Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

03 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, дружини до досягнення дитиною трирічного віку та додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 16 липня 2010 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина від народження проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Донька народилася недоношеною з низькою масою тіла та після реанімаційних заходів у пологовому будинку була переведена у відділення анестезіології та інтенсивної терапії новороджених Дніпропетровської дитячої міської клінічної лікарні № 3 ім. проф. М.Ф. Руднєва. Дитина знаходилася у важкому стані, перебувала у відділенні патології новороджених зазначеної лікарні. Відповідач ухиляється від утримання доньки, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач не має можливості працювати, оскільки доглядає за дитиною. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку та стягнути додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 1 866 грн. 69 коп., які нею були витрачені на лікування доньки, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 16 липня 2010 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 липня 2010 року /а.с.12/. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] /а.с. 13/. З листопада 2013 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, навчається на 5 курсі Дніпропетровського університету імені Альфреда Нобеля, стипендія не нараховується, що підтверджується копією довідки /а.с. 25/. Сторони не змогли дійти згоди щодо участі батька в утриманні доньки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача; стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки з 03 липня 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Частиною 1 статті 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того з ким з них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав й обов'язків батьків. Згідно виписки з історії хвороби, [PERSON] в період з 24 вересня 2013 року по 27 листопада 2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні патології новороджених Дніпропетровської дитячої міської клінічної лікарні № 3 ім. проф. М.Ф. Руднєва /а.с.14-15/. У період перебування доньки у лікарні на придбання ліків та медичних виробів позивачем було витрачено 3 199 грн. 51 коп., що підтверджується копіями фіскальних чеків /а.с. 17-19/. Згідно копії витягу з амбулаторної картки дитини, остання у травні 2014 року хворіла на гостру респіраторну вірусну інфекцію та ринофарингит. Витрати на придбання ліків у сумі 533 грн. 87 коп. було понесено позивачем, що підтверджується копією фіскального чеку /а.с. 19/. Враховуючи викладене та виходячи з принципу рівності обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 1/2 понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини в сумі 1 866 грн. 69 коп. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] на користь матері [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини в сумі 1 866 грн. 69 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial