Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.03.2015 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, земельну ділянку площею 3,4544 га, яка включає земельну ділянку (рілля) площею 2,6017 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:0803 та земельну ділянку (сінокіс) площею 0,8527 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:1037, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зубильненської сільської ради Локачинського району Волинської області. Дане майно спадкодавець заповіла позивачу. Як спадкоємець за заповітом позивач прийняв спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви у нотаріальну контору, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,4544 га йому відмовлено через неможливість ідентифікувати спадкове майно у звязку з розбіжністю відомостей, зазначених у заповіті та поданому Державному акті, а саме - у заповіті зазначено майно, земельна ділянка (пай) в розмірі 3,45 га, а в Державному акті земельна ділянка площею 3,4544 га, яка включає земельну ділянку (рілля) площею 2,6017 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:0803 та земельну ділянку (сінокіс) площею 0,8527 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:1037 і розташована на території Зубильненської сільської ради Локачинського району Волинської області. Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,4544 га, яка включає земельну ділянку (рілля) площею 2,6017 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:0803 та земельну ділянку (сінокіс) площею 0,8527 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:1037, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зубильненської сільської ради Локачинського району Волинської області. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить визнати право власності на земельну ділянку площею 3,4544 га. Судові витрати залишити за позивачем. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 01.03.2015 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 3,4544 га, яка включає земельну ділянку (рілля) площею 2,6017 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:0803 та земельну ділянку (сінокіс) площею 0,8527 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:1037, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зубильненської сільської ради Локачинського району Волинської області, яку вона заповіла позивачу. Ці обставини підтверджуються інформаційною довідкою зі спадкого реєстру, Державним актом, заповітом (а.с. 6, 9, 10). Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає. Факт спадкоємництва позивачем від спадкодавця підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та заповіту, який не змінений і не скасований (а.с. 6, 7). Із постанови нотаріуса від 21.07.2017 року вбачається, що позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак йому відмовлено у видачі такого свідоцтва через неможливість ідентифікувати спадкове майно у звязку з розбіжністю відомостей, зазначених у заповіті та поданому Державному акті (а.с. 11). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Статтею 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 3,4544 га, яка включає земельну ділянку (рілля) площею 2,6017 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:0803 та земельну ділянку (сінокіс) площею 0,8527 га, кадастровий номер 0722482800:04:000:1037, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Зубильненської сільської ради Локачинського району Волинської області, суд дійшов висновку, що право власності на неї переходить до позивача як спадкоємця за заповітом і за ним необхідно визнати право власності на вищезазначену земельну ділянку. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved