Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

02.11.2017 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернувся [PERSON] до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON] в с. Комарів Вінницького району Вінницької області. Вказує, що після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного спадкового майна, в тому числі з земельної ділянки №1 площею 1,2775 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер[NUMBER]; земельної ділянки №2 площею 1,2699 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер [NUMBER], місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Комарівська сільська рада. Зазначає, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, після смерті матері, інші спадкоємці відсутні. Вказує, що спадщину після смерті матері він прийняв, так як на момент смерті матері постійно проживав з нею за однією адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що у визначений за законом строк він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який би міг підтвердити право власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [INFO] року [PERSON]: на земельну ділянку №1 площею 1,2775 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку № 2 площею 1,2699 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: [NUMBER], місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Комарівська сільська рада, згідно державного акту на право власності на землю серія [NUMBER] виданий 25 лютого 2002 року Вінницького району Вінницької області, Комарівська сільська рада. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явилися; надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Вороновицької об*єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, суду надано заяву, згідно якої сільська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі: - на земельну ділянку №1 площею 1,2775 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер [NUMBER]; місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Комарівська сільська рада, згідно державного акту на право власності на землю серія [NUMBER] виданий 25 лютого 2002 року Вінницького району Вінницької області, Комарівська сільська рада;- на земельну ділянку № 2 площею 1,2699 гектарів, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: [NUMBER], місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Комарівська сільська рада, згідно державного акту на право власності на землю серія [NUMBER] виданий 25 лютого 2002 року Вінницького району Вінницької області, Комарівська сільська рада (а.с.12,14-16). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом, після смерті матері, про що свідчить копія свідоцтва про народження позивача (а.с.10). Інші спадкоємці першої черги за законом, спадкоємці за заповітом, особи, які мають право на обов*язкову частку у спадщині, після смерті [PERSON] відсутні, що вбачається з листа №863/01-16 від 10.05.2018 року. Позивач [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки у спадкоємця відсутній документ, який посвідчує право на спадкове майно, про що свідчить постанова Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13). Відповідно до копії оголошення в газеті, Державний акт на право власності на землю серія [NUMBER] виданий 25 лютого 2002 року на ім*я [PERSON] втрачено (а.с.11). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, до даних правовідносин необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини, тобто ЦК УРСР 1963 року та Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізував та оцінив зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном; позасудового шляху оформити свої спадкові права позивач позбавлений можливості, оскільки оригінал державного акту на спадкові земельні ділянки втрачено. Тому задоволення позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved