Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

03.08.2016 року керівник місцевої прокуратури № 4 звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, в якому просить: - встановити факт, який має юридичне значення, а саме: що [PERSON], [INFO], яка померла 24.07.2015 року, та [PERSON], [INFO], за якою 03.03.2009 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], є однією й тією ж особою; - визнати , відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 24.07.2015 року та складається з квартири [ADDRESS], у звязку з чим, визнати право власності на вказану квартиру, за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради; - витребувати вказану квартиру від добросовісного набувача [PERSON] на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. В обґрунтування позову зазначив, що Харківською місцевою прокуратурою №4 до ЄРДР внесені відомості за ст.190 КК України за фактом незаконного заволодіння, зокрема, квартирою №102 по вул. Героїв Праці, 38 у м. Харкові. Щодо вказаної квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.02.2016, на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 02.02.2016 по справі №643/1025/16-к зареєстровано обтяження у вигляді арешту. Вказана квартира, належала [PERSON], [INFO] на підставі свідоцтва про право власності від 06.02.2009 року виданого виконкомом Московської районної ради м. Харкова. Під час видачі вказаного свідоцтва прізвище [PERSON] з невідомих причин (некоректність під час видачі довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків тощо) помилково зазначено як «Тихомірова». Зазначена помилка унеможливлює вирішити питання про визнання відумерлою спадщину, яка відкрилась після її смерті, у звязку з чим необхідно встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] є однією й тією ж особою. 24.07.2015 року [PERSON], яка проживала в [INFO], померла. В день смерті [PERSON] відкрилася спадщина за її останнім місцем проживання у вищевказаній квартирі, в якій вона була зареєстрована та проживала одна. У встановлений законодавством шести місячний строк, який починається з часу відкриття спадщини ніхто зі спадкоємців з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. З часу відкриття спадщини сплинув один рік, у звязку з чим, є всі підстави для визнання спадщини відумерлою та визнати право власності на квартиру за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради. 07.08.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу №2602, відповідно до якого начебто [PERSON] продала вищезазначену квартиру [PERSON] та прийнято рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру. Однак, на час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу [PERSON]Є, не була здатна мати та здійснювати цивільні права та обовязки продавця належної їй за життя квартири, оскільки її цивільна правоздатність, у тому числі й право власності припинилися у момент її смерті, тобто 24.07.2015 року. Перебування спірної квартири у володінні відповідача порушує інтереси держави в особі Харківської міської ради, оскільки квартира в силу відумерлості спадщини, належить саме Харківській міській раді, однак, остання не була стороною договору купівлі-продажу від 07.08.2015 року та відповідне нерухоме майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом, у звязку з чи є всі підстави для витребування майна у добросовісного набувача, а саме у [PERSON] на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, подає, зокрема, позовну заяву. Повноваження прокурора звертатися до суду з позовною заявою під час здійснення представництва інтересів держави в суді передбачено п.1 ч.6 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». За змістом ч.3 вказаної статті Закону підставою представництва в суді законних інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно п.9 інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» органи прокуратури мають право подавати заяви про визнання спадщини відумерлою в інтересах територіальної громади відповідно Закону України «Про прокуратуру», яким визначено однією з функцій прокуратури представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. На підставі вказаного, прокуратура звернулася з даним позовом до суду. Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 , який бере участь у справі [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. Представник Харківської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Із заяви про видачу паспорта (форма №1), а також з копії паспорта серії ММ919201, виданого Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області 05.05.2001, вбачається, що правильне прізвище особи, зареєстрованої в [INFO] [PERSON] (а.с. 21-23 ). Згідно із актового запису про смерть №13189 від 03.09.2015, здійсненому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON], яка проживала в [INFO], померла 24.07.2015 року (а.с.18-19). Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення заявлена у поєднанні з вимогою про визнання права власності на квартиру підлягає розгляду в порядку позовного провадження (ч.6 ст.235 ЦПК України, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», п.9 Інформаційного листа). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту, який має юридичне значення, знайшла своє підтвердження, дослідженні в судовому засіданні письмові докази підтверджують факт, що [PERSON], [INFO], яка померла 24.07.2015, та [PERSON], [INFO], за якою 03.03.2009 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], є однією й тією ж особою. Стосовно вимог про визнання спадщини відумерлою, слід зауважити наступне. Із відміток, які є у вказаному актовому записі про смерть, а також в заяві [PERSON] про видачу паспорта (форма №1), вбачається, що паспорт померлої не зданий. Поквартирною карткою за формою Б підтверджується, що [PERSON], була зареєстрована в [INFO] та проживала в ній одна на день смерті (а.с.26). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 03.03.2016, наданих Третьою Харківською державною нотаріальною конторою щодо Тихоми(і)рової [PERSON] вбачається, відсутність заведених спадкових справ, виданих свідоцтв про право на спадщину, заповітів, спадкових договорів (а.с.24-25). У силу ч.2 ст.1220 ЦК України, в день смерті [PERSON] відкрилася спадщина за її останнім місцем проживання у вищевказаній квартирі (ч.1 ст.1221 ЦК України), в якій вона була зареєстрована та проживала одна. За змістом ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.3 ст.1272 ЦК України: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ст.1277 ЦК України передбачено, що у разі неприйняття спадщини спадкоємцями орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Вказана заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Перехід спадкового майна у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини є юридичним наслідком відповідного судового рішення, який передбачено ч.3 ст.1277 ЦК України. Згідно із договором купівлі-продажу від 07.08.2015 року№ 2602, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.12-15). На підставі вказаного договору приватним нотаріусом 07.08.2015 прийнято рішення з індексним №23509268 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на згадану квартиру (номер запису про право власності 10726115), що підтверджується інформаційно. довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (10-11). В силу ч.4 ст.25, п.11 ч.1 ст.346 ЦК України цивільна правоздатність [PERSON] припинилися у момент її смерті, тобто 24.07.2015 року. У звязку з чим, на час нотаріального посвідчення договору від 07.08.2015 року вона не була здатна мати та здійснювати цивільні права та обовязки продавця належної їй за життя квартири. Перебування спірної квартири у володінні відповідача порушує інтереси держави в особі Харківської міської ради, які випливають з встановленого ст.1277 ЦК України порядку визнання спадщини відумерлою. Враховуючи вище викладене, у суду наявні підстави визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась 24.07.2015 після смерті [PERSON], [INFO] та складається з квартири [ADDRESS], та визнати право власності на вказану квартиру за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради. Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно із п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. На підставі вказаного, суд вважає можливим витребувати квартиру від добросовісного набувача [PERSON] на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved