Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

04.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між співвласниками домоволодіння та встановити право постійного безоплатного сервітуту на ділянці. В обґрунтування позову зазначено, що вона та відповідачі у справі є співвласниками у відповідних частках житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно рішення виконкому Полтавської міської ради № 312 від 13.06.1955р. за вказаним будинком закріплено було земельну ділянку пл.1415 кв.м. з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку». На даний час між співвласниками домоволодіння існує спір щодо порядку користування спірною земельною ділянкою та будинком , оскільки не визначено площ, конфігурації і розташування земельних ділянок, що знаходяться в користуванні співвласників, а також не визначена територія спільного користування. Фактично між співвласниками, які вже тривалий час проживають за вказаною адресою, вже склався фактичний порядок користування земельною ділянкою та на території наявні умовні межові знаки, які фактично розділяють територію. З метою усунення спору між сторонами щодо порядку користування земельною ділянкою, позивач прохала визначити порядок користування земельною ділянкою згідно фактичного порядку, що склався, а також згідно висновку експертного земельно-технічного дослідження №66 від 18.07.2019 р., виготовленого судовим експертом Федоровим Д.Ф. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі з викликом всіх учасників справи. Письмові заяви по суті справи, відповідно до ст. 174 ЦПК України, від учасників справи до суду не надходило. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.10.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Адвокат в інтересах позивача 17.12.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав. Відповідачі у справі у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли, відзив на позов та жодних клопотань чи письмових заяв до суду не подавали. Від представника третьої особи у справи 21.10.2019 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , згідно договору дарування №3112 від 16.11. 2002 р. є власником 7/20 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками вказаного житлового будинку у відповідних частках, що встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.11.2018 р. Згідно рішення виконкому Полтавської міської ради № 312 від 13.06.1955р. за вказаним будинком закріплено земельну ділянку пл.1415 кв.м. з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку». Крім того, про закріплення вказаної земельної ділянки, зазначено в договорі дарування від 16.11.2002 р. Згідно топографічної зйомки земельної ділянки станом на момент подання позову, виготовленого сертифікованим інженером землевпорядником [PERSON] , площа ділянки складає 1543 кв.м. Позивачем зазначено, що хоча фактично між співвласниками і склався певний порядок користування вказаною земельною ділянкою та будинком, однак виникають суперечки. Спір з приводу житлового будинку з надвірними будівлями вже вирішений у судовому порядку. Так, рішенням Октябрського районного суду від 29.11.2018 р. задоволено позовні вимоги [PERSON] , а саме виділено та визнано за нею право власності на кімнату (4-3) пл. 16,7 кв.м., кухню (4-2) пл. 9,9 кв.м., сіни Y пл.5,4 кв.м., загальною площею 32,0 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м. та знаходяться по [ADDRESS] . Також, згідно вказаного рішення суду було припинено право спільної часткової власності на виділену частину. Згідно з п.21 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при вирішенні цивільних справ» передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України, яка передбачає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Із змісту ст. 158 Земельного кодексу України вбачається, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян Згідно висновку експертного земельно-технічного дослідження №66 від 18.07.2019 р., виготовленого судовим експертом Федоровим Д . Ф. визначено варіант фактичного порядку користування земельною ділянкою пл. 1415 кв . [ADDRESS] , який встановлений із врахуванням рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.11.2018 р. у справі №554/7832/18. Зокрема, вказаним висновком визначено, що у користування [PERSON] можливо виділити земельну ділянку пл. 331 кв.м. (додаток №2 до висновку №66 від 18.07.2019 р. зафарбовано в зелений колір), у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] можливо виділити земельну ділянку пл.1084 кв.м. (додаток №2 до висновку №66 від 18.07.2019 р. зафарбовано в жовтий колір); встановити право постійного безоплатного сервітуту пл. 12 кв.м. на ділянці, що виділяється в користування [PERSON] для проходу інших користувачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до своєї земельної ділянки (додаток № 2 до висновку № 66 від 18.07.2019 р. зафарбовано в зелений колір з поперечними червоними лініями). Згідно зі ст. 98, 100 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Сервітут може бути встановлений рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та встановлення права земельного сервітуту та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку відповідно до зазначеного вище висновку експертного земельно-технічного дослідження. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений останнім у сумі 768,40 грн. при зверненні до суду, а саме по 256,13 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved