Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

02.09.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів в порядку регресу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 13.10.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/4328261, відповідно до якого, в період з 14.10.2014 року по 13.10.2015 року забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER]. 23.10.2014 року о 13 год. 50 хв. по Русанівській набережній в м. Києві сталася ДТП за участі автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль «Хонда», д.н.з. [NUMBER], отримав пошкодження, чим [PERSON] було заподіяно майновий збиток, сума якого підтверджується звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, довідки ВДАІ, звіту, акту про настання страхового випадку №168/15 від 13.02.2015 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 8092,25 грн. і після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Посилаючись на положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положення ст.ст. 979, 989 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача виплачену позивачем суму страхового відшкодування в розмірі 8092,25 грн., оскільки відповідач у встановлений чинним законодавством строк не повідомив позивача про настання ДТП. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АІ/4328261. Строк дії Полісу з 14.10.2014 року до 13.10.2015 року. Страхувальник - [PERSON]. Забезпечений транспортний засіб - «Пежо», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 6-8). За змістом постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2014 року, відповідач 25.10.2014 року о 13 год. 50 хв. керуючи автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], по Русанівській набережній в м. Києві не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 13.1. ПДР України (а.с. 10). Вказаною постановою суду відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 29.01.2015 року ТзДВ «Страхова компанія «ВІДІ-страхування» звернулась до позивача з заявою про страхове відшкодування в розмірі 8246,69 грн. посилаючись на те, що 31.03.2014 року між ТзДВ «Страхова компанія «ВІДІ-страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER]. У зв'язку з ДТП, яка сталась 25.10.2014 року з вини відповідача, ТзДВ «Страхова компанія «ВІДІ-страхування» здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 8246,69 грн. та таким чином набуло право вимоги на вказану суму до позивача, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована позивачем (а.с. 12). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно частини другої ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. На підставі вказаної заяви ТзДВ «Страхова компанія «ВІДІ-страхування» від 29.01.2015 року та доданих до неї документів позивач склав страховий акт №168/15 від 13.02.2015 року та здійснив виплату грошових коштів в сумі 8092,25 грн. на користь ТзДВ «Страхова компанія «ВІДІ-страхування», що підтверджується копією платіжного доручення №653 від 17.02.2015 року (а.с. 9, 34). Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За змістом положень ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Оскільки відповідач, як страхувальник та водій забезпеченого транспортного засобу, допустився порушення наведених вище вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: не повідомив страховика у встановлені строки про настання ДТП, позивач набув права регресної вимоги до відповідача За наведених обставин суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 8092,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved