overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

03 листопада 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07 серпня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу, про що зроблено актовий запис №283. Як зазначив позивач, від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Проте суду копія свідоцтва про її народження надана не була. Як зазначив позивач в позовній заяві, протягом двох років він не проживає з відповідачем та не ведуть спільне господарство. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити інтересам позивача, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

03 листопада 2017 року заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі, а саме: стягнуто з [PERSON] (ідент. номер [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідент. номер [NUMBER]) грошові кошти, сплачені за договором на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобовязань № 1365 від 23.02.2017 року в сумі 580,00 грн., неустойку в сумі 342,00 грн. 28 листопада 2017 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 03.10.2017 року [PERSON] надав суду уточнену позовну вимогу, в якій визначив розмір неустойки за 207 днів з 06.03.2017 року по 03.10.2017 року в сумі 1200 грн. 60 коп., з розрахунку: 580 грн. х 1 % х 207 днів. Також позивач просив стягнути з відповідача 500,00 грн. за надання правової допомоги на підставі наданої квитанції. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати по справі, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. Крім того, заочним рішенням стягнуто з відповідача неустойку за період з 06.03.2017 року по 05.05.2017 року, тобто за 59 днів у розмірі 342,20 грн. Однак, як вбачається з уточнених позовних вимог від 03.10.2017 року позивач просив стягнути з відповідача неустойку в розмірі 1 200,60 грн. ( за період з 06.03.2017 року по 05.05.2017 року в розмірі 342,20 грн. та за період з 06.05.2017 року по 03.10.2017 року в розмірі 858,40 грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку за період з 06.05.2017 року по 03.10.2017 року в розмірі 858,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

03 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 26 грудня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося, після реєстрації шлюбу вони проживали у його батьків, а в лютому 2016 року, з метою матеріального забезпечення сім'ї, він поїхав на заробітки до Казастану, а відповідач переїхала проживати до своїх батьків, вони спілкувались за допомогою скапу та телефону, весь цей час дружина та дитина перебували на його повному матеріальному забезпеченні, 01 грудня 2016 року він повернувся в м.\~Новомосковськ, після чого виявилось, що їхні стосунки і сумісне проживання поновити неможливо та вони, після обговорення стосунків, дійшли висновку, що незважаючи на народження дитини вони фактично не створили сім'ю та між ними втрачено порозуміння і ті почуття, які повинні пов'язувати подружжя. Шлюбні відносини припинили понад півтора роки тому, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спір щодо утримання дитини вирішений. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 грудня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 634 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). 15 вересня 2016 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

03 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON], яка померла 07 квітня 2017 року, мотивуючи позов тим, що він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, оскільки оригінали документів на квартиру, оригінал технічного паспорту та договору купівлі-продажу знайшов після того, як закінчився строк для прийняття спадщини, у звязку з чим змушений звернутись до суду. В судове засідання сторони не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач [PERSON] позов визнає. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 квітня 2017 року померла бабуся позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки Деснянської районної у м. Чернігові ради від 26.10.2017 року №629, [PERSON] зі слів сусідів, на день смерті його бабусі [PERSON], 07 квітня 2017 року, проживав разом з нею та вони вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] Відповідно до інформації приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] спадкова справа до майна померлої 04 квітня 2017 року [PERSON] не заводилась. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає причини, по яким позивач пропустив строк для прийняття спадщини поважними та визначає йому додатковий строк для прийняття спадщини терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

03 листопада 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому після уточнення своїх вимог просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісяця та до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, від її представника надійшли заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

03 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що між нею та відповідачем 13.10.2007 укладено шлюб. [INFO] року у них народилась дитина син - [PERSON]. Позивач зазначає, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені та 13.10.2017 року до Фрунзенського районного суду м.Харкова було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо більше року, син проживає з позивачем, яка виховує його самостійно та знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини та матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, представник позивача надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов визнав та просив слухати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] 13.10.2007 року зареєстрували шлюб. Під час перебування у шлюбі у них [INFO] року народилась дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції. Згідно довідки з місці проживання про склад сім'ї та прописку [PERSON] проживає та прописан з позивачем. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім цього, згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених. Відповідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

03 листопада 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб укладений з відповідачем [PERSON]. Позивачка до судового засідання надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання надав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просить справу розглядати за його відсутності. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №155641, який було зареєстровано Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1171. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, зникли шлюбні відносини, кохання. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про поділ майна та місце проживання дитини на час розгляду цієї справи немає. Позивачем в позовній заяві було зазначено, про бажання залишити прізвище набуте у шлюбі, тому суд залишає позивачу прізвище «Лебідь». Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

03 листопада 2017 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. В позові зазначила, що на праві власності має житловий будинок [ADDRESS] Миколаївської області. В даному будинку зареєстрована її донька [PERSON] З 2008 року вона в будинку не проживає, оскільки виїхала на навчання до Ізраїлю. Наявність реєстрації відповідачки в будинку перешкоджає їй, як власниці будинку, в повній мірі розпоряджатися ним. Просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, але своєчасно та належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, про причини неявки не повідомила. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд доходить наступного. Позивачка є власницею житлового будинку [ADDRESS] Миколаївської області, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зроблений Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 03 січня 2008 року (а.с.4). В зазначеному будинку зареєстрована відповідачка, що підтверджується довідкою Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 02 листопада 2017 року за вих. № 4573 (а.с.6). З акту обстеження місця проживання, складеного депутатом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області 29 жовтня 2017 року слідує, що відповідачка в даному будинку з 2008 року не проживає та в добровільному порядку не бажає зніматися з реєстрації (а.с.5). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР за тимчасово відсутнім громадянином жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Згідно ст.72 зазначеного Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, враховуючи не проживання відповідачки за місцем реєстрації понад шість місяців, відсутність права власності на житловий будинок, суд дійшов висновку, що звернення позивачки до суду є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

03 листопада 2017 року рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області заяву [PERSON] задоволено. Встановлено факт народження на тимчасово окупованій території дитини чоловічої статі [PERSON]. Під час виконання вказаного рішення суду було виявлено, що судом під час постановлення рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В судове засідання сторони не зявились, з урахування положень ч. 3 ст. 220 ЦПК України, їх присутність не є обовязковою, у звязку з чим суд вважає за можливим вирішити вказане питання за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що при зверненні заявника до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, судовий збір нею не сплачувався. Як розяснено в п. 28 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, якщо факт недоплати судового збору зясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень ст. 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК. Відповідно до п.п. 1.4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору, яким повинна бути оплачена вказана заява, повинна становити 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та повинна складати 320,00 грн. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року у цивільній справ № 658/4029/17-ц не містить висновку про розподіл судових витрат, тому суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове судове рішення щодо розподілу судових витрат в розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір» на час звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Outcome: approved