Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

03.04.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення пені за несплату аліментів. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] на її користь 31435 грн. 22 коп. заборгованості по несплачених аліментах на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь пеню у зв'язку з несплатою аліментів в сумі 9006 грн. 75 коп. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Заперечив щодо стягнення з нього на користь [PERSON] заборгованості по несплачених аліментах на утримання двох неповнолітніх дітей та пені у зв'язку з несплатою аліментів. Зазначив що син позивача - [PERSON], [INFO], не є його сином, а тому він не визнає позовних вимог щодо стягнення з нього заборгованості та пені по аліментах на утримання даної дитини. До суду з позовом про оспорення батьківства відносно даної дитини він не звертався. Обставини викладені в позовній заяві не спростував. Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 11.09.2003 року, актовий запис № 229. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких записані сторони по справі (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу з відповідачем позивач змінила прізвище на дошлюбне - «Гордіца», що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6). Рішенням Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 19.09.2005 року присуджено стягнення аліментів з [PERSON] в користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття (а.с.8). На виконання вказаного рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області було видано виконавчий лист та направлено його до виконання у Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, щодо стягнення аліментів з відповідача в користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей. Державним виконавцем Надвірнянського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1731 від 19.09.2005 року, виданого Надвірнянським районним судом, в зв'язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Видано позивачу довідки та роз'яснено про можливість звернутись з позовом до суду про стягнення заборгованості по аліментах згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів. Відповідно до розрахунку державного виконавця Надвірнянського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 06.02.2018 року, загальна сума заборгованості по аліментах стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] за виконавчим листом № 2-1731 від 19.09.2005 року, виданого Надвірнянським районним судом, станом на 01.01.2018 року становить 31435 грн. 22 коп. (а.с.9). Крім того, як вбачається з розрахунку пені аліментів [PERSON] проведених згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів від 06.02.2018 року за № 686, сума пені, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача складає 9006 грн. 75 коп. (а.с.7). Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Як встановлено в судовому засіданні, розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в передбаченому законом судовому порядку не оскаржено. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Крім того, п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При таких обставинах, з положення наведеної вище норми Сімейного кодексу України, а також практики Верховного суду України випливає, що оскільки відповідач протягом тривалого часу не сплачував аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість виключно з вини відповідача, позивач, як одержувач аліментів на утримання неповнолітніх дітей, має право на стягнення неустойки (пені) за кожен день прострочення. Враховуючи те, що відповідач добровільно заборгованість по аліментам не сплатив, суд вважає, що заявлений позов є обгрунтованим, оскільки доказів протилежного суду відповідачем не надано та позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 704 грн. 80 коп судового збору в дохід держави. На підставі наведеного ст.ст.180, 194, 195, 196 СК України,

Outcome: approved