Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

02 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення донькою повноліття, а також стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, а відповідач, хоча і проживає разом з нею та дітьми, належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами.. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] у визначеному позивачкою розмірі, не заперечує. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 серпня 2003 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 113, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтвах про народження яких батьком записаний [PERSON], відповідач по справі (а.с.6, 7). Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично мешкають з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за № 1166 від 02.11.2016 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.8) та вказані обставини відповідачем не оспорюються. Згідно довідки про доходи №580 від 10.11.2016 року, виданої ПрАТ «ЗЗРК» [PERSON] дійсно працює на даному підприємстві ПрАТ «ЗЗРК», займає посаду машиніста електровозу та отримує заробітну плату, яка за період з 01.05.2016 року по 01.10.2016 року склала 56451,25 грн. (а.с.15). Відповідач [PERSON] на теперішній час у добровільному порядку достатньої допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, оскільки домовленості щодо утримання малолітніх дітей між сторонами до теперішнього часу не досягнуто, та враховуючи матеріальне становища відповідача [PERSON], який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час [PERSON] офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, регулярний дохід та постійне джерело прибутку, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, аліментів на утримання будь-яких інших осіб не сплачує, тому виходячи з розміру щомісячних доходів відповідача, суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей, при цьому суд вважає необхідним визначити саме єдину частку від заробітку (доходу) відповідача [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON], яка буде становити 1/3 частину доходів (заробітку) відповідача щомісячно та стягуватися на користь позивачки [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, відповідно до положень ст.183 СК України, оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає, домовленості щодо порядку утримання дітей сторони не дійшли, угоди про утримання дітей між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка [PERSON] опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітніх дітей та забезпечувати їм належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому заявлені [PERSON] позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей саме у єдиній частці від заробітку (доходу) відповідача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача [PERSON] та забезпечить мінімальні потреби малолітніх дітей. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2016 року становить 551,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial