Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

02.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій вказав, що 02 квітня 2014 року він уклав договір банківського вкладу № 2630/79/171100 на суму 5200 доларів США. Відповідно до умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 5200 доларів США. Позивач вказує, що відповідно до п. 1, 2 Договору процентна ставка за користування внеском протягом строку внеску складала 8,7 % річних, строк внеску складає - 30 днів, тобто до 02.05.2014 року, тобто 03.05.20104 року відповідач мав би повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів. Однак, на даний час, як зазначає позивач, сума внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідачем не повернута та не сплачена, що є порушенням умов договору. 20.05.2014 року позивачем було направлено відповідачу лист про негайне перерахування суми внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов Договору, однак, відповідач не вчинив цих дій відповідно до змісту вказаного листа, та надав на нього письмову відповідь № 12.3/2371 від 04.06.2014 року, в якій вказав, що позивач має можливість знімати в відділенні, в якому обслуговується грошові кошти, за наявності готівки в касі банку. Позивач неодноразово з`являвся до банку та отримував дрібні частки вкладу, так: 29.05.2014 року позивач отримав - 60,00 доларів США, згідно квитанції № 3612; 30.05.2014 року - 50,00 доларів США, згідно квитанції № 3677; 2.06.2014 року - 60,00 доларів США, згідно квитанції № 8697; 03.06.2014 року - 50,00 доларів США, згідно квитанції № 1598; 05.06.201429.05.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 5732; 06.06.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 3051; 11.06.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 1814; 13.06.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 4336; 16.06.2014 року - 50,00 доларів США, згідно квитанції № 3842; 18.06.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 1342; 23.06.2014 року - 50,00 доларів США, згідно квитанції № 3429. Таким чином, загальна сума повернутих коштів складає на момент звернення до суду - 520 доларів США. Оскільки відповідач не повернув позивачу у визначені договором строки суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідач порушив умови договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Позивач скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України просив стягнути з відповідача на свою користь суму внеску з урахуванням процентів за користування кредитом, 3-х % річних за прострочення виплати, а також відповідну суму процентів за фактичну кількість днів користування внеском, надавши розрахунок до позовної заяви. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму внеску у розмірі 4 680 доларів США, 8,7 процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском в сумі 112,84 доларів США та 3 проценти річних від простроченої суми внеску в розмірі 39 доларів США, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 300 (триста) грн. 00 копійок. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав з мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу № 2630/79/171100 на суму 5200 доларів США з нарахуванням на суму вкладу 8,7 % річних.(а. с. 6-7). Відповідно до п. 1, 2 Договору строк внеску складає - 30 днів, тобто до 02.05.2014 року. Як встановлено у судовому засіданні, позивач 20 травня 2014 року звернувся до відповідача з заявою-вимогою про негайне перерахування суми внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов Договору, що підтверджується копією такої заяви та відміткою про її отримання уповноваженою особою відповідача. (а. с. 9). Однак, відповідач не вчинив цих дій відповідно до змісту вказаного листа, та надав на нього письмову відповідь № 12.3/2371 від 04.06.2014 року, в якій вказав, що позивач має можливість знімати в відділенні, в якому обслуговується грошові кошти, за наявності готівки в касі банку. (а. с. 8). В судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово з`являвся до банку та отримував дрібні частки вкладу, так: 29.05.2014 року позивач отримав - 60,00 доларів США, згідно квитанції № 3612; 30.05.2014 року - 50,00 доларів США, згідно квитанції № 3677; 2.06.2014 року - 60,00 доларів США, згідно квитанції № 8697; 03.06.2014 року - 50,00 доларів США, згідно квитанції № 1598; 05.06.201429.05.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 5732; 06.06.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 3051; 11.06.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 1814; 13.06.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 4336; 16.06.2014 року - 50,00 доларів США, згідно квитанції № 3842; 18.06.2014 року - 40,00 доларів США, згідно квитанції № 1342; 23.06.2014 року - 50,00 доларів США, згідно квитанції № 3429. Таким чином, загальна сума повернутих коштів складає на момент звернення до суду - 520 доларів США. Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Між громадянином і банком укладається відповідний договір. Стаття 55 того ж Закону передбачає, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом і банком. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, у зв'язку з чим, з огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору, останній є зобов'язанням. В ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд зазначає, що оскільки, відповідач не повернув позивачу у визначені Договором строки суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідачем порушені умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а тому сума Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів може бути стягнута з Відповідача Позивачем у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України. У ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перевіривши розрахунок позивача, знаходить його вірним та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути: за сумою вкладу: 5200 доларів США - 520 доларів США; за процентною ставкою, згідно умов договору (п.1.2 Договору): 8,7 % річних, період з 02.4.2014 року по 02.07.2014 року складає 91 день. Таким чином, 8,7 % /365 днів/рік х 91 день прострочки = 2,17 %. 5200 доларів США х 2,17 % = 112,84 доларів США; за нарахуванням 3 % річних від суми боргу: № 5 річних, період з 02.4.2014 року по 02.07.2014 року складає 91 день. Таким чином, 3 %/365 днів/рік х 91 день поро строчки = 0,75 %, 5200 доларів США х 0,75 % = 39,00 доларів США. Таким чином, загальна заборгованість станом на 02.07.2014 року складає 4831,84 доларів США. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, ці витрати, згідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом з 01 січня календарного року (з 01.01.2014 року - 1218 грн.), в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Розміри ставок судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду встановлюються у розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243 грн. 60 коп.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3654 грн. 00 коп.). Враховуючи, що стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 4831,84 доларів США, що за курсом НБУ на 23 вересня 2014 року (13,52 грн.) становить 65 326,48 грн., то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 653 грн. 26 коп. Крім того, позивачем було також сплачено витрати у сумі 300 грн. за надання правової допомоги при складанні позовної заяви, що підтверджується заміткою від 02.07.2014 року. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved