Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

03 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що нею, [PERSON], 24.05.2017 року було надано [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 22 000,00 гривень, за умови повернення їй зазначеної вище суми до 24.05.2018 року. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем в присутності двох свідків розписки про отримання вказаної грошової суми, на визначених в ній умовах. Проте, відповідач до теперішнього часу не виконав взятого на себе зобов'язання щодо повернення отриманої суми позики. Вона неодноразово зверталась до нього з вимогою повернути їй позику, однак відповідач грошові кошти їй не повертає, що змусило її звернутися за захистом порушеного права до суду і стягнути з відповідача суму боргу 22000,00 грн. та сплачений нею судовий збір в розмірі 704,80 грн.. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала, у разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, тому підставі ч. 3 ст.131 ЦПК України суд вважає, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин. Суд,\~ дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню\~ з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Судом встановлено, що 24 травня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність 22000 гривень 00 копійок. Цей факт підтверджується наданою розпискою, власноруч написаною відповідачем, в якій він зобовязався повернути грошові кошти протягом року до 24.05.2018 року (а.с.5). Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача\~підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved