Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

04 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 квітня 2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» (у зв'язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання банківських послуг від 15 квітня 2008 року № SAMDN03000021067682. Згідно з якою було реструктуризовано борг за кредитним договором від 15 квітня 2008 року № SAMDN03000021067682 шляхом зменшення боргу по процентам та пені, а всього сторони узгодили кредитний борг на момент підписання додаткової угоди на суму 44 080,68 грн. з кінцевою датою погашення є 30 квітня 2015 року. 28 серпня 2014 року, в зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору та додатковій угоді банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права, тобто обрав саме судовий спосіб. Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 лютого 2015 року, набрало законної сили 24 березня 2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 19 973 грн. 05 коп., вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Вказаний розмір заборгованості був нарахований відповідачем за період з 19 квітня 2012 року по 25 вересня 2014 року і станом на 25 вересня 2014 рок становив 19 973,05 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 17 983,32 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами - 649,25 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 1 340,48 грн. . На даний час, згідно з постановою державного виконавця від 08 лютого 2016 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище рішення. За заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович 17 квітня 2018 року вчинив виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 74 563,76 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту - 17 983,32 грн.; заборгованість за відсотками - 649,25 грн., заборгованість з пені - 42 628,00 грн., штраф відповідно до п.1.6.4 Додаткової угоди - 13 303,19 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1 800,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення - 2000 днів, а саме: з 18 квітня 2012 року по 10 жовтня 2017 року. За виконавчим написом проведено повторне стягнення заборгованості за період визначений заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 лютого 2015 року, тобто проведено подвійне стягнення суми заборгованості за вказаний у рішенні суду період. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням норм діючого законодавства. По-перше, приватний нотаріус не переконався в тому, що позивачем (боржником) було отримано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Жодної вимоги кредитора вона не отримувала. По-друге, відсутні докази, які б підтверджували факт безспірності заборгованості перед відповідачем (стягувачем). Як зазначалося раніше, за виконавчим написом проведено повторне стягнення заборгованості, а саме по тілу кредиту в повному обсязі, по процентам, комісії, пені на загальну суму 19 973 грн.05 коп. за період визначений зачоним рішенням Ковпаківськогоо районного суду м. Суми від 24 лютого 2015 року, тобто проведено подвійне стягнення суми заборгованості за вказаний у рішенні суду період. По-третє, з дня виникнення у відповідача (стягувача) права вимоги минуло більше трьох років. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання. Звернення відповідача до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою про дострокове стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором (дострокове виконання основного зобов'язання), 28 серпня 2014 року, перервало перебіг позовної давності. А відтак, 28 серпня 2014 року є початком перебігу строків позовної давності, який, відповідно закінчився 28 серпня 2017 року. Дій, що свідчили б про переривання перебігу позовної давності позивач не вчиняв. Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати виконавчий напис № 2364 від 17 квітня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., таким, що не підлягає виконанню. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 липня 2018 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в спрощеному позовному провадженні з призначення судового засідання на 16 серпня 2018 року о 09.00 год. В зв'язку з першою неявкою в судове засідання сторін, судове засідання перенсене на 04 жовтня 2018 року о 09 год. 00 хв. Заяви по суті справи від відповідача та третьої особи не надійшли. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач надіслав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності. Третя особа - Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області також надіслали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ Під час судового розгляду встановлено, що 17 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2384, про стягнення з позивача не сплачену в строк за кредитним договором №SAMDN03000021067682 від 15 квітня 2008 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 74 563,76 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту - 17 983,32 грн.; заборгованість за відсотками - 649,25 грн., заборгованість з пені - 42 628,00 грн., штраф відповідно до п.1.6.4 Додаткової угоди - 13 303,19 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1 800,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення - 2000 днів, а саме: з 18 квітня 2012 року по 10 жовтня 2017 року. 08 лютого 2016 року постановою державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Ярошенко М.О. відкрито виконавче провадження ВП №50313630 з виконання виконавчого листа №592/9258/14 виданий 27 березня 2015 року (а.с.9). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 лютого 2015 року, набрало законної сили 24 березня 2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 19 973 грн. 05 коп., вирішено питання щодо розподілу судових витрат, законної сили рішення набрало 24 березня 2015 року. Рішенням суду у вказаній справі № 592/9258/14-ц, провадження №2/592/106/15 встановлено, що 19 квітня 2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» (у зв'язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання банківських послуг від 15 квітня 2008 року № SAMDN03000021067682. Згідно з якою було реструктуризовано борг за кредитним договором від 15 квітня 2008 року № SAMDN03000021067682 шляхом зменшення боргу по процентам та пені, а всього сторони узгодили кредитний борг на момент підписання додаткової угоди на суму 44 080,68 грн. з кінцевою датою погашення є 30 квітня 2015 року. За зазначеним рішенням суду [PERSON] не виконала зобов'язання по поверненню кредиту і відсотків у строки визначені договором, у зв'язку з чим станом на 25.09.2014 року вона має заборгованість в сумі 19 973,05 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 17 983,32 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами - 649,25 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 1 340,48 грн. (а.с.7-8). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі №6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі №6-141цс14. Враховуючи наявність заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 лютого 2015 року у справі № 592/9258/14-ц, провадження №2/592/106/15, відповідно до якого з [PERSON] стягнута заборгованість в сумі 19 973,05 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 17 983,32 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами - 649,25 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 1 340,48 грн. Вчинений виконавчий напис стосується зобов'язання [PERSON], яка виникла в аналогічний період, а тому свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того позивач не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що питання щодо стягнення такої порушена поза межами строків позовної давності, встановленої ст. 258 ЦК України. Таким чином також відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості, стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною, оскільки в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом вчинено виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved