Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

03 січня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру стягнутих аліментів. Позов мотивований тим, що за заявою [PERSON] 21.10.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання спільних дітей: неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.10.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття, а на неповнолітню доньку стягуються аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, і це стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Оскільки, матеріальна допомога від батька на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] носить нерегулярний епізодичний характер, позивач просить збільшити розмір стягнутих на підставі судового наказу аліментів з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 січня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на її задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що не заперечує проти позовних вимог в зазначеному позивачем в позовній заяві розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відношень сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дітей в графі «батько» вказаний відповідач - [PERSON] , (а.с. а.с. 3, 4). Відповідно до судового наказу від 21.10.2019 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.10.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 8). Судом встановлено, що [INFO] найстарша дитина - [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та згідно судового наказу на його утримання закінчено стягнення аліментів. Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї), неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з позивачем (а.с. 6). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, неповнолітня дитина - [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні позивача. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний Кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з приписом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та такий розмір гарантується. Враховуючи надані позивачем докази, визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині збільшення розміру стягнутих аліментів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного суд не вбачає підстав для сплати зміненого розміру аліментів з дня звернення позивача до суду з позовом. Тобто позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial