overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

02.08.2016 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.03.2013 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.05.2016 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 27363,19 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 05.03.2013 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2300 грн. зі сплатою 30 % річних (2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 8-34) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 2320,00 грн.; по відсоткам за користування кредитом 19863,99 грн.; по комісії 3400,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1279,20 грн. (а.с. 7) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 27363,19 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

02.08.2016 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 17.05.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.05.2016 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 22603,14 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 17.05.2012 року ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є позивач, і відповідач уклали договір, за яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 1538.12 грн.; по відсоткам за користування кредитом 16352,08 грн.; по комісії 3160.41 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1052.53 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 22603,14 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

02.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, в них почався розлад у стосунках, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе. Позивач [PERSON], подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Також відповідач [PERSON] подала письмову заяву про визнання позову, згідна на розірвання шлюбу, просить справу розглядати у її відсутність, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 28 лютого 2014 року Виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №02. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з відповідачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з грудня 2015 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини, спору відносно місця проживання дитини немає. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

02.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 12.04.1991 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 148. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини з відповідачем припинили. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, в якій визнала позов в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлеглим повному задоволенню з наступних підстав: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.04.1991 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 148. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сім'ї - фактичне припинення шлюбних відносин. Після розірвання шлюбу [PERSON] буде іменуватися прізвищем [PERSON]. Враховуючи все вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

02.08.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 21.10.2005 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними були нормальні приблизно до 2010 року, після цього відповідач перестав працювати та матеріально утримувати сімю, перестав брати участь вирішенні сімейних питань. Потім стало зрозуміло, що у поглядах на сімейне життя вони різні люди, мають різні характери та протилежні життєві інтереси. Останні роки сварки стали виникати частіше, що негативно впливає на дитину. Такі стосунки привели до того, що між ними було втрачено почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини існують формально, примирення неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнає та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2005 року, вчинений 21.10.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2395. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

02.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач залишив сімю, з лютого 2016 року вони проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач [PERSON], в звязку з поданням відповідачем заяви про визнання позову, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище Кузьмич. Відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, не зявився в судове засідання, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 22 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №111. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з лютого 2016 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини, спору відносно місця проживання дитини немає. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сімї суперечить інтересам сторін, а тому заявлений позов слід задоволити. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

02.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, їй самій важко забезпечувати доньку всім необхідним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла письмова заява у заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Також на розгляд справи не з'явився відповідач [PERSON], який подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просить в позові відмовити, так як їхній шлюб не розірвано, до травня 2016 року він надавав кошти на утримання дитини. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 12.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1177. Від даного шлюбу, згідно пред'явленої копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини з червня 2016 року не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, в межах заявлених позовних вимог. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

02.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та повернення їх за попереднім місцем проживання у квартиру [ADDRESS], оскільки відповідач 30.05.2016 року самовільно визначила їх місце проживання у [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не прибув без поважних причин, в поданих запереченнях позов не визнав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 12.05.2009 року по 12.09.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 30.05.2016 року сторони проживають окремо, їх діти мешкають в даний час разом з матірю у м.Семенівка Чернігівської області і відповідач самочинно змінив місце проживання малолітніх дітей без згоди батька. Відповідно до положень ст.162 СК України , якщо один з батьків самочинно, без згоди другого з батьків змінить місце проживання малолітньої дитини, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечитиме її інтересам. Суд вважає, що залишення дітей за попереднім місцем проживання не створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров'я і обставини не змінилися так, що повернення суперечитиме їх інтересам, а тому встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

02.08.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2004 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені через постійні сварки, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає, просить час на примирення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 04.09.2004 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні відносини припинили через постійні сварки та непорозуміння. Сторонам надавався строк для примирення терміном на два місяці, однак, сторони не примирилися, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

02.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 18 лютого 2014 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони виявилися різними людьми, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Відповідач постійно залишає сімю, по декілька днів не буває вдома, вихованням дитини не займається. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. На примирення позивач не згодна. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить інтересам її та дитини. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 18 лютого 2014 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить інтересам її та дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

02.08.2016 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], що народився 23.11.2011 року в розмірі ? частини доходу від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, так як відповідач допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу розглядати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народився 23.11.2011 року і його батьками являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Із копії довідки Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 02.08.2016 року видно, що з позивачкою разом мешкає і її син [PERSON], [INFO] ( а.с.4). Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 ч.1 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог, суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved