Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

04.12.2019 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 10000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. В обгрунтування своїх вимог посилається, що [INFO] у позивача та відповідача народилась дитина - син, який проживає разом з позивачем. Відповідач є непрацездатним, та допомогу дитині не надає, через що позивач разом з дитиною перебувають у скрутному матеріальному становищі, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами досягнуто не було. Представником відповідача - адвокатом Лопушанським І.Б. спрямовано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в розмірі 1000 грн., а в іншій частині просить відмовити, оскільки визначений позивачем розмір є необгрунтованим та явно завищеним, відповідач не має постійного джерела доходу, офіційно не працевлаштований, не є суб`єктом підприємницької діяльності, та не є засновником суб`єктів підприємницької діяльності. Відповідач працює на тимчасових роботах, які в сукупності дають мінливий дохід у розмірі 5000-6000 грн. в залежності від кожного місяця. Також позивач надсилає кошти позивачу на утримання їхньої спільної дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та зазначила, що вказаний розмір аліментів є достатнім та обгрунтований, який необхідний для повноцінного розвитку дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 04.12.2019 року вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. 05.12.2019 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача, відповідь на який надано - 05.12.2019 року. Ухвалою судді від 06.12.2019 року вказану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , який проживає з позивачем. Згоди щодо добровільної сплати аліментів між сторонами досягнуто не було. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач інших аліментних зобов`язань не має, є працездатним, зі стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, який фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи, інших обставин, що мають істотне значення не встановлено. Посилання відповідача, що він є непрацевлаштований, не має постійного джерела доходу, не є суб`єктом підприємницької діяльності не є достатніми та беззаперечними підставами, які мають бути враховані судом відповідно до ст. 182 СК України, та доказів зазначених посилань до суду не надано. Відповідачем до суду надані дублікати квитанцій від 24.11.2019 року, 31.12.2019 року, 16.01.2020, 29.01.2020, 25.04.2020, 08.05.2020 про перерахування відповідачем на користь позивача грошових коштів, які не можуть враховуватись судом як сплата аліментів на утримання дитини [PERSON] , оскільки в призначенні платежу не зазначено, що відповідач перераховує позивачу саме аліменти на утримання їх спільної дитини, а не приймає участь у додаткових витратах на дитину, надає кошти у добровільному порядку тощо. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому за таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги частково про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а в іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, що не позбавляє позивача звернутись до суду в подальшому з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину або збільшення розміру аліментів, оскільки зазначений позивачем розмір аліментів в розмірі 10000 грн. щомісячно є таким, що не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами в судовому засіданні. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial