Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

02 грудня 2016 року Роменський місцевий прокурор Сумської області Кузченко В.О. звернувся до суду із вказаним позовом, який обгрунтовує наступними обставинами. Вказує, що [PERSON], будучи головою Липоводолинської районної виборчої комісії Сумської області під час виборів 25 жовтня 2015 року депутатів місцевих рад, сільських селищних, міських голів, та являючись згідно з підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, діяв в умовах реального конфлікту унтересів, чим порушив вимоги, передбачені п.2 ч.1 ст. 28 Законом України «Про запобігання корупції». Його неправомірні дії полягали в тому, що він одноособово прийняв та підписав постанови Липоводолинської районної виборчої комісії обидві від 04 листопада 2015 року №10а та №12а, якими визначалися грошові винагороди членам виборчої комісії та голові комісії, у розмірі 1390 грн. та 8000 грн. відповідно. Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 червня 2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП України, та накладено адміністративрне стягнення у виді штрафу. Судом було встановлено, що оскільки [PERSON] не повідомив ні виборчу комісію вищого рівня (керівника), ні колегіальний орган, під час виконання повноважень про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник при самостійному визначенні розміру власної винагороди та в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення про нарахування та виплату собі грошової винагороди. У звязку з викладеним, прокурор просив стягнути з відповідача на користь держави 9390 грн. завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення шкоди, а також судові витрати. Представник Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в одному з судових засідань позов не визнав, в останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, мається заява про розгляд справу без їх присутності. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 червня 2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. В апеляційному порядку постанова не оскаржувалася та набрала законної сили. Приймаючи вказане судове рішення, суд виходив з таких обставин. Постановою Центральної виборчої комісії від 06 вересня 2015 року №230, утворено Липоводолинську районну виборчу комісію з чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року, її головою призначено [PERSON] та затверджено персональний її склад. Голова територіальної виборчої комісії є посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно субєктом відповідальності за корупційні правопорушення. Постановою Липоводолинської районної виборчої комісії від 04 листопада 2015 року №10а, яку підписав [PERSON], було визначено грошову винагороду членам виборчої комісії та голові комісії, у розмірі 1390 грн. Постановою Липоводолинської районної виборчої комісії від 18 листопада 2015 року №12а, за підписом [PERSON], було визначено грошову винагороду членам виборчої комісії та голові комісії, у розмірі 8000 грн. Приймаючи вказані рішення одноособово без винесення питання щодо визначення зазначених розмірів грошової винагороди на розгляд комісії, [PERSON] діяв в умовах реального конфлікту інтересів. Із матеріалів даної цивільної справи, зокрема розрахунково-платіжних відомостей за листопад 2015 року вбачається, що за листопад 2015 року [PERSON] було нараховано 10780 грн. заробітної плати, з яких 1390 грн. значиться як заробітна плата, а 1390 грн. та 8000 грн. як винагорода. Відповідно до п.9. Порядку оплати праці членів територіальних і дільничих виборчих комісій з місцевих виборів, нарахування та виплати одноразової грошової винагороди, затвердженого постановою Кабміну України № 687 від 08 вересня 2015 року, за рішенням виборчої комісії голова, заступник голови, секретар, а в разі їх відмови - інші члени територіальної виборчої комісії (загальною кількістю не більше ніж три особи), дільничної виборчої комісії (загальною кількістю не більше ніж дві особи) протягом виборчого процесу можуть виконувати свої повноваження у виборчій комісії на платній основі на підставі цивільно-правового договору, укладеного між ними та виборчою комісією. Пункт 10 вказаного Порядку визначає, що розмір оплати праці членів виборчої комісії визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 966 «Про умови оплати праці членів виборчих комісій, комісій всеукраїнського референдуму», відповідно до п. 1 якої встановлено місячну заробітну плату членам виборчих комісій та комісій всеукраїнського референдуму, які виконують свої повноваження у виборчій комісії та комісії всеукраїнського референдуму, з оплатою їх праці у зазначених комісіях згідно з додатками 1-4. Додатком №3 до постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 966 місячна заробітна плата голові районної територіальної виборчої комісії встановлена у розмірі 1390 грн. Пунктами 2, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2004 року № 966 передбачено, що членам виборчих комісій, комісій всеукраїнського референдуму в межах загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної виборчої комісії, комісії всеукраїнського референдуму на підготовку та проведення виборів, всеукраїнського референдуму, може бути виплачена одноразова грошова винагорода. Нарахування і виплата заробітної плати та одноразової грошової винагороди членам окружних, територіальних та дільничних виборчих комісій, окружних та дільничних комісій всеукраїнського референдуму провадиться у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 22-23 Порядку оплати праці членів територіальних і дільничих виборчих комісій з місцевих виборів, нарахування та виплати одноразової грошової винагороди, затвердженого постановою Кабміну України № 687 від 08 вересня 2015 року, одноразова грошова винагорода членам виборчих комісій може бути нарахована та виплачена лише один раз протягом виборчого процесу після встановлення підсумків голосування, за наявності загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної територіальної виборчої комісії, і виплачена тим членам комісії, що брали активну участь у її роботі, незалежно від того, на платній чи не на платній основі вони працюють у такій комісії. Розмір одноразової грошової винагороди членам виборчої комісії визначається на її засіданні за поданням голови виборчої комісії залежно від особистого внеску кожного члена комісії в її діяльність і не може перевищувати розміру місячної заробітної плати, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці членів виборчих комісій, комісій всеукраїнського референдуму» № 966 від 28 липня 2004 року, за посадами, які вони займають у відповідних виборчих комісіях. Таким чином, встановлено, що голова районної територіальної виборчої комісії [PERSON] вправі за виконану роботу був отримувати заробітну плату, яка нараховувалася відповідно до зазначених норм та становила 1390 грн., та одноразову винагороду, розмір якої повинен визначатися на засіданні виборчої комісії за поданням її голови. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не дотримався вказаного порядку та в умовах реального конфлікту інтересів, який виник при самостійному визначенні розміру власної винагороди, прийняв рішення про нарахування та виплату собі грошової винагороди, у розмірі 8000 грн. та 1390 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.3 ст.40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, може вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або повязаних із корупцією правопорушень особи, зазначені в ч.1 ст.3 цього Закону, притягуються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.66 цього ж Закону збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або повязаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача завданої державі адміністративним корупційним правопорушенням шкоди у розмірі 9390 грн. На виконання вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь прокуратури слід стягнути 1378 грн. в рахунок повернення судового збору.

Outcome: approved