Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

02 лютого 2018 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON], якою позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 16.02.2018 року та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] просили суд ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, заявивши, що шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Дитина проживає з матірю, спору між сторонами з приводу проживання дитини не існує. Також сторони узгодили розмір заявлених до стягнення на дитину аліментів та просять суд присудити аліменти в розмірі не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Обидві сторони запевнили суд, що примирення між ними неможливе та просили ухвалити рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. За приписами частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні, що відповідає положенням\~статті 200 ЦПК України. Матеріали справи є повними і достатніми для її розгляду. Судом встановлено, що шлюб між громадянином України [PERSON], [INFO], та громадянкою [PERSON] Молдова [PERSON], [INFO], зареєстрований 12 квітня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2008 року квітня місяця 12 числа зроблено відповідний актовий запис за № 256 та видане свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 080737. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON]. 03 жовтня 2008 року у подружжя народилася дитина [PERSON]. Народження дитини зареєстроване 21 жовтня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 1763 (Свідоцтво про народження І-ЖД № 471456). На час розгляду справи дитина проживає з матірю. Спору з цього приводу між батьками не існує. Подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 141 Сімейного кодексу України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 та частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК). У відповідності до частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, судом враховується також, що відповідачем [PERSON] особисто у судовому засіданні було визнано, що він згоден сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved