Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

02 червня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 23 січня 2018 року між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяв про приєднання та встановлення відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого відповідач отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 80000 гривень, який зобов`язався повернути в порядку та строки, встановлені кредитним договором, сплативши проценти за користування кредитом, а також інші обов`язкові платежі. Посилаюсь на те, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов`язання, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість станом на 11 травня 2021 року в загальному розмірі 82004,53 гривень, з яких: 46698,1 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 16886,05 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 40,37 гривень - заборгованість за розрахунково-касове обслуговування, 9044,61 гривень - пеня, 2581,41 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення тіла кредиту, 1127,9 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 3861,88 гривень - інфляційні втрати на суму неповернутого тіла кредиту, 1764,21 гривень - інфляційні втрати на суму неповернутих процентів за користування кредитом. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито за нею провадження у цивільній справі, яку визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін в судовому засіданні. В судове засідання сторони не з`явились, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від відповідача до суду відзив на позов не надходив. Разом з тим, стороною позивача подано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також вказується на підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2018 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір, який складається із заяви про приєднання №1251180, заяв про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 23 січня 2018 року та від 11 травня 2018 року, паспорту споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК), таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до умова такого кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на відкритий на його ім`я картковий рахунок в розмірі 50000 гривень 23 січня 2018 року, який потім збільшено до 80000 гривень строком на 36 місяців, зобов`язавшись повернути кредит щомісячними платежами, сплативши 38% річних за користування кредитним коштами (0,001% річних протягом Грейс-періоду/пільгового періоду), а також інші обов`язкові платежі відповідно до умов кредитного договору. Із матеріалів справи судом встановлено, що кредитодавець виконав належним чином свої договірні зобов`язання із надання кредиту у визначені договором розміри та строки, натомість позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 11 травня 2021 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальному розмірі 82004,53 гривень, з яких: 46698,1 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 16886,05 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 40,37 гривень - заборгованість за розрахунково-касове обслуговування, 9044,61 гривень - пеня, 2581,41 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення тіла кредиту, 1127,9 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 3861,88 гривень - інфляційні втрати на суму неповернутого тіла кредиту, 1764,21 гривень - інфляційні втрати на суму неповернутих процентів за користування кредитом. Матеріали справи не міститься відомостей про повне або часткове погашення зазначеної заборгованості на момент ухвалення даного заочного рішення суду. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Зі змісту норм ст.ст.8, 9 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що кредитодавець має право включати до умов кредитного договору обов`язок позичальника сплачувати на користь кредитодавця комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором від 23 січня 2018 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даним кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості, а у позивача - права вимагати від відповідача її погашення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, а отже підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved