Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

04.02.2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, вимоги у якій обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у виді двох земельних часток (паїв), які були успадковані [PERSON] після смерті [INFO] його брата [PERSON] . На одну земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна у с. Новоолександрівка Синельниківського району Дніпропетровської області 15.10.2019 року, площею 5,22 га, державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину. Інша земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна у с. Новоолександрівка Синельниківського району Дніпропетровської області належала батькові позивача [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ДП №0175700, виданого головою Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 26 травня 1997 року на підставі рішення даної адміністрації від 21 травня 1997 року №346-р. Вказаний сертифікат у позивача відсутній, оскільки він не був отриманий за життя його батьком. [PERSON] помер [INFO] , залишивши заповіт на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , і не оформив право власності на земельну частку (пай).Спадкоємець [PERSON] його брат [PERSON] не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), яка залишилась у спадок його брату [PERSON] . На підставі викладеного, ст. ст.1216, 1217, 1218, 1221, 1225, 1268 ЦК України, позивач [PERSON] просить суд визнати за ним права та обов`язки спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] на земельну частку (пай), площею 5,22 га умовних кадастрових гектарах, який розташований на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, з правом реєстрації права власності в органах державної реєстрації. Представник позивача [PERSON] , [PERSON] , до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача Раївської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Воловоденко Н.В., у судове засідання не з`явилась, але завчасно надала суду заяву, в якій вказала, що заперечує проти позову, просить справу розглядати без її участі. Представник третьої особи Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Маціюка В.М. до початку проведення судового засідання надав суду заяву, в якій виклав заперечну позицію проти позову, просив розглянути справи без його участі. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 1996 року виконкомом Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області підтверджується факт смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] (а.с.5). Частиною 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року визначено, що правила книги Шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З копії спадкової справи №263 за 1996 рік до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини у виді жилого будинку звернулися: син [PERSON] , син [PERSON] , в інтересах якого діяла [PERSON] , [PERSON] (а.с.91-95). Заяви про спадкування іншого майна, на яке спадкодавець мав право, подано не було. Так, Управлінням у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 13.12.2021 року повідомлено, що в списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю (Серія ДП СВ №00005), виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів №93 від 14.08.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №5 від 28.11.1994 року, громадянин [PERSON] значився під №700. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0175700, виданий на підставі рішення Синельниківської районної державної адміністрації від 21.05.1997 року №346-р на ім`я [PERSON] був зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП ім. Леніна Синельниківського району Дніпропетровської області. З викладеного встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0175700, був виданий на ім`я [PERSON] після його смерті [INFO] , на підставі рішення Синельниківської районної державної адміністрації від 21.05.1997 року №346-р., але [PERSON] був включений за життя у список-додаток під №700 до державного акту на право колективної власності на землю (Серія ДП СВ №00005), виданого КСП ім. Леніна для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів №93 від 14.08.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №5 від 28.11.1994 року, а тому за життя [PERSON] набув права на земельну частку (пай), і після його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України. Відповідно до частин першої та другої\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV\~основним документом,\~що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року\~№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу\~України 1990\~року,\~Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року N\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» та відповідні норми\~ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України від\~25\~жовтня 2001\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17\~розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Суд зазначає, що факт видачі сертифіката на ім`я [PERSON] свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта. Сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення. Відповідно до статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене, судом встановлено, що за життя спадкодавцем [PERSON] набуто право на земельну частку (пай), яка є предметом спадкової маси, на яку у належний спосіб претендує єдиний спадкоємець першої черги за законом позивач [PERSON] , вимоги якого підлягають задоволенню у повному обсязі, з підстав наведених вище. Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року закріплено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved