Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

03 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: просив встановити факт його навчання у середньому професійно-технічному училищі № 62 м. Донецька в період з 01 вересня 1975 року по 24 липня 1978 року, здобуття ним професії електромонтажника по освітленню, освітлювальним та силовим мережам та електрообладнанню третього розряду та видачу 24 липня 1978 року диплому серії [NUMBER] Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що в жовтні 2020 року він звернувся до відділу обслуговування громадян № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для призначення пенсії за віком. Однак, йому було повідомлено про відмову у зарахуванні до загального трудового стажу період навчання з 1975 року по 1978 рік у середньому професійно-технічному училищі № 62 м. Донецька через відсутність печатки в дипломі серії [NUMBER] , виданому 24 липня 1978 року Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті, реєстраційний номер 321. Вказує, що в період з 1975 по 1978 рік він навчався у середньому професійно-технічному училищі № 62 м. Донецька, після закінчення якого 24 липня 1978 року отримав диплом серії [NUMBER] , реєстраційний номер 321. Рішенням екзаменаційної комісії йому було присвоєно кваліфікацію електромонтажника по освітленню, освітлювальним та силовим мережам та електрообладнанню третього розряду. На відсутність печатки в дипломі не звернув увагу. Вважає, що відсутність печатки в дипломі виникла в зв`язку з халатним відношенням до виконання службових обов`язків працівниками навчального закладу. Заявлений ним факт підтверджується його трудовою книжкою, де мається відповідний запис про його навчання, а також книжкою успішності. Підтвердити в позасудовому порядку даний факт неможливо, оскільки м. Донецьк на даний час відноситься до окупованої території. Метою встановлення заявленого факту є реалізація права на пенсійне забезпечення. Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі на підставі наявних у справі матеріалів. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявником по справі є [PERSON] , [INFO] , який досяг пенсійного віку, в зв`язку з чим у жовтні 2020 року звернувся до відділу обслуговування громадян № 10 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення йому пенсії за віком. При призначенні пенсії [PERSON] не було зараховано до його стажу період навчання у середньому професійно-технічному училищі № 62 м. Донецька з 1975 року по 1978 рік через відсутність печатки в дипломі серії [NUMBER] , виданому 24 липня 1978 року Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті, реєстраційний номер 321. Усуваючи обставини, які стали підставою для відмови у зарахуванні до стажу [PERSON] вищезазначеного періоду його навчання, суд зважає на наступне. В трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] , заведеній 01 серпня 1978 року, наявний запис про навчання в ПТУ № 62 м. Донецька з 01 вересня 1975 року по 31 липня 1978 року. Також даний факт підтверджується книжкою успішності учня середнього міського професійно-технічного училища № 62 м. Донецька № 239, виданою [PERSON] 15 грудня 1976 року. Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Вирішуючи питання про можливість встановлення заявленого [PERSON] факту, суд звертає увагу на те, що заявник позбавлений можливості встановити факт, шо має юридичне значення, в позасудовому порядку, в зв`язку з тим, що м. Донецьк входить до переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затвердженого Указом Президента України № 32/2019 від 7 лютого 2019 року «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях». Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» м. Донецьк є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником, які об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим доказам у справі. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, про який просить заявник, в зв`язку з цим заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved