Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У своєму позові [PERSON] зазначила, що з 16.04.2010 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народилися: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 09.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано, відповідач проживає окремо, а діти знаходяться на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. 06.11.2017 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження по даній справі. Ухвалою суду від 24.01.2019 року провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, зупинено до розгляду Заводським районним судом м. Миколаєва цивільної справи 487/5632/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету м. Миколаєва про скасування усиновлення та набрання рішенням законної сили. 31.07.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва поновлено провадження в даній справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги уточнила, остаточно просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку до 18.06.2019 року, а з 19.06.2019 року в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.04.2010 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2017 року розірвано. На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2010 року [PERSON] усиновлено [PERSON] , [INFO] , змінено прізвище усиновленої дитини на « [PERSON] », по-батькові на « [PERSON] » (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 05.08.2010 року Міським відділом РАЦС реєстраційної служби ММУЮ, актовий запис №2549 від 23.09.2005 року). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 09.02.2015 року Міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби ММУЮ, актовий запис №3471 від 27.10.2011 року). На теперішній час діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні (довідка ЖЕК №3 «Бриз» №3265 від 02.11.2017 року). Крім того, судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.05.2019 року, яке набрало законної сили 18.06.2019 року, скасовано усиновлення [PERSON] малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача з урахуванням уточнень підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача, аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2017 року до 18.06.2019 року, а з 19.06.2019 року в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Також на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved