Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

04.11.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про позбавлення останнього батьківських прав посилаючись на наступні обставини: З відповідачем вона перебувала у шлюбних відносинах, а 13.03.2008 року шлюб було розірвано, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. 04.12.2009 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання сина, але до теперішнього часу [PERSON] жодної проплати по аліментам не зробив. Враховуючи те, що син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач з моменту народження дитини та до теперішнього часу жодної участі у її вихованні не приймає, не виявляє інтересу до її життя та здоров`я, не спілкується з сином - позивачка й звернулась до суду з дійсним позовом в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], 2005 року народження. Під час розгляду справи в суді позивачка заявлені вимоги підтримала та пояснила, що дійсно після народження сина відповідач ніяким чином не піклувався про дитину, не проявляв заінтересованості в її подальшій долі, не цікавився станом її здоров'я, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, навіть не бачився з нею і тому позивачка вважає, що його необхідно позбавити батьківських прав із-за того, що він ухиляється протягом тривалого часу від виконання своїх обов'язків по вихованню [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.44), заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило і тому суд вважає можливим розглянути справу без нього за існуючими у справі доказами. Представник Органу опіки та піклування Станично-Луганської селищної ради Чугунова Г.П. пояснила, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за місцем реєстрації не мешкає. Представники органу опіки та піклування неодноразово відвідували батьків відповідача, через них пропонували відповідачу з`явитися на засідання органу опіки та піклування, але відповідач такі виклики ігнорував. Дійсно [PERSON] самоусунувся від виховання свого сина і тому, представник вважає за доцільне позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON]. Прокурор пояснила, що з огляду на поведінку відповідача та його ставлення до виконання своїх обов'язків батька, вона не бачить підстав для відмови в задоволенні позовних вимог і вважає, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді, відповідач протягом тривалого часу не спілкується з сином, не допомагає йому навіть морально. Вислухавши позивачку, представника третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов доведеним та таким, що підлягає задоволенню за наступними обставинами: У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Копія свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER] від 14.10.2005 року, свідчить про те, що дитина [INFO], а відповідач по справі доводиться йому батьком (а.с.5). Копія свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] від 13.03.2008 року вказує на те, що позивачка розірвала шлюб з [PERSON] 13.03.2008 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №32 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 17.07.2010 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] 17.07.2010 року, після реєстрації шлюбу отримала прізвище «[PERSON]» (а.с.35). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи від 06.11.2013 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.19). Згідно копії виконавчого листа від 04.12.2009 року за №2-970/2009 рік відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання сина [PERSON], 2005 року народження, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.10.2009 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Довідка-розрахунок від 16.10.2013 року за №9474 свідчить про те, що [PERSON] має перед позивачкою заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.10.2013 рік складає 21 353,18 грн. (а.с.8-9). Довідка голови Станично-Луганської селищної ради від 30.10.2013 року за №4277 вказує на те, що позивачка зареєстрована в [ADDRESS] та на її утриманні знаходиться син [PERSON], 2005 року народження (а.с.15). Згідно характеристик депутата Станично-Луганської селищної ради від 30.10.2013 року та начальника УПСЗН Станично-Луганської РДА - позивачка характеризується задовільно (а.с.12,14, 25, 26). Акти обстеження умов проживання позивачки від 22.10.2013 року, від 19.11.2013 року та від 12.12.2013 року свідчать про те, що остання мешкає разом зі своїм сином у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], вказана квартира належить матері [PERSON] (а.с.10,23, 29, 36). Відповідно до характеристики директора КЗ «Станично-Луганська загальноосвітня школа 1-3 ступенів» вихованням [PERSON] займається мати (а.с.11). Висновок органу опіки та піклування Станично-Луганської селищної ради від 04.11.2013 року свідчить про те, що відповідача запрошували на засідання вказаного органу, але він не з`явився, оскільки його не цікавить доля дитини. На даний час відповідач не має офіційного місця роботи, з позивачкою і зі своїм сином жодного зв'язку не підтримує, оздоровленням дитини не займається, додаткових витрат на дитину не надає, аліменти не виплачує. Таким чином вказаний орган вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON], 2005 року народження (а.с. 27). Характеристика на відповідача свідчить про те, що він дійсно зареєстрований в [ADDRESS], але за вказаною адресою не мешкає та постійного місця мешкання не має, відповідач має сина, 2005 року народження, дитина мешкає разом з позивачкою, при цьому відповідач сином не займається, у вихованні дитини участі не приймає, аліменти не сплачує (а.с.13, 24, 28, 37). У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов'язків. -2- Зі змісту цієї статті слідує, що батьки вважатимуться такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. У зв'язку з цим підставою для відповідальності батьків є лише їх ухилення від виконання батьківських обов'язків, що включає наявність вини. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ч.1 п.2 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Згідно з п.16 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30.03.2007 року - особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьками обов'язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи мають реальну можливість виконати обов'язки, але не вчиняють відповідних дій. Судом було встановлено, що [PERSON], маючи можливість виконувати свої обов`язки батька по відношенню до сина не вчиняє будь яких дій, ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення останнього батьківських прав і не бачить підстав до відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі [PERSON] і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Позивачка буде мати можливість користуватися певними пільгами встановленими в такому випадку їй державою і створювати всі необхідні умови для виховання, утримання своєї дитини (мати державну допомогу, пільгові відпустки, тощо). В той же час, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу його право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з сином у відповідності зі ст. 168 Сімейного кодексу України, якщо це не завдасть шкоди його життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу на думку суду буде стимулювати відповідача до виправлення й дасть можливість [PERSON] в майбутньому, при наявності його бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved