Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

03.08.2016 року позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Пужники, вул. Берегова, 9. Свої вимоги обґрунтовували тим, що в с. Пужники Тлумацького району по вул. Берегова, 9, вона проживала разом з батьками [PERSON] та [PERSON] та їм на праві власності, по 1/3 частині кожному, належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 20.11.2003 року батько [PERSON] помер. Після смерті батька в управління спадковим майном вступили позивачка та її мати [PERSON] 10.01.2014 року мати [PERSON] померла. Ще за життя вона посвідчила на імя позивачки заповіт. Позивачка прийняла спадщину за заповітом, оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачка бажає оформити право власності на дане спадкове майно на своє імя, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськиими будівлями та спорудами. У звязку з вищевказаним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: вул. Берегова, 9, с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме: на 1/3 частину належного їй домоволодіння, на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка водночас успадкувала 1/6 частину цього домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила позов задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача Пужниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 рік за [PERSON], [INFO], який був головою двору, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], значилось господарство, розташоване по вул. Берегова, 9, в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 11). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON], та [PERSON] належало по 1/3 частині майна господарського двору, розташованого за адресою: вул. Берегова, 9, с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про одруження 08.02.1959 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про народження позивачки її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). 18.11.1990 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Гнатюк» (копія свідоцтва про укладення шлюбу, а.с. 17). 21.11.2003 року [PERSON] (батько позивачки) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (батько позивачки), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (мати позивачки) та [PERSON] (позивачка) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (батько позивачки), успадкувавши по 1/6 частині належного йому домоволодіння кожна, оскільки вони до дня смерті спадкодавця постійно були зареєстровані та проживали разом з ним по вул. Берегова, 9, с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області, тобто вступили в управління спадовим майном, що підтверджується довідкою Пужниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 279 від 20.07.2016 року (а.с. 10). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 579/01-16 від 19.08.2016 року (а.с. 36), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 293/01-16 від 05.08.2016 року (а.с. 30) спадкова справа після смерті [PERSON] (батько позивачки) не заводилась. 10.01.2014 року [PERSON] (мати позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Ще за життя [PERSON] (мати позивачки) посвідчила на імя доньки [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 10.10.2013 року (а.с. 12). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки вона у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 37). Згідно копії спадкової справи № 119/2014 від 20.06.2014 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківсьої області після смерті [PERSON] (а.с. 36-77), [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, а саме: на належну їй 1/3 частину домоволодіння, на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка водночас успадкувала 1/6 частину цього домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Берегова, 9, в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 482/02-31 від 29.07.2016 року (а.с. 15). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1266, 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.)

Outcome: approved