Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

03 грудня 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] , згідно якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № 0861732501/Т/972101 від 26 червня 2013 року в розмірі 21\~816,00 гривень, яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 24 березня 2020 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти стягнення заборгованості за комісією, штрафу та пені. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 26 червня 2013 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКТАБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір на споживчі потреби № [NUMBER] /Т/972101, відповідно до умов якого сума кредиту складає 11 000 грн. з кінцевою датою погашення заборгованості 25 червня 2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 0,01 % річних, щомісячною комісією за надання кредитних коштів у розмірі 3,25 % від суми кредиту, а також зі сплатою штрафів у випадку прострочення щомісячного платежу або його частини (а.с. 4-5). ПАТ «АКТАБАНК» надав відповідачу кредитні кошти у сумі 11 000 грн. (а.с. 12). Відповідач зазначені умови договору належним чином не виконала у зв`язку з чим станом на 31 жовтня 2019 року має заборгованість перед кредитором у розмірі 21 816 грн., яка складається з: - заборгованість за основним боргом 9 167 грн.; - заборгованість за відсотками - 1 грн.; - заборгованість за комісією 9 648 грн.; - штрафи, пені 3 000 грн. (а.с. 15). 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги № 2, відповідно до умов якого кредитор відступає новому кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками та новий кредитор набуває права грошових вимог за цими договорами (а.с. 19-20). Згідно з витягом з Додатку № 1 до Договору № 2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги від [PERSON] коштів за кредитним договором № 0861732501/Т/972101 від 26 червня 2013 року (а.с. 21). Листом № 002405122-1 від 27 березня 2018 року позивач повідомив відповідача про відступлення йому права вимоги та необхідністю сплати заборгованості у сумі 21 816 грн. на рахунок позивача (а.с. 16). За вимогами статей\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії у розмірі 9\~648 грн., суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 9 648 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу та пені в розмірі 3\~000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 2\~статті 549\~ЦК України визначено, що\~штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Оскільки штраф і пеня є штрафними санкціями за невиконання умов договору, які не можуть бути застосовані одночасно та є подвійним притягненням до відповідальності, що суперечить\~статті 61 Конституції України\~і співпадає з правовою позицією Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Відповідно до наданого розрахунку неможливо встановити суму нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та суму нарахованих штрафів, суд позбавлений можливості вирішити питання про стягнення конкретної суми штрафних санкцій, через їх недоведеність та ненадання належного розрахунку. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу та пені в розмірі 3 000 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 12873 грн, з яких заборгованість за основним боргом 9 167 грн., заборгованість за відсотками - 1 грн. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 807,28 грн. (1921*9\~168/21 816).

Outcome: partial