласників , зокрема, позивача є меншем на 12,95 кв.м. В той час, як за результатаими Варіанту №2 таке відхилення є більшим на 12, 95 кв.м. Таким чином, суд приходить до висновку наявність підстав для поділу житлового будинку та господарських споруд за адресою : [ADDRESS] шляхом виділу позивачу в натурі , як окреме домоволодіння ? частини житлового будинку під літ.»А» , а саме: 1-І. тамбур- площею 10,9 кв.м. (прибудова «а»);1-1.кухня- площею 7,4 кв.м. (прибудова «аі»);1-2.кухня-столова - площею 9,6 кв.м. (прибудова «аі»);1-3.житлова-площею 15,4 кв.м. (житловий будинок«А»);1-4.житлова- площею 10,2 кв.м. (житловий будинок«А»); 1-5 коридор - площею 7,2 кв.м. (житловий будинок «А») та господарські будівлі та споруди літня кухня «Б», сарай «В»,погріб «Г»,вбиральня «Д». А всього загальною площею по внутрішньому об»єму-60.7 кв.м., загальною-49, 8 кв.м., житловю -25,6 кв.м., допоміжною -24,2 кв.м., літніх (не опалювальних приміщень)-10.9 кв.м. Разом з цим , суд вважає, що ? частина паркану, огорожа (паркан) №2, ворота з хвірткою №3 , огорожа (паркан)№5 не є предметом поділу домоволодіння та відповідно не можуть бути віділені позивачу в натурі , а тому вимоги позивача в цій частині, суд вважає необґрунтованими. Враховуючи задоволення вимог позивача про поділ у натурі спірного домоволодіння, підлягає припиненню право спільної часткової власності на вказаний об'єкт. Що стосується вимог позивача про розділ земельної ділянки до будинку по [ADDRESS], суд зазначає наступне. Судом встановлено, що у спільній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебуває земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,100 га. Проведеною у справі судовою будівельно-технічною експертизою запропоновано три варіанти поділу вказаної вище земельної ділянки. Так, зіставляючи місцерозташування житлового будинку у межах земельної ділянки, місцерозташування приміщень співвласників у межах житлового будинку, щільність забудови, частки сторін у земельній ділянці з вимогами нормативних документів на розгляд суду експертом запропоновані можливі варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,100 га (1000 кв.м) по [ADDRESS]. Обираючи запропоновані експертом варіанти поділу земельної ділянки, суд враховує фактичне розташування існуючих будівель та споруд, що на ній розташовані та фактичне користування, який склався між сторонами, а тому з урахуванням обраного варіанту поділу домоволодіння за Варіантом №1 вважає за доцільне обрати відповідно і Варіант поділу замельної ділянки за Варіантом №1, що визначений у висновку Експерта. Суд також враховує, що позивач наполягала на виділенні їй земельної ділянки саме Варіантом №1, як один з найбільш прийнятним для його співвласників. Так, за Варіантом №1 розподілу земельної ділянки по [ADDRESS] пропонується виділити земельну ділянку, що надана для обслуговування житлових будівель і споруд, загальною площею 500,0 кв.м. в ізольоване користування: -від точки А, яка знаходиться на лінії фасадної межі земельної ділянки ( з боку вул.. Леніна і розділяє відрізок 8-7/16,24 м(межу земельної ділянки) на два відрізки /8-А/ довжиною 4,84 м та /А-7/ довжиною 11,4 м до точки В (що розташована на стіни головного фасаду житлового будинку правій тильній стороні житлового будинку) по лінії А-Б-В довжиною /28,79/ м.; -від точки В до точки Д по лінії поділу житлового будинку на квартири № 1 та № 2 /В-Г-Д; - від точки Д вздовж тильної сторони прибудови «А1» до житлового будинку до точки Н, що розташована на лінії тильної сторони прибудови Д-Е-Н; -від точки Н до точки К (2), що розташована на тильній межі земельної ділянки по лінії в довжиною 0,92 м.; -від точки К (2) до точки 13 /проти руху годинникової стрілки/ по ламаній довжиною по тильній межі земельної ділянки К (2) - 1-15-14/12,35+11,99+5,52/(м); - від точки 14 до точки 10 по лівій боковій межі земельної ділянки довжиною по ламаній лінії /14-13-12-11-10/ довжиною /7,28+7,66+6,92+15,0/ (м); -від точки 10 до точки 8 по межі земельної ділянки з боку [ADDRESS] по ламаній лінії 10-9-8 довжиною /3,35+4,85/ (м). Іншу земельну ділянку площею 0, 050 га виділити в ізольоване користування власникам іншої 1/2 частини, тобто відповідачам по справі. Таким чином, з огляду на відсутність перешкод для поділу земельної ділянки, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і в цій частині з урахуванням поділу земельної ділянки за запропонованим експертом у Висновку від 20.07.2016 ,а саме Варіантом №1. Вказаний варіант поділу земельної ділянки є найбільш прийнятним, з урахуванням поділу спірної частини будинку між її співвласниками. При вирішенні питання щодо вказаного вище порядку поділу будинку та земельної ділянки, суд враховує ту обставину, що відповідачі не надали будь-яких пояснень щодо запропонованих експертом варіатів, тим самим не надали обґрунтованих заперечень проти обраного позивачем варіанту поділу. Що стосується позовних вимог позивача щодо встановлення земельних сервітутів, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Частина 1 статті 99 ЗК України визначає, що вимагати встановлення видів земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Таким чином, ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Відповідно до вимог ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, [PERSON] користується земельною ділянкою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], загальна площа 0,0500 га. (а.с. 15). Відповідно до комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №18557/15-43/8209/16-43 від 20.07.2016, експертом запропоновано три варіанти поділу земельної ділянки. З вищезазначеного Варіанту № 1 вбачається про можливість встановлення двох земельних сервітутів - для забезпечення належного догляду стін житлового будинку загальною площею 3,82 кв.м. (I - площею 3,25 кв.м. - для догляду стін прибудов житлового будинку з тильної сторони та 0,57 кв.м. - для догляду за стіною головного фасаду житлового будинку. Враховуючи думку позивача щодо поділу земельної ділянки за Варіантом №1, запропонованим експертом, суд вважає за можливим встановити позивачу безоплатний сервітут для забезпечення належного догляду стін житлового будинку загальною площею 3,82 кв.м. та 0,57 кв.м. - для догляду за стіною головного фасаду житлового будинку за адресою:[ADDRESS]. Разом з тим, суд вважає, що підстав для визнання за позивачем право власності на виділені частини спірного будинку та земельної ділянки не має, оскільки таке право за позивачем не осопорюється. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 3654,00 грн. в рівних частках, тобто по 730, 80 грн. з кожного.

Outcome: partial