Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

02 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 24 травня 2013 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Березнегуватському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 13. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, відповідачка більше року проживає з дітьми окремо від позивача. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам та інтересам дітей, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дітей залишити проживати з відповідачкою, стягнути з відповідачки на свою користь понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. Позивач свої вимоги підтримав, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягав, а справу просив слухати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24 травня 2013 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано у Березнегуватському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 13 ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою (а.с.4, 5). Шлюбно - сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, більше року вони проживають окремо, на примирення не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved