Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

03 грудня 2015р. позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що під час перебування у шлюбі із відповідачем [PERSON] у них народився син - [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу із відповідачем за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.10.2010 року по справі №2-2324/10 син проживає із нею - матір'ю дитини, та перебуває на її повному утриманні. Зазначила, що син навчається на четвертому курсі денної форми навчання на факультеті комп'ютерних систем та автоматики у Вінницькому національному технічному університеті. Окрім того, вказує на те, що син потребує профілактичних та інших заходів медичного супроводу у зв'язку із станом здоров'я. З огляду на зазначене, просить стягувати з відповідача - батька дитини, який має постійне місце праці, окрім того займається підприємницькою діяльністю та, при цьому, інших утриманців не має, аліменти на її користь на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі ? частини його заробітків щомісячно, але не менше встановленого прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб, згідно Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму», до досягнення сином 23 років. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явилася, проте подала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задоволити в повному обсязі; проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме погодився сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їхнього сина, який продовжує навчання, в розмірі ? частини його заробітків щомісячно до досягнення сином 23 років. При цьому, пояснив, що після розлучення із дружиною надавав в добровільному порядку грошову допомогу останній, в тому числі на утримання та лікування спільної дитини. Також повідомив суд, що на даний час його єдиний дохід - це заробітна плата, яку він отримує на приватному підприємстві «Грінлайн», його робота має постійний характер. Визнав, що дійсно зареєстрований фізичною особою-підприємцем, однак пояснив, що на даний час його підприємницька діяльність не приносить доходів, оскільки він займається вирощуванням яблуневого саду та очікує отримання доходу через 2-3 роки. Зазначив, що обов'язок по утриманню дитини несе також й мати, тобто позивач, а також повідомив, що на даний час син отримує стипендію. З огляду на зазначене, вважав, що вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів, але не менше встановленого прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб, згідно Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму», є завищеними та сплачувати аліменти в зазначеному розмірі він не має можливості. Суд, заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, встановив, що [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Новодністровською міською радою Чернівецької області 24.10.1995р. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). За рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.10.2010 року по справі №2-2324/10 шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27 жовтня 1994року, було розірвано (а.с. 5) Як вбачається із заключення ЛКК № 1046 від 20.10.2015р., виданого Новодністровською міською лікарнею Чернівецької області, [PERSON] має виразкову хворобу, виразку цибулини (а.с. 7). В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що в сина проблеми зі шлунком та повідомив, що в добровільному порядку надавав кошти на його лікування. Як вбачається із довідки Відділу державної виконавчої служби Сокирянського районного управління юстиції від 26.10.2015р. № 913/02/4 у відділі ДВС Сокирянського районного управління юстиції виконавчі документи про стягнення з [PERSON] аліментів не перебувають (а.с. 8). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що інших утриманців, окрім сина [PERSON], у нього не має та стягнення аліментів через виконавчу службу не проводиться. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 26.10.2015р. вбачається, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26 серпня 2011року (а.с.9-10). Відповідач [PERSON] підтвердив у судовому засіданні, що займається підприємницькою діяльністю, однак, зазначив, що на даний час прибутки від такої діяльності не отримує. Позивачем [PERSON] доказів отримання прибутку відповідачем [PERSON] від підприємницької діяльності суду не надано. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, працює на посаді гідротехніка в ПП «Грінлайн» з 01 липня 2014року, отримує стабільний дохід, що підтверджується наданими відповідачем довідками від 16.02.2016р. №№ 00000000009-00000000011 за період з липня 2014року по січень 2016року, зокрема, щомісячно останньому нараховується заробітна плата в розмірі 1700, 00 грн. (а.с. 22-24). Позивач [PERSON] інформації про наявність у неї доходів суду не надала. [INFO] року [PERSON], [INFO] народження, досягнув повноліття. На час розгляду справи в суді [PERSON], [INFO] народження, виповнилося 20 років. На даний час він навчається на четвертому курсі денної форми навчання на факультеті комп'ютерних систем та автоматики у Вінницькому національному технічному університеті, що підтверджується довідкою Вінницького національного технічного університету № 580 від 22.10.2015р. (а.с. 6). Як повідомив відповідач [PERSON], син успішно навчається та отримує стипендію в підвищеному розмірі. Відповідач [PERSON] також повідомив, що в період з 2011року по 2015рік добровільно сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 500, 00 грн. на місяць шляхом перерахунку коштів на картковий рахунок позивача [PERSON], а в подальшому - на картковий рахунок сина [PERSON], в підтвердження чого суду надано квитанції ПАТ КБ «ПриватБанку» (а.с. 26-34). При цьому, пояснив, що інколи кошти перераховував за декілька місяців одночасно, а інколи передавав дружині через знайомих чи друзів. Також повідомив, що, окрім 500, 00 грн., які він сплачував, як аліменти, добровільно надавав кошти на лікування сина, якщо в цьому була необхідність та у нього була можливість такі кошти надати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а також можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд враховує, що повнолітній син сторін перебуває на денній державній формі навчання, а відтак, не має можливості працювати та отримувати додаткові доходи, окрім стипендії, а відповідач [PERSON] не заперечує щодо надання сину матеріальної допомоги та частково визнає позов. При цьому, суд також враховує розмір доходів, які отримує відповідач [PERSON], а також те, що обов'язок щодо утримання дитини є обов'язком як матері, так і батька. Відповідач [PERSON] надав суду докази отримання доходу лише у виді заробітної плати на ПП «Грінлайн». Натомість позивачем [PERSON] не надано суду доказів, які б підтверджували такий розмір доходів відповідача, що дозволяло б останньому, не порушуючи при цьому його прав, сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму». Зважаючи на те, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, та враховуючи стан здоров'я, сімейний та матеріальний стан сторін, часткове визнання позову відповідачем [PERSON] та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2015 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved