Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

02 листопада АК «Харківобленерго» звернулась з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у сумі 3500, 93 грн.., посилаючись на те, що відповідачі по справі фактично користувалася електроенергією та не сплачували кошти відповідно до встановлених тарифів на електроенергію. Оскільки відповідачі відповідно до особового рахунку № [NUMBER] фактично користувалася електроенергією, позивач просить стягнути на його користь заборгованість за надані послуги. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявились з невідомих суду причин. На їх адресу судом направлялись судові повістки, які повернуті до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» У відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 вересня 2006 року між позивачем [PERSON] та АК «Харківобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією договору (а.с. 6-7). Згідно копії договору купівлі-продажу жилого будинку від 29 вересня 1997 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). В результаті систематичної несплати коштів за надану електроенергію у відповідачів виник борг за постачання та користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] , який складає 3500, 93 грн., що виник в проміжок часу з 21 листопада 2015 року по 01 лютого 2016 року (а.с. 5). Згідно п. 19 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» від 26 липня 1999 р. N 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Ґрунтуючись ст.ст. 67,68 Житловим кодексом України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004№1875-IV вказує, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідачі отримували якісні послуги з надання електроенергії, що підтверджується тим, що від відповідачів не надходило письмових повідомлень про недоліки обслуговування, що передбачено п.3.5 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не встановлена обов'язкова письмова форма договору надання житлово-комунальних послуг. Тобто, такий договір може носити і усний характер. Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» відповідно до ч.7 ст. 1 передбачено, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншим документом, в даному випадку укладеним договором про користування електричною енергією, тобто з цього можна зробити висновок, що між позивачем і відповідачкою виникли правовідносини на підставі правочину. Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, які надаються позивачем, внаслідок чого відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України у них виникло зобов'язання сплатити за отримані послуги відповідно до наведених норм та Правил користування електричною енергією і надання наведених вище послуг. Даних про те, що АК «Харківобленерго» відповідачам послуги не надавали чи надавали неналежної якості, до суду не надано. Таким чином, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Отже, позов обґрунтований і судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved