overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

02.08.2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, у них народився 15.07.2010 року син [PERSON]. Але відповідач не надає допомоги на його утримання, просить суд стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частки його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В порушення вимог ст. 180 СК України, відповідач не допомагає утримувати свого сина, малолітній [PERSON] проживає біля матері та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Маловисківської міської ради, відповідач позов визнав, а тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

02.08.2016 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 26 квітня 2011 року, від спільного життя дітей не мають. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивачка і відповідач вступили до шлюбу 26 квітня 2011 року (актовий запис № 126). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини позивачка не має та вважає подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

02.08.2016 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача\~\~вказуючи на те, що відповідно до договору № б/н від 10.12.2010 року [PERSON] (далі відповідач) отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 04.07.2016 року становить 18255,31 грн., та складається з наступного: -8016,74 грн. заборгованість за кредитом; -1925,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -6341,42 грн. заборгованість за пенею; -1150,00 грн. заборгованість по нарахованим штрафам; -500,00 грн.- штраф (фіксована частина); -845,49 грн.\~штраф (процентна складова). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не зявився, надав заяву в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином двічі повідомлений. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.554,610\~\~ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами\~\~\~законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від\~30.03.2012 року. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі договору № б/н від 10.12.2010 року [PERSON] отримав\~\~кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом, однак [PERSON] неналежно виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 18255,31 гривень. Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог\~ст.88 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

02.08.2016 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 1479/2659BCL1A у розмірі 12575.09 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.06.2013 року [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» уклали Кредитний Договір № 1479/2659BCL1A. Відповідно до умов Кредитного [PERSON] зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді грошових коштів в національній валюті, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, встановлений кредитним договором. Проте, відповідно до покладених на Відповідача умов кредитного договору та згідно до ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України Відповідач не виконав свої зобов'язання - припинив вносити щомісячні платежі, передбачені умовами Кредитного договору як повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. 28.04.2014 ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

02.08.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 21.02.2015 виконавчим комітетом Нечаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №2. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. Позов позивач мотивує тим, що з травня 2017 року сторони шлюбні відносини припинили та проживають окремо. Причиною розпаду сімї стало взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, відсутність сімейних цінностей з боку відповідача. Спільне проживання є неможливим. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. В судове засіданні позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов підтримує повністю та не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач у суд не зявився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням, причини не явки до суду не повідомив. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.02.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР №145647 від 15.07.2017, яке видане Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №2. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Двіркова» (а.с.3). Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

02.08.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між ним та відповідачкою 13.05.1989 року у Відділі запису актів громадського стану м. Первомайськ Миколаївської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 230. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Шлюбні відносини між подружжям припинені так як відповідач залишила позивача, який важко хвора людина, та стала проживати окремо. Шлюбні стосунки позивач відновлювати не бажає. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити, вказавши що шлюбні відносини припинені з листопада 2016 року. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали і заперечували проти його задоволення. При цьому відповідач пояснила, що дійсно шлюбні відносини припинені з осені 2016 року, але однак за ініціативою позивача, якого налаштували проти неї його родичі. Крім того, позивач переніс інсульт, не зовсім орієнтується в дійсності та не повністю віддає звіт своїм діям. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 13.05.1989 року у Відділі запису актів громадського стану м. Первомайськ Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 230 (а.с. 4). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з осені 2016 року із-за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, з вказаного часу подружжя проживає окремо, шлюбні стосунки позивач відновлювати не бажає, а відповідач заперечуючи проти розірвання шлюбу, не вказувала на те, що вона намагається зберегти сім'ю. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

02.08.2017р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 20.12.2003р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO], але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони більше півроку проживають окремо, діти проживають біля позивачки. З огляду на зазначене, позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «Рибак», та визначити місце проживання дітей біля неї. Позивачка в судове засідання не зявилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, діти проживають біля позивачки, остання на примирення не згодна та відповідач позов визнає. За таких обставин суд, приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і відповідача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивачки щодо відновлення свого дошлюбного прізвища «Рибак», вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Суд розяснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей зобовязаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

02.08.2017р. до суду подано цю заяву, в якій вказано, що [INFO] померла баба заявника - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної ділянки. В теперішній час [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку [NUMBER], що був виданий 20.05.2004р. Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та у заповіті ім'я спадкодавця було помилково зазначено як «[PERSON]», що не відповідає запису в свідоцтві про смерть, згідно з якими вона «[PERSON]». Заявник в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглянути за його відсутності, просив встановити факт належності Державного акту на право власності на земельну ділянку та заповіту [PERSON], яка померла [INFO] Представник заінтересованої особи до суду не з`явився також, подав заяву, в якій проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просить справу розглянути у його відсутності. З'ясувавши позицію заявника, дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] (а. с. 5) виданий на ім'я [PERSON] та заповіт від 15 вересня 2009 року, зареєстрованій в реєстрі під №7 на ім'я [PERSON] (а.с. 8) належить [PERSON], яка померла [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику належним чином розпорядитися успадкованим майном, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

02.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 26.07.2003 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, збереження сім'ї неможливо. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26.07.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу та не заявила про можливість збереження сім'ї, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~02.08.2017\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення позики за розпискою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 04.04.2017 року він надав у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 22\~285 грн., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідач повинен був повернути грошові кошти до 04.07.2017 року, однак зобовязання не виконав до теперішнього часу, будь-яких причин не пояснює. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у звязку з чим в силу вимог ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність відповідача. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що згідно вимог ст.280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] від 04.04.2017 року, останній отримав від позивача грошові кошти в розмірі 22 285 грн. із зобовязанням їх повернення до 04.07.2017 року а.с.5. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст. 1046,1047,1049,1050 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк, та в порядку встановлену договором. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на його підтвердження може бути представлена розписка позичальника. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~постанови Верховного\~суду України\~від 18.09.2013\~року №\~6-63цс13\~ письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

02.08.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 02.09.2000 року відділом реєстрації одружень, актовий запис № 704, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у травні 2016 року, причиною розлучення є те, що відповідач не працює, вихованням дітей не займається, виносить гроші з сім'ї, на підставі чого виникають постійні сварки. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Також просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 02.09.2000 року. Від даного шлюбу мають дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились в травні 2016 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved