Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

04 вересня 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 12.10.2010 року з [PERSON] на його користь стягнуто борг у розмірі 68810,78 доларів США, що еквівалентно 545 332,31 грн. В ході примусового виконання рішення суду було описано майно, яке складається з 12/100 та 2/25 частин домоволодіння [ADDRESS]. Однак як було з'ясовано, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 17.04.2012 року було проведено розділ спільного майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності на 6/100 частин вказаного домоволодіння. Позивач зазначив, що оскільки [PERSON], чоловік відповідачки, брав у борг кошти в інтересах сім'ї, то вона в силу ст. 65 СК України має обов'язок повернення коштів. Таким чином позивач просив суд звернути стягнення на 6/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] в рахунок погашення боргу перед [PERSON] в сумі 545 332,31 грн. В судовому засіданні адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що відсутні докази того, що [PERSON] витратив кошти на потреби сім'ї, в належній [PERSON] частині будинку проживає вона з дітьми, з яких одна дитина неповнолітня, а друга-інвалід дитинства. Представник органа опіки та піклування суду пояснив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки в належній відповідачці частині будинку проживає неповнолітня дитина, тому звернення стягнення на майно значно порушить її права на житло. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 12 000 доларів США та договір позики на суму 58988 доларів США. Факт укладення договору підтверджено відповідними розписками. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 12.10.2012 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] суму боргу за договорами позики в розмірі 68810,78 доларів США, що еквівалентно 545 332,31 грн. В ході примусового виконання рішення суду встановлено, що майна, яке належить особисто [PERSON] не достатньо для погашення боргу. Позивач вважає, що його порушене право повинно бути захищене шляхом звернення стягнення на майно належне відповідачці, оскільки кошти, які її чоловік, [PERSON], брав у борг, витрачені на потреби сім'ї. Оцінивши зібрані у справі докази суд приходить до висновку про неможливість захисту порушеного права позивача шляхом звернення стягнення на майно позивача з наступних обставин. Відповідно до приписів ст.73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і одержане за договором використано на її потреби. В судовому засіданні встановлено, що 6100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS], на які позивач просить звернути стягнення, є власністю [PERSON] внаслідок поділу спільного майна подружжя на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.04.2012 року, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.60 цього ж Закону кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги посилання позивача на положення ст.65 ч.4 СК України зокрема тому, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами факт укладення договору позики в інтересах сім'ї, як підстави для виникнення у відповідача обов'язків за цим договором. Не вбачається таке цільове призначення договору позики і з його змісту, що з урахуванням положення ст.73СК України вказує на безпідставність посилань позивача на виникнення у відповідача обов'язку за договором позики від 14.05.2014 року. Єдине посилання позивача на обґрунтування вимог в порядку ст.. 65 СК України, на те, що кошти від позики були направлені на розвиток бізнесу, а саме кафе « Фламінго» в с. Залізний Порт, прибуток від якого спрямований на потребі сім'ї, не може бути прийняте судом, оскільки знову ж таки не підтверджене жодним доказом. Відповідачем надано докази, декларації про доходи ( а.с.25-28), які вказують на неприбутковість бізнесу, що унеможливлювало використання коштів на потреби сім'ї. Крім того, в належній відповідачу частині домоволодіння проживає та зареєстрован її неповнолітній син [PERSON] [INFO], який має право на користування житлом та звернення стягнення на це майно потягне порушення прав дитини на житло. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed