Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

04.12.2018 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на жилий будинок з господарськими спорудами і спорудами та земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що після смерті його матері, [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складалося з Ѕ частини у праві спільної сумісної власності подружжя домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Інша Ѕ частини домоволодіння належала його батьку, [PERSON] . 17.01.1992 року [PERSON] склала заповіт, за змістом якого заповідала позивачу все належне їй майно. [PERSON] 24.07.1990 також склав заповіт, за змістом якого заповідав позивачу все належне йому майно. Після смерті [INFO] батька позивач звернувся до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , а видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя та, як наслідок, встановити склад спадкового майна неможливо. Крім того, позивачу стало відомо, що його рідним братом, [PERSON] , 16.11.2017 року подана заява до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] з будь-яких підстав та він претендує на обов`язкову частку у спадщині. Позивач просив: -визнати за ним право приватної спільної часткової власності на 61/72 частин будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] загальною площею 68,9 кв.м, житловою площею 31,6 кв.м, господарськими будівлями і спорудами: літнею кухнею Б,б, сараєм 1,б, вбиральнею Г, гаражем В, оглядовою ямою в, погрібом 1,а, огорожею 1, ворітьми огорожі 2, водопроводом 3; -визнати за ним право приватної спільної часткової власності на 61/72 частин земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0853 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); -визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 11/72 частин будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] загальною площею 68,9 кв.м, житловою площею 31,6 кв.м, господарськими будівлями і спорудами: літнею кухнею Б,б, сараєм 1,б, вбиральнею Г, гаражем В, оглядовою ямою в, погрібом 1,а, огорожею 1, ворітьми огорожі 2, водопроводом 3; -визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 11/72 частин земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0853 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Ухвалою від 04.12.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 22.01.2019 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк 22.12.2018 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовні заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що його батько, [PERSON] , за життя не вияв бажання на поділ спільної сумісної власності подружжя та виділення частки у спадковому майні після смерті дружини [PERSON] , тому вважає, що об`єктом спадкування після смерті батька є ціле домоволодіння по [ADDRESS] . А його обов`язкова частка у спадковому майні відповідно складає ј вказаного домоволодіння. Крім того, оскільки його батько [PERSON] набув право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] 07.06.2010 року, вже після смерті його матері [PERSON] , то його обов`язкова частка складає ј вказаної земельної ділянки. Також зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності на звернення до суду за захистом своїх прав щодо визнання за ним права власності на домоволодіння в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] 11.01.2019 року позивачем надана відповідь на відзив, відповідно до якої він пояснив, що він прийняв спадщину після смерті [INFO] своєї матері, [PERSON] , шляхом подання заяви до нотконтори. 24.01.2019 року відповідачем надані заперечення щодо відповіді на відзив, відповідно до яких він наполягав на визнанні за ним обов`язкової частки у спадковому майні після померлого батька [PERSON] , яке складається з домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] , в розмірі ј частини. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити, відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засіданні не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Іх батьки: [PERSON] , 1924 року народження, та [PERSON] , 1926 року народження, перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 1948 року. Згідно довідки Державного архіву Полтавської області від 03.08.1984 року за № 04-12/518 [PERSON] за рішенням виконкому Полтавської міської ради депутатів трудящих від 13.02.1951 року була виділена земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] . Відповідно до дублікату нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності із кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 15 березня 1951 року житлове управління виконкому Полтавської міської ради депутатів трудящих, з однієї сторони, і [PERSON] , з другої сторони, на підставі рішення виконкому міськради від 13.02.1951 року за №201 про відвід земельної ділянки для будівництва жилого дому згідно з указом президії Верховної ради від 26.08.1948року уклали договір про те, що житлоуправління надає забудовнику, [PERSON] , ділянку комунальної землі площею 600 кв.м. для індивідуального будівництва жилого будинку у Полтаві [ADDRESS] у межах згідно викопіровки із генплана Міськархітектора міста Полтави. По закінченню будівництва приймальною комісією Полтавського міськжитлоуправління був складений акт про закінчення будівництва і ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння за адресою: [ADDRESS] від 15.06.1983 року. Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів справи, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] побудовано батьками сторін під час їх зареєстрованого шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю подружжя в розумінні ст. ст. 22, 28 КпШС України 1969 року. 24.07.1990 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений 24.07.1990 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Башинською Тетяною Вікторівною, за змістом якого заповідав повністю усе належне йому на день смерті майно синові, [PERSON] . [INFO] [PERSON] також склала на заповіт, за змістом якого все належне їй майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не було та з чого б воно не складалося, повністю заповідає своєму синові, [PERSON] . Заповіт посвідчений 17.01.1992 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Новіковою Наталією Іванівною. [PERSON] Омелянівна [INFO] померла. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на належну їй Ѕ частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК України 1963 року, що був чинним на момент смерті [PERSON] , кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини та прийняв її після померлої матері [PERSON] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] одержав у приватну власність земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0853 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 12.07.2010 року, має кадастровий номер: [NUMBER] (витяг з Державного земельного кадастру № НВ [NUMBER] ). [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому Ѕ частину будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: [NUMBER] , площею 0,0853 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена Першою полтавською державною нотаріальною конторою 16.11.2017року за № 377/2017 на підставі заяви брата, [PERSON] , що претендує на обов`язкову частку у спадщині. 06.02.2018 року позивач звернувся до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] після батька, [PERSON] . Від інших осіб заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не надходило. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. За ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~ст. 1241 ЦК України\~встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Абзац 17 ч. 1 ст. 1\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~від 09.07.2003 за № 1058-IV, з наступними змінами, визначає, що непраце\-здатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у\~зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Таким чином, визначаючи [PERSON] таким, що має право на обов`язкову частку у спадщині, відкритої після смерті [PERSON] , суд виходить із того, що відповідач є непрацездатним, оскільки досяг пенсійного віку. Розмір частки [PERSON] у праві спільної часткової власності на домоволодіння по [ADDRESS] складає 1/8 частину, а на земельну ділянку 1/4 частину. З чого слідує, що розмір частки [PERSON] у праві спільної часткової власності на домоволодіння становить 7/8 частин, а на земельну ділянку 3/4 частини. Питання судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial