Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

03.11.2020 р [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 28.08.2017 року з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 138618 грн та 768,40 грн судового збору. З позовної заяви вбачається, що на підставі договору позики від 28.08.2017 року [PERSON] позичив у [PERSON] 9000 доларів США та зобов`язався повернути: 4500 доларів США - до 20 вересня 2017 р, а решту 4500 доларів США - до 30 жовтня 2017 року. На підтвердження отримання у позику коштів відповідач власноручно склав письмову розписку і засвідчив її власним підписом. Проте, у визначений строк [PERSON] свого зобов`язання за договором позики не виконав, повернув лише 4500 доларів США. Сума залишку за позикою, з урахуванням курсу валют НБУ та з урахуванням індексу інфляції на час звернення з позовом до суду, становить 138 618 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 138 618 грн боргу та 1386,19 грн судового збору. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження, не подав суду заяву про розгляд справи з участю сторін, не подав заперечення у вигляді відзиву на позов. Дослідивши позовні вимоги та письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України, оскільки 28 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] на підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка позичальника [PERSON] . Відповідно до умов розписки, позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] у позику готівкові кошти у сумі 9000 доларів США, а позичальник [PERSON] зобов`язався повернути позикодавцеві [PERSON] : 4500 доларів США - до 20 вересня, а решту 4500 доларів США - до 30 жовтня 2017 року. За користування коштами [PERSON] зобов`язався щомісячно сплачувати пеню в розмірі 100% від суми заборгованості (а.с.6). 28 серпня 2017 року позичальник [PERSON] власноручно склав та підписав розписку про отримання позики від [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] в сумі 9000 доларів США та зобов`язався повернути 4500 доларів США до 20 вересня, а решту 4500 доларів США до 30 жовтня 2017 року (а.с.6). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зі змісту розписки вбачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 9000 доларів США саме у позику та встановлено його обов`язок повернути грошові кошти позивачу . Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позикодавець [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] 9000 доларів США, що стверджукється розпискою позичальника [PERSON] (а.с.6). Однак, [PERSON] взяте на себе зобов`язання виконав лише частково та повернув 4500 доларів США, що стверджується розпискою на а.с. 6. 16 жовтня 2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію-вимогу про повернення боргу в розмірі 4500 доларів США та розрахунок пені, передбаченої розпискою у розмірі 100% від суми заборгованості за позикою за весь час прострочення (а.с.7). Проте, у позові позивач пред`явив вимогу до відповідача про стягнення боргу та інфляційних витрат. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України cуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач визначив розмір заборгованості відповідача за договором позики відповідно до курсу валют НБУ станом на дату укладення договору та складення розписки - 28.08.2017 р та визначив суму інфляційних втрат відповідно до вказаного боргу. Тому, на підставі вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України, суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих позивачем доказів. Умови договору позики є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за договором позики. Відповідач заперечень проти позову не надав. На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] є законними, підставними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Судовий збір в сумі 1386 грн 19 коп підлягає стягненню з відповідача в користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved