overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

03.09.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 05.05.1994 року перебуває у шлюбі з [PERSON], [INFO]. За час шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально не допомагає, всі зароблені кошти витрачає на власні потреби. На даний час всі витрати на утримання сина [PERSON], [INFO], вона несе одна, у звязку з чим, вона вимушена звернутися до суду із заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів. У судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Судом встановлено, що 05.05.1994 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 40 (а.с. 5). З свідоцтва про народження серії І-КИ № 272936 від 05.05.1994 року встановлено, що 01.04.1994 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). З свідоцтва про народження серії 1-КИ № 267190 від 28.07.2004 року встановлено, що 20.07.2004 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

03.09.2015 року позивачка звернулася з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказують, що, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.07.1997 року за реєстровим №223, посвідченого державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] в м.Вознесенськ Миколаївської області. Своє право власності на вказаний будинок [PERSON] зареєструвала у Вознесенському МБТІ 07.09.1997 року за реєстровим номером 9012. З вересня 1995 року відповідач [PERSON], який є онуком позивачки, значиться зареєстрованим за вищевказаною адресою. Позивачка в позовній заяві зазначала, що відповідач з 1997 року по теперішній час не проживає за вищевказаною адресою, добровільно знятися з реєстраційного обліку у Вознесенському РВ УДМС України в Миколаївській області не бажає. Тому, просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] в м. Вознесенськ Миколаївської області. В судове засідання представник позивачки не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з*явилися, Заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи та надані до них докази, суд приходить до наступного. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до власності на житло, виданого 29.07.1997 року за реєстровим №223, посвідченого державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] в м.Вознесенськ Миколаївської області. Своє право власності на вказаний будинок [PERSON] зареєструвала у Вознесенському МБТІ 07.09.1997 року за реєстровим номером 9012 (а.с.7). Теж саме підтверджує технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок (а.с.7-8). Як вбачається з будинкової книги відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у будинку, що належить на праві власності позивачці (а.с.9-10). Згідно довідки квартального комітету від 23.07.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в м. Вознесенськ Миколаївської області прописаний, але не проживає з 1997 року по теперішній час. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи, з вищевикладеного суд вважає встановленим, що [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з 1997 року та по теперішній час, тобто, відсутній понад один рік. Тому, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

03.09.2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 167\~040, 77 грн., судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 02.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №300479038905007, згідно з умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 169 456.00 грн., на строк з 02.10.2012 року по 02.10.2019 року включно. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1539 від 02.12.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]В.). Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

03.09.2015 року позивач ЦМЛ м.Дзержинська звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь витрат, повязаних з лікуванням потерпілої від злочину [PERSON] В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач [PERSON] вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 10.07.2015 року був засуджений за ч.1 ст. 121 КК України. У зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON], вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в травмотологічному відділенні Центральної міської лікарні м.Дзержинська з 17.06.2015 року по 10.07.2015 року. Центральною міською лікарнею м.Дзержинська затрачено на лікування [PERSON] 4908,89 грн. В судовому засіданні представник ЦМЛ м.Дзержинська [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач пояснив, що приносив ліки та харчування потерпілій, а тому суму слід зменшити наполовину. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судом встановлено, що відповідно до вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 10.07.2015 року [PERSON] був засуджений за ч.1 ст. 121 КК України (а.с. 3-4). Згідно довідки Центральної міської лікарні м. Дзержинська на лікування [PERSON], яка є потерпілою від злочину та знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні, було витрачено грошових коштів в сумі 4908,89 грн. (а.с. 2). Тому позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь ЦМЛ м.Дзержинська суму заподіяної шкоди в розмірі 4908,89 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

03.09.2015 року представник позивача ПАТ «СК «Скайд» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Вимоги мотивовані тим, що 29.01.2015 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - застрахованого в ПАТ «СК «Скайд» автомобіля «Citroen» /д.н.з. [NUMBER]/ та автомобіля «Чері» /д.н.з. [NUMBER]/, під керуванням [PERSON] ПАТ «СК «Скайд» здійснило виплату страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком в розмірі 27 785 грн. 67 к. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку зазначені кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судове представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіславши до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.158 ЦПК України, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності представника співвідповідача або ж про відкладення розгляду справи не надав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

03.09.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилаються на те, що 08.04.2015 року ТОВ «АРТ ФІНАНС» за договором фінансового кредиту № [NUMBER] надало відповідачу грошові кошти в сумі 1100 грн. з виплатою процентів за користування кредитом 1,60 % за кожен день користування з продовженням строку погашення кредиту до 07.06.2015 року. Однак відповідач своїх зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка на 27.08.2015 року складає 3698,20 грн. і складається з кредиту 1100 грн., процентів 281,60 грн., пені 2316,60 грн. Відповідач кошти не сплатив, тому позивач вимушений був звернутися до суду з позовом. В наданій суду письмовій заяві представник позивача, директор ТОВ «АРТ ФІНАНС» [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. 08.04.2015 року між позивачем і відповідачем укладено договір фінансового кредиту № [NUMBER], згідно з яким [PERSON] надані грошові кошти в сумі 1100 грн. з виплатою процентів за користування кредитом 1,60 % за кожен день користування з продовженням строку погашення кредиту до 07.06.2015 року. Відповідач грошові кошти отримав, але свої зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка на 27.08.2015 року становить 3698,20 грн. і складається із кредиту 1100 грн., процентів 281,60 грн., пені 2316,60 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Відповідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ТОВ «АРТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

03.09.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилаються на те, що 16.08.2014 року ТОВ «АРТ ФІНАНС» уклало з відповідачем договір фінансового кредиту № [NUMBER], згідно з яким [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 1400 грн. з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом. Відповідач зобов`язаний був повернути кошти у строк до 01.09.2014 року. Однак, в зазначений термін відповідач своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором № [NUMBER], яка на 20.08.2015 року становить 16674 грн., яка складається із кредиту 1400 грн., процентів 448 грн., пені 14826 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, пояснив, що не заперечує сплатити позивачу заборгованість за договором фінансового кредиту у розмірі 16674 грн., але грошей у нього немає, тому що зарплата невисока, а в сім`ї неповнолітні діти. Представник ТОВ «АРТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, директор підприємства [PERSON] написав заяву про розгляд справи за відсутності представника підприємства, задовольнивши заявлені вимоги в повному обсязі. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. 16.08.2014 року ТОВ «АРТ ФІНАНС» уклало договір фінансового кредиту № [NUMBER] з [PERSON], згідно з яким він отримав грошові кошти в сумі 1400 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом. Відповідач зобов`язаний був повернути кошти у строк до 01.09.2014 року. У разі порушення строків повернення кредиту відповідач погодився сплачувати додатковий процент у розмірі 1 % від суми кредиту за кожний день прострочення. Отримавши грошові кошти, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 20.08.2015 року виникла заборгованість, яка становить 16674 грн. і складається із кредиту 1400 грн., процентів 448 грн., пені 14826 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Відповідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ТОВ «АРТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

03.09.2015 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклав із Публічним акціонерним товариством „Всеукраїнський акціонерний банк кредитний договір. В порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 25548,34 грн., яку і прохає стягнути із відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву якою просив справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 29.09.2011 року [PERSON] уклав із Публічним акціонерним товариством „Всеукраїнський акціонерний банк кредитний договір відповідно до якого він зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у сумі 11000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на строк до 29.09.2013 року за умови зобовязання повернути отримані кошти та сплатити проценти, в порядку та в терміни, що визначені в кредитному договорі, а також виконати в повному обсязі інші зобовязання, що передбачені кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 21.08.2015 р. має заборгованість у сумі 25548,34 грн., яка складається з наступного: заборгованості по кредиту 3492,56 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1212,81 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 19966,56 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню Судові витрати слід стягнути із відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

03.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті її бабусі [PERSON], яка померла 24.09.2016 року, мотивуючи тим, що встановлений строк шість місяців для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, а саме їй несвоєчасно було повідомлено родичами , що бабуся померла. Про смерть бабусі вона довідалась наприкінці січня 2017 року. Крім того родичі відмовились надавати їй оригінал свідоцтва про смерть, також оригінали всіх її документів, що підтверджують її родинні відносини з померлою [PERSON]. Вона відбуває покарання у Кам'янській виправній колонії №34, тому не мала можливості вчасно зібрати документи та відправити їх разом із заявою до нотаріальної контори. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі, так як відбуває покарання у Кам'янській виправній колонії №34. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, завідувач Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] надала суду заяву, в якій позов визнала та просила справу слухати без участі представника відповідача. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. 24.09.2016 року після смерті [PERSON], що підтверджено ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 249016 виданого Миколаївським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частка квартири № 101, розташована за адресою: вулиця [PERSON] (Озерна), 11-А в місті Миколаєві, що підтверджено витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивач [PERSON], як спадкоємець за законом пропустила, встановлений ст.1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини після смерті бабусі, так як відбуває покарання у Кам'янській виправній колонії №34, та про смерть бабусі довідалась лише наприкінці січня 2017 року, крім того, не мала можливості вчасно зібрати документи та відправити їх разом із заявою до нотаріальної контори. Встановлені в судовому засіданні факти свідчать, що позивачка з поважної причини пропустила встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тому на підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України суд визначає позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців.

Outcome: approved