Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

04.09.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 18.12.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Одеської міської ради в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис від 18.12.2010 року №880 та видано свідоцтво серії І-ЖД №138948. 17.02.2014 року за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою малолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе вона, у звязку з чим змушена була звільнитись з роботи. Відповідач в даний час постійної роботи не має, але має періодичні заробітки. Таким чином, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд стягнути на її користь з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву (вх. № 40807 від 30.09.2015 р.) з проханням справу розглянути в її відсутності та на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 18.12.2010 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Одеської міської ради в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис від 18.12.2010 року №880 та видано свідоцтво серії І-ЖД №138948. 17.02.2014 року за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №255449. Дитина на даний час проживає з матірю та виховується матірю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може\~\~визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що розмір аліментів, що присуджуються з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Куруючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 180, 182, 185, 191, 199 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved