Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

02.11.2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому з врахуванням уточнених вимог просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 5 114 259,99 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 8 000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 24.06.2016р. уклав з [PERSON] договір позики, на підставі якого позичив останньому 2 488 292,90 грн., що на момент укладення такого, за офіційним курсом НБУ складало 100 000,00 доларів США. Позичальник зобов'язався повернути вказану суму коштів до 24.06.2017р., зі сплатою щомісячних внесків, які складають не менше 1 % переданих коштів. Цього ж числа [PERSON] надав йому розписку про отримання цих коштів, що також підписана двома свідками і його дружиною [PERSON], яка виступила поручителем при укладенні договору. Однак, станом на 28.04.2017р. [PERSON] повернув йому лише частину позичених коштів в загальній сумі 12000,00 дол. США, що еквівалентна 314 262,11 грн. згідно офіційного курсу НБУ на дату повернення кожного із платежів за період часу з 26.07.2016р. по 28.04.2017р. Залишок позичених коштів в сумі 2 174 030,79 грн. [PERSON] йому так і не повернув, відповідачі різними способами ухиляються від виконання своїх зобов'язань. Крім того позивач зазначає, що умовами договору позики передбачено обов'язок позичальника сплатити позикодавцеві штраф у розмірі 20 % від простроченої суми позики, у випадку неповернення коштів у повному розмірі у встановлений договором термін. Таким чином, сума штрафу за неповернення [PERSON] позичених коштів згідно п. 5 договору позики, складає 434 806,15 грн. Також відповідачі повинні сплатити йому пеню в розмірі 0,5 % за кожний день прострочення зобов'язання, що за період з 25.06.2017 року до 27.10.2017 року, що становить 1 347 899,08 грн. 25.01.2018р. позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Зокрема просив додатково стягнути розмір пені за період з 28.10.2017р. по 25.01.2018р. в розмірі 967 443,70 грн., а також інфляційні втрати в сумі 151 841,27 грн. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 38 239 грн. Таким чином, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів загальну суму боргу, що становить 5 114 259,99 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились. Від [PERSON], а також його представника [PERSON] систематично надходили заяви про відкладення розгляду справи за різними обставинами. В останнє судове засідання, що було призначено на 13.09.18р., відповідачі не з'явились. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини , кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Частино 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Наведені вище обставини свідчать, на думку суду, про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що спрямовані на штучне затягування судового розгляду. Оскільки в ході судового розгляду були заслухані пояснення представника позивача, досліджені всі надані учасникам письмові докази, суд вважає за можливе завершення розгляду справи у відсутності відповідача та його представника. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити виходячи з наступного. Як встановлено судом, 24.06.2016р. року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, на підставі якого [PERSON] надав [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 2 488 292,90 грн. що на момент укладення договору, за офіційним курсом НБУ становило 100 000,00 доларів США. Позичальник зобов'язався повернути вказану суму коштів у повному розмірі у термін до 24.06.2017р. включно зі сплатою щомісячних внесків, які складають не менше 1 % (одного відсотка) переданих коштів. Пунктом 8 цього договору передбачено, що такий укладається ним в інтересах сім'ї, за попередньою згодою його дружини позичальника [PERSON] та створює обов'язки для другого з подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, 24.06.16р. [PERSON] надав позивачу письмову розписку про отримання вищевказаних грошових коштів, яка також підписана його дружиною [PERSON] , а також двома свідками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено, станом на 28.04.2017 року відповідач [PERSON] повернув позивачу лише частину позичених коштів в загальній сумі 12 000,00 дол. США, що еквівалентна 314 262,11 грн. згідно офіційного курсу НБУ, станом на дату повернення кожного із платежів. Даний факт вбачається із наданого позивачем розрахунку, а саме: 26.07.2016р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 24 787,74 грн.; 01.09.2016р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 26081,25 грн.; 26.09.2016р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 25 990,62 грн.; 08.11.2016р. - - 1000 дол. США, що еквівалентно 25 570,65 грн.; 14.11.2016р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 25 630,39 грн.; 06.12.2016р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 26 127,47 грн.; 23.12.2016р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 26 286,01 грн.; 08.01.2017р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 26286,71 грн.; 08.02.2017р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 27 031,89 грн.; 28.02.2017р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 27 053,67 грн.; 14.04.2017р. - - 1000 дол. США, що еквівалентно 26 864,20 грн.; 28.04.2017р. - 1000 дол. США, що еквівалентно 26551,45 грн. Таким чином, неповернутими залишаються 2 174 030,79 грн. позичених коштів. Разом з цим, відповідно до п. 5 договору позики від 24.06.2016р., у випадку неповернення позичальником позичених коштів у повному розмірі у встановлений договором термін позичальник сплачує позикодавцеві штраф у розмірі 20 % обчислених від простроченої суми позики. Відтак, сума штрафу за неповернення [PERSON] позичених коштів, обчислених від простроченої суми позики становить 434 806,15 грн. Також, згідно пункту 6 договору позики, у разі несвоєчасного повернення позичених коштів (залишку суми) у термін вказаний у п. 1 договору, позичальник окрім суми штрафу вказаного у п. 5 цього договору, сплачує позичкодавцеві пеню у розмірі 0,5 % за кожний день прострочення, обчислених від простроченої суми позики. Така сума нарахованої пені за період з 25.06.2017 року до 27.10.2017 року, з розрахунку за 124 дні становить 1 347 899,08 грн., а з 28.10.17р. по 25.01.18р., з розрахунку за 89 днів становить 967 443,70грн., що в загальному становить 2 315 342 грн. 78 коп. - пені. Разом з цим, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом З врахуванням наведеного, на думку суду підлягає до задоволення і вимога про стягнення з відповідачів інфляційних втрат в сумі 151 841,27 грн. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 38 239 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості у відповідачів за договором позики складає 5 114 259, 99 грн., з яких сума основного боргу - 2 174 030,79 грн., 434 806,15 грн. - штрафу; 2 315 342,78 грн. - пені; 151 841,,27 грн. інфляційних втрат, 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 38 239 грн., а також сплачений судовий збір за подання позову в сумі 8 000 грн. Вказана сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів , виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Ч. 4 цієї статті встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Ч. 2 ст. 543 ЦК України визначено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у і повному обсязі. Таким чином, [PERSON] є солідарним боржником зі [PERSON] за зобов'язаннями, що виникли згідно договору позики від 24.06.2016 року.

Outcome: approved