Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

03.10.2019 [PERSON] , в інтересах [PERSON] , [INFO] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] та просить суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обгунтування позовних вимог зазначає, що 31.05.2003 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова 09.10.2013 року розірвано. Від шлюбу у них народився [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 02.12.2013 присуджено стягнення аліментів на утримання дитини, проте аліметів відповідач не сплачує, внаслідок чого є заборгованість по сплаті аліментів. Зазначає, що відповідач фактично відмежувався від виконання своїх батьківських обовязків, контак з малолітнім не підтримує, не цікавиться розвитком та вихованням сина, його здоров`ям. З боку відповідача прослідковується повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини, а тому з метою захисту прав дітей позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 03.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено провадити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 25.11.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою від 23.12.2019 вирішено проводити заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву на позовну заяву не подавав. Представник органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову, висновок органу опіки та піклування підтримав. Заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування, показання свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Суд встановив такі обставини. Суд встановив, що 09.10.2013 рішенням Шевченківського районного суду м.Львова шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 31 травня 2003р. у міському відділі РАЦС Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №815 - розірвано. Від шлюбу з відповідачем у них народився [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ЛКП «Варшавське 407» від 26.09.2019 Лозинський Владислав зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте, як встановлено в судовому засіданні проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно поданого розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №45238722, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 60001,44грн /арк.спр.8-11/. Згідно висновку №2608-4970 від 19.11.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] комісія з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] /арк.спр.50-51/. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона являється тіткою неповнолітнього [PERSON] , батька [PERSON] не бачила ще з того часу як останній йшов у перший клас. Зі слів матері знає, що батько дитиною не цікавиться. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що з [PERSON] вона товаришує ще зі школи, в них діти одного віку. Батька [PERSON] не бачила з того часу як малий пішов у школу. Де перебуває батько не знає. Періодично буває у них дома, але жодного разу не бачила відповідача у них, знає,що батько не займається вихованням дитини та не надаєматеріальної допомоги. Свідок [PERSON] будучи в суді повідомив, що він є братом [PERSON] та дядьком [PERSON] і проживає з ними постійно у квартирі на вул. Кн.Романа . Зазначив, що з кінця 2011 року батько дитини, який раніше проживав з ними, до дитини не приходить і не цікавиться його життям. Вихованням дитини займається лише мама. Допитаний в судовому засіданні зі згоди мами неповнолітній [PERSON] , пояснив, що батька не бачив ще з того часу як пішов у школу. Живе разом з мамою, мама піклується про нього. Тато не цікавиться його життям, не телефонує. Йому відомо, з якого приводу він дає пояснення у суді, ще до підготовки заяви в суд про позбавлення батьківських прав, він це обговорював з мамою. Вважає, що слід задовольнити позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] на спростування доводів позивача щодо неналежного виконання батьківських обов`язків не надав жодних доказів та пояснень. Статтею 164 СК України врегульовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Як зазначено у пунктах 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів у цій справі судом, в їх сукупності встановлено, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, не виявляє у відношенні дитини батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2, 3,4 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 02.12.2013 року стягуються [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 800,00 грн. (вісімсот гривень) щомісячно. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, на даний час не прагне належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, повноцінно приймати участь у вихованні дитини, суд приходить переконання про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved