Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

04.10.2018 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість наручників металевих серії ВІ №157663 та ключ до них, балону газового Терен-4М в розмірі 633,60 грн., та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. Наказом ДПП від 18.04.2018 №366 о/с з 20.04.2018 року рядовий поліції [PERSON] (0168716) звільнений з посади поліцейського роти №4 батальйону №1 УПП в Харківській області. Відповідач на день звільнення не здав до відділу озброєння спеціальні засоби, а саме, службовий документ форми №18 картка-замісник №1174, наручники металеві серії ВІ №157663 та ключ до них, балон газовий Терен-4М. Вказані товарно-матеріальні цінності належать ДПП, які мають певну вартість, придбані для виконання патрульними поліції покладених на них обовязків. Як вбачається з картки обліку озброєння, яке рахується за поліцейським та рапорту відповідача, 20.02.2018 року він отримав на постійне носіння спеціальні засоби кайданки БР-М-92 (ВІ 157663) та ключ до них, а також виріб Терен-4М. Згідно доповідної записки начальника відділу озброєння УПП в Харківській області ДПП від 12.07.2018 року, відповідач на день звільнення вказані спецзасоби не здав. Вартість вказаних спецзасобів складає 633,60 грн, а тому загальна сума завданої шкоди позивачеві складає 633,60 грн., що і стало підставою для звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив ухвалити заочне рішення. \~ Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами. 04.10.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 року вказана позовна заява залишена без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення вказаних недоліків, які були усунені представником позивача 29.10.2018 року. Ухвалою судді від 31.10.2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно наданого до суду наказу №428 о/с від 20.10.2017 року, відповідача було прийнято на службу в поліцію за конкурсом, та призначено до УПП у м. Харкові поліцейським роти №4 батальйону №1, та присвоєно спеціальне звання рядового поліції. (а.с. 10). На підставі рапортів на імя начальника УПП в Харківській області відповідачу було видано та закріплено за ним: виріб (металеві наручники) БР-М-92 серії ВІ157663 та ключ до них БРМ, та балон газовий Терен-4М в кількості по 1 шт., що також підтверджується наданою до суду карткою обліку, яке рахується за відповідачем. (а.с. 7). 18.04.2018 року відповідача було звільнено зі служби в поліції, що підтверджується наданим до суду витягом з наказу від 18.04.2018 року №366 о/с (а.с. 11). Після звільнення відповідач не здав позивачеві вказані спец засоби. Відповідно до даних зазначених в позовній заяві вартість вказаних спец засобів становить 633,60 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. Відповідно до п. 9 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» поширюється на поліцейських. Відповідно до ч. 1ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 1\~ст.\~3\~КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до\~ст.\~130\~КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. За правилами п. 1ст.\~133\~КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~шкоди,\~заподіяної підприємствам,\~установам,\~організаціям їх\~працівниками» від\~29.12.1992\~року за\~№14 роз'яснив, що за правилами ст.\~132\~КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньо місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. При цьому під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Отже, враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що вина відповідача у заподіянні позивачеві матеріальної шкоди підтверджена письмовими доказами, копії яких є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позовних вимог та їх задоволення. Судові витрати позивача, понесені у звязу з оплатою судового збору, \~відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved