Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

04.12.2018 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25.11.2006 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча фізично здоровий, інших утриманців не має, неофіційно працює та отримує дохід. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від усіх видів доходу щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.01.2019 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено розгляд справи по суті на 11.02.2019. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просив розглядати справу без його участі. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 25.11.2006 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). В даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 7, 8). Згідно з довідкою виконкому Бандишівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 550 від 30.11.2018 діти сторін проживають з матір'ю [PERSON] та перебувають на її утриманні (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей у розмірі, достатньому для забезпечення їхніх потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їхніх фізичного та духовного розвитку. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей сторін та матеріальне становище відповідача, те, що відповідач фізично здоровий, неофіційно працює, позов визнав, а такожзважаючи на рівний обов'язок батьків утримувати дітей, приходить до висновку, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дітей будуть аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу останнього з урахуванням індексації суд зазначає таке. Норми чинного Сімейного кодексу України передбачають індексацію лише щодо розміру аліментів, які визначені у твердій грошовій сумі і яка проводиться відповідно до норм чинного законодавства під час виконання рішення суду про стягнення аліментів, а не під час вирішення справи про стягнення аліментів судом, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Outcome: partial