Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

03 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який 02.12.2011 року зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №622. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.12.2011 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що відповідачка без пояснення причини пішла з сім`ї. В наслідок чого, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідачки. Фактичні шлюбні відносини з відповідачкою припинені з листопада 2020 року. Ухвалою суду від 30.03.2021 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, поза межами судового засідання надав заяву відповідно до якої він просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином. Про поважність причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 02 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області,зареєстровано шлюб, актовий запис №622 (а.с.6), від сумісного проживання дітей не мають. У сторін спору про розподіл майна на даний час немає. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач в заяві вказав, що сторони шлюбні відносини фактично припинили, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved