Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

02.11.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], введений в експлуатацію 1970 року, в порядку спадкування за законом, що належав померлому [INFO] чоловіку - [PERSON], мотивуючи тим, що позивач являється спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, в установлений законом строк прийняла спадщину, так як подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак нотаріально спадщину оформити не може, по причині відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки свого представника суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який на праві приватної власності значиться за [PERSON]., про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області №1827. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно повідомлення Овруцької ДНК від 07.11.2017 року № 1642/01-16, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заява про прийняття спадщини до контори не зверталися. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована та проживала разом з ним на момент смерті в будинку [ADDRESS] , про що свідчить довідка Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області №1697 від 09.10.2017 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Постановою державного нотаріуса Овруцької ДНК за №1513/02-31 від 31.10.2017 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не пред'явлений правовстановлюючий документ на житловий будинок, встановлений чинним законодавством України. Відповідно до інформаційної довідки №104527826 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо - домоволодіння в [ADDRESS] відсутні. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (житловий будинок), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 1218, 1268, 1273 ЦК України та

Outcome: approved