Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

02.10.2020р. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом який мотивує тим, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] . На даний час вона мешкає одна, не працює, є непрацездатною за віком, отримує пенсію по втраті годувальника, середній розмір якої за період з жовтня 2019р. по вересень 2020р. становив 3 288,00 грн. Вказаних коштів їй не вистачає, оскільки вона щомісячно сплачує комунальні послуги, розмір яких для неї є дуже великим, зокрема в зимовий період 2019-2020 років вона сплачувала за комунальні послуги 2300,00 грн. Крім того, вона має хронічні захворювання, у зв`язку з цим вимушена купувати дорогі ліки. Її пенсії на покриття усіх витрат не вистачає, у зв`язку з чим вона змушена економити на одязі, на продуктах харчування. У зв`язку з такими обставинами вона вимушена звернутись за допомогою до свого повнолітнього та працездатного сина - [PERSON] , який їй не допомагає, матеріальної участі в придбанні ліків, продуктів харчування, одягу та сплаті комунальних послуг не приймає. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та довічно. Ухвалою суду від 12.10.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом, призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. 02.11.2020р. від позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Ухвалою суду від 03.11.2020р. судовий розгляд справи було відкладено, явкусторін в судове засідання на наступну дату визнано обов`язковою. 13.11.2020р. до суду надійшло клопотання адвоката Гончаренко П.П., який представляє інтереси [PERSON] про залучення дружини відповідача [PERSON] - [PERSON] до участі в справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яке було обґрунтовано тим, що в провадженні суду перебуває інша цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини. Вирішення питання про стягнення аліментів з відповідача на користь його матері, може вплинути на розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дітей та дружини відповідача. В наступне судове засідання - 25.11.2020р. прибув відповідач [PERSON] , позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, судова повістка та копія ухвали суду від 03.11.2020р. повернуті не врученими. Ухвалою суду від 25.11.2020р. до участі у даній справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, була залучена [PERSON] та їй надано строк для подання пояснень на позов або відзив - п`ять днів з дня отримання копії позову або копії відзиву. 22.12.2020р. представник [PERSON] - адвокат Гончаренко П.П. ознайомився з матеріалами справи, а 28.12.2020р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, які по суті є письмовими поясненнями третьої особи [PERSON] , в яких зазначено, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, для визначення розміру аліментів необхідно враховувати, зокрема, отримання батьками пенсій, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів. Оскільки позивачка не довела необхідність отримання матеріальної допомоги, то позовні вимоги є необґрунтованими. 20.01.2021р. до суду надійшли письмові пояснення представника позивачки - адвоката Бубнова Д.Ю., в яких зазначено, що нормами ЦПК України та ухвалою суду від 25.11.2020р., якою [PERSON] було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, встановлено, що третя особа має право подати до суду пояснення щодо позову або відзиву. Подавати відзив на позовну заяву має право виключно відповідач, який в повному обсязі визнав позовні вимоги [PERSON] . Оскільки третя особа [PERSON] виклала свої заперечення проти позову у неналежній та не встановленій законом формі, то суд не має права брати вказані заперечення до уваги під час розгляду справи. Також зазначає, що рішення в даній справі ніяким чином не впливає на права та інтереси [PERSON] під час розгляду іншої цивільної справи №337/4253/20 за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та коштів на утримання дружини, оскільки [PERSON] щомісячно здійснює перерахування грошових коштів [PERSON] на її утримання та утримання двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оплачує відвідування старшим сином футбольної секції, здійснює необхідні платежі до фондів дитячого садка, який відвідує старший син, а також за відвідування ним логопеда, сплачує комунальні послуги за їх спільним, з [PERSON] та дітьми, місцем мешкання. Наголошує, що позивачка повністю обґрунтувала свої позовні вимоги до відповідача та додала до позову всі письмові докази, якими обґрунтовується необхідність надання їй матеріальної допомоги у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. З урахуванням викладеного вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Бубнов Д.Ю. позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях. Просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що позивачка є вдовою, проживає одна за адресою: [ADDRESS] , у власній квартирі, самостійно оплачує комунальні послуги, має низку хронічних захворювань, витрачає багато грошей на придбання дорогих ліків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, заперечень щодо свого обов`язку підтримувати непрацездатну мати матеріально, суми та порядку утримання не має. Додатково пояснив, що він працює спеціалістом ТОВ «Інтерпайп Україна», отримує заробітну плату, може допомагати матері та утримувати свою сім`ю, зокрема двох малолітніх дітей та дружину. Мати вдова з 2012 року, її пенсія невелика та їй не вистачає грошей на усі необхідні потреби. У нього є рідна сестра - донька позивачки, яка є повнолітньою, безробітною, перебуває у шлюбі, має маленьку дитину, мешкає окремо, наразі проживає разом зі своєю сім`єю у м.Москва РФ, перебуває на стадії прийняття громадянства РФ. Мати з донькою не спілкується. Де зараз перебуває мати він не знає, але постійним її місцем проживання є власна двохкімнатна квартира [ADDRESS] . Вважає, що він повинен утримувати матір, не заперечує сплачувати на її користь аліменти в заявленому нею розмірі, для цього просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача - адвокат Штенгелов О.В. в судовому засіданні наголосив на визнанні відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері в повному обсязі та просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог на підставі такого визнання. Представник третьої особи - адвокат Гончаренко П.П. в судовому засіданні пояснив, що позивачкою не доведений розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача, зокрема, не доведено, що у неї відсутня достатня кількість коштів на своє утримання, а допомогу на її утримання може надати лише відповідач. Так, у позивачки є ще одна повнолітня дитина - донька, яка проживає у м.Москва РФ і позивачка з нею спілкується, вона їздить до доньки і саме у неї зараз перебуває. В повному обсязі позивачка про свої статки не повідомляє, не вказує про наявність іншої нерухомості чи іншого майна, яким вона може користуватись та розпоряджатись, отримувати від нього певний дохід, зокрема у вигляді орендної плати. Зазначає, що дійсно, повнолітні працездатні діти повинні утримувати непрацездатних батьків, але визначення розміру аліментів, які стягує суд, повинен бути позивачем доведений. Допускає, що достатнім розміром аліментів, які можуть бути стягнути з відповідача на утримання його матері, може бути 1/8 частка його доходу. Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні суд не прийняв визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки, виходячи з характеру та суті спірних правовідносин, повідомлених учасниками справи обставин, вважає, що ухвалення рішення лише через визнання позову відповідачем без з`ясування усіх обставин справи та дослідження доказів, може порушити права та інтереси іншої особи, зокрема третьої особи, залученої до участі у справі та яка заперечує проти позовних вимог [PERSON] . У зв`язку з цим судовий розгляд було продовжено, учасникам судового розгляду роз`яснено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача та його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно з ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно з ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд встановив, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] (арк.6). Позивачка [PERSON] є особою, яка досягла встановленого законом пенсійного віку, є вдовою, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію в разі втрати годувальника, за період з жовтня 2019р. по вересень 2020р. отримала пенсію в загальному розмірі 39460,00 грн., зокрема, розмір її пенсії у періоди жовтень-листопад 2019р. становив 3128,00 грн. на місяць, грудень-червень 2020р. - 3276,00 грн., липень-вересень - 3424,00 грн. (арк.7). Також позивачка має доньку - [PERSON] , [INFO] (арк.4), яка на даний час проживає у м. Москва РФ, що визнається учасниками судового розгляду, сумнівів щодо достовірності цих обставин у суду не має, тому вони не підлягають доказуванню відповідно до ст.82 ЦПК України. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (арк.4). Згідно з наданими копіями квитанцій ВПС «ІнтерПейСервіс» ПрАТ «Запоріжзв`язоксервіс» [PERSON] 29.04.2020р. здійснила оплату житлово-комунальних послуг (електропостачання, газопостачання, опалення, гаряче та холодне водопостачання, послуги за обслуговування домофону) на загальну суму 2316,20 грн. (арк.8). 10.12.2019р. [PERSON] була оглянута сімейним лікарем КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги», яким їй встановлено діагноз: Остеоартроз інш., призначені ліки/ін`єкції, направлено до ін.лікаря/спеціаліста ревматолога (арк.11). Згідно з Консультативним висновком ревматолога, 13.04.2020р. [PERSON] була оглянута вказаним лікарем, їй встановлено діагноз: о/хондроз ПОП полірадикулярний с-м. ОА поліостеоартроз. ПФС ІІ ст. та рекомендовано зниження ваги, ЛФК (зайняття в басейні, пілатес, боді-флекс), а також прийняття ліків, зокрема, супракал, флекцерин, картиджен, диклотол, омез, Декса (арк.10). Як повідомив суду відповідач [PERSON] , він працює спеціалістом ТОВ «Інтерпайп Україна», отримує заробітну плату, належні докази на підтвердження розміру заробітку (доходу), який отримує відповідач, в матеріалах справи відсутні. Також судом встановлено та визнається усіма учасниками справи, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час в проваджені Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа №337/4253/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та коштів на утримання дружини. На даний момент рішення за цим позовом не ухвалено. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] . Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що за змістом ст.202 СК України обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19). Водночас, у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилалась на те, що вона проживає одна, є пенсіонеркою, отримує невелику пенсію, з якої сплачує комунальні послуги, хворіє на хронічні захворювання, потребує постійного вартісного лікування, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого сина [PERSON] , який їй не допомогає, матеріальної участі у придбанні ліків, продуктів харчування, одягу та сплаті комунальних послуг не приймає. Разом з тим, суд вважає, що позивачка та її представник в порушення вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України не довели суду належними та допустимими доказами обставини, на які позивачка посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме те, що вона як непрацездатна особа потребує матеріальної допомоги з боку повнолітнього сина. Так, суд виходить з того, що позивачка є пенсіонеркою, непрацездатною особою, отримує пенсію в разі втрати годувальника, розмір якої у періоди жовтень-листопад 2019р. становив 3128,00 грн. на місяць, грудень-червень 2020р. - 3276,00 грн. на місяць, липень-вересень - 3424,00 грн. на місяць, та який перевищував прожитковий мінімум, встановлений для осіб, що втратили працездатність. Також судом встановлено, що позивачка забезпечена власним житлом, є власницею квартири, в якій вона зареєстрована та проживає. Обставини щодо належності позивачці на праві власності вказаного об`єкту нерухомості визнаються усіма учасниками справи, сумнівів щодо достовірності їх у суду не має, тому відповідно до ст.82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню іншими належними засобами. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що позивачка проживає одна, спільного бюджету ні з ким не має та спільного господарства ні з ким не веде, не має можливості матеріального забезпечення за рахунок інших осіб, остання суду не надала. В матеріалах справи також відсутні належні та допустимі докази, що позивачка, крім отримання пенсії, немає в наявності іншого нерухомого майна, крім квартири в якій проживає, та/або цінного рухомого майна, щоб унеможливлювало отримання нею додаткового доходу від використання цього майна. Таких обставин позивачка суду не довела. Крім того, доказів відсутності будь-якого іншого джерела доходу, в т.ч. довідки органів податкової служби з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про суми виплачених доходів, позивачка суду не надала. Також позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення нею витрат на забезпечення її необхідних потреб, які б перевищували розмір її доходу і відповідно потребували сторонньої матеріальної допомоги. Посилаючись на наявність тривалих хронічних захворювань і необхідність вартісного лікування, позивачка надала суду лише висновки двох медичних обстежень сімейного лікаря та лікаря ревматолога, в яких зазначено про наявність певних захворювань, зокрема пов`язаних із суглобами, встановлений діагноз та рекомендоване лікування. Однак доказів знаходження на диспансерному обліку у зв`язку з хронічним захворюванням, здійснення рекомендацій лікаря, проходження лікування та здійснення витрат на таке лікування позивачкою суду не надано. За поясненнями її представника, позивачка постійно купує та приймає вартісні ліки, які їй призначив лікар, але їх ціну під час судового розгляду не називав. Ні позивачка, ні її представник не надали суду жодного доказу на підтвердження придбання будь-яких лікарських препаратів, в тому числі рекомендованих для вживання лікарем. Доказів здійснення постійних неминучих витрат на своє лікування позивачка не надала. Водночас суд не приймає до уваги при розгляді справи, доданий позивачкою до позовної заяви список препаратів, датований 22.01.2019р., який оформлений неналежним чином (не має назви документу, реквізитів медичної установи, кому і ким виданий, підписи невідомих осіб не розшифровані). Таким чином, надані позивачкою документи не дають суду підстав для категоричного висновку про наявність у позивачки тривалого хронічного захворювання, необхідність витрат на його лікування, які б не покривались за рахунок її пенсії і відповідно потребували сторонньої матеріальної допомоги. Надані позивачкою квитанції про сплату житлово-комунальних послуг від 29.04.2020р. також не свідчать про те, що ці витрати значно впливають на матеріальне становище позивачки, не можуть бути покриті за рахунок наявного у неї доходу та потребують матеріальної допомоги з боку відповідача. До того ж суд звертає увагу, що підставою звернення особи до суду в силу вимог ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України є порушення, невизнання або оспорювання законних прав, свобод та інтересів. Однак з обставин даної справи вбачається, що після звернення позивачки до суду з цим позовом відповідач подав заяву, в якій повністю визнав її вимоги. В судовому засіданні він пояснив, що згоден з обов`язком утримувати непрацездатну матір, згоден з визначеним розміром аліментів (1/4 частина), які позивачка просить стягнути з нього, та періодом, на який вона просить стягнути аліменти. Під час розгляду справи відповідач та його представник наголошували на ухваленні рішення про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача аліменти на утримання матері. На думку суду, ці обставини свідчать про фактичну відсутність між сторонами спору щодо матеріального утримання відповідачем своєї непрацездатної матері. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. При цьому слід вказати, що при вирішенні цієї справи, судом також враховувалась і та обставина, що на утриманні відповідача знаходяться двоє малолітніх дітей, які потребують витрат на своє утримання. В провадженні суду на даний час знаходиться інша цивільна справа за позовом дружини відповідача - [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей та своє утримання, в межах якої рішення ще не прийнято, а в межах даної справи представник [PERSON] вказував, що питання про стягнення аліментів з відповідача на користь його непрацездатної матері може вплинути на розмір аліментів на дітей та дружину, і саме в зв`язку з цим судом було залучено [PERSON] як третю особу в даній справі. Доводи представника позивачки про неналежне оформлення третьою особою пояснень на позов у вигляді відзиву не впливають на висновки суду та не спростовують встановлені судом обставини. Представник третьої особи був присутній в судовому засіданні та надав аналогічні пояснення в ході судового розгляду. Оскільки позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати зі сплати судового збору відносяться на рахунок держави. Повний текст рішення складено 25.01.2021р.

Outcome: dismissed