Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

03 грудня 2020 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області в інтересах [PERSON] звернувся її представник, адвокат Акрітов П.К. із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, заінтересована особа [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначив, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували в шлюбі з 14.02.2009 року. Рішенням суду від 26 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим рішенням визначено місце проживання дітей з матір`ю. Наразі, заявниця з дітьми проживають в м. Миргород, де винаймають житло. Вважає, що вона з дітьми зазнає психологічного насильства з боку заінтересованої особи, що впливає на багато аспектів їх особистого життя. [PERSON] намагається контролювати життя заявниці та їх дітей. Деструктивний вплив вбачає у тому, що батько за допомогою своїх фінансових можливостей схиляє дітей до проживання з ним. Вказує, що з середини 2018 року [PERSON] добровільно сплачував щомісячно аліменти у розмірі від 36\~000,00 до 40\~000,00. З квітня 2020 року [PERSON] зменшив розмір виплат до 4\~000,00 грн, а останні місяці менше 2000,00 грн. Дозволу про грошових переводів не запитував, про припинення їх виплати не попереджав. Вважає, що [PERSON] у таких спосіб хоче викликати у неї побоювання за своє матеріальне побоювання та становище її дітей. В лютому 2019 року колишній чоловік без згоди заявника забрав на деякий час сина [PERSON] та утримував його себе. Після чого [PERSON] зазнав психологічних проблем. В 2020 року після переїзду [PERSON] до [PERSON] , він почав вчиняти дії які викликали у заявниці побоювання за свою безпеку та безпеку своїх дітей. 26.07.2020 року чоловік повторно забрав дитину до себе, де утримував її деякий час. Протягом останніх місяців [PERSON] кожного дня, чекає біля школи та по дорозі до дому постійно звертається до дитини. У зв`язку з спілкуванням з батьком у сина [PERSON] змінили преорітети в житті, перестав відвідувати секції по боксу, займатися вело туризмом, погіршилися знання з музики та вивчення англійської мови. Вважає, що син [PERSON] у такий спосіб зазнав сімейного насильства. Врховуючи вищенаведе, прохала суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців із застосуванням наступних обмежень, а саме заборонити [PERSON] наближатися на відстань 300 м. до місця проживання заявниці [PERSON] та дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та місця навчання дитини за адресою [ADDRESS] . Також прохала обмежити [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] , вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі (а.с.41). У встановлений судом строк, представником заінтересованої особи [PERSON] адвокатом Мороз Я.С. було подано письмові заперечення, де представником заперечувалися обставини повідомлені у заяві. Зокрема зауважено, що на рішення суду, яким визнчено місця проживання дітей подано апеляційну скаргу. Доводи заявника щодо відсутності участі [PERSON] в утриманні дітей вважає необгрунтованими. [PERSON] за власної ініціативи сплачував аліменти на дітей розмір яких інколи перевищував навіть максимальний розмір встановлений законом. Факт утримання не підтверджується належними доказами, так як рішенням Святошинського районного суду м. Києва (справа № 759/17929/17 від 03.10.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми задоволено, визначено способи участі [PERSON] у вихованні дітей за відсутності матері. Психологічного насильства батько не здійснює, а лише бажає спілкуватися та бачитися зі своїми дітьми. Вважає, що у рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси мають першочергове значення. На підставі вищенаведеного, прохала у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Акрітов П.К. вимоги заяви підтримали та прохали їх задовольнити. В судове засідання заінтересована особа, [PERSON] не з`явився, його представник, адвокат Мороз Я.С. вимоги заяви заперечила та прохала у їх задоволені відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] 14 лютого 2009 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.19. В подальшому, шлюб між ними було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2017 року. Рішення суду набрало законної сили 15.09.2017 року (а.с.20). За час перебування у шлюбі у подружжя [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2019 року місцепроживання дітей визначено з матір`ю, [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 09.12.2019 року (а.с.21-25). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року, визначено способи участі батька у вихованні дітей, зокрема шляхом покладення на [PERSON] зобов`язання не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] на території фактичного проживання [ADDRESS] , при умові бажання та здоров`я дітей: у період з 11-00 год неділі до 15-00 год середи у відсутності матері; 01\~січня з\~15-00\~год до\~11-00\~год наступного\~дня (02\~січня),\~у відсутності\~матері; 31 січня з 15-00 год до 11-00 год наступного дня (01 лютого), у відсутності матері; 09 лютого з 15-00 год до 11-00 год наступного дня (10 лютого), у відсутності матері; 14 травня з 11-00 год неділі до 15-00 год наступного дня (15 травня), у відсутності матері; 22 жовтня неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проводять з матір`ю. Рішення набрало законної сили 25.02.2019. Учасниками справи визнається факт сплати [PERSON] аліментів на утримання дітей. Вказане також підтверджується виписками по рахунку заявника та копіями платіжних доручень наданими заінтересованою особою. Згідно виписки № DCUA3MODSJE4L10K від 13.11.2020 року, за період з 01.04.2019-01.04.2020 в якості аліментних платежів на картковий рахунок заявника зараховано 419\~880,05 грн. (а.с.35) З виписки № BO906Q74HUFDBAH8 від 13.11.2020 року, вбачається що розмір виплат з квітня 2020 року зменшився до 4000 грн, а в подальшому - до близько 1900 грн. (а.с.36). У вказаному заявниця вбачала умисел заінтересованої особи на викликання у неї побоювання за своє матеріальне провадження становище та матеріальне становище дітей. Учасниками справи визнається факт проживання як заявниці так і заінтересованої особи в м. Миргороді. Заявниця вказує, що перебування дітей з батьком, негативно на них впливає. У сина [PERSON] змінилися життєві цінності. Дитина повертається з помітною залежністю від комп`ютерних ігор. У деструктивному впливі батька на поведінку дитини, заявниця вбачала прояви домашнього насильства стосовно дитини. Оскільки [PERSON] шукаючи зустрічі з сином [PERSON] поводить себе агресивно, заявниця вважає себе також жертвою насильства. Базовим нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила СК України. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18, було наголошено, що виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення\~необґрунтованого обмеження\~одного із\~батьків у\~реалізації своїх\~прав стосовно\~дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. У відповідності до ч.ч.1,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи докази по справі, суд вважає зауважити наступне. Заявляючи про необхідність застосування обмежувального припису, заявниця вказувала на вчиненні відносно неї та старшої дитини, сина [PERSON] , домашнього насильства, що проявлялися в діях економічного та психологічного характеру. Оцінюючи доводи заявниці щодо наявності економічного насильства, суд не вбачає їх доведеними. Так, розмір аліментів на утримання дітей був визначений батьками самостійно. В той же час, сплата аліментів в меншому розмірі, а ніж обумовлений був раніше, не є свідченням насильства. В той же час, в разі виникнення спору з приводу розміру аліментів він може бути вирішений судом в рамках позовного провадження. З приводу психологічного насильства, суд не вбачає його також доведеним. Оцінюючи доводи заявниці з приводу негативного впливу батька на дитину, суд зауважує на наступному. У відповідності до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 141 Сімейного кодексу України, закріплює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, зокрема, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1,2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Окрім того, ч.ч.1,3 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. За інформацією наданою практичним психологом Миргородської гімназії ім. Шевченка Т.Г. [PERSON] , на запит [PERSON] , вбачається, що станом на лютий 2019 року [PERSON] був зацікавлений у навчанні , у школі йому подобалося, рівень навчальної мотивації був високий 27 балів із 30 можливих. На момент обстеження (жовтень-листопад 2020 ) у школі [PERSON] не подобається, серед улюблених предметів тільки один інформатика, всі інші не подобаються. [PERSON] стати блогером. Вважає, що друзів у класі немає…Під час бесіди [PERSON] сказав, що хоче жити з татом і братом, але без мами, хоче щоб вона жила окремо. Мама дуже його контролювала і не дозволяла грати в комп`ютерні ігри, тому [PERSON] доводилося «тікати» на двір, щоб пограти на телефоні. [PERSON] хоче щоб батьки примирилися, але не сподівається що це можливо (зі слів [PERSON] )…На запитання психолога, чому він хоче жити з братом [PERSON] , [PERSON] відповів, що б вони разом готували уроки і грали в ігри. При виконанні методики «Малюнок сім`ї», [PERSON] зобразив всіх членів сім`ї, що ж показником норми, у такій послідовності тато, мама, брат [PERSON] , сам [PERSON] . Всі фігури намальовані дрібними і внизу листка, що може свідчити про зниження настрою і депресивні тенденції дитини. Руки всіх членів сім`ї спрямовані один до одного, що говорить про наявність емоційних контактів або про потребу дитини у таких контактах. Матір намалював найбільшою за розміром, що свідчить про ступінь значущості даного члена сім`ї в сприйнятті дитини, причиною може бути надмірний тиск з її боку або гіперопіка. Тест «Будиночок» визначив, що на момент дослідження [PERSON] має оптимальну працездатність, готовність до енерговитрат, навантаження відповідають можливостям дитини. Емоційний стан в нормі, дитина може радіти і засмучуватися. Приводів для занепокоєння немає. Вдома (у тата) буває інколи нудно, друзям віддається перевага над усім іншим (а.с.51). Окрім того, зазначені вище обставини були підтверджені свідком [PERSON] в ході судового розгляду. Окрім того свідком, повідомлено, що у [PERSON] знизилася цікавість до навчання, однак вважає, що вказане могло виникнути через запровадження карантину. Таким чином, в ході судового засідання не знайшли свого підтвердження обставини, щодо психічного насильства батька [PERSON] стосовно свого сина [PERSON] . На переконання суду, зміни в поведінці дитини, можуть бути спричиненні сукупністю факторів, які не пов`язані з негативним, на думку заявниці, впливом батька. З проведених шкільним психологом тестувань з [PERSON] , вбачається що у дитини сімейні цінності займають важливе місце в її житті. Виконуючи завдання згідно методики «Малюнок сім`ї», дитиною намальовано всіх членів сім`ї разом. В ході бесіди з психологом [PERSON] повідомив, що бажає примирення батьків. Таким чином, очевидним є те, що сам факт розпаду сім`ї та суперечки між батьками є психотравмуючим чинником для дитини. Цим може пояснюватися і захоплення дитини віртуальними іграми, як формою уникнення проблем, існуючих в реальному житті, спричинених конфліктом між батьками. До того ж, зміни в поведінці можуть бути посилені як віковими особливостями так і загальною емоційною ситуацією в країні, спричиненою карантинними обмеженнями. Загальне ж емоційне здоров`я дитини перебуває в нормі, що підтверджується результатами проведених шкільним психологом обстежень. Фактично, поданням вказаної заяви, заявник хоче вирішити спір щодо участі батька у вихованні дитини, що в рамках окремого провадження є недопустимим. Зважаючи, що беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця до суду не надала, а тому у суду відсутні підстави для задоволенні відповідної заяви.

Outcome: dismissed