Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 липня 2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] взяті на себе зобов'язання своєчасно не виконав, внаслідок чого станом на 31 грудня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 30441,66 грн. Просив суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 липня 2008 року в розмірі 30441,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 8820,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 15251,57 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 4443,46 грн., штрафи: 500 грн. фіксована частина, 1425,79 грн. процентна складова, а також стягнути судові витрати. Позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, де, із врахуванням рішення Камінь-Каширського районного суду від 28 грудня 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким із відповідача стягнуто 18057 грн. 20 коп. заборгованості за надання банківських послуг, просить стягнути із [PERSON] заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 12383,70 грн. і судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, про що подала відповідну заяву, де просить справу розглянути без її участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач позов не визнав, подав заяву, де просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із закінченням строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що підстав для задоволення позову немає. Судом установлено, що 24 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк», тобто позивач, та [PERSON] був укладений договір шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між банком та відповідачем договір (а.с. а.с. 10-16). Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 10 зворот, а.с. 15). У заяві на отримання кредиту зазначено, що [PERSON] ознайомився та згідний із Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, та своїм підписом підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування (а.с. 10 зворот). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором від 24 липня 2008 року у нього утворилась заборгованість перед позивачем, розмір якої, станом на 17 лютого 2015 року, з урахуванням стягнутих з відповідача рішенням Камінь-Каширського районного суду від 28 грудня 2011 року коштів в сумі 18057,20 грн., становить 12383,70 грн., що включає заборгованість по процентах за користування кредитом 8732,64 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом 3061,36 грн. а також штраф 589,70 грн. (складова). Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які б спростовували наявність у нього боргу перед позивачем, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з дня підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не повідомила іншу сторону про припинення дії договору, то він автоматично лонгується на такий же строк (а.с. 15). Однак такі умови не свідчать про те, що договір не має строку виконання. У законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 11 зворот), мінімальний обов'язків платіж - це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил користування платіжною карткою, строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с. 15 зворот). За змістом пункту 5.3 Правил користування платіжною карткою за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою (а.с. 16) передбачено, що строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам проводиться в наступному порядку: - строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; - строк погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою (а.с. 15 зворот) встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Відповідно до п. 9.4. Умов і правил надання банківських послуг користування платіжною карткою у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається, наступне поновлення дії картки можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом. Згідно з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс 14), за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України). З 11 листопада 2010 року [PERSON] припинив сплату коштів із погашення кредиту, а в липні того ж року строк дії картки закінчився (а.с. 10 зворот), відповідач нову картку не отримував, будь-які платежі на погашення заборгованості по кредиту не здійснював. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач продовжував нею користуватися, або він отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» нову кредитну картку, а також наявності грошових коштів на картковому рахунку, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що право на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2008 року у позивача виникло з моменту несплати чергового платежу - 29 листопада 2010 року (а.с. 6 зворот) Крім цього, стягнення заборгованості за даним кредитним договором було предметом розгляду у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатами розгляду якої 28 грудня 2011 року Камінь-Каширським районним судом винесене рішення про стягнення із [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 18057 грн. 20 коп. заборгованості за надання банківських послуг. Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 лютого 2012 року залишене без змін. Оскільки позов про стягнення з відповідача заборгованості позивач пред'явив лише у лютому 2015 року (а.с. 2), тобто поза межами трьохрічного строку позовної давності, а тому, у зв'язку зі спливом строку позовної давності та заявою відповідача про його застосування, у позові ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] необхідно відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed