Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

04.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Гідроспецбур-Комплекс», [PERSON] про розірвання договору № 36 від 12.08.2015 року, укладений між ним та ПП «Гідроспецбур-Комплекс» в особі директора [PERSON], стягнення солідарно з відповідачів збитків у розмірі 178560,00 грн., пені у розмірі 1035180,00 грн., витрат завданих ушкодженням здоров'я у розмірі 66408,05 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 90000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.08.2015 року між позивачем та ПП «Гідроспецбур-Комплекс» в особі директора [PERSON] був укладений договір № 36, відповідно до умов якого ПП «Гідроспецбур-Комплекс» зобов'язалось виконати буріння водозабірної свердловини. Роботи по бурінню свердловини розпочаті 17.08.2015 року, при цьому, згідно з п.2.3 договору роботи повинні були завершитись через 10 днів після початку робіт, тобто 27.08.2015 року, але до теперішнього часу не завершені. Крім того, проведені відповідачами роботи не відповідають умовам п.2.1 договору, що свідчить про порушення істотних умов договору, що призвело до завдання позивачу збитків у розмірі 178560,00 грн. Разом з тим, оскільки роботи не були завершені у визначений договором строк позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 3% за кожен день прострочення з 27.08.2015 року у розмірі 1035180,00 грн. Також зазначає, що внаслідок неналежного виконання умов договору відповідачами у позивача погіршився стан здоров'я, внаслідок чого позивач поніс витрати на лікування у сумі 66408,05 грн. та відповідно зазнав моральної шкоди у сумі 90000,00 грн., що просить стягнути з відповідачів. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в позові та їх додаткових письмових поясненнях. Відповідач [PERSON], він же представник ПП «Гідроспецбур-Комплекс», будучи керівником цього підприємства, у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, надав суду відповідні письмові заперечення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 12.08.2015 року між позивачем та ПП «Гідроспецбур-Комплекс» в особі директора [PERSON] був укладений договір № 36 на виконання робіт по бурінню артезіанської свердловини на воду для власних потреб на присадибній ділянці, яка належить позивачу та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно з договором роботи повинні були бути виконані на протязі 10 днів після їх початку. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України, визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.2.1 Договору, укладеному між сторонами, підрядник зобов'язаний здійснити комплекс робіт по бурінню свердловини і її благоустрою відповідно до комерційної пропозиції: орієнтовної глибини 140 м. Конструкція - в 2-і колони/обсадна Ф159 мм., фільтрова -ф 108 мм. з виводом на поверхню. Фільтри довжиною 9 метрів з нержавіючої сітки та дротової обмотки нерж. Пунктами 4.1, 4.2 встановлено, що вартість робіт складає попередньо 237600,00 грн. Замовник здійснює передоплату за проведення робіт по бурінню свердловини у розмірі 142000,00 грн., а саме: 1-ий етап (до початку робіт по бурінню) 43% - 102000,00 грн.; 2-ий етап (після цементування обсадної колони) 17% - 40000,00 грн. Відповідно до п.4.2 договору ПП «Гідроспецбур-комплекс» в особі директора [PERSON] отримало від позивача передоплату за виконання робіт по бурінню свердловини у розмірі 142000,00 грн., що підтверджується копією розписки. Як вбачається з акту обстеження (відеодіагностики) свердловини № 1 від 09.02.2016 року, відповідачами порушено умови договору та технологію виконання робіт (обсадна колона була посаджена на глибину 96 метрів замість глибини 132 метри, як того вимагають умови буріння свердловини на сеноманський водоносний горизонт; цементація обсадної колони велась шляхом ручної заливки цементного розчину у простір між ґрунтом та стінками обсадної колони замість закачування розчину під тиском безпосередньо через обсадну колону). Зазначені порушення технології буріння унеможливили ізоляцію сеноманського водоносу від непридатних для пиття вод розташованих над ним полтавського та бучакського водоносів, а також призвели до аварійних ситуацій під час буріння. При цьому, відповідач під час виконання робіт самостійно, без погодження з позивачем, змінив конструкцію свердловини, яка зазначена в договорі. Таким чином, замість свердловини «у дві колони» з фільтровою трубою з виходом на поверхню, згідно п.2.1 договору, відповідачем будується свердловина іншої конструкції - з фільтровою трубою «в потай»; для водяного фільтра замість труби з діаметром 108 мм. (п.2.1 договору) виконавець застосував трубу діаметром значно меншого діаметру; глибина посадки фільтрової труби невідома. Зазначені відхилення у конструкції свердловини від обумовлених у договорі технологічно не підлягають виправленню та роблять свердловину непридатною для якісного водопостачання навіть при закінченні її будівництва. Доказів на спростування вказаного висновку відповідачами суду надано не було. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно з ч.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Враховуючи, що відповідачем ПП «Гідроспецбур-Комплекс», допущено істотне порушення умов договору, а саме порушення технології буріння, суд вважає за необхідне розірвати договір №36, укладений 12.08.2015 року між позивачем та ПП «Гідроспецбур-Комплекс» в особі директора [PERSON] щодо виконання робіт по бурінню артезіанської свердловини на воду для власних потреб на присадибній ділянці, яка належить позивачу та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь збитки у розмірі 178560,00 грн., які складаються з передоплати за проведення робіт, які не були проведені - 142000,00 грн., а також вартості затампування не придатної для користування свердловини - 36560,00 грн. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути з ПП «Гідроспецбур-Комплекс» на користь позивача тільки реально понесені ним збитки у розмірі 142000,00 грн., які були ним сплачені в якості передоплати за Договором. Разом з тим стягнення вартості затампування не придатної для користування свердловини в розмірі 36560,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено понесення таких витрат. Із комерційної пропозиції на тампонаж свердловини від 19.04.2016 року, вбачається тільки розрахунок вартості таких робіт, але не фактична сплата позивачем 36560,00 грн. за їх виконання. Згідно з ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Оскільки роботи на думку позивача не були завершені 27.08.2015 року, позивач вважає, що нарахування пені у розмірі 3% від вартості роботи на сплачену суму 142000,00 грн. розпочинається з 28.08.2015 року, що складає за 243 дні прострочення 1035180,00 грн., яку необхідно стягнути з відповідачів на його користь. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, договором передбачено подовження строку виконання робіт, при цьому, під час буріння свердловини мала місце аварійна ситуація, у зв'язку зі складною геологічної побудовою ділянки, на якій здійснювалось буріння свердловини, про що був попереджений позивач, а також відповідачі вважають, що роботи у повному обсязі були виконанні, але позивач фактично не погоджується із якістю виконаної роботи, суд вважає, що законні підстави для стягнення з ПП «Гідроспецбур-Комплекс» пені у сумі 1035180,00 грн. відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, внаслідок неналежного виконання робіт, неповернення коштів, постійні негаразди про будівництві свердловини, аварійні ситуації, які виникали через некомпетентність виконавців, поганий стан бурової установки, нестачі необхідних інструментів, постійної зміни бригади робітників, відхилення від зазначеної в договорі технології буріння та конструкції свердловини, значне затягування строків буріння та усвідомлення про неможливість завершення буріння свердловини у позивача погіршилось здоров'я і стався гострий інфаркт міокарду 10.12.2015 року та постінфарктний кардіосклероз 24.02.2016 року. На підставі вищевикладеного позивач поніс витрати на лікування, обстеження, придбання ліків у сумі 66408,05 грн., яку просить стягнути з відповідачів. Крім того, просить стягнути з відповідачів на його користь маральну шкоду у розмірі 90000,00 грн., яка на його думку була спричинена внаслідок протиправних дій останніх. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу стягнення з відповідачів на його користь витрат, завданих ушкодженням здоров'я у розмірі 66408,05 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 90000,00 грн., а саме наявність причинного зв'язку між ушкодженням здоров'я, шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому не приймаються судом до уваги. Разом з тим, щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат за надання правової допомоги у зв'язку зі зверненням з даним позовом до суду у розмірі 3750,00 грн., необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Водночас, згідно роз'яснень, що містяться в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрати на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Адвокатська компанія «Ліга справедливості» укладено Договір № 13/04-16/1 про надання юридичних послуг. Відповідно до рахунків фактур від 13.04.2016 року та 14.06.2016 року, а також квитанцій № 61 та № 83, юридичні послуги за складання та подання позовної заяви до суду, складання процесуальних документів, виїзд на судове засідання позивачу складає 3750,00 грн., які було сплачено позивачем у повному обсязі на підставі платіжних доручень. Таким чином, оскільки позивачем документально підтверджено понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 3750,00 грн., суд приходить до висновку про стягнення з ПП «Гідроспецбур-Комплекс» на його користь вказаних судових витрат. Крім того, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів» та приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з ПП «Гідроспецбур-Комплекс» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1420,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 11, 22, 525, 526, 530, 546, 611, 629, 651, 654, 852, 858, 1167, 1195 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», та

Outcome: partial