Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

03.01.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 24 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 01.03.2011 року. Укладання договору підтверджується розпискою. Позивач зазначає, що станом на 26.12.2013 року грошові кошти за договором повернуто частково, а саме в березні 2012 року повернуто 5000,00 дол. США. Таким чином, станом на дату звернення до суду відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 19 000,00 дол. США. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню також 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, що становить 1768,19 дол. США. Таким чином, просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість та відсотки, що, відповідно до курсу валют НБУ станом на 26.12.2013 року, становить 166000,14 грн.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом здійснення публікації виклику до суду в газеті «Хрещатик» №43 (4443) від 28.03.2014 року. За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 24.01.2011 року [PERSON] надала [PERSON] в позику грошові кошти у розмірі 24 000,00 дол. США зі строком повернення до 01.03.2011 року. Факт передання грошових коштів підтверджується розпискою від 24.01.2011 року, копія якої міститься в матеріалах справи, а оригінал оглянуто в судовому засіданні. Разом з тим, позивач зазначає, що станом на дату звернення о суду, відповідач повернув грошові кошти частково, а саме в розмірі 5000,00 дол. США, таким чином, має заборгованість перед позивачем в розмірі 19 000,00 дол. США, що за курсом валют НБУ еквівалентно 151867,00 грн.. Оскільки відповідачем, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не надано суду жодних доказів на спростування факту наявності вказаної заборгованості, вказана позовна вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 1768,19 дол. США, що за курсом валют НБУ еквівалентно 14133,14 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем, з нього підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми, що, відповідно до розрахунку в матеріалах справи, становить 1768,19 дол. США, що за курсом валют НБУ еквівалентно 14133,14 грн.. Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, з огляду на що, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved