Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

03 серпня 2017 року до Овідіопольського райсуду Одеської обл. надійшов вищевказаний позов в якому позивач зазначив, що будучи належним боржником в рамках виконавчого провадження він звернувся до державної виконавчої служби з заявою про скасування наступних процесуальних рішень, а саме: постанови ВП № 36206359 від 20 березня 2013 року про накладення арешту на все нерухоме майно боржника (запис обтяження 517410); постанови ВП № 36206359 від 20 березня 2013 року про накладення арешту на квартиру № 63 по вул. 40-річчя Перемоги, буд. 46 в смт. Таїрове Овідіопольського району Одеської області (запис обтяження 517410); постанова ВП № б\\н від 05 червня 2014 року про накладення арешту на все нерухоме майно боржника (запис обтяження 5932205), але у звязку з тим, що державний виконавець не може прийняти вищевказане рішення в рамках своїх повноважень позивач просить скасувати вищевказану постанову. Під час судового розгляду направив заяву в якої зазначив, що на позовних вимогах наполягає просить справу розглянути на підставі поданих документів. Представник відповідача банк до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Представник відповідача ДВС до суду не зявився. Представник третьої особи просить справу розглянути в їх відсутність. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.59 ч.5 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт підлягає скасуванню на підставі рішення суду. Так судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження №36206359, яке було відкрито 23 січня 2013 року на підставі виконавчого листу № 2-2520/12 виданого Овідіопольським райсудом Одеської області від 31.10.2012 року про стягнення боргу в розмірі 229\~527.16 грн. на підставі заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 02 липня 2012 року за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 227\~254.62 грн., рішення суду є чинним. В ході примусового виконання державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» були постановлені процесуальні рішення, а саме: - постанова ВП № 36206359 від 20 березня 2013 року про накладення арешту на все нерухоме майно боржника (запис обтяження 517410); - постанова ВП № 36206359 від 20 березня 2013 року про накладення арешту на квартиру № 63 по вул. 40-річчя Перемоги, буд. 46 в смт. Таїрове Овідіопольського району Одеської області (запис обтяження 517410); - постанова ВП № б\\н від 05 червня 2014 року про накладення арешту на все нерухоме майно боржника (запис обтяження 5932205). 29 червня 2017 року виконавчий лист № 2-2520/12 року був повернутий стягувачу (позивачу по справі ), відповідно ст. 37 ч.1 п.7 ЗУ «Про виконавче провадження». Заборгованості перед іншими кредиторами у позивача не має, що підтверджується листом банку та товариства від 23.08.2017 року. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що підстав для арешту на вищевказане нерухоме майно в рамках виконавчого провадження відпала та підстав для його подальшої дії відступні, а тому постанови державного виконавця від 20 березня 2013 року та постанова державного виконавця від 05 червня 2014 року підлягає відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» скасуванню. Позивач при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про розподіл судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved