overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

02 серпня 2017 року [PERSON] предявив вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. 01.08.1981 р. він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділ ЗАГСу м.Чірчік Ташкентської об- ласті, актовий запис № 779. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідач- кою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, у сімї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Сімейні стосунки не підтри- мують близько 12 років, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не велося, спору про майно не має, тому просив розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач двічі у судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та проживання сповіщалася належним чином - про що свідчать поштові пові- домлення (а.с.12,14). Відомостей про поважність причин її неявки суд не має і вважає, що вона не зявилася без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії V-ЮС № 373292 (а.с.6) вбачається, що 01.08.1981 р. відділом ЗАГСу м.Чірчік Ташкентської області зареєстровано шлюб між [PERSON], 12.11. [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 779. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постанов- лено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су- перечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюб- не прізвище. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подруж- жя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вважає, що шлюб має бути розірваний. У зв'язку з тим, що суд не має відомостей щодо визначення відповідача з приводу зміни пріз- вища, вважає, що підстав для відновлення дошлюбного прізвища останньої не має. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

02 серпня 2017 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 28 серпня 1982 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що у шлюбі в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Більше семи років вони із відповідачем не проживають разом, не ведуть спільно господарство, не підтримують подружніх стосунків, шлюб між ними носить лише формальний характер. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам, тому він вирішив звернутися в суд. В судове засідання, яке було призначено на 01 вересня 2017 року о 10.00 год., позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися. Однак, на адресу суду поступила заява представника позивача, з якої вбачається, що він підтримує позовні вимоги, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому порядку та шляхом опублікування оголошення в газеті «Львівська пошта» №67 (1977) від 31.08.2017 року. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у її відсутності, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 01 вересня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

02 серпня 2017 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В судовому засіданні позивач підтримала свої заявлені вимоги та просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з наступного: Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області між сторонами був укладений шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис №6(а.с.3). Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2017 року шлюб розірвано (а.с.51). Як пояснила в судовому засіданні позивач, що від спільного проживання у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO](а.с.4). На даний час вона не працює, а навчається на стаціонарному відділенні в Одеському обласному базовому медичному училищі, контракт якого за рік навчання складає 12\~722,61 (а.с.8). Відповідач суду пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, так як на даний час не працює, а також згідно до рішення Березівського районного суду Одеської області від 02 вересня 2017 року з нього було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1200 гривень щомісячно, до його повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України вбачається, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч 4 ст.84 СК України передбачено, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи усі вищевикладені обставини, що були встановлені судом при розгляді даної справи на підставі зазначених сторонами фактів та наданих доказів, суд приходить до висновку, що відповідач, який на даний час ніде не працює та сплачує аліменти на утримання сина щомісячно в розмірі 1200 гривень до його повноліття, не має можливості сплачувати аліменти на дружину. . Таким чином, в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення їх сина трьох років слід відмовити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

02 серпня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 21 липня 2016 року відповідач отримав кредит у сумі 3000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 40 відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом по кредитній лінії № 8142826844БД/2016-07. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 3323.96 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з'явився , хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 21 липня 2016 року відповідачка [PERSON], (код [NUMBER]) отримала кредит у сумі 3000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 40 відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. Станом на 26 липня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - залишок простроченої заборгованості за кредитом - 2902.23 грн.; - залишок простроченої заборгованості за відсотками - 358.31 грн.; - пеня - 63.42 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 3323.96 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

02 серпня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 13 жовтня 2012 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом?янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1852. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як пояснили сторони в судовому засіданні, спір щодо спільного майна відсутній. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

02 серпня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 01 березня 1994 року, який зареєстрований Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів м.Києва, про що складено актовий запис №370. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

02 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.08..2017р. о 13 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.08.2017р. о 13 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря Поворотнего О.А. Дніпропетровського наркологічного диспансера. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, місця не тримається. Поведінка невпорядкована. Ємоційно неадекватна. Продовжує виказувати думки про небажання жити( вранці намагалася вішатися). [PERSON] було поставлено попередній діагноз психотичний шизофреноподібний розлад внаслідок вживання опіатів. Стан після незавершеної спроби самогубства( повішення).. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

02 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.08..2017р. о 16 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.08.2017р. о 16 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні ім.Мечникова.. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора має маячні ідеї переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

02 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.08.2017р. о 16 год. 50 хв. [PERSON].. була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.08.2017р. о 16 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, імпульсивна, афективна. Мислення паралогічне, аморфне. Дезорієнтована. Виказує маячні ідеї відношення, отруєння. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

02 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.08..2017р. о 19 год. 35 хв. [PERSON]. була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON].. письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.08.2017р. о 19 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Пршинова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, відчуває слухові омани сприйняття, звучать маячні ідеї відношення, впливу. Погрожує оточуючим розправою. Критика порушена. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний с-м. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON]. до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved