Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

04.12.2020 р. представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому був уточнений, зазначив, що 08.05.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «ТЕРРА БАНК» було укладено кредитний договір №49836. Відповідно до умов якого, кредит надавався на споживчі цілі, з датою остаточного повернення коштів строком до 08.05.2013 р. У 2020 році позивач дізналась, що права та обов`язки кредитора за Договором №49836 відступлені від ПАТ «ТЕРРА БАНК» до ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД», при цьому жодного офіційного документу, за адресою місця проживання, про відступлення прав вимоги позивач не отримувала. На правах кредитора, ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» 24.02.2020 р., отримав у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. виконавчий напис №2186. Зазначений виконавчий напис передано для виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., яка 27.03.2020 р. відкрила виконавче провадження №61433385 та почала примусове стягнення коштів з позивача. Строк виконання зобов`язань позивачем, щодо повернення кредиту за кредитним Договором №49836, наступив 08.05.2013 р., відповідно строк позовних вимог за вказаними зобов`язаннями минув у 2016 році. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнуто заборгованість, що утворилася за період понад 4 роки, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Отже, у нотаріуса, на час вчинення ним виконавчого напису, були відсутні документи які б свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором №49836. Більш того, відповідач надав нотаріусу недостовірну інформацію про позивача, щодо адреси проживання (реєстрації) останньої, що в подальшому потягло порушення правил територіальності порядку виконання виконавчих документів, встановлених Законом України «Про виконавче провадження». Посилаючись на ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2186, вчинений 24.02.2020 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.; стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 21.12.2020 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 16.02.2021 р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 24 лютого 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., зареєстрованого у реєстрі за № 2186, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» заборгованості в розмірі 48508,05 грн., винагороди приватного виконавця по виконавчому провадженню ВП № 61433385. 16.02.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 07.04.2021 р. на підставі заяви представника позивача про відкладення підготовчого засідання для витребування доказів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2021 року клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 61433385 з примусового виконання виконавчого напису № 2186 від 24.02.2020 р., а також з ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД» належним чином завірені копії документів, що підтверджують право вимоги грошових коштів в рамках кредитного договору № 49836 від 08.05.2012 р., укладеного між [PERSON] та ПАТ «ТЕРРА БАНК», та деталізований розрахунок заборгованості в рамках вищевказаного договору. На виконання ухвали від 16.02.2021 року про витребування доказів, 01.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. було надіслано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 61433385. 07.04.2021 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 05.05.2021 р. 05.05.2021 р. судове засідання відкладене на 02.08.2021р. через зайнятість судді в іншому провадженні. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності сторони узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Третя особа до суду не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, пояснень по суті позову не подавала. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності третьої особи. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №49836, за умовами якого позичальнику було надано кредит на умовах овердрафту, з лімітом в розмірі 11000,00 грн. ( п.2.1, 2.2 Договору) та з датою остаточного повернення сум кредиту 08 травня 2013 року ( п.2.3 Договору) (а.с.5-10). Окрім того, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 24.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., вчинено виконавчий напис № 2186 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ГОЛД», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «СМАРТ ГРУП» на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 26/01.18 від 26 січня 2018, якому ТОВ «BBC-ФАКТОРИНГ», відступило право вимоги на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 4-1/09 від 04 вересня 2014р., який є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «КОЛЕКТОРСЬКИЙ ЦЕНТР» на підставі Угоди про заміну сторони у договорі Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами б/н від 25 лютого 2014р., який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ТЕРРА БАНК», на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 1/06 від 26 червня 2013р.. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.01.2018р. по 10.12.2019р. Сума заборгованості складає 47908,05 грн., а також 600 грн. за вчинення виконавчого напису, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с.55). Проте, відступлення права вимоги відповідачу на підставі на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 26/01.18 від 26 січня 2018 укладеним з ТОВ «ФК «СМАРТ ГРУП», якому ТОВ «BBC-ФАКТОРИНГ», відступило право вимоги на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 4-1/09 від 04 вересня 2014, який є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «КОЛЕКТОРСЬКИЙ ЦЕНТР» на підставі Угоди про заміну сторони у договорі Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами б/н від 25 лютого 2014, який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ТЕРРА БАНК», на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 1/06 від 26 червня 2013, належними та допустимими доказами у справі не підтверджено, тому згідно з ч.2,3 ст.77 ЦПК України належність цих конкретних доказів для підтвердження вимог або заперечень не обґрунтована сторонами у справі. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 03.03.2020 року відкрито виконавче провадження за №61433385 стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ГОЛД» заборгованість у розмірі 48508,05 гривень (а.с.60). Окрім того, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. по ВП №61433385 винесено постанову від 03.03.2020 року про арешт майна боржника [PERSON] та постанову від 03.03.2020 року про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.69,73). Разом з цим, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 27.03.2020 року по ВП №61433385 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.77). Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Ст.87 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом п.п.3.1.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-16цс15, на повернення боргів(кредитів) у банків є три роки у всіх спорах з боржниками буде застосовуватися тільки цей термін позовної давності, якщо особа не поставила свій підпис під документом з його продовженням. Документу про продовження терміну позовної давності укладеного між сторонами, суду не надано. Відповідно до ст.89 ЗУ «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 24.02.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 24.02.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 88, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Крім того, приймаючи до уваги той факт, що відсутні підтвердження надсилання письмової вимоги (повідомлення) про існування заборгованості та не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Суд окремо наголошує, що зі змісту виконавчого напису не вбачається повного переліку документів, наданих стягувачем приватному нотаріусу для вчинення нотаріальної дії. Окрім того, суд зазначає, що Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Кредитний договір був укладений між Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та [PERSON] 08 травня 2012 року. Відповідно до п.2.3 кредитного договору датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум кредиту відповідно до цього договору є 08.05.2013 р. Позивач зазначає, що строк виконання зобов`язань позивачем, щодо повернення кредиту за кредитним Договором №49836, наступив 08.05.2013 р., відповідно строк позовних вимог за вказаними зобов`язаннями минув у 2016 році. На спростування вказаних доводів позивача, відповідачем доказів не надано. Кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності, а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність - три роки з дня виникнення права вимоги (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 справа №916/3006/17) Згідно п. 3.4 гл. 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. На переконання суду, у даному випадку оспорюваний виконавчий напис не міг бути вчинений, оскільки заявлені вимоги за строк, що перевищує строк позовної давності, з дня виникнення права вимоги, минуло більше трьох років, що виходить за трирічний строк, чим порушені норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а отже на час вчинення виконавчого напису, з дня виникнення у відповідача права вимоги, минуло більше трьох років, що є правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за розгляд судом заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн. та за розгляд позовної заяви 840,80 грн. на загальну суму 1261,20 грн., Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, з тих підстав, що до матеріалів позовної заяви не долучено позивачем та/або його представником жодних документів на підтвердження понесення вказаних судових витрат.

Outcome: approved