Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

02.06.2017 [PERSON] (далі позивач) звернувся із позовом до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу [PERSON] (далі відповідач 1) і [PERSON] (далі відповідач 2) про визнання правочину (безвідкличної довіреності) недійсним, з урахуванням змін і доповнень від 26.07.2017. В обґрунтування позову вказує, що 29.04.2016 приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчено від його імені довіреність, відповідно до якої [PERSON] надані повноваження щодо розпорядження належним позивачу рухомим та нерухомим майном за адресою: вул. Волковенка, 1, м. Радивилів, Рівненської області, з правом їх продажу, обміну, передачі в найм /оренду, позичку/. Вказана довіреність видана строком на три роки та дійсна до 19.04.2019 без права передоручення представникові повноважень третім особам та без права її скасування Довірителем протягом і цього строку. З посиланнями на ч.1 ст. 247, ч.1 ст. 248, ч.4 ст. 249 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 58 Закону України «про нотаріат», на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вважає посвідчення нотаріусом такої довіреності незаконним, тому вона є недійсною і підлягає скасуванню. Законодавством України не встановлено права видавати безвідкличні довіреності на певний строк. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26.07.2017 заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу 2 вчиняти будь-які дії із використанням довіреності від 19.04.2016, яка посвідчена відповідачем 1 і зареєстрована в реєстрі за № 1272 (далі Довіреність). Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20.09.2017 апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, ухвалу Дубенского міськрайонного суду Рівненської області від 26.07.2017 залишено без змін. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08.11.2017 заяву позивача про забезпечення доказів задоволено. Зобовязано відповідача 2 надати суду оригінал Довіреності. Проте, довіреність суду так і не була надана. Представник відповідача 2 пояснив в судовому засіданні, що зі слів його клієнта, вказана Довіреність втрачена. В судовому засіданні позивач просить задовольнити позов, визнати безвідкличну довіреність недійсною і скасувати її. Пояснив, що він [PERSON] довіряв, був з ним у нормальних стосунках. Позичив у [PERSON] гроші на бізнес. Існувала усна домовленість, що доки він платитиме [PERSON] відсотки з позики, то з його нерухомим майном приміщенням бувшого Радивилівського овочесушильного заводу, що знаходиться по вул. Волковенка, 1 у м. Радивилів Рівненської області, - усе буде гаразд. Він платив відсотки. Аж потім від реєстраційної служби довідався, що [PERSON] перереєстрував на іншу особу [PERSON], - його власність. Тобто, [PERSON] не поставив його до відома і переоформив нерухомість на свою людину, тому втратив довіру. Від хвилювань у нього стався мікроінсульт. При зверненні до нотаріуса скасувати Довіреність [PERSON] відмовила, так як це може зробити лише суд. На тому, щоб Довіреність була безвідклична наполягав саме [PERSON], а він у повній мірі не розумів наслідків. Представник позивача в судовому засіданні також підтримує позовну заяву з підстав, викладених у ній і наголошує, що законом нотаріусу не надано право посвідчувати безвідкличну довіреність на розпорядження рухомим і нерухомим майном. Нотаріус допустила помилку, в результаті якої [PERSON] обмежено в його конституційних правах. А [PERSON] скориставшись Довіреністю, уклав від імені [PERSON] мирову угоду зі [PERSON], ніби в рахунок сплати боргу передавши приміщення по вул. Волковенка,1 у м. Радивилів Рівненської області, мирова угода визнана ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2017. Про дану справу взагалі не було відомо [PERSON], [PERSON] він не знає. 19.06.2017 ухвалою Апеляційного суду Вінницької області вжито заходів забезпечення позову і на нерухоме майно за адресою вул. Волковенка,1 у м. Радивилів Рівненської області накладено арешт. [PERSON] втратив довіру до [PERSON] Довіреність не можна було посвідчувати згідно чинного законодавства, тому просять її визнати недійсною з дати посвідчення і скасувати. Відповідач нотаріус [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Посвідчила вказану довіреність, бо про це наполягав сам [PERSON], приїжджаючи до неї тричі. Він взагалі просив посвідчити безстрокову безвідкличну довіреність, про що заперечила і погодилась лише на невеликий термін в 3 роки її засвідчити. При цьому розяснювала наслідки, бо нотаріус діє неупереджено. Вона керувалась нормою ч.4 ст. 249 Цивільного кодексу України і ч.3 ст. 10 Закону України «Про фінансово кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». З усного опитування і поведінки [PERSON] стало зрозуміло, що правовідносини стосуються саме нерухомості, а також що він довіряє [PERSON] [PERSON]М . дуже хотів вчинити цей односторонній правочин, підстав відмовити йому не було. Якщо керувалась спеціальною нормою Закону щодо нерухомого майна, то чому ж посвідчила довіреність, якою дозволено розпорядження не лише нерухомим майном, а й рухомим, а також ряд інших дій, серед яких, наприклад, право робити від імені довірителя заяви про сімейний стан, - пояснити суду не змогла. В результаті посвідчення безвідкличної Довіреності особа автоматично обмежена у праві її скасування. Визнає, що [PERSON] звертався до неї з вимогою скасувати Довіреність, але відмовила, бо при безвідкличній довіреності на це має право лише суд. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Особа, яка видає доручення, на власний розсуд визначає її сторони. Доручення було надано в межах розписки, яка діяла до 19.05.2016, гроші не повернуті. Вважає, що порушень закону в діях нотаріуса не було, нотаріус вніс відомості в реєстр і Довіреність діє. При цьому, визнає, що норми закону, якою встановлюється право особи видавати безвідкличні довіреності на певний час, як про це вказано у ч.4 ст. 249 ЦК України, - не існує. Але законом не передбачено і заборони на посвідчення безвідкличної довіреності, тому нотаріуси це роблять. Це не перший та не останній випадок існування безвідкличної довіреності, тому скасовувати її підстав немає. Оригінал Довіреності суду не надано, бо зі слів його клієнта, - він втрачений. Суд заслухавши учасників, дослідивши і проаналізувавши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 29.04.2016 приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчено довіреність, відповідно до якої [PERSON] надані повноваження щодо розпорядження належним позивачу рухомим та нерухомим майном за адресою: вул. Волковенка, 1, м. Радивилів, Рівненської області, з правом їх продажу, обміну, передачі в найм /оренду, позичку/, вирішувати усі поточні питання, повязані з експлуатацією майна, робити заяви усні та письмові, в тому числі щодо сімейного та майнового стану, на представництво в судах, органах виконавчої влади та багато іншого. Розяснено зміст норм Цивільного кодексу без посилання на інший закон. Довіреність видана строком на 3 роки та дійсна до 19.04.2019 без права її передоручення представником повноважень третім особам та без права скасування її Довірителем протягом встановленого строку. Зареєстровано в реєстрі №1272 (а.с. 3). [PERSON] 08.06.2017 звертався до Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області з повідомленням, що невідомі особи намагаються вивезти його майно із недіючого «Овочесушильного заводу» (а.с. 11), після чого йому рекомендовано звернутись із цивільним позовом до суду (а.с.12-13). Згідно інформації від СУ ГУНП у Вінницькій області за заявою [PERSON] внесено відомості в ЄРДР за №41017020110000077 від 08.06.2017 відносно [PERSON] за ознаками ч.4 ст. 190 КК України (а.с. 40). Зі змісту ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 19.06.2017 встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2017 року визнано мирову угоду, укладену 18.04.2017 по справі за позовом [PERSON]. до [PERSON], [PERSON], за якою [PERSON] визнає свої зобовязання по слаті боргу вперед [PERSON] у сумі 10\~000 доларів США, в рахунок сплати зобов»язуєтья передати у власність [PERSON] приміщеня і котельню по вул.. Волковенка,1 у. м. Радивилів Рівненської області. [PERSON] оскаржив ухвалу, бо не був повідомлений про час, місце розгулу справи, по договір переуступки права вимоги від 01.06.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON], та про укладення договору поруки між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] обґрунтовує вимоги тим, що мирову угоду він не підписував і про її існування не не було відомо, тому Апеляційного суд Вінницької області вжив заходів забезпечення позову і наклав арешт на котельню та приміщення за адресою: вул.. Волковенка, 1, м. Радивилів Рівненської області (а.с.28-19). [PERSON]М, звертався 15.09.2017 із заявою-вимогою до [PERSON] про повернення оригіналу довіреності від 19.04.2016 (а.с. 30), але довіреність повернута так і не була, в тому числі на ухвалу суду. Відповідно до вимог статей\~203,\~215 ЦК України\~правочин може бути визнаний судом недійсним у разі невідповідності його вимогам Закону. З тексту Довіреності вбачається, що вона видана відповідно до положень пункту 4\~статті 249 ЦК України\~і є безвідкличною в межах строку її дії, тобто довіритель не має права відкликати або скасувати дану довіреність та позбавити повіреного повноважень, що закріплені в даній довіреності до закінчення дії Довіреності. Однак, виходячи із змісту частини 1\~статті 249 ЦК України\~особа, яка видала довіреність може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення і відмова від цього права є нікчемною. Видача безвідкличної довіреності це виключення, а не загальне правило. У частині четвертій згаданої статті чітко встановлено, що таку довіреність може бути видано лише у випадках, передбачених законом. Тому особа, яка звертається до нотаріуса, не може обирати вид довіреності відклична вона або безвідклична на свій розсуд, оскільки посвідчення безвідкличної довіреності можливе лише у випадках, коли це передбачено безпосередньо законом. Так, на сьогоднішній день видача безвідкличних довіреностей передбачена лише частиною 3 статті 10 Закону України «Про фінансово кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», а саме: забудовник має право, на час дії договору доручення з відкладальними умовами, надати безвідкличну довіреність управителю на право делегування третім особам функції забудовника у разі порушення умов договору з управителем.\~В даному ж випадку будь-які правовідносини забудовника і управителя, - відсутні, стосунку до справи не мають, тому нотаріус не могла застосовувати цю норму. Таким чином Приватний нотаріус [PERSON], посвідчуючи вказану безвідкличну, видану на певний строк довіреність від імені позивача на ім'я відповідача, порушила вимоги\~статті 249 ЦК України\~і позбавила позивача відкликати (скасувати) видану ним довіреність у будь-який час. А відповідно до ст. 64, 68 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожен зобовязаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Також при посвідченні довіреності приватним нотаріусом порушені вимоги\~статті 27 ЦК України\~(правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки є нікчемним),\~статті 209 ЦК України\~і\~статті 49, 58 Закону України «Про нотаріат», оскільки повинна була відмовити у вчиненні дії, яка суперечить законам. Відповідно до вимог частини 2\~статті 1008 ЦК України\~довіритель (або повірений) мають право у будь-який час відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача про укладення договору позики між сторонами, і надане доручення в межах розписки, оскільки ці доводи суперечать визначеному законом поняттю та підставам представництва, передбаченим ст.ст.\~237,\~244 ЦК України. Суд вважає, що умова спірної довіреності про її безвідкличність не відповідає вимогам\~ЦК України\~та Законам України, а тому підлягає визнанню недійсною і скасуванню.

Outcome: approved