Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

03.02.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 02 листопада 1996 року у зареєстрованому шлюбі відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, за актовим записом №931. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично на сьогоднішній день шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сім`я розпалась і зберігати шлюб немає сенсу, примирення є неможливим. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, зареєстрований 02.11.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, за актовим записом №931. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без його присутності. До початку судового засідання відповідач надала суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без її участі, заявлені вимоги визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 02 листопада 1996 року підтверджується копією Свідоцтва про одруження, виданого 02 листопада 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, Серії [NUMBER] , про що 02 листопада 1996 року зроблено запис за №931 (а.с.4). Сторони у справі мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , а також неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5), що в свою чергу зумовило розгляд питання про розірвання шлюбу між подружжям саме в судовому порядку. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню, як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved