Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

03 лютого 2021 року позивачка [PERSON] , в особі представника - адвоката Ляпіна Дмитра Борисовича, звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 25 вересня 2002 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі РАГС Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 56. Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх 5 років сімейні стосунки між сторонами погіршились, що призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя у сторін не склалося, з причин відсутності взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач прийняла остаточне рішення і вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, відповідача та дітей. Майнового спору у сторін немає. У зв`язку з викладеним, позивач просить розірвати шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у відділі РАГС Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 56. Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про надання строку на примирення, в якій, відповідно до частини сьомої статті 240 ЦПК України, просить надати їм з позивачкою строк для примирення протягом шести місяців. Позивачка проти надання часу для примирення заперечувала. Ухвалою суду від 04 березня 2021 року клопотання [PERSON] про надання строку для примирення було задоволено частково та надано сторонам термін для примирення строком на два місяці, а провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року було поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та продовжено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] з`явились, просили задовольнити позов з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, проти розірвання шлюбу заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2002 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі РАГС Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 56. Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі статтями 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України). шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статті 114 та абзацу 2 частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (провадження № 61-3235св19). Встановивши, що сторони сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя та наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved