Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

03.08.2021р. [PERSON] , через свого представника адвоката Бушму Ю.В., звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу №2-2664, який був укладений 16.12.2002р. між нею та [PERSON] . Позов мотивовано тим, що 16 грудня 2002 року позивач домовилася з власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] про продаж їй вказаного майна. Для укладання угоди купівлі-продажу вказаного житлового будинку сторони договору разом направились на Товарну біржу «ВА-БАНК» у м. Гола Пристань. Дійшовши згоди по усіх істотних умовах купівлі-продажу, безпосередньо в приміщені товарної біржі у м. Гола Пристань було укладено Договір № 2-2664 купівлі - продажу житлового будинку від 16 грудня 2002 року. Вказаний договір був всіма сторонами підписаний, сплачено державне мито, завірений на товарній біржі в журналі біржових угод під № 2-2664 та підписаний заступником директора біржі О.М. Базік. Після укладання вказаної угоди, договір купівлі - продажу будинку був зареєстрований у встановленому законом порядку в БТІ Голопристанського району Херсонської області. В теперішній час виникла нагальна потреба у продажі вказаного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , але при зверненні до нотаріуса для засвідчення договору купівлі - продажу, з`ясувалося, що укладений через товарну біржу «ВА-БАНК» договір купівлі - продажу житлового будинку не визнається укладеним через відсутність нотаріального посвідчення вказаного договору. В зв`язку зі смертю продавця, [PERSON] не має змоги звернутися до нотаріуса для посвідчення угоди, а тому для розв`язання вказаного питання нотаріусом позивачу було рекомендовано звернутися до суду, для визнання фактично укладеного з додержанням усіх законних вимог на той час, договору купівлі - продажу будинку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в останнє судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, а саме згідно абз. 2 ч.6 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16.12.2002 року на товарній біржі «ВА-БАНК» в м. Гола Пристань був посвідчений договір купівлі-продажу № 2-2664. За даним договором [PERSON] продала, а [PERSON] купила 43/100 домобудівлі [ADDRESS] , що повністю складається з житлового будинку літ А - стіни саман обкладені цеглою, дах шифер, житлова площа 55,8 кв.м. загальна площа 127,5 кв.м. літня кухня, літ. Б, сараї літ. В,Д,Е,М літній душ-вбиральня літ. Г, гаража літ. Ж, З, котельні літ К, П, повітки літ Л, помпи №1, №2, огорожи №3, 4, 5. По договору купівлі-продажу відчужуються з житлового будинку літ А - приміщення 2-1, 2-2, 2-3, сіни літ а1, а2, сараї літ В,Е,М, повітка літ Л, помпа №1, огорожа № 3,4,5 - спільного користування. Жила площа 43/100ч. домобудівні 33,5 кв.м. Домобудівля розташована на землі місцевих рад. Відповідно до п. 3 угоди, частина домобудівлі продана за 2000 гривень, сплачених покупцем продавцю повністю до підписання даного договору. Укладений договір був зареєстрований на товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод за реєстраційним № 2-2664 16 грудня 2002 року. Згідно відмітки на договорі, право власності на частину домобудівлі [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації за №5028від 18.12.2002р. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Згідно відповіді завідуючого Голопристанською ДНК Негри О.А. встановлено, що заяви про прийняття чи відмову від спадщини після смерті [PERSON] не подавались, спадкова справа заведена на підставі запиту суду, свідоцтва про право на спадщину не видавались, відомості про спадкоємців відсутні. Предметом спору в даній справі є визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9 обумовлено, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. До правовідносин, які виникли між сторонами необхідно застосувати Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки взаємні права та обов`язки відповідно до правочину виникли в 2002 році під час дії ЦК УРСР. Статтею 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст.. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктами 5, 11 Договору передбачено, що покупець набуває право власності на частину домобудівлі з моменту підписання даного договору. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Враховуючи, що всі зобов`язання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх намірам та було спрямоване на реальне настання наслідків укладеної угоди, суд вважає можливим визнати даний правочин дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved