Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

02 червня 2015 року позивач звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідачки в якій просить суд розірвати між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20 липня 2013 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка в теперішній час та після розлучення буде мешкати разом з відповідачкою. Позивач з відповідачкою з липня 2014 року припинили шлюбні відносини, сторони не мешкають разом, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій позов визнала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 20 липня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке було видане Дніпровським відділом РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області та актовим записом № 312. З матеріалів справи вбачаються, що від спільного подружнього життя у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке було видане Дніпровським відділом РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 316, де в графі батько та мати записано позивача та відповідачку. Судом встановлено, що сторони з липня 2014 року припинили шлюбні відносини, сторони не мешкають разом, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, дитина мешкає разом з відповідачкою. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved