Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

03.09.2015 року позивач ПАТ «Імексбанк» звернулось до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 96 від 15.03.2007 року, а саме прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 16\~784 дол. США та пеню за прострочення платежів по кредитному договору у розмірі 64\~828,47 грн. При цьому, позивач посилається на те, що 15.03.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 96, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у розмірі 244 000 дол. США, зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості до 14.03.2017 року. Станом на 19.08.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, має прострочену кредитну заборгованість, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року позовні вимоги ПАТ «Імексбанк» задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 31.05.2016 року скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року та справу призначено до розгляду у судовому засіданні У судовому засіданні 03.08.2016 року представник позивача ПАТ «Імексбан» підтримав позовні вимоги у редакції від 03.09.2015 року, просить позов задовольнити. До судового засідання, призначеного на 25.01.2017 року представник позивача не з'явився, повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про відкладення судового засідання, призначеного на 14.12.2016 року, у зв'язку із переговорами сторін стосовно врегулювання спору у позасудовому порядку. Проте в подальшому, ні відповідач, ні її представник до судового засідання не з'явилися, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 15.03.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 96, до якого згодом 09.11.2007 року, 31.01.2008 року, 11.06.2008 року, 15.07.2008 року між сторонами було укладено Договори про внесення змін до Договору кредиту /а.с. 5-16/. Відповідно до Договору кредиту № 96 від 15.03.2007 року, Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у розмірі 244 000 дол. США, зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості до 14.03.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання, чим порушила умови договору, що вбачається з розрахунку заборгованості по Договору кредиту № 96 від 15.03.2007 року, відповідно до якого всього заборгованість за договором станом на 19.08.2015 року становить 16\~784,31 дол. США та 64\~828,47 грн., з яких: 9788,55 дол. США прострочена заборгованість по кредиту; 6995,76 дол. США прострочена заборгованість по відсоткам; 64\~828,47 грн. пеня за прострочення платежів по кредитному договору /а.с. 17/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Імексбанк» підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена. При цьому суд зазначає, що за пред'явлення позову ПАТ «Імексбанк» не сплачувало судовий збір, оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, що діяла на дату подання позову/, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору було звільнено. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, що діяла на дату подання позову/ ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, позивач при поданні позову повинен був сплатити судовий збір у розмір 3654,00 грн. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved