Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

02 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25 жовтня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на сімейні відносини та обов'язки, які виникають із шлюбу, у зв'язку з чим постійно виникають сварки. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, проживають окремо понад один місяць, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2018 року справу на підставі ст. 31 ЦПК України передано на розгляд до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2018 відкрито провадження в справі, призначено підготовче судове засідання на 12.10.2018 року. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, просила ухвалити рішення в підготовчому засіданні та строк на примирення не надавати, оскільки разом з позивачем не проживає та спільного господарства не веде з липня 2018 року. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З'ясувавши думки сторін, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд знаходить ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження та позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 25 жовтня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис за №6. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 128125, виданим 25 жовтня 2014 року виконкомом Чотирбоківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-БВ № 277206, виданим 06 вересня 2016 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дитини, можуть негативно відобразитись на її вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхньої дитини. Відповідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір сплачений позивачем суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved