overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, і просить встановити факт належності йому, [PERSON], [INFO] свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.01.1983 року Озерянською сільською радою на ім'я [PERSON]. 31.03.2015 року заявник подав заяву про уточнення заявлених вимог в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON], [INFO] свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.01.1983 року в с. Слобода Галицького району Озерянською сільською радою на ім'я [PERSON] З заяви поданої заявником, [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] в [ADDRESS], однак при оформленні його свідоцтва про народження працівником Озерянської сільської ради була допущена помилка, а саме прізвище зазначено не вірно [PERSON], замість правильно [PERSON]. Він звернувся в управління Пенсійного фонду в Галицькому районі для призначення йому пенсії, однак через те, що є розбіжності в різних документах його прізвищі, а відтак не може оформити пенсію. Так, в паспорті він зазначений як [PERSON], а в свідоцтві про народження [PERSON]. Встановити вказаний факт іншим шляхом, крім судового порядку, не може. Довідкою Озерянської сільської ради Галицького району № 143 від 26.03.2015 року стверджується, що [PERSON] та [PERSON] - одна і та ж особа. Заявник в судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви заявником, [PERSON] заявлені вимоги підтримує повністю з викладених у заяві підстав і просить справу розглянути без його участі, заяву задоволити (а.с.20). Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, направивши заяву в якій не заперечує проти заявлених вимог [PERSON] і просить справу розглядати у їх відсутності (а.с.22). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положення цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повністю до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] (а.с.3), з копії свідоцтва про народження заявника, вбачається, що його прізвище зазначено не правильно [PERSON] замість [PERSON] (а.с.7). Копіями паспорта, ідентифікаційного номера та довідкою Озерянської сільської ради за №88 від 19.02.2015 року стверджується, що видані вони на [PERSON], який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (а.с.3, 6, 8) З довідки виданої Озерянською сільською радою Галицького району № 143 від 26.03.2015 року стверджується, що [PERSON] та [PERSON] - одна і та ж особа (а.с.21). За наведених вище обставин і доказів суд вважає, що заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст. 256 ч.1 п. 6 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 21.12.1991 року в Кіровській сільській раді Кобеляцького району Полтавській області зареєстрував шлюб з відповідачем. Спільне проживання припинили по тій причині, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надав заяву до суду, в якій підтримав позовні вимоги . Відповідач [PERSON], будучи двічі належним чином повідомлена про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки про вручення їй судової повістки, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в 2013 році, позивач створив нову сім'ю, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати її батька [PERSON], [INFO] - недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Мотивуючи свої вимоги зазначила, що у її батька, внаслідок численних травм голови, дуже погіршилось психічне здоровя, що виражається у неадекватній, буйній поведінці, він не може обходитись без стороннього догляду, постійно приймає психотропні ліки, у звязку з чим йому необхідний постійний нагляд та опіка. Заявник та представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, просили про розгляд справи за їх відсутності. Заінтересовані особи проти задоволення заяви не заперечували. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 1 ст. 39 ЦК України). Згідно до п. 1 ст. 41, ст. 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. З ч. 1 ст. 60 ЦК України, ч. 1 ст. 241 ЦПК України вбачається, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням орану опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно даних свідоцтва про народження І-ВЛ № 401624 батьком [PERSON] є [PERSON] заявник по справі (а.с. 6). [PERSON] є інвалідом ІІ групи , що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ № 019988 (а.с. 7). Згідно висновку № 533 стаціонарної судово-психіатричної експертизи відділення судово-психіатричної експертизи № 18 Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 від 18.06.2015 року у [PERSON] на даний час наявні ознаки стійкого хронічного психічного розладу в формі параноїдної шизофренії, останній за своїм психічним станом на даний час не здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 62-64). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що за станом здоровя [PERSON] не може самостійно здійснювати свої права та виконувати свої обовязки, суд вважає за необхідне встановити над ним опіку та призначити опікуном [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбних відносинах з 09.08.2003 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Інших платежів аліментного характеру відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дітей позивача: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], - а.с.3, 4. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, - а.с.5. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача зазначивши, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі в якому вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом коштів на утримання дитини не надає, участі в вихованні дитини не приймає, інших дітей не має, добровільно домовитись про сплату аліментів не вдається. Відповідач працює водієм в Корпорації «ТАСКО» . Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, починаючи з дня подання заяви до суду. 12.05.2015 року [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про стягнення на його користь аліментів на утримання їх спільного сина у розмірі 2000 гривень на місяць з тих підстав, що дитина проживала з ним і він її утримував. Сторони подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач, він же позивач за зустрічним позовом, первинний позов визнав. Відповідно до ст.158 ч.2 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.197 ч.2 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : судом встановлено, що сторони з 11.10.2003 року перебувають у шлюбі в якому мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. 12.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дитину залишено на вихованні матері. Рішення суду набрало законної сили. Між сторонами виник спір з приводу виконання обовязку утримувати неповнолітню дитину, який регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідач працездатного віку, має постійне місце роботи та постійний регулярний дохід, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоровя. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що дитину залишено на вихованні [PERSON], те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний постійний дохід, має можливість та зобовязаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79 ч.1 ЦПК України судовий збір відноситься до складу судових витрат в даній категорії справ від сплати якого позивача звільнено при подачі позовної заяви. Відповідно до ст.88 ЦК України з відповідача стягуються судові витрати. За таких обставин зустрічний позов задоволенню не підлягає, так як вимоги носять взаємовиключаючий характер. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що з 11 лютого 2006 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги та довіри, що породжувало непорозуміння та конфлікти, які негативно впливали на відносини в сім'ї. З цих причин подружні стосунки фактично було припинено з вересня 2014 року. Збереження шлюбу за викладених обставин вона вважає неможливим, так як це суперечить її інтересам, та інтересам їх дітей. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з нього судові витрати. Вказала, що спір з приводу розподілу майна відсутній. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що позов підтримує, проти постановлення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформував, заперечень на позов не надіслав. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 11.02.2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 06. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки через виникнення непримиренних протиріч припинили з вересня 2014 року, спільного господарства не ведуть . Від жодного з подружжя клопотання про надання терміну для примирення не надходило. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дітей. Шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач наданням квитанції підтвердила сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві вказує, що рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом із позивачкою. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2011 року видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.3). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія Гарант-Авто про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 5260,21 грн. та середнього заробітку за час прострочення випрати із розрахунку при звільненні в сумі 133,33 грн. в день. Ухвалою суду від 28.04.2015 року позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час прострочення випрати із розрахунку при звільненні в сумі 133,33 грн. в день були залишені без розгляду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. У звязку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] знаходилась в трудових відносинах з відповідачем ПАТ Українська страхова компанія Гарант-Авто з 01.02.2002р. по 31.01.2015р., що підтверджується копією трудової книжки позивача. При звільненні позивачки відповідачем не було виплачено заробітну плату на загальну суму 5260,21 грн., що підтверджується розрахунковою відомістю за грудень 2014р.-січень 2015р. Відповідно до ст.115 заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці. Право позивача на своєчасну та належну оплату праці є важливою соціальною гарантією, встановленою Конституцією та чинним законодавством про працю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві вказує, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться в [ADDRESS] Спадкоємцем на вказане майно за законом є позивач. Однак, протягом шестимісячного строку не подала заяву про прийняття спадщини, в зв'язку з тривалою хворобою. Позивач прохала суд визначити додатковий строк , достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала до суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Золотарівської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області - сільський голова Кобель С.А. надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме перенесеної складної операції, після якої були ускладнення стану її здоров'я, тому їй слід визначити додатковий строк три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

03.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який укладений та зареєстрований 21.06.2008 року віддалом РАЦСу луцького міського управління юстиції, актовий запис № 627, при розірванні шлюбу залишити їй прізвище, яке вона набула при його державній реєстрації. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав та щодо задоволення позову не заперечив. Дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 21 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 серпня 2008 року (а.с. 4). Від шлюбу в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 квітня 2012 року (а.с.5). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, неповнолітній син проживає спільно із позивачем. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved