Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

04.02.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позивача мотивовано припиненням шлюбних стосунків. Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно окремої письмової заяви просила про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач, також в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив та і хоча до суду були повернуті поштові повідомлення про неможливість вручення відповідачеві судових викликів «з інших причин», але про обізнаність відповідача про розгляд справи свідчить надіслана ним 10.04.2019 року до суду заява про категоричну незгоду [PERSON] з позовними вимогами та про його відношення до позову у вкрай непристойній формі нецензурної лайки. Враховуючи неявку відповідача, його презирливе відношення до позовних вимог позивача, а відтак не бажання до примирення з позивачем, про надання строку на примирення відповідачем не заявлено, суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності відповідача за наявними документами. Розглянувши матеріали справи судом встановлено: 10.08.2016 року Маріупольським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 483 та відносно чого видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9) Згідно позовної заяви та не заперечене сторонами, неповнолітніх дітей від вказаного шлюбу не має. У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом позовної заяви шлюб позивачем та відповідачем носив більш комерційний характер та не мав на меті створити сім`ю. З початку реєстрації шлюбу позивач та відповідач проживали окремо один від одного та спільного побуту не мали. За словами позивача до реєстрації шлюбу сім`я відповідача мала борг перед позивачем, а вже після реєстрації відповідач та його родина заявила про відсутність необхідності сплачувати борг родичам. Таким чином, на думку позивача вищезазначені обставини підтверджують те, що укладення шлюбу між нею та відповідачем відбулось без наміру створити сім`ю та набути обов`язки подружжя. Спору про спільне майно подружжя між нами немає, оскільки сім`я існує формально, за змістом позову, для характеристики відповідача у соціумі, що він «одружений». Проти заявленого відповідач не заперечив, про бажання примирення з позивачем не заявив. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення у даній справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved