Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

02 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] обґрунтував тим, що 03 серпня 2013 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 481. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що після народження дитини спільне життя між ними поступово погіршувалося, шо поступово призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з січня 2020 року. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. За переконанням позивача сенсу підтримувати в подальшому сімейні відносини немає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить та шкодить їх інтересам, тому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 03 серпня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 481. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 32. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] , збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved