Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

02 березня 2020 року АТ «Мегабанк» звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 30-007-850-2-18-Г від 19 березня 2018 року, яка станом на 01 серпня 2019 року становить 33619 гривень 39 копійок в тому числі: сума залишку кредиту у розмірі 20739 гривень 68 копійок, сума нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитом за період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2019 року в розмірі 547 гривень 87 копійок, сума залишку нарахованої та не сплаченої комісії за період з 01 липня 2018 року по 29 жовтня 2018 року в розмірі 2242 гривні 16 копійок, сума штрафу в розмірі 10089 гривень 68 копійок та сума сплаченого судового збору в розмірі 2102 гривні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 березня 2018 року між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого з 31 жовтня 2018 року є АТ «Мегабанк», був укладений кредитний договір № 30-007-850-2-18-Г. Згідно з п. 1.1, 1.2 кредитного договору, позивач надає відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі шляхом видачі коштів з каси банку готівкою в сумі та на умовах, визначених договором, які відповідач зобов`язується повернути позивачу, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками. Пунктами 2.2, 2.3, 2.4 кредитного договору визначено, що кредит надається відповідачу у розмірі 22421 гривня 52 копійки на строк з 19 березня 2018 року до 18 березня 2021 року включно, процентна ставка за користування кредитом - 10% річних. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно ануїтетними платежами. Позивачем умови кредитного договору виконано належним чином, що підтверджується заявою про видачу готівки № TR.1748860.2592.46 від 19 березня 2018 року та випискою з рахунку № [NUMBER] за період з 19 березня 2018 року по 31 липня 2019 року. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 01 серпня 2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 33619 гривень 39 копійок в тому числі: сума залишку по кредиту у розмірі 20739 гривень 68 копійок, сума нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитом за період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2019 року в розмірі 547 гривень 87 копійок, сума залишку нарахованої та не сплаченої комісії за період з 01 липня 2018 року по 29 жовтня 2018 року в сумі 2242 гривні 16 копійок, штраф в розмірі 10089 гривень 68 копійок. На день пред`явлення позову заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача - АТ «Мегабанк» Скрипніченко Н.М. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада». Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явилася, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надала. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів і ухвалити за результатами її розгляду заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії кредитного договору № 30-007-850-2-18-Г від 19 березня 2018 року ПАТ «Мегабанк», в особі керівника роздрібного бізнесу Черкаського ЦРВ Отвинської І.П. та [PERSON] уклали договір, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі шляхом видачі коштів з каси банку готівкою в сумі 22421 гривня 52 копійки та на умовах, визначених вказаним договором, які відповідач зобов`язується повернути позивачу до 18 березня 2021 року включно, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, згідно з додатками (а.с. 6). Відповідно до п. 3.2.3 вказаного кредитного договору, відповідач зобов`язується своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Згідно копії заяви на видачу готівки № TR.1748860.2592.46 від 19 березня 2018 року, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , видано кошти згідно кредитного договору № 30-007-850-2-18-Г від 19 березня 2018 року.(а.с. 8). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 30-007-850-2-18-Г від 19 березня 2018 року, заборгованість [PERSON] станом на 01 серпня 2019 року становить 33619 гривень 39 копійок, яка складається з : суми залишку кредиту у розмірі 20739 гривень 68 копійок, суми нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитом за період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2019 року в розмірі 547 гривень 87 копійок, суми залишку нарахованої та не сплаченої комісії за період з 01 липня 2018 року по 29 жовтня 2018 року в розмірі 2242 гривні 16 копійок, штрафу в розмірі 10089 гривень 68 копійок. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Верховного суду України у справі № 61-27275ск18 від 02 жовтня 2019 року, «свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.» У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. У відповідності до положень ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 359/8795/16-ц, провадження № 61-32178св18. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно наданого банком розрахунку, який перевірений судом, станом на 01 серпня 2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 33619 гривень 39 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 2576_40 від 18 лютого 2020 року позивачем - АТ «Мегабанк» при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] заборгованості, сплачено судовий збір в сумі 2102 гривні. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ «Мегабанк» підлягають задоволенню, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved