Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 265/8-81 від 04 квітня 2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,00% річних за першій рік з подальшим переглядом процентної ставки. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки ДП № 265/8-20 від 04 квітня 2008 року, за яким поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідачі не виконують, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 12 серпня 2016 року, яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 15338,78 грн., сума заборгованості по процентам 1425,92 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1797,03 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів 231,29 грн., інфляційні витрати за кредитом 411,34 грн., інфляційні витрати по процентам 73,20 грн., що у загальному розмірі становить 19277,56 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно зазначену заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, але просила врахувати, що вона є особою, що зареєстрована та мешкає в зоні АТО, а тому просила відмовити позивачу в частині стягнення з нею пені. Відповідач [PERSON] надавав суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, але в судове засідання не зявився, про явку в суд був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору кредиту на споживчі цілі № 265/8-81 від 04 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 50000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 03 квітня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду згідно з умовами п.2.6 договору. Згідно договору поруки ДП № 265/820 від 04 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель), останній зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором № 265/8-81 від 04 квітня 2008 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 12 серпня 2016 року має заборгованість у розмірі 19277,56 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 15338,78 грн., сума заборгованості по процентам 1425,92 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1797,03 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів 231,29 грн., інфляційні витрати за кредитом 411,34 грн., інфляційні витрати по процентам 73,20 грн. У цивільній справі № 6-1599цс15 від 03 лютого 2016 року Верховний суд України зробив такий правовий висновок. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі не встановлення такого строку порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. З огляду на положення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Згідно п. 1.1.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюватися в наступного порядку до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з травня 2008 року у розмірі 416,67 грн. (а.с.4). З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що останній платіж по кредитному договору був здійснений 16 лютого 2015 року. Отже, саме з 16 березня 2015 року у позивача виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя. Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише у листопаді 2016 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Згідно до ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. При цьому, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі за даним кредитним договором пені, оскільки відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м.Костянтинівку, Донецької області було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м.Костянтинівка, Донецької області. Відповідач [PERSON] на час звернення позивача до суду зареєстрована та мешкає в зоні проведення АТО м.Костянтинівка, Донецької області (а.с.33-34), таким чином дія вказаного Закону поширюється на неї. Тому позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту 1797,03 грн., яка згідно розрахунку нарахована починаючи з 11 серпня 2015 року, пені за несвоєчасне повернення процентів 231,29 грн., яка згідно розрахунку нарахована починаючи з 11 серпня 2015 року (а.с.21), задоволенню не підлягають. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 265/8-81 від 04 квітня 2008 року, а саме: заборгованість за кредитом 15338,78 грн., заборгованість по процентам 1425,92 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 411,34 грн., розмір інфляційних витрат по процентам 73,20 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № [NUMBER] від 11 жовтня 2016 року (а.с.1). Оскільки позов задоволено частково, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1226,42 грн.

Outcome: partial