Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

02 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в його праві користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, які розташовані за адресою : [ADDRESS], шляхом заборони відповідачці використовувати яму, як вигрібну яму, та ліквідувати її. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що проживає у власному будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідачка по справі, [PERSON], проживає по сусідству за адресою [ADDRESS]. Восени відповідачка самовільно, без дозволу відповідних органів та служб, а також без його згоди, як сусіда, розпочала будівництво вигрібної ями, глибиною близько 5 м, на відстані 4 м від стіни будинку позивача. Позивач вважає, що розташування на такій близькій відстані вигрібної ями від житлового будинку, може призвести до руйнування будинку та неможливості в ньому проживання, у зв'язку із неприємними запахами. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що сусідка та її син в листопаді 2016 року за допомогою трактора на відстані 4 метрів від його будинку та на відстані 0,6 від паркану вирили яму глибиною 5 метрів, для облаштування вигрібної ями. Про те, що дана яма буде використовуватись як вигрібна вказував син відповідачки, який організовував роботи по її облаштуванню та наявність пластикових каналізаційних труб. В подальшому після вираження ним незгоди з такими діями та зверненням до різних владних інстанцій з приводу порушення його прав, відповідачка із сином вирили ще одну тимчасову яму, на відстані близько 9 метрів від його хати, та облаштували тимчасову вигрібну яму до якої проведено труби. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що вона дійсно із своїм сином викопали спірну яму поряд з парканом будинковолодіння позивача. Однак вона вказує, що збиралась використовувати її для зберігання коренеплодів, овочів та продукції домашнього консервування. Також відповідачка підтвердила суду факт облаштування тимчасової вигрібної ями на відстані 1,5 метра від спірної ями, до узгодження з позивачем місця розташування постійної вигрібної ями. В письмових запереченнях позивачка наполягає на тому, що [PERSON] не набув права власності на будинок в [ADDRESS], а тому і не має права звертатись до суду із позовом про захист права. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи встановив, що [PERSON] самовільно, розпочала нове будівництво вигрібної ями, без відповідних дозволів та погоджень глибиною 5 метрів на відстані 0,6 м від межі та на відстані 4 м. від житлового будинку, який розташований на земельній ділянці за адресою [ADDRESS], що являється порушенням п. 22.2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145 від 17.03.2011 року. Даний факт було зафіксовано актами обстеження комісії Кибинської сільської ради, до складу якої входив начальник відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Управління Держпродспоживслужби в Миргородському районі. (а.с. 8-14) Суд критично оцінює пояснення відповідачки [PERSON], що вказана яма була вирита не для будівництва вигрібної ями, а для побудови місця зберігання коренеплодів. Так як відповідачка повідомила суду по наявність в її дворі діючого погреба та не заперечує наявності потреби їй в побудові вигрібної ями. Вона вказує, що на даний час поряд із спірною ямою, облаштувала тимчасову вигрібну яму. Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо самочинне будівництво порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, так як доказами по справі підтверджено самовільність початку будівництва вигрібної ями відповідачкою, [PERSON], та порушення прав позивача даним будівництвом та подальшою експлуатацією вигрібної ями. Задовольняючи позов в частині заборони відповідачу використовувати спірну яму як вигрібну, суд відмовляє у задоволені позову в частині її ліквідації, так як суду не надано доказів порушення прав позивача самою наявністю ями, яка не буде використовуватись як вигрібна. Незважаючи на те, що право власності позивача на будинок за адресою [ADDRESS] на даний час не оформлено в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства, суд вважає, що його право підлягає захисту, так як він являється власником земельної ділянки, на якій розташований будинок та на даний час володіє будинком і має потенційні права на оформлення права власності на нього.

Outcome: approved