Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

03 серпня 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 15 жовтня 1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітніх дітей. В обґрунтування позову вказує, що сторони більше двох років тому припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що основною причиною розпаду сім`ї є різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги; примирення не бажає. З огляду на зазначене, оцінює шлюб як формальний та просить його розірвати. 06 серпня 2021 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи та призначено судове засідання на 31 серпня 2021р. о 09 год. 30 хв., яке відкладено на 10 вересня 2021р. о 08 год. 30хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за адресою місця своєї реєстрації, яка вказана в позовній заяві, - [ADDRESS] . При цьому, в суд повернулися поштові конверти у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 22-25). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, враховуючи відсутність повідомлень зі сторони позивача щодо зміни місця свого проживання та надіслання судових повісток на раніше вказану ним адресу реєстрації місця проживання, яка підтверджена довідкою № 5694 від 23.12.2019р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради (а.с. 4), останній вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, позивач [PERSON] в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити (а.с. 2). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; правом на надання відзиву на позов не скористалася. При цьому, відповідач отримала копію позовної заяви із доданими до неї документами 25 серпня 2021р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 18), а в подальшому у суд повернувся поштовий конверт із судовою повісткою на судове засідання 10.09.2021р. о 08 год. 30 хв. у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.20-21). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою її реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою №2597 від 05.08.2021р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради (а.с. 13), у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із викликом на судове засідання, суд вважає відповідача такою, що повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином. При цьому, відповідач [PERSON] подала заяву від 25.08.2021р. про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розірвати шлюб без надання строку на примирення (а.с. 16). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності сторін по справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 15 жовтня 1995р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Вільховецькою сільською радою за актовим записом №20, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). Як зазначає позивач [PERSON] , сторони більше двох років тому припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо, у зв`язку із чим останній вважає шлюб формальним та бажає такий розірвати. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надавала та в заяві від 25.08.2021р. вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розірвати шлюб без надання строку на примирення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин та не бажає збереження шлюбу, а відповідач жодних заперечень щодо розірвання шлюбу не надала та визнала позов. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 454, 00 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в сумі 454, 00 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved