Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

04.03.2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), за участю третьої особи - фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) [PERSON], про захист прав споживачів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 20.11.2012 року між нею та ФОП [PERSON] був укладений договір на виготовлення та установлення вікон з ПВХ конструкцій (далі - Договір), відповідно до п. 2.1 якого вартість робіт з виготовлення та установлення вікон складає 4135,00 грн. З метою оплати вартості робіт з виготовлення та установлення вікон між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 401324617 від 20.11.2012 року для отримання споживчого кредиту, згідно з п. 2.5 якого зазначені грошові кошти були перераховані безпосередньо на поточний рахунок [PERSON] Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору, після оплати вартості замовлення виконавець зобов'язався виготовити та доставити вироби протягом 21 робочого дня, тобто до 11.12.2012 року включно. До теперішнього часу відповідач не виконав свої зобов'язання, передбачені п. 3.2 Договору. Позивач зверталась до відповідача, до правоохоронних органів, до Слов'янської міської ради, до Інспекції з питань захисту прав споживачів щодо невиконання відповідачем своїх зобов'язань, та відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом шахрайства відносно [PERSON] та спричинення останній матеріальної шкоди на суму 4200,00 грн. В обґрунтуванням своїх вимог позивач посилається на норми ст. 526, ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, ч. 1 ст. 10, ч. 9 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також зазначає, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2014 року договір підряду на виконання робіт, тобто установлення вікон, укладений 20.11.2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON], було розірвано. Станом на 27.02.2014 року позивачем була внесена сума 2780 грн. на погашення кредиту за кредитним договором № 401324617 від 20.11.2012 року, а саме: 18.12.2012 року - 690 грн., 15.01.2013 року - 690 грн., 28.05.2013 року - 1000 грн. та 21.06.2013 року - 400 грн., що підтверджується банківськими чеками. Позивач просить суд розірвати кредитний договір № 401324617 від 20.11.2012 року, укладений між нею та ПАТ «Альфа-Банк», стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на її користь суму здійсненої за кредитним договором № 401324617 від 20.11.2012 року виплати в розмірі 2780 грн., а також витрати, пов'язані з оплатою юридичної допомоги в сумі 300 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника ПАТ «Альфа-Банк» (а. с. 39), заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала суду письмові заперечення проти позову (а. с. 42-43), з яких вбачається, що дійсно, 20.11.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 401324617, у відповідності до умов якого банк надав позивальнику кредит для оплати/ часткової оплати товарів шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] для оплати вартості ПВХ конструкції, виготовлення якої замовила позивач [PERSON], уклавши відповідний договір з ФОП [PERSON] Отже, на підставі укладеного кредитного договору № 401324617 від 20.11.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» виникли взаємні права та обов'язки. Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ПАТ «Альфа-Банк» виконав взяті на себе зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені кредитним договором. Щодо висловлення думки позивача стосовно порушення строків виконання робіт ФОП [PERSON], то позовні вимоги слід пред'являти саме до виконавця робіт, а не до кредитодавця. Відповідач вважає, що [PERSON] мала право відкликати свою згоду на укладання кредитного договору у термін, передбачений п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», однак, позивач здійснювала оплату за кредитним договором, чим підтвердила свій намір виконувати його умови. На думку ПАТ «Альфа-Банк», позивач повинна у повному обсязі сплатити кредитодавцю кредитні кошти, які були їй надані шляхом перерахування на рахунок третьої особи для виконання робіт, а вже після цього звертатися з відповідним позовом до ФОП [PERSON] за стягненням суми, яку позивач витратила для оплати кредиту через несумлінність третьої особи - ФОП [PERSON] Висновок позивача про порушення ПАТ «Альфа-Банк» її прав як споживача є помилковим, ПАТ «Альфа-Банк» виконало взяті на себе зобов'язання за укладеним кредитним договором, позивач продовжує користуватися грошовими коштами ПАТ «Альфа-Банк», отже, немає підстав для розірвання кредитного договору № 401324617 від 20.11.2012 року. Третя особа ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 20.11.2012 року між позивачем [PERSON] (замовник) та ПП Мєханошин (виконавець) був укладений договір № б/н, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи з виготовлення та установлення вікон на поставлені ПВХ конструкції за розцінками виконавця, замовник зобов'язується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов даного договору, якість виробів, які постачаються за договором, повинно відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробу. Вартість виробів становить 4135,00 грн. (а. с. 9, 10) 20.11.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 401324617, відповідно до якого банк надає позивальнику кредит, а позичальник приймає кредит у сумі 4140,45 грн., який надається позичальнику для оплати/ часткової оплати товарів у загальній сумі 3685,00 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]. (а. с. 11, 12, 13) Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2014 року у цивільній справі № 243/11563/13-ц (№ 2/243/185/2014) за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, позовні вимоги [PERSON] задоволено, розірвано договір підряду на виготовлення та установку пластикових вікон, укладений 20.11.2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] (а. с. 14) Відповідно до відповідей ПАТ «Альфа-Банк» від 31.01.2013 року № 7559-23-б/б та від 24.07.2013 року № 58421-23-б/б на звернення [PERSON] № 4105-23 від 17.01.2013 року та, відповідно, № 57862-100 від 09.07.2013 року, підписання кредитного договору свідчить про те, що [PERSON] ознайомилась з його умовами й взяла зобов'язання своєчасно повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування ним. Ризик можливості невиконання договірних зобов'язань за договором кожна із сторін оцінює самостійно перед укладанням договору, а результатом такої оцінки є прийняття рішення щодо укладення чи не укладення договору, і таке рішення приймається кожною із сторін договору ініціативно, добровільно та на власний розсуд. ПАТ «Альфа-Банк» виконав умови укладеного договору щодо надання [PERSON] кредиту. ПАТ «Альфа-Банк» просить [PERSON] належним чином виконувати умови укладеного договору щодо сплати заборгованості № 401324617. (а. с. 18, 21) Згідно з листом ПАТ «Альфа-Банк» № 000500 від 15.05.2013 року, адресованим [PERSON], станом на 15.05.2013 року сума простроченої заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» складає 2720,33 грн., відповідно до кредитного договору № 401324617 від 20.11.2012 року. (а. с. 19) Згідно з листом ПАТ «Альфа-Банк» № 000728 від 14.07.2013 року, адресованим [PERSON], станом на 14.07.2013 року сума простроченої заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» складає 2510,41 грн., відповідно до кредитного договору № 401324617 від 20.11.2012 року. (а. с. 20) У відповідності до досудової вимоги ПАТ «Альфа-Банк» (а. с. 22), станом на 15.02.2013 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 5025,32 грн. Згідно з листом ПАТ «Альфа-Банк» № 000318 від 31.07.2013 року, адресованим [PERSON], станом на 31.07.2013 року сума простроченої заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» складає 2760,41 грн., у тому числі штрафні нарахування в сумі 1400,00 грн., відповідно до кредитного договору № 401324617 від 20.11.2012 року. (а. с. 27) Згідно з витягом з кримінального провадження № 12012050510001265, 26.12.2012 року, 8.12.2012 року, 14.01.2013 року, 14.02.2013 року, 15.02.2013 року та 24.04.2013 року до ЄРДР було внесено заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON] та ін. про шахрайські дії, вчинені ПП Мєханошиним. (а. с. 28-29) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути одержаний; д) орієнтовану сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Найважливішим і найбільш поширеним способом припинення зобов'язань є припинення їх належним виконанням. Належним слід визнати виконання, що прийняте кредитором. В даному випадку кредитний договір № 401324617 від 20.11.2012 року був укладений згідно з вимогами чинного законодавства, [PERSON] отримала один з екземплярів кредитного договору, про що свідчить її особистий підпис, була повідомлена про умови надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. Тобто, ПАТ «Альфа-Банк» права [PERSON] своїми діями не порушило, виконало свої зобов'язання в повному обсязі та у строки, передбачені умовами договору, а саме: банк надав [PERSON] кредит у сумі 4140,45 грн. для оплати вартості ПВХ конструкції на загальну суму 3685,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON]. При підписанні договору були дотримані всі передбачені законом істотні умови договору, котрі обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними як обов'язкові умови договору. Позивач, зі свого боку, погодилася з такими умовами договору, підписавши особисто кредитний договір. Надаючи грошові кошти позивачеві відповідачем були задоволені її потреби, тобто їй були надані в користування грошові кошти та повідомлені умови виконання зобов'язання. [PERSON] зобов'язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки. Обравши для оформлення кредиту ПАТ «Альфа-Банк», позивач погодилася на умови надання кредиту як такі, що її влаштовували. З моменту його укладення [PERSON] виконувала умови договору, протягом тривалого часу - з грудня 2012 року по червень 2013 року сплачувала кошти за кредитним договором, тобто, таким чином, прийняла на себе всі зобов'язання та виконувала їх. В позовній заяві та в своїх поясненнях позивач [PERSON] посилається на порушення строків виконання ФОП [PERSON] своїх зобов'язань за договором № б/н від 20.11.2012 року на виконання робіт з виготовлення та установки вікон на поставлені ПВХ конструкції, який був укладений між позивачем та третьою особою, тобто порушником прав споживача [PERSON] є саме ФОП [PERSON], який не виконує взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, а не ПАТ «Альфа-Банк», яке виконало взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 401324617 від 20.11.2012 року в повному обсязі та в строки, передбачені умовами договору. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів необґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки ПАТ «Альфа-Банк» умови укладеного з [PERSON] кредитного договору не порушувало, виконало свої зобов'язання у повному обсязі та у належні строки. Що стосується позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення витрат, пов'язаних з оплатою юридичної допомоги в сумі 300 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відшкодування таких витрат передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно з яким розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки в даному випадку фахівець у галузі права не приймав участі в судових засіданнях, основні позовні вимоги про захист прав споживача задоволенню не підлягають, вимоги позивача про стягнення витрат за надання правової допомоги задоволенню також не підлягають. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed