Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

04.06.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у якому просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 4200,00 грн., моральну шкоду у сумі 10000,00 грн. та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 14.04.2020 року до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації відповідачем було подано скаргу щодо скасування реєстраційної дії на підставі якої відповідача було виключено зі складу учасників ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО». 20.05.2020 року при розгляді скарги відповідача, останній підтвердив факт особистого та добровільного підписання ним документів на зміну складу учасників ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО», зокрема, протоколу та акту прийому-передачі своєї частки у статутному капіталі в червні 2019 року, що підтверджує безпідставність поданої відповідачем скарги. Крім того, відповідачем було зазначено про подання відповідної заяви про вчинення шахрайських дій до органів національної поліції. Позивач з березня 2020 року є учасником ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО» внаслідок чого такими діями відповідач порушує законні права та інтереси позивача як фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності та завдає матеріальної та моральної шкоди. Своїми неправомірними діями відповідач перешкоджає нормальній роботі підприємства та здійсненню господарської діяльності. Позивач, як директор ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО» повинен з`являтись на розгляд справ до відповідних комісій, витрачати свій час, а також зазнавати матеріальних збитків у зв`язку із залученням адвоката для спростування необґрунтованої інформації відповідача, замість того, щоб працювати. На розгляді скарги в Міністерстві юстиції відповідач поводив себе зухвало, всіляко натякав на те, що відносно ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО» були вчинені рейдерські дії. Вважаючи такі дії відповідача протизаконними, позивач подав до органів Національної поліції заяву щодо порушення кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченими ст. 206 КК України. Із наведених дій відповідача позивач зазнав матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на правову допомогу адвоката (500,00 грн. - отримання консультації; 1700,00 грн. - участь у розгляді скарги відповідача на комісії; 500,00 грн. - консультування та допомога при складанні заяви про вчинення злочину; 1500,00 грн. - складання позовної заяви). Позивач зазнав і моральної шкоди у зв`язку із ставленням під сумнів своєї ділової репутації та необхідністю брати участь у розгляді скарг та усвідомлювати про перебування заяви про вчинення кримінального провадження та наслідки таких дій. Такими діями відповідачем було завдано позивачу душевних страждань, внаслідок отриманого стресу через необґрунтовані та неправдиві звинувачення. Позивач був змушений покинути справи, зокрема скасувати ділові переговори та перенести підписання вигідного договору з контрагентом, задля відновлення та захисту своїх порушених прав. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 10000,00 грн. Ухвалою суду від 17.06.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 24.07.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про забезпечення судових витрат. 22.07.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає звалених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. Відповідач не заперечує право позивача в разі виникнення у нього потреби в отриманні правової допомоги направленої на захист його прав та інтересів, звернутися до адвоката за його вибором. В той же час, захисту, в тому числі із залученням адвоката для надання правової допомоги, підлягають ті цивільні права особи, які або порушені, або не визнані, або оспорені. Позивач не зазначає, які саме його особисті права та інтереси були порушені, не визнані або оспорені відповідачем у зв`язку із поданням останнім відповідної скарги. Позивач не був учасником подій, які оскаржувались відповідачем, оскільки відповідні реєстраційні дії відбулись 24.06.2019 року, а позивач став учасником та керівником товариства 03.03.2020 року. Крім того, відповідач оскаржував дії державного реєстратора, а не рішення вищого органу управління товариством або учасника-позивача чи дії інших осіб. Також відповідач зазначає, що учасником процедури розгляду скарги було товариство, а не фізична особа - учасник товариства, і тим більше не фізична особа-позивач. Позивач брав участь у розгляді скарги як керівник товариства. При цьому, за договором про надання правової допомоги замовником послуг є позивач, саме як фізична особа і відсутні будь-які посилання на те, що правова допомога надавалась в інтересах юридичної особи. Відповідним договором не конкретизовано, що правова допомога надається саме у зв`язку із розглядом скарги відповідача. Не свідчить про це і зміст Акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 29.05.2020 року. У висновку комісії Міністерства юстиції України від 20.05.2020 року відсутня інформація про присутність на засіданні позивача та його адвоката, а також про будь-які представницькі дії цих осіб на такому засіданні. Від товариства була присутня [PERSON] , що має право підпису документів від імені товариства. У договорі про надання правової допомоги відсутнє посилання на те, що адвокату доручено складання заяви про вчинення кримінального правопорушення та позовної заяви, та про пов`язаність цих дій з фактом оскарження відповідачем дій державного реєстратора. Умови договору не містять відомостей про вартість послуг, їх конкретний вид та зміст, порядок оплати послуг. Ураховуючи зміст заяви позивача про вчинення відповідачем кримінального правопорушення та диспозицію ч. 1 ст. 206 КК України, дії, які ставляться позивачем у вину відповідачу, не мають нічого спільного з діями, зазначеними у диспозиції ч. 1 ст. 206 КК України. Дії відповідача були здійснені в порядку та на підставі встановлених законом і направлені на захист корпоративних та майнових прав відповідача, і не містять будь-яких порушень, в тому числі і прав та інтересів самого позивача. Гонорар адвоката в сумі 1500,00 грн. за складання позовної заяви належить до судових витрат, а не до майнової шкоди. Будь-якої майнової шкоди в повідомлених позивачем обставинах, останній не зазнав, наявність шкоди не доведено і відповідних доказів не надано. Подані позивачем докази свідчать про здійснення ним витрат на правову допомогу, які не можуть бути визнані майновою шкодою в аспекті заявлених позовних вимог. Для стягнення вказаних позивачем витрат, необхідно щоб поведінка відповідача була протиправною. При цьому, позивач не вказує, яку правову норму порушив відповідач звернувшись з відповідною скаргою, або які заборонені законом дії він вчинив. В той же час, можливість оскарження рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора прямо передбачена законом і відповідач вважаючи свої корпоративні та майнові права порушеними, з метою їх захисту скористався законодавчо та нормативно встановленими правилами, і діяв на підставі та в порядку, що передбачені чинним законодавством. Відповідач не вчиняв протиправних дій, відповідно фактичні дії відповідача, які не є протиправними, не можуть і породжувати порушення прав іншої особи, а тим більше позивача, чиї права та інтереси не оспорюванили, не невизнавались і не порушувались взагалі, а відтак і не потребували правового захисту та відповідно витрат на правову допомогу, тож позивач на власний розсуд звернувся за правовою допомогою, що не було спричинене саме зверненням відповідача зі скаргою. Враховуючи, що ніяких протиправних дій відповідач не вчиняв, то й вини його у тому, що позивач здійснив витрати на правову допомогу адвоката на власний розсуд, немає. Крім того, відсутні будь-які докази, що внаслідок звернення відповідача зі скаргою була поставлена під сумнів ділова репутація позивача, коли виникли і якого виду та тривалості у нього були душевні страждання, чим підтверджується настання стресу, та в чому конкретно це виразилось, а також що в його адресу були висунуті неправдиві звинувачення, та підпис якого договору було зірвано його участю у розгляді скарги. 17.08.2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги та додатково посилається на те, що в позовній заяві йде мова про спричинення шкоди особистим немайновим правам позивача, який внаслідок активних дій відповідача повинен постійно захищатися, зокрема відриватись від роботи та зазнавати матеріальних втрат через залучення адвоката. Вбачається, що відповідач має конфлікт з іншими особами, які не є учасниками справи та не є власниками товариства на теперішній час. При цьому, активні дії відповідача спрямовані саме на позивача та перешкоджають його нормальній життєдіяльності, роботі та побуту. Маючи матеріальні вимоги до інших осіб, відповідач вживає заходів щодо підприємства, яке належить позивачу. Позивач зазнав прямих збитків, які виразились у сплаті послуг адвоката, який приймав участь у розгляді скарги відповідача, спрямованої на позбавлення позивача прав як власника товариства та фактичне залишення без роботи. Відповідачем вжиті активні дії, які порушують особисті немайнові права позивача на підприємницьку діяльність та на працю. Відповідач не визнає право позивача на підприємницьку діяльність та активно оспорює. За допомогою даного позову позивач намагається захистити свої права, зокрема шляхом стягнення шкоди. Скарга була подана завідомо безпідставно, адже на комісії відповідач стверджував, що про порушення своїх прав дізнався 12.02.2020 року, однак насправді про зміну учасників йому було відомо ще 12.06.2019 року. Відповідач не заперечує тиск на позивача шляхом подання скарг та заяв до правоохоронних органів, і такі дії відповідача ставлять під сумнів ділову репутацію позивача, а також посягають на немайнові права і свободи. Стягнення матеріальної та моральної шкоди не завжди є наслідком протиправних дій, тому як протиправність не завжди встановлена певною нормою права, натомість в даному випадку позивач зазнав матеріальної та моральної шкоди внаслідок посягання на його права та інтереси. Відповідач має право звертатись з певними заявами та скаргами щодо захисту своїх прав, проте не повинен порушувати права інших осіб та повинен належним чином їх обґрунтовувати. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є єдиним учасником та керівником ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО», що підтверджується рішенням учасника ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО» №03/20 від 02.03.2020 року, актом приймання-передачі частки (корпоративних прав) у статутному капіталі ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО» від 02.03.2020 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО». У квітні 2020 року відповідач звернувся до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.06.2016 року №31445803. У скарзі відповідач вказав, що дізнався про порушення своїх прав 12.02.2020 року отримавши листа від контрагента щодо невизнання дійсності договору переуступки боргу. Також відповідач зазначив, що став жертвою шахрайських дій групи осіб, які на підставі підроблених підписів на договорах переуступки боргу заволоділи його майном ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО». Стосовно цього факту відповідач звернувся до Печерського управління Нацполіції. Відповідач просив розглянути своє звернення та вчинити антирейдерські дії. За змістом висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 20.05.2020 року, відповідачу відмовлено у задоволенні його скарги у зв`язку із закінченням встановленого законом строку подачі скарги. 26.05.2020 року позивач звернувся до Дніпровського управління поліції ГУНП у місті Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідачем за ознаками ст. 206 КК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року, зобов`язано уповноважену особу (слідчого) Дніпровського УП ГУНП в м. Києві вчинити дію передбачену ст. 214 КПК України за заявою позивача про вчинення кримінального правопорушення від 26.05.2020 року в строки визначені ст. 214 КПК України та з урахуванням положень ст. 28 КПК України. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Посилаючись на зазначені норми закону позивач просить стягнути з відповідача 4200,00 грн. сплачені останнім за договором-доручення про надання правової допомоги №08/20 від 20.05.2020 року. З Акту №1 прийняття-передачі наданих послуг від 29.05.2020 року вбачається, що вказана сума складається з наступного: 500,00 грн. - консультація та аналіз документів; 1700,00 грн. - участь у розгляді скарги 20.05.2020 року в комісії при Міністерстві юстиції України; 500,00 грн. - консультація та допомога при складанні заяви про вчинення злочину; 1500,00 грн. - складання позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди. На думку суду, такі вимоги позивача не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Подання позивачем заяви про вчинення відповідачем кримінального правопорушення та наявність ухвали суду про зобов`язання вчинити дію передбачену ст. 214 КПК України стосовно цієї заяви позивача, не свідчать про дійсне вчинення відповідачем будь-яких кримінально караних протиправних дій, оскільки відсутнє кінцеве рішення суду за відповідною заявою. За таких обставин, збитки, які поніс позивач на послуги адвоката при складанні відповідної заяви не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідача, оскільки не доведено наявності неправомірних дій відповідача в межах кримінального провадження за заявою позивача, що може бути підтверджено лише вироком суду в кримінальному провадженні. Позивач, як фізична особа не був учасником розгляду скарги відповідача, оскільки оспорювалась реєстраційна дія вчинена відносно ТОВ «НВКФ «ДОНБАС-ТЕРМО», тобто юридичної особи. При цьому, договір-доручення про надання правової допомоги №08/20 від 20.05.2020 року, Акт №1 про прийняття-передачі наданих послуг від 29.05.2020 року та квитанція до прибуткового касового ордеру №1/05 від 19.05.2020 року свідчать проте, що послуги адвоката замовив та здійснив їх оплату позивач як фізична особа, а не як представник юридичної особи за посадою керівника або як учасник відповідного товариства. За таких умов вимоги позивача про стягнення з відповідача 1700,00 грн. за послуги адвоката, що полягали в його участі при розгляді скарги відповідача не підлягають до задоволення, оскільки відсутня належна правова підстава для понесення таких витрат саме позивачем, як фізичною особою, а не товариством. З наведених підстав не підлягають до задоволення і вимоги про стягнення з відповідача і витрат на послуги адвоката у сумі 500,00 грн. за консультацію та аналіз документів, що передували участі адвоката у розгляді скарги в Міністерстві юстиції України. Вимоги про стягнення з відповідача 1500,00 грн. за складання позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди не є збитками або майновою шкодою, а відносяться до судових витрат у справі, тому такі вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають до задоволення. Наявність протиправної поведінки, неправомірних дій відповідача стосовно позивача, що згідно закону можуть призводити до виникнення моральної шкоди, не доведені. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Відповідач вважаючи свої права порушеними у зв`язку зі здійснення реєстраційної дії стосовно зміни його як учасника товариства, скористався наданим законом правом оскарження рішення державного реєстратора, і така реалізація відповідачем свого права у даній ситуації не може вважатись протиправною поведінкою або неправомірною дією. Навіть відмова у задоволенні скарги відповідача не може свідчити про протиправність його дій, що завдали моральної шкоди позивачу, оскільки рішенням комісії не встановлено факту будь-якого зловживання відповідачем правом на звернення, а констатовано порушення строків на оскарження рішення. Сам відповідач у своїй скарзі зазначаючи дату у яку йому стало відомо про порушення його прав, чітко зазначив, що ця дата пов`язана з отриманням ним листа від контрагента щодо невизнання дійсності договору про переуступку боргу, і жодних неправдивих посилань на те, що він не підписував документи про відступлення своєї частки в товаристві та не знав про здійснену реєстрацію зміст скарги не містить. При цьому, позивач, на думку суду, безпідставно здійснює фактичне ототожнення себе, як фізичної особи та як керівника юридичної особи, який за посадою покликаний представляти інтереси юридичної особи та захищати її права, отримуючи відповідно винагороду за свою працю. Отже, в кінцевому результаті суд вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими і приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в повному об`ємі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Натомість суд має вирішити питання стосовно судових витрат відповідача пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, які заявлені до стягнення у сумі 14100,00 грн. Вивчивши подані разом із відзивом на позовну заяву документи на підтвердження понесення відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що вони в повній мірі відповідають наведеним вимогам цивільного процесуального закону за формою та змістом і фактичне понесення витрат підтверджується банківською квитанцією на суму 14100,00 грн. Жодних клопотань про зменшення судових витрат відповідача, стороною позивача до суду не подано, тож стягненню з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 14100,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved