Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

03.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод в побаченнях з дитиною, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони по справі являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У офіційному шлюбі батьки дитини не перебували. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2018 року у цивільній справі №127/26024/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Проте, вихованням дитини позивач займався змалку, купував доньці одяг, іграшки, проводив з нею дозвілля, 2-3 тижні на місяць дитина проживала з позивачем. Крім того, позивач відводив дитину до садочка, відвідував батьківські збори, дитячі свята, брав активну участь у громадській роботі дошкільного закладу. Також, позивач придбав усі необхідні речі для дитини перед початком навчання у ЗОШ №32 м. Вінниці, був з дитиною на святі першого дзвоника. За час навчання дитини постійно відвідує школу, батьківські збори, цікавиться успіхами та здобутками доньки в навчанні. Позивач бажає систематично спілкуватись із своєю донькою, однак відповідач чинить перешкоди йому у цьому, а тому позивач був вимушений звернутись до органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради про визначення йому порядку участі у вихованні доньки. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.05.2018 року №965 «Про визначення порядку участі у вихованні дітей» встановлено [PERSON] такий порядок участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] : щосереди з 15.00 год. до 19.00 год., щоп`ятниці з 15.00 год. до суботи до 15.00 год.; канікулярний час батьки дитини ділять між собою порівно. Зобов`язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. Проте, вищезазначене рішення відповідачем не виконується, на телефонні дзвінки позивача відповідач не відповідає, а тому позивач фактично позбавлений можливості брати участь у вихованні дитини, що спричиняє йому моральні страждання. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою, визначити наступний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньки: систематичні побачення з донькою за місцем його проживання щовівторка з 15.00 год. до середи до 15.00 год.; щоп`ятниці з 15.00 год. до суботи до 15.00 год.; проведення канікулярного часу з донькою з 30 липня по 20 серпня щороку. 14.01.2019 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав (а.с.86-88), який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 року був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.91). Зустрічна позовна заява мотивована тим, що з початку 2010 року відповідач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із жінкою, почав вести розпусний спосіб життя. Так, в лютому 2010 року відповідач познайомився із позивачем, з якою почав зустрічатись, проводити час та надавати обіцянки про спільне життя. У ході зустрічей між сторонами по справі почались інтимні стосунки, в результаті яких позивач завагітніла та [INFO] народила доньку [PERSON] . Ще під час вагітності позивач повідомила відповідача про вагітність їх спільною дитиною, однак останній від отриманої інформації почав відмовлятись та повідомив, що він перебуває в офіційному шлюбі з іншою жінкою і інша сім`я з дитиною йому не потрібні, а тому сторони перестали підтримувати будь-які відносини та зв`язки. Тому, відомості про батька дитини в актовому записі про народження дитини були внесені за вказівкою матері відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Більше того, після народження дитини відповідач не визнавав спорідненості із дитиною, не забрав дитину з пологового будинку, не відвідував дитину після народження аж до 2017 року. Фактично вихованням, лікуванням, навчання та розвитком дівчинки виключно займалась лише позивач. На даний час неповнолітня донька сторін проживає разом із позивачем, а відповідач не цікавиться та не дбає про дитину з її народження, протягом останніх чотирьох місяців відповідач аліментні зобов`язання щодо утримання доньки взагалі не виконує. Окрім того, позивач зазначає, що на протязі останніх років відповідач не працює, а живе за рахунок збуту наркотичних речовин, наразі відносно відповідача порушене кримінальне провадження за ч.2 ст.307 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних речовин та їх аналогів). Також, відповідач з`являється до дитини в стані наркотичного сп`яніння. А тому, позивач вважає, що відповідач веде спосіб життя, який психологічно травмує психіку дитини, підриває її фізичний та духовний розвиток, а відтак є всі достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Кондратова О.В. первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.160-164), зустрічні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні останніх відмовити у зв`язку з безпідставністю. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом за довіреністю [PERSON] первісні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти побачень позивача з донькою з ночівлею за місцем проживання батька, зустрічні позовні вимоги підтримав та просив останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.86-88), а в процесі судового розгляду поклався на розсуд суду при вирішенні зустрічного позову. Представник третьої особи без самостійних вимог за первісним позовом Служба у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю Остапець Н.М. до судового засідання не з`явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.80), підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.11.2018 року №01-00-011-56476 про доцільність визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.81-82), а також висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04.06.2019 року №01-00-011-27752 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.188-189). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод в побаченнях з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини підлягає частковому задоволенню, в той час як в зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав слід відмовити за нуступних обставин. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони по справі являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 27.03.2018 року (а.с.8). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2018 року у цивільній справі №127/26024/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). У офіційному шлюбі батьки дитини не перебували, між останніми на даний час існують не приязні відносини. В добровільному порядку визначити порядок участі батька у вихованні доньки сторони не можуть. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.05.2018 року №965 «Про визначення порядку участі у вихованні дітей» встановлено [PERSON] такий порядок участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] : щосереди з 15.00 год. до 19.00 год., щоп`ятниці з 15.00 год. до суботи до 15.00 год.; канікулярний час батьки дитини ділять між собою порівно. Зобов`язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини (а.с.11). Проте, як стверджує позивач за первісним позовом, вищезазначене рішення відповідачем не виконується, на телефонні дзвінки позивача відповідач не відповідає, а тому позивач фактично позбавлений можливості брати участь у вихованні дитини, що достеменно підтверджується змістом листів Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 18.09.2018 року вих.№2084/201/03-18 (а.с.12), від 18.09.2018 року вих.№1997/201/0318 (а.с.13), а також листом Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 19.02.2019 року №199м/к/232/04-19 (а.с.124), за зверненнями позивача за первісним позовом щодо не виконання відповідачем за первісним позовом рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.05.2018 року №965. Хоча, як стверджувала відповідач будь-яких перешкод у спілкуванні доньки з батьком вона не чинить та не чинила, натомість позивач сам не бажає приймати участь в житті дитини. Згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018 року з позивача стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 20.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.109, 110). Позивач аліментні зобов`язання виконує справно, про що свідчать квитанції (а.с.108) та довідка Староміського В ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 25.03.2019 року вих.№5010/15-25/25 (а.с.122), також приймає участь в утриманні доньки в натуральній формі, шляхом придбання відповідного одягу, канцелярського приладдя для дитини тощо (а.с.111), до серпня 2018 року проводив з дитиною дозвілля, про що свідчать фотокартки, які містяться в матеріалах справи (а.с.26-53). Згідно довідок КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №32 Вінницької міської ради» від 28.11.2017 року, 02.10.2018 року батько [PERSON] бере активну участь у житті школи та класу, постійно відвідує заклад, цікавиться навчанням та поведінкою дитини, відвідує батьківські збори (а.с.22-23). Відповідно до довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад №77 Вінницької міської ради» від 28.11.2017 року №05.1.09/99 вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , відвідувала КЗ «ДНЗ №77 ВМР» з 26.12.2013 року по 31.08.2017 року, вихованням дівчинки займався батько [PERSON] (а.с.24). З матеріалів справи вбачається, що особа позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом не є антисоціальною, останній не хворіє на хронічний алкоголізм та наркоманію, офіційно працевлаштований у ФОП [PERSON] на посаді водія-заготівельника з 20.02.2019 року, його заробітна плата згідно штатного розпису складає 4 200,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.123), житлом забезпечений, згідно свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] від 08.09.2016 року (а.с.14), позитивно характеризується за місцем проживання, згідно довідки МКП «ЖЕК №5» №268 від 27.09.2018 року (а.с.15), станом на 15.01.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, згідно довідки Міністерства внутрішніх справ серії ААА №0536938 від 15.01.2019 року (а.с.114). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). З вищенаведеного можна зробити висновок, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки сторін, а саме щодо не виконання відповідачем за зустрічним позовом батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки, а тому підстав для позбавлення відповідача за зустрічним позовом батьківських прав відносно останньої суд не вбачає. Аналогічна позиція висловлена органом опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради у висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] від 04.06.2019 року №01-00-011-27752 (а.с.188-189), зі змісту якого вбачається, що вказане питання розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, на якому зокрема була заслухана дитина [PERSON] , яка повідомила, що вона любить і маму, і тата, їй подобається спілкуватись з ними обома. Дівчинка зазначила, що батько відвідує її, дарує подарунки, вітає з днями народження. Тоді як в судовому засіданні достеменно знайшов підтвердження факт вчинення [PERSON] перешкод [PERSON] у спілкуванні з неповнолітньою донькою, а саме вчинення перешкод батьку у побаченнях з дитиною, шляхом не відчинення вхідних дверей, не відповіданням на телефонні дзвінки останнього. Також, суд звертає увагу, що матеріали справи містять висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.11.2018 року №01-00-011-56476 про доцільність визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до змісту якого орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити такий спосіб участі: щосереди з 15.00 год. до 19.00 год., щоп`ятниці з 15.00 год. до суботи до 15.00 год.; канікулярний час батьки дитини ділять між собою порівно. Зобов`язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини (а.с.81-82). Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав та про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, суд приймає до уваги відвідування батьком дитини в навчальному закладі, активна участь батька у житті шкоди, класу, де навчається його донька, сам факт заперечення ним позовної заяви про позбавлення батьківських прав, що свідчить про його інтерес до доньки, бажання приймати активну участь у її вихованні, допомагати їй матеріально, його бажання бути батьком. Більше того, в матеріалах справи відсутні переконливі докази ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, разом з тим в матеріалах справи наявні докази вчинення [PERSON] перешкод батькові у спілкуванні з дитиною. Однак, враховуючи вік дитини, режим дня останньої, з врахуванням позиції органу опіки та піклування з цього питання та фактичних взаємин сторін по справі, суд вважає за доцільне первісний позов задовольнити частково, зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою, визначити наступний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньки: систематичні побачення з донькою щосереди з 15.00 год. до 19.00 год., щоп`ятниці з 15.00 год. до суботи до 15.00 год.; проведення канікулярного часу з донькою з 30 липня по 20 серпня щороку; зобов`язати батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини, тоді як в задоволенні зустрічного позову відмовити у зв`язку з безпідставністю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом, понесений останнім судовий збір у розмірі 704,80 грн., згідно квитанції №0.0.1149785032.1 від 03.10.2018 року (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial