Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 16.01.1993 року він уклав з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] про народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, на даний момент сім'я розпалася, сумісного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.24). Відповідач у судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов про розірвання шлюбу визнала повністю (а.с.25). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 16.01.1993 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований Будинком одруження, м. Сургут (російською мовою: Дом бракосочетания г. Сургут), актовий запис № 78 (а.с.18). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] про народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких знаходяться у матеріалах справи (а.с. 5, 6, 7, 8, 9, 10). Спору щодо місця проживання дітей у сторін не має. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені, сумісного господарства не ведуть. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї не можливо, про примирення сторони не заявляли, шлюб існує лише формально, відтак позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави про пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved