Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

03 вересня 2020 року Бориспільська місцева прокуратура Київської області звернулась до суду з даним позовом, яким просить : 1) визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-16425/15-17-сг від 06 вересня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,9500 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1263 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; 2) Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-16427/15-17-сг від 06 вересня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,9499 га із кадастровим номером 3220886700:07: 003:1267 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; 3) визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-16440/15-17-сг від 06 вересня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8300 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1270 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; 4) визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-16436/15-17-сг від 06 вересня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8436 га із кадастровим номером 3220886700: 07:003:1285 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; 5) визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-16437/15-17-сг від 06 вересня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8403 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1286 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; 6) визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-16433/15-17-сг від 06 вересня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8369 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1288 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; 7) Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-16430/15-17-сг від 06 вересня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8362 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1289 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельні ділянки із кадастровими номерами: 3220886700:07:003:1263, 3220886700:07:003:1267, 3220886700:07:003:1270, 3220886700:07: 003:1285, 3220886700:07:003:1286, 3220886700:07:003:1288, 3220886700:07:003:1289 для ведення особистого селянського господарства, розташовані в адміністративних межах Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; рахунок отримувача - UA028201720343190001000015641 в ДКСУ м. Київ; код ЄДРПОУ - 02909996; МФО - 820172. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час опрацювання даних Публічної кадастрової карти України Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області (далі по тексту - прокуратура) виявлено порушення вимог земельного законодавства під час передачі у власність земельних ділянок в адміністративних межах Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Так, на підставі оспорюваних наказів, які видано Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області 06.09.2017 року, відповідачі : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Прокурор зазначає, що вказані особи на момент видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Київські області оспорюваних наказів вже використали своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Відтак, повторне набуття у приватну власність вказаних земельних ділянок відповідачами суперечить вимогам земельного законодавства. Оскільки відповідачі, на підставі договорів купівлі-продажу, здійснили відчуження цих земельних ділянок на користь [PERSON] , відповідно захист прав держави слід здійснити шляхом витребування із незаконного володіння [PERSON] вказаних земельних ділянок на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання . Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Даною ухвалою суду також вирішено відмовити у відкритті провадження щодо відповідача [PERSON] , оскільки остання, за даними Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації наведеними у листі від 21 вересня 2020 року № за 103/7421/34/4 вже була померлою на момент звернення прокуратури з даним позовом до суду. Відтак, позовні вимоги щодо відповідача [PERSON] судом не вирішуються по суті. Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились. Разом з тим, відповідачі подали до суду заяви, якими не заперечували щодо задоволення позову та просили розгляд справи здійснити у їх відсутність. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши подані сторонами заяви та докази, наявні в матеріалах справи, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву об ґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16427/15-17-сг від 06 вересня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,9499 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1267 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 48). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 213938298 сформованої 25 червня 2020 року про право власності на вказану земельну ділянку 05 грудня 2017 року зареєстровано на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16427/15-17-сг від 06 вересня 2017 року за [PERSON] (а.с. 53-56). 19 січня 2018 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу (зареєстрований в реєстрі за № 52) земельної ділянки площею 1,9499 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1267 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 49-52). Наразі саме [PERSON] є власником даної земельної ділянки (а.с. 53-56). Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 213977753 сформованої 25 червня 2020 року, на момент набуття [PERSON] у приватну власність спірної земельної ділянки, відповідач вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, оскільки на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-13850/15-17-сг від 03 серпня 2017 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3224081200:06:011:0051 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області (право власності на вказану ділянку зареєстровано 10 серпня 2017 року) та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-14508/15-17-сг від 10 серпня 2017 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3221986400:07:006:0013 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Турівської сільської ради Згурівського району Київської області (право власності на вказану ділянку зареєстровано 15 серпня 2017 року) (а.с. 57-62). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16440/15-17-сг від 06 вересня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8300 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1270 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 63). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 213938648 сформованої 25 червня 2020 року про право власності на вказану земельну ділянку 05 грудня 2017 року зареєстровано на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16440/15-17-сг від 06 вересня 2017 року за [PERSON] (а.с. 68-71). 19 січня 2018 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу (зареєстрований в реєстрі за № 42) земельної ділянки площею 1,8300 га із кадастровим номером 3220886700:07:003: 1270 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Наразі саме [PERSON] є власником даної земельної ділянки (а.с. 64-67). В той же час, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-14501/15-17-сг від 10 серпня 2017 року [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3221955100:12:002:0003 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах смт. Згурівка Згурівського району Київської області. Реєстрація права власності на вказану ділянку відбулася 16 серпня 2017 року та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-13770/15-17-сг від 02 серпня 2017 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 1,8807 га із кадастровим номером 3221055100:03:001:0171 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Бородянської селищної ради Бородянського району Київської області, право власності на яку зареєстровано 16 жовтня 2017 року (а.с. 72-78). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16436/15-17-сг від 06 вересня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8436 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1285 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 79). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 213939378 сформованої 25 червня 2020 року про право власності на вказану земельну ділянку 05 грудня 2017 року зареєстровано на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16436/15-17-сг від 06 вересня 2017 року за [PERSON] (а.с. 84-87). 19 січня 2018 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу (зареєстрований в реєстрі за № 66) земельної ділянки площею 1,8436 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1285 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Наразі саме [PERSON] є власником даної земельної ділянки (а.с. 80-83). Також судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-14191/15-17-сг від 09 серпня 2017 року [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3224088600:04:013:0016 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області (право власності на вказану ділянку зареєстровано 17 серпня 2017 року) та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за № 22-20980-СГ від 18 жовтня 2017 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3221986400:07:006:0013 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Староушицької селищної ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області (право власності на вказану ділянку зареєстровано 21 жовтня 2017 року) (а.с. 91-93). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16437/15-17-сг від 06 вересня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8403 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1286 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 94). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 213939059 сформованої 25 червня 2020 року про право власності на вказану земельну ділянку 05 грудня 2017 року зареєстровано на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16437/15-17-сг від 06 вересня 2017 року за [PERSON] (а.с. 99-102). 19 січня 2018 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу (зареєстрований в реєстрі за № 44) земельної ділянки площею 1,8403 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1286 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Наразі саме [PERSON] є власником даної земельної ділянки (а.с. 95-98). В той же час, встановлено, що на момент набуття у власність цієї земельної ділянки [PERSON] вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі, оскільки на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-8366/15-17-сг від 18 травня 2017 року володів на праві власності земельною ділянкою площею 2 га із кадастровим номером 3225585800:08:004:0021 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області, право власності на яку було зареєстровано 26 травня 2017 року та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-14505/15-17-сг від 10 серпня 2017 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3221955100:12:002:0001 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах смт. Згурівка Згурівського району Київської області, право власності на яку було зареєстровано 16 серпня 2017 року (а.с. 103-109). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16433/15-17-сг від 06 вересня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8369 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1288 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 110). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 213939673 сформованої 25 червня 2020 року про право власності на вказану земельну ділянку 05 грудня 2017 року зареєстровано на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16433/15-17-сг від 06 вересня 2017 року за [PERSON] (а.с. 115-119). 19 січня 2018 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу (зареєстрований в реєстрі за № 60) земельної ділянки площею 1,8369 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1288 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Наразі саме [PERSON] є власником даної земельної ділянки (а.с. 111-114). Встановлено, що на час набуття у приватну власність вказаної вище земельної ділянки [PERSON] використав своє право на безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки із відповідним цільовим призначенням, оскільки на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-13789/15-17-сг від 02 серпня 2017 року та вже володів на праві приватної власності земельною ділянкою площею 1,8806 га із кадастровим номером 3221055100:03:001:0178 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Бородянської селищної ради Бородянського району Київської області (право власності на вказану ділянку зареєстровано 16 жовтня 2017 року), а на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-14398/15-17-сг від 09 серпня 2017 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3224984000:02:004:0058 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Малополовецької сільскої ради Фастівського району Київської області, право власності на яку зареєстровано 15 серпня 2017 року. На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-20971-СГ від 18 жовтня 2017 року [PERSON] також отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 6822455800:05:001:0056 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Староушицької селищної ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області, право власності на яку зареєстровано 21 жовтня 2017 року (а.с. 120-130). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16430/15-17-сг від 06 вересня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8362 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1289 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 131). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 213939876 сформованої 25 червня 2020 року про право власності на вказану земельну ділянку 05 грудня 2017 року зареєстровано на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області за № 10-16430/15-17-сг від 06 вересня 2017 року за [PERSON] (а.с. 136-140). 15 травня 2018 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу (зареєстрований в реєстрі за № 1180) земельної ділянки площею 1,8362 га із кадастровим номером 3220886700:07:003:1289 для ведення особистого селянського господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Наразі саме [PERSON] є власником даної земельної ділянки (а.с. 132-135). В той же час, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-14206/15-17-сг від 09 серпня 2017 року [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3224088600:04:020:0019 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області, право власності на яку зареєстровано 16 серпня 2017 року та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-14555/15-17-сг від 10 серпня 2017 року повторно отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 3224980800:01:004:0362 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Великогуляківської сільскої ради Фастівського району Київської області (право власності на вказану ділянку зареєстровано 21 серпня 2017 року). Також на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-20570-СГ від 17.10.2017 року відповідач отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 6822455800:03:003:0109 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Староушицької селищної ради Кам`янець - Подільського району Хмельницької області. Право власності на вказану ділянку зареєстровано 21 жовтня 2017 року (а.с. 141-149). Наведені вище обставини свідчать про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на момент видачі Головним управлінням Держгеокадастру у Київські області оспорюваних наказів за № 10-16427/15-17-сг, 10-16440/15-17-сг, 10-16436/15-17-сг, 10-16437/15-17-сг, 10-16433/15-17-сг, 10-16430/15-17-сг від 06 вересня 2017 року вже використали своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, а тому набуття ним у приватну власність спірної земельної ділянки відбулося з порушенням закону. У відповідності до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Відповідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. За змістом абзацу 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі за № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). Так, згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. У пунктах 1, 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року за № 15, зазначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Відповідно п. п. 1, 4, 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29 вересня 2016 року за № 333 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Отже, спірні земельні ділянки відносились до земель державної власності, у зв`язку з чим їх розпорядником в силу положень ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та відповідно, територіальний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Зважаючи на інформацію, наведену у листі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14 серпня 2020 року за № 10-28-0.191-8136/2-20 суд приходить висновку про необізнаність даного органу про обставини щодо виділення відповідачам спірних земельних ділянок та відсутність дій з метою захисту порушеного права та повернення майна державі, у зв`язку з чим Бориспільська місцева прокуратура правомірно і обгрунтовано звертається з позовом до суду в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (а.с. 154-156). За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ст. 319 ЦК України). В той же час, відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені у ст. 116 ЗК України. Вказаною нормою передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частиною 3, 4 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно ч. 1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. У статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки, відповідно якої держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно ч. 3 вказаної норми захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, окрім іншого, здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 393 ЦК України. Враховуючи встановлені судом обставини суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимоги щодо визнання недійсними наказів Головного управління Держгеокадастру у Київській області про передачу у приватну власність відповідачів спірних земельних ділянок, відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Держава, як власник спірних земель, делегувала Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області повноваження щодо розпорядження останніми від її (держави) імені та в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, визначених законом. Тобто воля держави, як власника може проявлятися лише в таких діях органу, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави. Здійснення Головним Управлінням Держгеокадастру у Київській області розпорядження землею не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватися як вираження волі держави, що відповідно ст. ст. 387, 388 Цивільного кодексу України дає підстави для витребування державою її майна від добросовісного набувача. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі за № 916/2129/15, від 23 листопада 2016 року у справі за № 916/2144/15, від 25 січня 2017 року у справі за № 916/2131/15, від 15 березня 2017 року у справі за № 916/2130/15. Глава 29 ЦК України передбачає такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Права особи, яка вважає себе власником майна, не захищаються шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням статей 215 і 216 ЦК України. Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-53цс12). Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 3 ст. 388 Цивільного кодексу України встановлено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року за № 9 рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року за № 5 вказано : якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Встановлено, що [PERSON] на підставі укладених договорів купівлі-продажу з відповідачами у справі, є кінцевим власником спірних земельних ділянок. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Суд враховує ту обставину, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведено з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Суспільний інтерес, який полягає у поверненні в розпорядження держави земельних ділянок, що є умовою реалізації функцій держави щодо забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні відповідачами спірних земельних ділянок. Тому позов підлягає до задоволення. Підсумовуючи наведене, незаконна видача Головним управління Держгеокадастру у Київській області наказів про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам, якими повторно безоплатно надано земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (тобто надано останні понад норму встановлену Земельним кодексом України), не може оцінюватися як воля держави, та є підставою для витребування спірних земельних ділянок на користь Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в порядку ст. ст. 387, 388 Цивільного кодексу України від останнього власника [PERSON] .. Зважаючи на вказане, позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] спірних земельних ділянок на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру також підлягають задоволенню. При зверненні з даним позовом до суду прокуратурою Київської області сплачено судовий збір у розмірі 17 854 грн 86 коп. Наведене підтверджується платіжним дорученням за № 1915 від 06 серпня 2020 року (а.с. 20). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків (8927 грн. 43 коп.) судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, суд вбачає підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору при поданні позову. Відтак з відповідачів, слід пропорційно стягнути на користь прокурори судовий збір, у розмірі по 1115 грн. 93 коп. з кожного (8927 грн. 43 грн. / 8 відповідачів). На підставі наведеного та

Outcome: approved