Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

03 серпня 2018 року представник позивача звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що вона є власником будинку № 7 по вулиці Некрасова у місті Рубіжне Луганської області, на підставі договору дарування жилого будинку. У зазначеному будинку зареєстровані за місцем проживання відповідачі : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року відповідачі у вищезазначеному будинку не проживають, комунальні послуги не сплачують, їх особистих речей у будинку немає і взагалі квартирою вони не цікавляться. Добровільно знятися з реєстрації за місцем проживання відповідачі відмовляються. Просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком №7 по вулиці Некрасова в місті Рубіжне Луганської області. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.08.2018 вищевказана позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий семиденний строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків. 13.08.2018 року представник позивача усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 13.08.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність та без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не надали. Відповідачам були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Некрасова, будинок №7, які були повернуті на адресу суду з позначкою «через не запит» (а.с. 36,37,38,39). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобовязані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутності заяв відповідачів про розгляд справи без їх участі, неповідомлення відповідачів про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідачів на позов та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути цивільну справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 7 по вулиці Некрасова у місті Рубіжне Луганської області (договір дарування жилого будинку- а.с.10, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно а.с. 11). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 16571 від 31.07.2018 у будинку № 7 по вулиці Некрасова у місті Рубіжне Луганської області зареєстровані: [PERSON] - як власник, [PERSON]- сестра власника, [PERSON]- племінник власника, [PERSON] та [PERSON]- як сини власника (а.с. 14). З акту про встановлення фактичного місця проживання вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Некрасова, будинок №7, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають з червня 2015 року, їх особистих речей у будинку не має (а.с. 15). Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірному будинку як члени сімї власника, відсутні у спірному будинку без поважних причин з червня 2015 року, тобто більше року, а тому є всі підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved