overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], з даним позовом. В заяві вказала, що перебуваєз відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, але добровільно не бажає надавати допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судове засідання сторони не з'явилися, але надіслали письмові заяви. Просять справу розглядати у їх відсутність. Позивач, позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 2011 року.(а.с.2). Від спільного проживання мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач працездатний, працює, машиністом ГНС і УК ІЗС, інших утриманців не має, та бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1/4 частини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь держави судового збору у сумі 243,60 гривень

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 15 липня 1978 року Ізяславським відділом ЗАГС, актовий запис № 97, від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сім'я розпалася оскільки подружнє життя не склалося, шлюб існує лише формально. У судове засідання позивачка не з'явилась, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи повторно до суду не з'явився, не повідомивши суд про причину його неявки. Отже судом у відповідності до ч. 4 ЦПК України справу розглянуто без участі відповідачки у заочному судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ізяславським відділом ЗАГС, 15 липня 1978 року за актовим записом № 97, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Сім'я розпалась внаслідок несумісності характерів сторін та поглядів на життя, в результаті чого припинено спільне проживання, принципового небажання сторін примиритись. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що маються всі передбачені ст. 110 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу щомісяця) з 04.03.2014 року та до повноліття дітей. До судового засідання позивач не з'явилася, надала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. До судового засідання відповідач не з'явився, надав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за його відсутності. Судом приймалось рішення за відсутності не з'явившихся сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням позиції відповідача, висловленій у наданій суду заяві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно наданим документам, сторони перебувають зареєстрованому шлюбі з 18.03.2005 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В теперішній час діти проживають з матір'ю, що підтверджується Актом про проживання від 23.03.2014 року та не спростовувалось відповідачем. Відповідач працює заступником начальника збуту ПАО «Завод «Екватор»». Судом встановлено, що домовленості між сторонами щодо утримання неповнолітніх дітей не досягнуто, а отже аліменти на утримання дітей у відповідності до вимог Глави 15 СК України повинні стягуватися за рішенням суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на корить позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позовної заяви з 04.03.2014 року та до повноліття дітей. Згідно ст..88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в серпні 1969 року. Діти повнолітні. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, тому припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати. В суді позивачка доводи позову підтримує, просить не надавати строк на примирення, судові витрати з відповідача на її користь не стягувати, згідна на ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але в суд не прибув. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає можливим задовольнити позов і ухвалити заочне рішення. В суді встановлено, що сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень позивачки та письмового доказу - свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON] купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS], за яку сплатила 30000 грн. [PERSON] про отримання грошей надав розписку, а [PERSON] отримала правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї. Посвідчити договір купівлі-продажу квартири сторони в нотаріальній конторі не можуть з причини ухилення від цього відповідача. Оскільки фактично умови договору сторонами були виконані, то позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який відбувся 04.03.2014 року між нею та [PERSON], визнати за нею право власності на цю квартиру. У судовому засiданні позивач пiдтримала свої позовнi вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязi. Вiдповiдач у судовому засiданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.12.2012 року (а.с. 12), право власності на квартиру належним чином за нею зареєстровано в КП «Алчевське БТІ» за реєстраційним № 38051045, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 13 зворот). 04.03.2014 року [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON], як продавець передала у власність [PERSON], як покупцеві, правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї, а остання у свою чергу сплатила вартість квартири у розмірі 30000 грн., про отримання грошей [PERSON] надала розписку (а.с. 23). Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] купили у [PERSON] квартиру [ADDRESS], за яку сплатили 25000 грн. [PERSON] про отримання грошей надала розписку, а [PERSON] і [PERSON] отримали правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї. Посвідчити договір купівлі-продажу квартири сторони в нотаріальній конторі не можуть з причини ухилення від цього відповідача. Оскільки фактично умови договору сторонами були виконані, то позивачі звернулися до суду з позовом і просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який відбувся 04.03.2014 року між ними та [PERSON], визнати за ними право власності на цю квартиру, за кожним по ? частці. У судовому засiданні позивачі пiдтримали свої позовнi вимоги та просили задовольнити позов у повному обсязi. Вiдповiдач у судовому засiданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Алчевського міського суду Луганської області від 20.12.2013 року (а.с. 12), право власності на яку належним чином зареєстровано у Реєстраційній службі Алчевського міського управління юстиції Луганської області 21.01.2014 року за реєстраційним № 271951744112, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на а.с. 13. 04.03.2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.19). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON], як продавець передала у власність [PERSON] і [PERSON], як покупцям, документи на квартиру та ключі від неї, а останні у свою чергу сплатили вартість квартири у розмірі 25000 грн., про отримання грошей [PERSON] надала розписку (а.с. 16). Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

04 березня 2014 року Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №11. Подружжя має спільну дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. З вересня 2019 року подружжя припинило шлюбні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам, інтересам їхньої дитини. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`яви\-вся, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву з запереченнями проти позову не подав. За таких обставин зі згоди позивача, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановляє заочне рішення. Судом встановлено, що з вересня 2019 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивачка, як особа з інвалідністю ІІ групи, від сплати судового збору звільнена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 768 грн.40 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

04 березня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі №175/6005/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Не погодившись з рішенням суду [PERSON] було подало апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року цивільну справу повернуто до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. При ухваленні судового рішення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. У відповідності до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з [PERSON] на користь Держави стягнути судовий збір у розмірі 988,59 грн.; з [PERSON] на користь Держави стягнути судовий збір у розмірі 968,00 грн.; з [PERSON] на користь Держави стягнути судовий збір у розмірі 974,40 грн. Оскільки [PERSON] при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 229,41 грн. відповідно до квитанції №ПН86618К від 09 грудня 2013 року, [PERSON] при подачі зустрічної позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 250,00 грн. відповідно до квитанції №36022.68.1 від 16 січня 2014 року, [PERSON] при подачі зустрічної позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. відповідно до квитанції №ПН85501К від 07 лютого 2014 року. Таким чином, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

04 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.03.2014 року о 11 год. 38 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є небезпечною та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON]. письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.03.2014 року о 11год. 38 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дубченко лікарні КЗ СМСЧ №6. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора під час бесіди легко роздратовується, афективно заряджена. Мовлення прискорене, дезорганізоване. Каже, що її хочуть отруїти. Висловлює маячні ідеї впливу. Настрій не стійкий. Емоційно неадекватна. Мислення паралогічне, дезорганізоване. На запитання відповідає з викликом, переважно не в плані заданого. Протидіє огляду. Свій стан не оцінює. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON]. до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

04 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.03.2014 року о 11 год. 53 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною та неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON]. письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.03.2014р. о 11год. 53 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодер лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що пам`ять та iнтелект хворої зниженi. Висловлює маячнi iдеї збитку та отруєння на адресу родичiв. Гр. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз - маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

04 березня 2014 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання свого сина [PERSON], [INFO], недієздатним, оскільки він є інвалідом з дитинства, перебуває на обліку в ЗМКПНД, хворіє на хронічне психічне захворювання, внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та суду пояснила, що її син [PERSON] перебуває на обліку в Запорізькому психоневрологічному диспансері у зв`язку з хронічним психічним захворюванням. Визнання [PERSON] недієздатним заявниці необхідно для встановлення опікунства. Інші учасники процесу проти задоволення заяви [PERSON] не заперечували. Розглянувши заяву, докази по справі, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона, внаслідок хронічного, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з актом судово-психіатричної експертизи № 543 від 18 вересня 2014 року [PERSON], 1996 року народження, виявляє ознаки глибокої розумової відсталості в ступені ідіотії, внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved