Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

02 вересня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, у якому просила скасувати розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради № 138 від 16.08.2013 року «Про скасування розпорядження № 219100 від 17.08.2011 року органу приватизації». У судовому засіданні позивачка просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином. Представники третіх осіб у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин. У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2011 р. було задоволено цивільний позов [PERSON] до Приморської районної адміністрації про зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення. Згідно свідоцтва на право власності на житло від 17.08.2011 року, вищезазначене майно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, На початку 2013 р. з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення до апеляційного суду звернулось Колективне підприємство «Одеська пересувна механізована колонна № 8», яке в обґрунтування своїх вимог та на підтвердження свого порушеного права, посилається на рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 527 від 13.12.2012 року «Про затвердження договору пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси між Виконавчим комітетом Одеської міської ради та Колективним підприємством «Одеська пересувна механізована колонна № 8» при будівництві 9-поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями та дворівневим паркінгом за адресою: [ADDRESS]». 19.02.2013 р. рішенням апеляційного суду Одеської області, заочне рішення Приморського районного суду від 27.05.2011року було скасовано та в задоволені позову [PERSON] було відмовлено. 16.08.2013 р. на підставі листа КП «Одеська пересувна механізована колонна № 8», розпорядженням № 138 від 16.08.2013 року, департаментом міського господарства Одеської міської ради було скасовано розпорядження органу приватизації № 219100 від 17.08.2011 року про передачу у приватну спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах квартири [NUMBER], розташованій у житловому будинку [ADDRESS]. У своєму розпорядженні № 138 від 16.08.2013 року департамент міського господарства Одеської міської ради, посилається на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, яке було скасоване рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.02.2013 року. Скасоване заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2011 року по цивільній справі № 2-6349/11 не було підставою для приватизації спірної квартири. На виконання зазначеного рішення, коли воно було чинним та набрало законної сили, був укладений договір найму житла між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та [PERSON] Цей договір у судовому порядку визнаний недійсним не був, та саме цей договір був підставою для вселення та реєстрації місця проживання [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в даній квартирі, тобто у [PERSON] та членів її сім'ї були всі законні підстави для користування цією квартирою для проживання без будь-яких обмежень. Така правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 30 січня 2013 року в справі № 6-125цс12, а саме: «Відповідно до ст.. 1, ч. 1 ст. 5, ст.. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло на підставі рішення відповідного органу приватизації. Згідно ч. 3 статті 3 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користуванні жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9,61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї. На даний час жоден з документів, включно договір найму спірної квартири, які були надані органу приватизації та на підставі чого було прийнято оскаржуване позивачем розпорядження № 219100, не визнані у судовому порядку недійсними. Згідно ч. 1 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved