Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

02 листопада 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21.05.2015 р. між ним та [PERSON], на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію боргу укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 22\~467,99 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 19.10.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 18\~308,13 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі 28.12.2016 р. і 18.01.2017 р. без поважних причин не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Банк надав заяву про розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 2012 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту в сумі 500 грн на платіжну картку зі сплатою 1,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. 21 травня 2015 р. між Банком і [PERSON] укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і доручення до Умов і правил надання продукту кредитних карт, на підставі якої [PERSON] надано кредит шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в сумі 22 467,99 грн, строком на 36 місяців, тобто до 31 травня 2018 р., зі сплатою 18,0 процентів на рік на суму залишку боргу. Боржник повинна була погашати борг з 1 по 25 число кожного місяця сумою не менш ніж 815,14 грн. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 19 жовтня 2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 18\~308,13 грн, з яких: -заборгованість за кредитом 14\~919,17 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 879,26 грн; -заборгованість за пенею та комісією 1 193,52 грн; -штраф (п. 2.2. Угоди) 1 316,18 грн. За таких обставин, ураховуючи те, що відповідач ухиляється від явки до суду та надання доказів щодо оспорення нарахованої боргової суми, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved