Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

04.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на час її навчання у вищому навчальному закладі, але не більше як до досягнення дочкою 23 років, у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання дочки. Ухвалою судді від 18.10.2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету позову повнолітню дочку сторін [PERSON], оскільки вирішення заявлених вимог в подальшому впливає на її права. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Вона пояснила, що хоча дочка й отримує від держави підвищену стипендію в сумі 2000 грн, цих коштів не вистачає на проживання в м. Києві, харчування, одяг і взуття, оскільки вона сплачує тільки за проживання в гуртожитку 800 грн щомісячно. Відповідач і третя особа не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. До лютого 2010 року сторони перебували в шлюбі і мають спільну повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка навчається на ІІ курсі Фізико-технічного інституту Національного технічного університету України «Київський політехнічний університет імені [PERSON]» (денна форма навчання, державне замовлення), який закінчує 30.06.2020 року (а. с. 8, 9, 13). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Як випливає з матеріалів справи, натепер третя особа отримує від держави підвищену стипендію в розмірі 2037 грн. Проте, суд вважає, що вказаний розмір стипендії, з урахуванням щомісячних витрат на проживання в гуртожитку, не здатний забезпечити нагальні потреби третьої особи, що дає підстави для висновку, про наявність в неї права на матеріальне утримання з боку батьків, яке відповідач не здійснює. Водночас, як убачається з матеріалів справи (а. с. 10) і пояснень позивача, відповідач ще має на утриманні малолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітню дитину, яка народилася в ньому в другому шлюбі. Отже, враховуючи майновий стан сторін і третьої особи, а також перебування на утриманні відповідача ще двох малолітніх дітей, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/9 частки усіх видів заробітку (доходу). Вимога позивача про визначення розміру аліментів у розмірі не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: partial