Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя в якому зазначає, що з 01 лютого 2009 року по 08 листопада 2016 року із відповідачем перебували у шлюбі. У період даного шлюбу ними було розпочато будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд на вул. Довга Нива, буд. 9 у с. Гута-Боровенська та на вул. Молодіжна, 1, у с. Малі Голоби Камінь-Каширського району. Крім цього, у період шлюбу ними було огороджено земельну ділянку на вул. Довга Нива, буд. 9 у с. Гута-Боровенська Камінь-Каширського району, побудовано двоповерховий будинок, залито фундамент, змуровано з блоків перший поверх будинку, встановлено опалубок, встановлено і змуровано блоками другий поверх, дах підбито рейками, покрито будинок металопрофільною покрівлею, змуровано димохід, залито фундамент під будівництво гаражів. Житловий будинок по вул. Молодіжна, 1, у с. Малі Голоби Камінь-Каширського району закінчений будівництвом, при цьому було змуровані дві грубки, одна піч, які облицьовано плиткою, всередині житлові кімнати оштукатурені, обклеєно шпалерами стіни, кухня покрита мозаїчною крихтою, покладено та полаковано деревяну підлогу, встановлено 8 металопластикових вікон, обшито стелю гіпсокартоном, встановлено вхідні та міжкімнатні двері. Побудовано деревяні сходинки на мансардний поверх, утеплено мінеральною ватою та обшито деревяними дошками стелю мансардного поверху. В будинку побудовано погріб, поштукатурено зовні та всередині, облаштовано його полицями. Крім цього, підведено воду, влаштовано колонку, водонапірну башню, підведено систему каналізації, електропостачання від загальної вуличної електромережі, побудовано господарську споруду - сарай: залито фундамент, змуровані цегляні стіни, поштукатурено, встановлено деревяні крокви, покрито шифером дах, встановлено двері. До сараю добудовано навіс. Вищевказані житлові будинки є обєктом спільної сумісної власності і на даний час з вини відповідача не здані в експлуатацію, а житловий будинок в с. Малі Голоби є самочинним будівництвом, оскільки побудований на земельній ділянці, яка не була відведена для цього. Зазначив, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісно власності подружжя із визначенням часток. Крім вищезазначеного майна, в період шлюбу ними було придбано автомобіль марки «Renault Trafic 1870», 2004 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], який зареєстрований за відповідачем 01 жовтня 2011 року і перереєстрований при переобладнанні 25 березня 2013 року. Угоди про поділ спільного майна вони не досягли. У звязку викладеним, посилаючись на окремі норми законодавства, просить визнати незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Довга Нива, 9, в с. Гута Боровенська Камінь-Каширського району спільною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] Визнати за ним право співзабудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію обєкта незавершеного будівництва вищевказаного житлового будинку. Визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних в процесі будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби Камінь-Каширського району. Визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку автомобіля марки «Renault Trafic 1870», 2004 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Призначити по справі комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу. Відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати по справі. Відповідачем подано заперечення на позовну заяву, де зазначає, що вона із відповідачем, як подружжя, ніколи не набували у спільну сумісну власність незавершений будівництвом житловий будинок, розташований на вул. Довга Нива, 9, в с. Гута-Боровенська Камінь-Каширського району. Вказаний будинок вона збудувала за участю її бувшого чоловіка [PERSON], з яким перебувала у шлюбі з 01 листопада 2000 року по 25 грудня 2008 року, із належних їм будівельних матеріалів, для їх сина [PERSON]. Жодного відношення до цього будинку позивач не має. У звязку з тим, що на даний час з технічної точки зору неможливо зясувати весь обсяг та вартість будівельних матеріалів використаних в процесі будівництва житлового будинку та господарських будівель, їх походження, відсутність доказів на підтвердження цього, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину таких матеріалів та конструктивних елементів не можуть бути задоволені. Щодо позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину вищевказаного автомобіля марки «Renault Trafic 1870», вважає їх безпідставними, оскільки цей автомобіль був відчужений у 2015 році під час шлюбу. Враховуючи викладене, просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Позивачем 09 жовтня 2017 року було подано заяву про уточнення позовних вимог, де він, з урахуванням висновку судових автотоварознавчої та будівельно-технічної експертиз, зазначив, що вищевказаний автомобіль був придбаний ними в період шлюбу за спільні кошти сімейного бюджету і відповідач без його згоди відчужила цей автомобіль. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із подружжя здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі, а тому він має право на 1/2 грошової компенсації вартості автомобіля. Щодо нерухомого майна зазначив, що в судовому засіданні ним було визнано наступні обставини: блоки та цеглу, яку вони із відповідачем використали на будівництво житлового будинку в с. Гута-Боровенська по вул. Довга Нива, 9, були придбані відповідачем до укладення шлюбу між ними, у звязку з чим із загальної ринкової вартості матеріалів він вираховував вартість зазначених матеріалів. 217088 грн. - 36146 грн. - 12643 грн. - 5533 грн. = 162766 грн. Така вартість будівельних матеріалів та будівельно - монтажних робіт, що є їх спільною власністю, та підлягає поділу між ними. Поділу між ними підлягають будівельні матеріали, конструктивні елементи та вартість будівельно-монтажних робіт, що використані при будівництві обєктів у різних населених пунктах. У звязку з цим просить визнати за ним право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: вул. Молодіжна, 1 в с. Малі Голоби Камінь-Каширського району загальною вартістю 154191 грн. та в процесі будівництва хліва за зазначеною адресою вартістю 41714 грн. Визнати за відповідачем право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на вул. Довга Нива, 9, с. Гута-Боровенська Камінь-Каширського району вартістю 162766 грн. Стягнути із відповідача на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «Renault Trafic 1870», 2004 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], в розмірі 62607,50 грн. Відшкодувати йому за рахунок відповідача судові витрати по справі. В ході розгляду справи судом було залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], яка подала до суду заяву про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва житлового будинку. У вказаному позові [PERSON] просила визнати за нею право власності на частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних в процесі будівництва житлового будинку та господарської будівлі (сарай) по вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби Камінь-Каширського району, а саме: будівельних матеріалів та конструктивних елементів використаних на будівництво фундаменту, зрубу, внутрішньої перестінки, кроквів, даху житлового будинку, фундаменту, стін та даху господарської споруди (сараю). На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона на земельній ділянці по вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби Камінь-Каширського району, без відведення земельної ділянки, дозволу на початок будівництва та затвердженого плану будівництва, у 2001 році почала будувати житловий будинок. За свої кошти та з допомогою залучених до будівництва осіб, нею було залито фундамент розмірами 12 м. на 11 м., зведено чотиристінний зруб, одну перестінку, покладені деревяні крокви та дах. На будівництво господарської споруди було заготовлено будівельні матеріали щебінь, цегла бувша у використанні та хвилястий шифер для даху. У 2009 році сторони по справі її син [PERSON] та [PERSON] одружилися, проживали вони сімєю в с. Гута-Боровенська, де в період шлюбу на вул. Довга Нива, 9 побудували двоповерховий будинок та залили фундамент під будівництво гаражів. Вона не за заперечувала проти того, щоб подружжя [PERSON] продовжило разом з нею будівництво житлового будинку в с. Малі Голоби на вул. Молодіжна, 1. Після розірвання шлюбу у 2016 році між [PERSON] та [PERSON] у спірному житловому будинку проживає [PERSON], та без будь-яких законних підстав не допускає її до самочинно побудованого, у тому числі, частково за її рахунок, житлового будинку. Житловий будинок у с. Малі Голоби по вул. Молодіжна, 1 є фактично закінчений будівництвом, експлуатується за своїм призначенням, насьогодні ним володіє і користується одноособово [PERSON], використовуючи його для власного проживання. Однак, оскільки побудований житловий будинок має усі властивості самочинного будівництва, земельна ділянка для цілей будівництва не виділялася ні сторонам по справі, ні їй, вважає, що єдиним способом вирішення спору може бути поділ будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних в процесі будівництва у співвідношенні до розміру вкладених коштів кожного із учасників будівництва на будівельні матеріали, використані в процесі самочинного будівництва. У звязку з викладеним, просить визнати за нею право власності на частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних в процесі будівництва житлового будинку та господарської будівлі (сарай) за адресою: вул. Молодіжна, 1 у с. Малі Голоби Камінь-Каширського району, а саме: будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних на будівництво фундаменту, зрубу, внутрішньої перестінки, кроквів, даху житлового будинку, фундаменту, стін та даху господарської споруди (сарая). Відшкодувати їй за рахунок відповідачів судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю із підстав зазначених в позовній заяві, просить провести поділ майна подружжя, визнати за ним право власності на частину будівельних матеріалів та монтажних робіт використаних в процесі будівництва житлового будинку на земельній ділянці виділеній [PERSON] по вул. Довга Нива, 9, в с. Гута-Боровенська та по вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби Камінь-Каширського району. Зокрема він пояснив, що будинок в с. Гута-Боровенська був зведений на фундаменті залитому ще до шлюбу та із матеріалів придбаних відповідачем. В с. Малі Голоби до шлюбу був зведений зруб будинку його матірю. Оскільки будинок в с. Гута-Боровенська пізніше вони домовилися будувати для сина відповідача від першого шлюбу, то за взаємною згодою вони почали добудовувати будинок зведений в с. Малі Голоби. Під час шлюбу вони придбали автомобіль марки «Renault Trafic 1870», 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER], який був зареєстрований на відповідача і використовувався для потреб сімї, оскільки відповідач була зареєстрована як підприємець і займалася торгівлею. В процесі підготовки позову до суду про поділ майна він в сервісному центрі виявив, що відповідач спільний автомобіль переоформила на свого брата [PERSON], а пізніше, під час розгляду справи, на [PERSON] Згоди на відчуження він не давав, оскільки даний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя, а тому просить включити в поділ стягнувши із відповідача в його користь половину його вартості. Просить визнати частки у вартості будівельних матеріалів та робіт вкладених і виконаних за спільні кошти подружжя у будівництво житлових будинків в с. Гута-Боровенська та с. Малі Голоби. Відповідач та її представник позов не визнали із підстав, зазначених у поданому запереченні та в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що автомобіль був придбаний нею за кошти позичені у брата та отримані від підприємницької діяльності. Позивач [PERSON] під час спільного проживання нічого не вкладав у цей автомобіль, вона його продала оскільки були необхідні кошти для лікування дитини. Будинок в с. Гута-Боровенська був зведений до їх шлюбу з позивачем із матеріалів придбаних нею особисто і будь-якого відношення до нього позивач не має. Щодо будинку в с. Малі Голоби, то пояснила, що до шлюбу з позивачем був зведений зруб даного будинку, а вони спільно з позивачем провели добудову та внутрішнє облаштування, замінили вікна, а також звели хліва, піднавіси та фундамент. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] свій позов підтримала повністю та пояснила, що по вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби вона, як і інші громадяни села на даній вулиці самочинно звела зруб будинку з метою забезпечення житлом когось із дітей. За спільною домовленістю вона дозволила провести його добудову та облаштування для сина [PERSON] після вступу його в шлюб із відповідачем. Вона мала намір виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку та згаданий будинок, однак це зайняло тривалий час і на даний час в процесі вирішення. Син з невісткою звели біля даного будинку хліва із матеріалів отриманих нею по майнових паях розформованого колгоспу. Просить визнати за нею право власності на будівельні матеріали витрачені для будівництва житлового будинку та хліва на вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби. Від стягнення судових витрат відмовилася. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що сторони з 01 лютого 2009 року по 08 листопада 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що убачається із рішення Камінь-Каширського районного суду від 08 листопада 2016 року (т.1 а.с. а.с. 10-12), під час якого 31 грудня 2009 року народилася дочка [PERSON]. В силу ст. 57 ч. 6 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В силу ст. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Так само, відповідно до ст. 372 ч. ч. 1-3 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За час перебування у шлюбі сторони набули певне рухоме майно, зокрема автомобіль марки «Renault Trafic 1870», 2004 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], який 01 жовтня 2011 року був зареєстрований за [PERSON], що вбачається із результату аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України (т.1 а.с. 13). Згідно висновку № О-76 судової автотоварознавчої експертизи від 13 вересня 2017 року (т.1 а.с. а.с. 119-126) ринкова вартість вищевказаного автомобіля становить 125615 грн. Відповідно до ст. 65 ч. 3 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Як убачається з інформації Територіального сервісного центру 0743 РСЦ МВС у Волинській області від 21 липня 2017 року № 31/3/3-1078 (Т.1 а.с. 92), 12 травня 2016 року вищевказаний автомобіль був перереєстрований на [PERSON] брата відповідача, а 27 вересня 2016 року на [PERSON] із заміною номерних знаків на АС0743ВО, тобто відчужений. З наведеного вбачається, що з метою невключення автомобіля в поділ майна подружжя, відповідач двічі перереєструвала його. Допитаний як свідок [PERSON] брат [PERSON], показав, що позичав для сестри 2000 доларів США для придбання автомобіля. Даний факт суд до уваги не приймає, оскільки будь-яких доказів з цього приводу, окрім слів брата, який зацікавлений в розгляді справи, відповідачем не подано. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки, як убачається із слів відповідача, кошти на придбання автомобіля позичив її брат, у боргові зобовязання повинен бути включений позивач, чого не було взагалі. Покликання відповідача на те, що в період придбання автомобіля вони із позивачем фактично не проживали, хоча перебували в шлюбі, не заслуговує на увагу. Те, що автомобіль був придбаний лише за кошти відповідача, не доведено в судовому засіданні поданими запереченнями та доводами і спростовано встановленими обставинами по справі. Судом установлено, що даний автомобіль використовувався для потреб повязаних із підприємницькою діяльністю відповідача, в якій їй допомагав позивач. Оскільки відчуження транспортного засобу відбулося в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], а позивач письмової згоди на таке відчуження не давав, суд вважає, що він має право на компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля, що становить 62807,50 грн. (125615 грн. : 2). Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Враховуючи вимоги вказаної норми закону, а також відсутність правовстановлюючих та реєстраційних документів на житловий будинок, що знаходиться по вул. Довга Нива, 9, в с. Гута-Боровенська Камінь-Каширського району, визнання права власності можливе лише на будівельні матеріали використані для його будування та монтажні роботи. Вирішуючи питання про частку позивача у вартості таких матеріалів та робіт у будинку в с. Гута-Боровенська, судом встановлено, що до шлюбу з позивачем відповідач мала земельну ділянку по вул. Довга Нива, 9, на якій були залиті фундаменти під будівництво житлового будинку та частково для господарської споруди. Для зведення житлового будинку відповідач мала придбані до шлюбу будівельні матеріали, зокрема цеглу, блоки, частково цемент, окремі матеріали для даху. За участю позивача були змуровані стіни двоповерхового будинку, облаштовано дах. Допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що допомагали зводити будинок відповідачу в с. Гута-Боровенська, однак в якому році це було і чи перебували в той час сторони по справі в шлюбі, не памятають, будь-яких коштів за роботу вони не отримували. Водночас, окремі з них пояснили, що позивач допомагав їм виконувати певні будівельні роботи. Тому суд показання відповідача в частині того, що будинок було зведено до шлюбу з позивачем, до уваги не приймає. Позивач не заперечує, що під час зведення даного будинку харчування осіб, які приймали участь у його зведенні, здійснювала відповідач. Свідок [PERSON] показав, що допомагав вивозити балки, робив покрівлю даху, цегла і блоки були до шлюбу, а сам будинок в с. Гута-Боровенська сторони будували в шлюбі. Згідно висновку № 45 судової будівельно-технічної експертизи по (т. 1 а.с. а.с. 133-217) ринкова вартість матеріалів та вартість будівельно-монтажних робіт, використаних та здійснених в процесі будівництва житлового будинку без врахування вартості фундаменту, а також господарської будівлі (фундаменту, що облаштований лише в землі) по вул. Довга Нива, 9, в с. Гута-Боровенська становить 217088 грн. Вартість блоків, які були використані для облаштування зовнішніх стін становить 36146 грн., для облаштування перестінок 12643 грн., фронтонів 5533 грн., що разом становить 54322 грн. Вартість цегли, яка була використана для облаштування цоколю (цегляна кладка по фундаменту) 2468 грн., для облаштування перестінок (внутрішні стіни) 1238 грн., димоходу 1191 грн., що разом становить 4897 грн. Враховуючи, що вказані блоки та цегла набуті відповідачем до шлюбу із позивачем, суд виключає їх вартість із спільного майна подружжя, у звязку з чим вартість такого, що знаходиться на вул. Довга Нива, 9, в с. Гута-Боровенська становить 157869 грн. (217088 грн. 54322 грн. 4897 грн.), а тому частки позивача та відповідача в ньому становлять по 78934,50 грн. (157869 грн. : 2). У звязку з тим, що вказане майно подружжя не може бути поділене в натурі, суд визнає право власності на його 1/2 частину за [PERSON] в грошовому еквіваленті відповідно до висновку вищеназваної експертизи. Покликання відповідача, що позивач з моменту одруження і до розлучення із нею ніде не працював і не мав заробітку, і тим самим не брав участі в придбанні будівельних матеріалів та проведенні будівельних робіт, спростовано свідками, які допитані в судовому засіданні. Зокрема, свідки [PERSON], [PERSON] показали суду, що разом з позивачем [PERSON] у період його шлюбу із [PERSON] періодично виїжджали на сезонні заробітки в Житомирську та Рівненську області, де заробляли значні суми коштів. Щодо позовних вимог [PERSON], як третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, то суд дійшов наступного. Згідно ст. 34 ч. 1 ЦПК (в ред. до 15.12.2017 року) треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача. Із позовом про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані в процесі будівництва житлового будинку в с. Малі Голоби на вул. Молодіжна, 1, [PERSON] звернулася 09 жовтня 2017 року, тобто в період дії вищезгаданої норми ЦПК України. Відповідно до ст. 3 ч. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У звязку з цим суд прийняв дану позовну заяву до розгляду із первинним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. При цьому суд взяв до уваги, що [PERSON] раніше зверталася до суду із позовною заявою до Гуто-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району про скасування рішення сільської ради та зобовязання вчинити певні дії, постановою якого від 01 грудня 2016 року визнано недійсним рішення Гуто-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 02 серпня 2016 року № 13/5, яким вирішено відкласти розгляд питання щодо надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, до встановлення власника житлового будинку, господарських будівель на земельній ділянці в с. Малі Голоби по вул. Молодіжна, 1, Камінь-Каширського району Волинської області, та зобовязано вказану сільську раду на найближчій сесії сільської ради розглянути по суті звернення (заяву) [PERSON] про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки у с. Малі Голоби Камінь-Каширського району по вул. Молодіжна, 1, відповідно до вимог чинного законодавства. Сторони по первинному позову, зокрема відповідач, при розгляді справи визнавала, що до того, як вони почали з позивачем добудовувати згаданий будинок, вже був зведений його зруб та облаштований дах і перестінки. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали суду, що на прохання позивача [PERSON] на вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби, спочатку залили фундамент, а потім за один день звели зруб будинку. До одруження [PERSON] було зведено зруб, фронтони, перестінки, вибито колонку на воду, облаштували каналізацію і проведено електропостачання. Згідно висновку № 56 судової оціночно-будівельної експертизи від 29 листопада 2017 року (т. 2 а.с. а.с. 4-27) ринкова вартість будівельних матеріалів та конструктивних елементів використаних в процесі будівництва житлового будинку на вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби Камінь-Каширського району, а саме: будівництва фундаменту, зрубу, внутрішньої перестінки, крокв, даху житлового будинку, станом на момент проведення експертизи, становила 118276 грн. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані в процесі будівництва вказаного житлового будинку, а саме: будівництва фундаменту, зрубу, внутрішньої перестінки, крокв, даху житлового будинку, були придбані [PERSON], у звязку з чим право власності на них слід визнати за останньою. Покликання [PERSON] на те, що за її участю було зведено хлів, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки встановлено, що його зводили сторони за первинним позовом але з матеріалів, які були отримані і використані із витребуваних майнових паїв колгоспу. Про те, що третя особа вклала свої кошти у зведення вказаної будівлі, остання будь-яких доказів не подала, а тому суд не може визнати за нею право власності на спірні будівельні матеріали вкладені в будівництво хліва на вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби. Згідно ст. 376 ч. ч. 1-3 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Як убачається із постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Судом встановлено, що самочинно збудований будинок по вул. Молодіжна, 1, в с. Малі Голоби завершили будівництво під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], яка на даний час проживає у ньому з двома дітьми. Згідно вищевказаного висновку № 45 вартість будівельних матеріалів використана в завершенні самочинного будівництва будинку за вищеназваною адресою, без врахування зрубу та даху, становить 154191 грн. Вартість будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва: зведеного хліва становить 41714 грн., фундаменту, що облаштований в землі 14670 грн., піднавіса №1 25291 грн., піднавіса №2 19894 грн., що разом із вартістю будматеріалів використаних на зведення будинку становить 255760 грн. Беручи до уваги викладене, суд вважає доведеним, що вказані будівельні матеріали належить [PERSON] та [PERSON] як майно подружжя, у звязку з чим кожен з них має право на 1/2 їх частину. Враховуючи, що це майно, як і вищезгадане, не може бути поділене в натурі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на його 1/2 частину в грошовому еквіваленті, що буде становити по 127880 грн. (255760 грн. : 2). Задовольняючи позов [PERSON] до [PERSON] суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із [PERSON] в користь [PERSON] понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн. (а.с. 1 т. 1), 2280,36 грн., та повязані із проведенням експертиз в розмірі 1812 грн. та 7799,40 грн., що разом становить 12531,76 грн., оскільки [PERSON] від стягнення таких витрат відмовилась.

Outcome: partial