Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

04.03.2019 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 60000, м. Хотин, Чернівецької області, вул. Воїнів-Визволителів, 117. Даний житловий будинок їм належить в рівних долях згідно договору купівлі-продажу від 22.12.1969 року, за реєстровим номером № 2946. Право власності відповідним чином зареєстроване в Чернівецькому міжміському бюро технічної інвентаризації за № 899 кн.9, стор. 2 від 09.02.1970 року. Зазначають, що у вказаному помешканні вони зі своєю сім’єю проживали з 1969 року, зокрема: син - [PERSON] з 1995 року, донька - [PERSON] з 2002 року, онука [PERSON] з 2002 року. Проте, у 2002 році [PERSON], у 2003 році [PERSON] та [PERSON] поїхали на заробітки до Російської Федерації, працевлаштувались і почали там постійно проживати, при цьому вони забрали всі свої речі і самостійно покинули помешкання, повідомивши їх про те, що від’їжджають назавжди. Фактично відповідачі не проживають за вказаною адресою вже понад 15 років, протягом вказаного періоду відповідачі не з’являлися за адресою реєстрації та зовсім не приймали участі в сплаті комунальних послуг, ремонті та обслуговуванні будинку. Зазначають, що під час телефонної розмови, яка відбулася у 2018 році з проханням добровільно знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, відповідачами було повідомлено про те, що в них немає на це часу, та у зв’язку із зайнятістю на роботі та побоювання приїжджати в Україну у зв’язку з військовими діями на Сході України та погіршенням відносин між Україною та Російською Федерацією. Проте зазначають, що в даний час, вони сплачують чималі рахунки за комунальні послуги та потребують державної соціальної підтримки, однак у призначенні субсидії їм було відмовлено в тому числі із-за того, що за їхнім місцем реєстрації проживання є зареєстровані особи, які фактично перебувають за межами держави і ними не подано документів про доходи цих осіб, тому така ситуація створює для позивачів значні незручності. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Хотин, вул. Воїнів-Визволителів, буд. № 117, Чернівецької області. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи із повідомленням сторін та заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: 60000, м. Хотин, Чернівецької області, вул. Воїнів-Визволителів, буд. № 117. Згідно матеріалів справи, вказаний житловий будинок належить позивачам в рівних долях на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.1969 року, за реєстровим номером № 2946, який наданий до матеріалів справи. Також судом встановлено, що право власності у позивачів відповідним чином зареєстроване в Чернівецькому міжміському бюро технічної інвентаризації за № 899 кн. 9, стор. 2 від 09.02.1970 року. Згідно акту засвідчення факту не проживання в житловому будинку від 04.02.2019 року за адресою: 60000, м. Хотин, вул. Воїнів-Визволителів, 117, Чернівецької області вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначені громадяни станом на день складення акту не проживають по даній адресі досить тривалий час, а саме на протязі 15 років, не ведуть ніякого господарства, не приймають участі у обслуговуванні та догляду за житловим будинком, у сплаті комунальних платежів, електропостачання та газопостачання. Даний факт також вбачається із будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO]. Згідно довідки № 587 від 06.02.2019 року виданої виконавчим комітетом Хотинської міської ради [PERSON], в тому, що його житловому будинку по вул. Червоноармійській, 117 присвоєно поштову адресу: м. Хотин, вул. Воїнів Визволителів, № 117. Згідно довідки № 589 від 06.02.2019 року виданої виконкомом Хотинської міської ради [PERSON], який проживає [INFO] встановлено склад сім’ї: дружина - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], зареєстрований за вказаною адресою, але на протязі 15 років не проживає; донька - [PERSON], [INFO], зареєстрована за вказаною адресою, але понад 15 років не проживає; онучка - [PERSON], [INFO], зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає понад 15 років. Згідно розрахунку субсидії на ЖКП до особової справи № 11782 на підставі рішення про призначення субсидії виданого [PERSON] вбачається, що останньому житлову субсидію з 01 травня 2018 року не призначено, у зв’язку з тим, що за даною адресою зареєстровані особи, які проживають за кордоном понад 2 місяці. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім’ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачами при пред’явленні позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved