Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

04.02.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 16358 грн. 50 коп. На обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу до теперішнього часу проживає з нею. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2007 року (справа № 2-1118, 2007 рік) з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу). У подальшому, розмір аліментів було зменшено рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10.05.2018 року (справа №621/481/18) з 1/4 всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач аліменти сплачує нерегулярно, через що виникла значна заборгованість, і вона вимушена була звернутись до суду про стягнення з боржника пені у зв`язку з несплатою аліментів. В грудні 2018 року [PERSON] погасив заборгованість по аліментам, але категорично відмовляється від будь-якої іншої участі в утриманні дитини. При цьому, під час лікування дочки, перебування її на лікуванні, у тому числі, через оперативні втручання, [PERSON] жодним чином не допомагав та аліменти упродовж цього періоду не сплачував. В 2008 році у дочки виявлено порушення функції травлення, дискінезію жовчних протоків, панкреопатію, дисфункцію білліарного тракту, через що вона постійно проходила відповідне медичне обстеження та лікування. На обстеження дочки та її лікування було витрачено 1122,65 грн. У зв`язку з пошкодженням колінного суглоба з 26.12.2018 року по 10.01.2019 року [PERSON] перебувала на лікуванні в Комунальному некомерційному закладі Харківської обласної ради «Обласна клінічна травматологічна лікарня», де їй проведено операції: 28.12.2018 року проведено лікувально-діагностичну артроскопію правового колінного суглоба, пластика ПХЗ, латеральний реліз надколінника. За період лікування було витрачено 27282,64 грн., а саме на обстеження 1290 грн., на набір імплантів 21008 грн., на ліки 4994,64 грн. На даний час лікування дочки продовжується амбулаторно, але найближчим часом лікарі розпочнуть реабілітацію колінного суглобу [PERSON] , що також потребуватиме додаткових витрат. Крім того, упродовж 2016-2018 років вона оплачувала перебування (відпочинок) дочки у дитячих оздоровчих таборах, загальна сума витрат становить 4311,7 грн. Таким чином, окрім витрат на щоденне утримання та забезпечення [PERSON] вона самостійно витрачала додаткові кошти на її лікування та оздоровлення, що складає 32 716,99 грн., а саме: - у зв`язку з лікуванням порушень роботи органів травлення - 1122,65 грн., - у зв`язку з оперуванням колінного суглобу - 27282,64 грн., - у зв`язку з оздоровленням - 4311,7 грн. Оскільки витрати на лікування викликані її хворобою, тобто особливим обставинами, відповідач повинен брати участь у цих додаткових витратах. Розмір участі відповідача в 1/2 частині, тобто половина всіх витрат на лікування, є справедливим та обґрунтованим. Враховуючи, що відповідач має задовільний стан здоров`я, у січні 2019 року реалізував належне йому майно (квартиру та автомобіль), дохід відповідача є достатнім для належного утримання неповнолітньої доньки, але добровільно матеріальної допомоги на утримання нашої доньки він надавати не бажає, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З метою досудового врегулювання питання участі у додаткових витрат на лікування дочки, 14.01.2019 року направила [PERSON] письмову пропозицію із зазначеним проханням, однак відповідь не отримала, а випадково дізналася про продаж відповідачем всього належного йому майна та про небажання взагалі приймати участь у витратах на нашу дитину. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 14.02.2019 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутність позивача, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , які належним чином повідомлялися про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не подавали. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. У відповідністю до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву,а позивач-разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. З огляду на це, та, враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині п`ятій статті 279 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] Даними медичної документації (а. с. 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20, ) та чеків на придбання медикаментів, проведення обстеження (а. с. 17, 18, 21, 22, 23, 24, 25-31) підтверджуються, в межах заявлених вимог, доводи позовної заяви щодо понесених позивачкою додаткових витрат на дитину у зв`язку із її захворюваннями, та щодо фактичного розміру таких витрат, половина яких складає 16358,50 грн. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з рахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачем [PERSON] доведено належними та допустимими доказами, що понесені нею витрати, половина яких складає 16358,50 грн., були викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи, що відповідно до ст. 180 СК України батьки несуть рівні обов`язки щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, а також, виходячи з наявних відомостей щодо сімейного та майнового стану відповідача, додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, передбаченими ст. 185 СК України, мають нести батьки у рівних частках. За таких обставин, вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача половини додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved