Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

03.04.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фонтанської сільської ради Комінтер-нівського району Одеської області, [PERSON] про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] недійсним. При розгляді справи позивачем позов неодноразово уточнювався і згідно останніх уточнень, де в якості співвідповідача залучено [PERSON], позивач просить визнати незаконним і скасувати рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 28.04.2012 року №296-УІ про передачу [PERSON] в приватну власність земельну ділянку, що роз-ташована по [ADDRESS]; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №762745, кадастровий номер земельної ділянки: 5122786400:02:002:2433, виданий [PERSON] на земельну ділянку пло-щею 0.25 га, розташовану по [ADDRESS]; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №0119561, кадастровий номер земельної ділянки: 5122786400:02:002:2458, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0.0576 га, розташовану по [ADDRESS]; визнати недійсним договір дарування від 25 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстр за №993, який укладено між [PERSON] і [PERSON] відносно земельної ділянки площею 0.0576 га, кадастровий номер: 5122786400:02:002:2458, розташованої по [ADDRESS]; скасувати рішення про державну реєстрацію договору дарування земельної ділянки від 25.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстр за №993. 12.09.2013 року [PERSON] звернувся із самостійним позовом до [PERSON], за участю третьої особи з боку відповідача Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одесь-кої області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якому просить суд зобов'язати відповідача за власний рахунок звільнити від будівельних матеріалів та будівельного вагончику належну йому на праві власності земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS]. Ухвалою суду від 17.03.2014 року обидві справи об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] уточнений позов підтримав і просив його задовольнити по підставам, викладеним у позові та у письмових поясненнях. У задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Позивач [PERSON] уточнений позов підтримав і просив його задовольнити по підставам, викладеним його представником, доповнивши, що із-за своєї юридичної необізнаності не знав, що він повинен був займатися державною реєстрацією договору оренди земельної ділянки, оскільки вважав, що це була повинна робити сільська рада, а також не знав про обов'язковість нотаріального посвідчення договору оренди земельної ділянки та про це його ніхто не попереджав. Порушення його прав відповідачами, вважає, підтверджується постановою суду від 20.02.2014 року, ухваленої за його адміністративним позовом про визнання незаконною бездіяльність Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області у зволіканні з розгляду його заяви від 03.03.2012 року щодо укладання додаткової угоди до договору земельної ділянки від 30.05.2002 року. Позов [PERSON] вважає необґрунтованим і просить в його задоволенні відмовити. Представник відповідача - Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Свищ Н.О., позов [PERSON] вважає таким, що не ґрунтується на вимогах закону, у зв'язку з - 2 - чим, просить в його задоволенні, з урахуванням уточнень, відмовити в повному обсязі, проти задоволення позову [PERSON], як представник третьої особи, не заперечує. Відповідач [PERSON] і його представник за довіреністю [PERSON] позов [PERSON] не визнали, вважають його безпідставним та просять в його задоволенні відмовити, зазначивши, що [PERSON] договір оренди земельної ділянки від 30.05.2002 року не посвідчено нотаріально, що є обов'язковою умовою для даного виду договору, державна реєстрація цього договору в установленому законом порядку не відбулася, у зв'язку з чим у позивача не виникло право на оренду земельної ділянки, що є предметом спору. Вважають, що [PERSON] звернувся за захистом прав, які не набув в установ-леному законом порядку. На підставі того, що [PERSON] порушуються права [PERSON], як власника земельної ділянки, частину якої займає будівельний вагончик і будівельні матеріали, розміщені [PERSON], просять позов [PERSON] задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність. Вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Згідно ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконав-чої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. За змістом ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для продовження підп.-риємницької та іншої діяльності. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що рішенням Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №2-ХХІУ від 20.04.2002 року [PERSON] для індивідуального дачного будівництва передана в оренду строком на 10 років земельна ділянка площею 0.011 га, розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області /а.с.10/. На підставі даного рішення 30.05.2002 року між Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, в особі сільського голови Мовчана В.О., та [PERSON], укладено договір оренди земельної ділянки площею 0.011 га, що розташована на землях Фонтанської сільської ради /а.с.11-13/. Юридична адреса орендованій земельній ділянці за заявою [PERSON] була надана рішенням виконкому Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №65 від 23.07.2008 року, а саме: [ADDRESS] /а.с.18 т.І/ Як зазначено у п.1.3 договору оренди - договір укладено строком на 10 років починаючи з дати його реєстрації в виконавчому комітеті Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Згідно 4.1 договору - сторонам роз'яснені необхідність і порядок державної реєстрації цього договору оренди в виконавчому комітеті Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та пунктом 4.2 чітко визначено, що цей договір набирає чинність з дня його державної реєстрації /а.с.11-13 т.І/. Відповідно до положень ст.ст.202,208 ЦК України договір оренди земельної ділянки є двосторон-нім правочином, який належить вчиняти у письмовій формі. Згідно Закону України №3116-ІІІ від 07.03.2002 року «Про внесення змін у ч.3 ст.13 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди земельної ділянки, що укладається строком більше 5 років, посвідчується нотаріусом за її місцезнаходженням в обов'язковому порядку. Відповідно до ч.3 ст.125 ЗК України в редакції, що діяла на час укладання договору оренди, присту-пати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Державна реєстрація договорів оренди землі на час укладання позивачем з органом місцевого самов-рядування договору оренди, відбувалася відповідно до «Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25.12.1998 року, що діяла до 20.07.2011 року, який визначав єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок. Згідно положень Порядку державна реєстрація договорів оренди проводилася виконавчим коміте-том сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адмі- - 3 - ністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Забезпечення реєстрації договорів оренди покладалося на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів (п.п.3,4). Для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник), відповідно до п.5 Порядку, повинна була особисто подати або надіслати поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди (у трьох примир-никах); план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду (у трьох примирниках); рішення орга-ну виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності. Крім цих документів, повинні були додаватися: акт перенесення меж земельної ділянки, яка дається в оренду, на місцевість - у разі не визначення їх в натурі. Згідно п.7 Порядку договір оренди повинен бути нотаріально посвідченим. Відповідно до п.п.11,12,13 Порядку державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації. Факт державний реєстрації засвідчується у 10-дений термін гербовою печаткою та підписом голови відповідно ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів. Згідно п.14 Порядку датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Отже, договір оренди земельної ділянки, згідно ст.208 ЦК і ст.13 Закону України «Про оренду землі», в редакції 2002 року, повинен вчинятися у письмовій формі, а у разі укладання строком більше чим на п'ять років, підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК та ч.1 ст.20 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом, та виходячи зі змісту ст.ст.210, 640 ЦК, ст.18 Закону «Про оренду землі» є укладеним та набуває чинність з моменту його державної реєстрації. Аналізуючи надані позивачем докази в обґрунтування своїх вимог, суд приходить до висновку, що земельна ділянка із розпорядження органу місцевого самоврядування не вибувала, а позивач, не оформивши своє право на тимчасове користування земельною ділянкою в установленому законом порядку, без законних підстав користувався цією земельною ділянкою. Суд вважає, що за 10 років користування земельною ділянкою, яка рішенням органу місцевого самоврядування була передана позивачу в оренду, навіть після отримання юридичної адреси на цю земельну ділянку та підводячи комунікації до неї, [PERSON] мав можливість звернутися за належ-ною юридичною допомогою і оформить своє право на оренду земельної ділянки в установленому земельним законодавству порядку. За загальними вимогами, встановленими ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, частиною 4 цієї статті визначено, що правочин має вчинятися у формі, встанов-леній законом. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При розгляді справи установлено, що укладений між органом місцевого самоврядування і фізичною особою [PERSON] 30.05.2002 року договір оренди земельної ділянки загальною площею 0.011 га, розташованої на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в [ADDRESS], нотаріально посвідчений не був, тобто договір оренди земельної ділянки від 30.05.2002 року є нікчемним правочином, який не створює юридичних наслідків для сторін такого правочину. Суд не приймає до уваги посилання позивача на свою юридичну необізнаність, оскільки юридична необізнаність особи не є підставою для захисту судом її прав і інтересів, які вона вважає порушеними іншими особами. Не приймає суд до уваги і посилання позивача на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.02.2014 року по справі №15151/4906/12 (пр.№2-а/504/3/14) за адміністратив-ним позовом [PERSON] до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON] про визнання незаконною бездіяльність Фонтанської сільської ради, яка виявилася у наявному зволіканні з розгляду заяви [PERSON] від 03.03.2012 року щодо укладання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 30.05.2002 року /а.с.124- - 4 - 126 т.ІІ/, яким, вважає, встановлено порушення сільською радою його права на орендовану ним земельну ділянку. З тексту судового рішення убачається, що предметом спору була бездіяльність органу місцевого самоврядування по розгляду заяви [PERSON] про поновлення договору оренди земельної ділянки на новий термін. Законність користування [PERSON] земельною ділянкою, відносно якої він бажав пролонгувати договір оренди, предметом судового розгляду не була. Згідно ст.15 ЦК, ст.3 ЦПК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи, що при розгляді справи не встановлено порушень відповідачами прав та інтересів позивача [PERSON], позивач звернувся до суду за захистом своїх неіснуючих прав, а тому не є суб'єктом, який наділений повноваженнями на звернення до суду з вищезазначеними вимогами, на підставі чого його позов, з урахуванням уточнень, задоволенню не підлягає. Позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів цивільної справи №1515/611/12 (пр.№2/1515/976/12) за позовом [PERSON] до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності на самочинно реконструйований будинок, дослідженої в судовому засіданні, убачається, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 23.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтер-нівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] придбав у власність 3/5 частини бази відпочинку «Солігорськ», розташованої на земельній ділянці загальною площею 4000 кв.м. по [ADDRESS] /а.с.16-18/. Рішенням виконкому Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №139 від 23.12.2011 року встановлена нова юридична адреса нерухомого майна, придбаного [PERSON] у власність за договором купівлі-продажу від 23.12.2011 року: [ADDRESS] /а.с.11/. На підставі договору суборенди земельної ділянки від 23.12.2011 року [PERSON] отримав у тим-часове користування земельну ділянку площею 2000 кв.м., розташовану на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в [ADDRESS] /а.с.20-21/. На реконструйований в подальшому без відповідних дозволів будинок, розташований [ADDRESS], за [PERSON] рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.02.2012 року визнано право власності /а.с.98/. Після реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с.200-202 т.І/, на підставі рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №271-УІ від 28.03.2012 року [PERSON] отримав дозвіл на приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будин-ку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] площею 0.2500 га, до якої частково увійшла, за ствердженням [PERSON] та згідно координату зовнішніх меж, земельна ділянка, яка знаходилася у користуванні [PERSON], як встановлено при розгляді справи, без належного оформлення /а.с.139-141 т.І/. На підставі рішення Фонтанської сільської ради №296-УІ від 28.04.2012 року [PERSON] одержав державний акт на право власності на дану земельну ділянку /а.с.225-226 т.ІІ/, частину якої, площею 0.0576 га, що отримала юридичну адресу: [ADDRESS], за договором дарування від 25.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріу-сом Комінтернівського районного нотаріального округу [PERSON], подарував [PERSON] /а.с.178-179 т.І, а.с.240,258 т.ІІ/. Згідно ст.316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, набувши право власності на земельну ділянку відповідно до п. «в» ч.1 ст.83 ЗК України, шляхом приватизації, [PERSON] розпорядився своєю власністю за власним розсудом. Згідно ст.328 ЦК, п.«а» ч.1 ст.81 ЗК громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставах, що не забороні законом, зокрема із правочинів. На підставі договору дарування від 25.07.2013 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] в установленому законом порядку /а.с.207 т.І/. Відповідно до ст.391 ЦК, ч.2 ст.152 ЗК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Позивач [PERSON], дізнавшись, що за відсутністю правових підстав частиною земельної ділянки по [ADDRESS], що належить йому на праві власності, користується відповідач [PERSON], встановивши будівельний вагончик та розмістивши будівельні матеріали, звернувся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав. - 5 - Враховуючи, що судом встановлено користування відповідачем [PERSON] без відповідних правових підстав частиною земельної ділянки по [ADDRESS], що належить позивачу [PERSON] на праві власності, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.13 Конституції України, ст.ст.15,16,202,203,208,209,210,215,316,328,391,640 ЦК України, ст.ст.81,93,124,125,152 ЗК України, ст.ст.13,18,20 Закону України «Про оренду землі», постанови КМУ №2073 від 25.12.1998 року і

Outcome: approved