Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

02 лютого 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визначити, що частка у житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , яка залишилася як спадок після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] , складає 1/2 частку даного житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у м. Славутичі померла баба позивачки - [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яка належить на праві спільної сумісної власності відповідно до договору міни, посвідченого 12.07.2001 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1048, її покійній бабі [PERSON] та її матері [PERSON] , відповідачу у справі. 17.07.2001 року право спільної сумісної власності її баби та її матері було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 422/29, тобто [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками житлового приміщення без визначення часток кожного із співвласників, оскільки між ними не було ніякої домовленості щодо частки кожного у праві спільної сумісної власності під час набуття житлового приміщення у приватну власність та посвідчення його в нотаріальному порядку. За життя її баба [PERSON] заповіла позивачу все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона має право за законом, на підтвердження чого 03.07.2007 року у державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за №3161. На момент смерті її баби [PERSON] - [INFO] квартира так і залишилася у їх спільній сумісній власності, а після смерті останньої виникло питання прийняття та оформлення спадщини, до якої відноситься доля (частка) померлої, розмір якої у свій час не було визначено. При зверненні до державного нотаріуса для оформлення спадщини за заповітом 22.01.2021 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва на право спадщини за заповітом за № 22/02-31 з підстав невизначеності частки (долі) кожного співвласника під час придбання квартири у власність. Відповідно до рішення Славутицького міського суду від 10.12.2020 року ( справа № 377/657/20), яке набрало законної сили 14 січня 2021 року, було встановлено факт її спільного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду та вважає, що має право на спадкування за заповітом на Ѕ частку квартири за вказаною адресою. У підготовче засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з договором міни, посвідченого приватним нотаріусом Хусалімовою Л.В. 12.07.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №1048, [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 15). Право приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване в Славутицькому міського бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі 2 за реєстровим № 422/29 від 17.07.2001 року (а. с. 15). Згідно з технічним паспортом вказана квартира розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку, складається з двох кімнат, загальною площею 57,9 кв. м, жилою площею 35,9 кв. м. (а. с. 16-19). Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 квітня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) (а. с. 13). З копії заповіту від 3 жовтня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3161, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , [INFO] ( а. с. 12). Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 грудня 2020 року у справі № 377/657/20, провадження № 2-о/377/15/20, за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили 14 січня 2021 року, було встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка є спадкоємцем за заповітом, постійно проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м.Славутичі Київської області, на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 21-28). 22 січня 2021 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області щодо майна померлої [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу №67092354, номер у нотаріуса 6/2021 ( а. с. 14). Як видно із матеріалів спадкової справи № 6/2021 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , 22 січня 2021 року позивачем [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтва про право спадщину за заповітом, в тому числі і на частку квартири в спільній сумісній власності [ADDRESS] . Державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори постановою № 22/02-31 від 22.01.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку квартири за вказаною адресою у зв`язку з тим, що частка померлої у даному майні не визначена та роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку (а. с. 43-49). З урахуванням наведеного, оформити належним чином спадщину позивач не має можливості, оскільки під час набуття у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] жилого приміщення - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору міни, посвідченого 12.07.2001 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1048, не було визначено розмір часток кожного із співвласників. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За правилом ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності у жилому приміщенні - квартирі, розташованої за адресою : [ADDRESS] , що залишилася як спадок після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Славутичі, Київської області, складає 1/2 частку даного житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подала заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 454 гривні, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved