Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

03 липня 2015 року позивач, [PERSON], звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги мотивує тим, що починаючи із 17.09.2011 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час шлюбу в сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останніх двох років її з відповідачем стосунки значно погіршилися, що призвело до фактичного розриву сімейних відносин та окремого проживання сторін. [PERSON] вказує на те, що її з відповідачем шлюб існує виключно формально, спільного господарства вони не ведуть а примирення між ними неможливе, у зв'язку із чим збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. За таких обставин просить суд: шлюб між нею та відповідачем розірвати, відновивши їй дошлюбне прізвище «Крайнянська», а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задоволити з заявлених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі: пояснив, що шлюб з позивачкою зберегти не можливо, оскільки ні він, ні вона цього не бажають, а тому він не заперечує проти його розірвання та стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної дитини у заявленому позивачкою розмірі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 17.09.2011 р. виконкомом Коритнянської сільської ради Ужгородського району між сторонами зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 083332. Від даного шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні також встановлено, що на даний час [PERSON] постійно проживає разом із позивачем та знаходиться на повному утриманні останньої, що стверджується довідками Коритнянської сільської ради Ужгородського району за № 368 від 02.07.2015 р. та за №371 від 02.07.2015 р. Як слідує із пояснень сторін, шлюбні стосунки між ними припинені остаточно, їх шлюб носить формальний характер: протягом останніх двох років вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, сенсу продовжувати сімейні відносини та надалі перебувати в шлюбі не вбачають. Підстави для відмови у задоволенні позову відсутні. Крім того, суд враховує бажання позивачки, та приходить до висновку, що після реєстрації розірвання шлюбу її прізвище слід змінити на дошлюбне. Відповідач в повному обсязі визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення, просить суд шлюб між ним та позивачем розірвати, а також погодився сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у розмірі, визначеному позивачем. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За правилами ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). За положеннями ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставин, що мають істотне значення. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2015 рік в Україні встановлюються Законом «Пpo Державний бюджет на 2015 рік» за поданням Міністерства фінансів. Згідно з вказаним законодавчим актом прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2015 року становить 1032 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти у заявленому позивачкою розмірі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 243,60 грн., а також до спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 грн. судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 11 серпня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 13 серпня 2015 року.

Outcome: approved