Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

04.09.2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Перша» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про компенсацію страхового відшкодування в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.03.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого відповідно до полісу АА/2974412 від 04.05.2011 року автомобіля «Geely MR7151A», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «ЗАЗ», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої автомобілі зазнали технічних ушкоджень. У дорожньо-транспортній пригоді визнано винним [PERSON] Вказана пригода була визнана страховим випадком та розраховано страхове відшкодування в розмірі 9 807 грн. 47 коп., яке було виплачено потерпілому [PERSON] Позивач зазначає, що в порушення вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» [PERSON] не надав страховику протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також не надав відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. У зв'язку із даним порушенням у ПрАТ «Страхова компанія «Перша» після виплати страхового відшкодування потерпілому виникло право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Тому страхова компанія просить стягнути з [PERSON] 9 807 грн. 47 коп. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, а також сплачений при подачі позову судовий збір. 19.11.2015 року Сихівським районним судом м. Львова по справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28.03.2016 року заочне рішення скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши клопотання про розгляд позову без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що своєчасно повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, відповідач просив застосувати позовну давність до вимог позивача. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 04.05.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір №АА/2974412 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - автомобіля марки «Geely MR7151A», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 25.03.2012 року о 13 годині 00 хвилин в м. Львові на перехресті вулиць Підвальна та Валова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Geely MR7151A», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, в результаті якої було пошкоджено автомобіль марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою Галицького районного суду м. Львова від 25.04.2012 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] Вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно страхового акту № ЦВ/31/0098 від 25.09.2012 року розмір страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], становить 9 807 грн. 47 коп. На підставі заяви потерпілого [PERSON], відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» здійснено виплату власнику потерпілого транспортного засобу [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 9 807 грн. 47 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6772 від 02.10.2012 року. Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідач [PERSON] телефоном повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду 25.03.2012 року, проте з письмовою заявою про настання страхового випадку звернувся до страхової компанії лише 20.06.2012 року, тобто пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, порушивши вимоги ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказана обставина підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом заяви-повідомлення відповідача від 20.06.2012 року. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В судовому засіданні встановлено, що винним у заподіянні шкоди потерпілому [PERSON] визнано відповідача. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачем потерпілому [PERSON] виплачено страхове відшкодування на загальну суму 9 807 грн. 47 коп. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідач доказів своєчасного звернення до страхової компанії з письмовою заявою - повідомленням про настання страхового випадку суду не надав. Посилання відповідача на те, що наприкінці 2012 року страхова компанія пред'являла йому вимоги про виплату 20% сплаченого страхового відшкодування, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на обов'язок водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відшкодувати сплачене страхове відшкодування в разі неповідомлення страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач заявив про застосування позовної давності, зазначаючи, що з дня дорожньо-транспортної пригоди до дня пред'явлення позову минуло більш ніж три роки. За вимогами ст. 256 ЦК України строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права (позовна давність) становить три роки. Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ст. 261 ЦК України). Суд вважає, що відповідачем невірно визначено початок перебігу строку позовної давності. Так, відповідач вважає, що початок перебігу позовної давності розпочався від дня дорожньо-транспортної пригоди. Проте, шкоду, пов'язану з цією дорожньо-транспортною пригодою, позивач зазнав в момент виплати потерпілому страхового відшкодування, яка мала місце 02.10.2012 року. Тому, саме з цієї дати необхідно рахувати позовну давність. Позов було здано до поштової установи для відправлення до суду 31.08.2015 року. Таким чином, позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права в межах передбаченого ст. 256 ЦК України строку і позовну давність ним пропущено не було. За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду на користь держави було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 10737 від 28.08.2015 року. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved