Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

04.07.2014 позивач звернувся з позовом в якому просив визнати недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно оформлене на [PERSON] щодо права власності на 33/100 обєктів нерухомості за адресою Чернігівська область Козелецький район село Євминка вулиця Лісова, 1-є. Підставою позову зазначив таке, що в червні 2014 року позивачу стало відомо, що відповідачем було отримано вказане вище свідоцтво, хоча майно ані КСП «Євминка», ані правонаступником СВК «Євминка», ані орендарем майна ПП«Євминка-Агро» жодне майно не передавалось будь-яким особам в порядку розпаювання. Позивач стверджував, що відповідач здійснила оформлення права власності на основі акту приймання-передачі, що оформлено СВК «Євминка», яке на той момент жодного відношення до майна не мало. Акт було оформлено на трьох осіб, що суперечить Порядку розподілу та використання майна реорганізованих КСП, що затверджений Наказом Міністерства аграрної політики України 14.03.2001 №62. Оформлення акту було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, з перевищенням повноважень сільським головою [PERSON] [PERSON] не містив відбитку належної підприємству печатки, оскільки вона на той час була втрачена, про що надавалося оголошення в газеті. Позивач вважає, що при оформленні права власності на нерухоме майно не було забезпечено наявності юридичного складу для виникнення права власності на обєкт нерухомого майна, а тому відсутні підстави для оформлення права власності на обєкт нерухомого майна. Саме свідоцтво видано з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, розяснень Державної реєстраційної служби України від 23.01.2013. 16.02.2015 після початку розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій, змінивши предмет позову, просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно №22866230 від 11.06.2014, оформлене на [PERSON] на комплекс нежитлових будівель за адресою Чернігівська область Козелецький район село Євминка вулиця Лісова, 1-Е, площею 1411,1 кв.м. (а.с.149, том 2). Під час судового засідання 16.02.2015 головуючий, розяснив позивачу вимоги ст.31 ЦПК України та усною ухвалою суду відмовив в уточнення позовних вимог. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі СВК «Євминка» просить рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує на те, що відповідач не зверталась до Комісії з вирішення майнових питань з клопотанням про виділення їй майна. Крім того, вона здійснила оформлення права власності на основі акту приймання-передачі складеного СВК «Євминка», яке на той момент жодного відношення до майна не мало. І саме оформлення вчинено також з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на поданому до реєстрації Свідоцтві про право на майновий пай не стоїть відмітка користувача ПП «Євминка-АГРО», що було на той час орендарем всього майна, а стоїть лише відмітка сільської ради. На думку апелянта, даний напис за своєю правовою природою є нікчемним. Також, Акт про право власності не відповідає вимогам законодавства. Саме свідоцтво видано також з порушенням норм чинного законодавства. Зазначені факти говорять про відсутність підстав для оформлення права власності на обєкт нерухомого майна. Також, апелянт вважає, що судом неправомірно відмовлено в задоволенні клопотання щодо усунення помилки, яка виникла під час оформлення позовних вимог, де замість букви в адресі «Е» було зазначено «Є», суд вважав, що це зміна позовних вимог. Позивач зазначив, що під час постановлення рішення судом допущені грубі порушення закону, зокрема: судом визнано явку відповідача обовязковою, проте рішення постановлено у її відсутності; не надано жодної оцінки доказам по справі. Апелянт належним чином був повідомлений про час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення 19.06.2015 поштового відправлення (а.с.197, том2), проте свого представника до суду не направив. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, надавши письмові заперечення. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині мотивів відмови в позові За змістом статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вказаним нормам рішення суду першої інстанції частково не відповідає. Судом по справі встановлено, що відповідно до установчих зборів КСП «Євминка» від 15.03.2000 затверджено статут СВК «Євминка», який є правонаступником КСП «Євминка». Відповідач [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] є власниками майнового паю, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКЗ №9-931 (а.с.101-а том 2). Правомірність володіння майновим паєм встановлена рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 19.09.2012 (а.с.13 том) у справі за позовом [PERSON] до комісії з вирішення майнових питань КСП «Євминка» про визнання недійсним рішення, треті особи [PERSON],[PERSON] та [PERSON] Загальна вартість майнового паю вказаних осіб 72 836 грн. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON],[PERSON] та [PERSON] набули право власності на майнові паї громадян по цивільно-правових угодах упродовж березня 2007 року. 05.06.2009 [PERSON],[PERSON] та [PERSON] уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності (а.с.138, том 2). Відповідно до умов даного договору частка кожного співвласника у праві спільної часткової власності на майно визначена наступним чином [PERSON] належить 34%, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 33%. Згідно з протоколом Загальних зборів співвласників колишнього КСП «Євминка» від 06.06.2009 року виділено у спільну часткову власність [PERSON]-34%, [PERSON]-33%, [PERSON]В-33% з переліком конкретного майна (а.с.6 том1). Дане рішення загальних зборів неодноразово оскаржувалася в судовому порядку. На даний час дане рішення є чинним. На час проведення 06.06.2009 загальних зборів співвласників колишнього КСП «Євминка», порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств був врегульований наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 №62 «Про затвердження порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств » (надалі - Порядок), зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 04.04.2001 за №306/5496. Даний наказ втратив чинність 24.05.2013 на підставі іншого наказу Міністерства аграрної політики України від 11.04.2012 №253. Проте, в листі Державної реєстраційної служби України від 06.06.2014 «Розяснення щодо порядку оформлення прав власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв членів КСП», вказано, що враховуючи те, що наказ від 14.03.2001 №62 втратив чинність та в даний час відсутній інший спеціальний нормативно-правовий акт, направлений на врегулювання порядку виділення членам реорганізованих сільськогосподарських підприємств майна, свідоцтва з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передавання майна є підставою для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності. Відповідно до п.8 , 9, 15 Порядку, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна у натурі групі співвласників, які уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, співвласники передають підприємству-правонаступнику (користувачу) один примірник цього договору і копію рішення зборів співвласників про виділення майна в натурі. Підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітки про виділення майна в натурі у спільну часткову власність у Свідоцтвах цієї групи співвласників, що засвідчені підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтва з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна та договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення співвласниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку На підставі зазначеного вище рішення Загальних зборів співвласників колишнього КСП «Євминка» від 06.06.2009 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) (а.с.101а, том 2). Акт прийому-передачі від 17.02.2012 ( а.с. 82 том 1) підтверджує факт передачі вищевказаним особам майна. На звороті майнового сертифікату міститься відповідна відмітка. Євминська сільська рада рішенням № 19 від 27.03.2012 року «Про оформлення права спільної часткової власності» вирішила оформити право приватної власності з послідуючою видачею свідоцтв про право спільної часткової власності на вказаних осіб (а.с.86 том 1). Також встановлено, що ані свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧНКЗ № 9-931 від 29.06.2001 року, ані рішення Євминської сільської ради № 19 від 27.03.2012 року «Про оформлення права спільної часткової власності» ніким не скасовані. В подальшому, відповідно до договорів купівлі-продажу від 01.07.2014 [PERSON] та [PERSON] продали свої частки, відповідно 34% та 33%, майнового паю [PERSON] (а.с.87-88, 146-148 том 1). Останній отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно по вулиці Лісовій 1 є в с.Євминка Козелецького р-ну, що знаходиться у спільній частковій власності. Таке ж свідоцтво отримала відповідач [PERSON] (а.с.138 том 1). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.139 том 1) нерухоме майно за адресою с.Євминка Козелецького р-ну, вулиця Лісова, 1 є являє собою нежитлову будівлю , зерносховище «А» загальною площею 624,3 кв.м., нежитлова будівля, зерносховище «Б» загальною площею 970,11 кв.м., нежитлова будівля, склад отрутохімікатів «В» загальна площа 368,4 кв.м., навіс «а; а-1; Г», силосна яма «№1». Загальна площа 1962,81 кв.м. В даний час відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, що надана 20.07.2015 на запит апеляційного суду, даний комплекс нежитлових будівель і споруд молочно - товарної ферми належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17.07.2014, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2014 та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2014. [PERSON] права власності на даний обєкт нерухомості не має, оскільки вона продала свою частку [PERSON] та [PERSON] (а.с.211 том 2). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не довів того факту, що свідоцтво про право власності на обєкт нерухомості , яке видавалися на імя [PERSON] є недійсними. Його твердження щодо наявності договору оренди між КСП «Євминка» та орендарем ПП«Євминка- Агро» від 18.09.2009 не може бути підставою для визнання свідоцтва на імя [PERSON] недійсним, оскільки предметом цього договору, який укладений на 4 роки, були, окрім іншого, обєкти нерухомості. Відповідно до ст. 793,794 ЦК України, такі договори підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Оскільки договір оренди між КСП «Євминка» та орендарем ПП«Євминка- Агро» від 18.09.2009 укладений в простій письмовій формі, в силу статті 215 ч.2 ЦК України він є нікчемним. Посилання апелянта на інший склад комісії з організації вирішення майнових питань КСП «Євминка», інший відбиток печатки, іншого керівника підприємства також не є підставою для задоволення позову. Органами прокуратури неодноразово проводилися перевірки за зверненнями як пайовиків так і керівництва СВК «Євминка». Так, прокуратура Козелецького району у відповіді №84-284-08 від 24.09.2010 зазначила, що з 25.07.2007 через певну документальну неузгодженість діяло два склади комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають в процесі реформування аграрного сектору економіки колишнього КСП «Євминка». За заявами щодо незаконного відчуження майна СВК «Євминка» і органами міліції проводилася відповідна перевірка. За наслідками винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.32 том 2). Різні відбитки печатки СВК «Євминка» пояснюється зміною керівництва СВК «Євминка», що стало причиною судового позову за результатом якого була постановлена ухвала ВАСУ від 17.07.2014 про залишення без змін постанови Чернігівського окружного апеляційного суду від 03.10.2012 (а.с.143-148 том 2). Посилання апелянта на порушення наказу Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 №62 «Про затвердження порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств » при оформленні та видачі свідоцтв про право власності на обєкти нерухомості , які видавалися на імя [PERSON] спростовується обставинами викладеними вище. Доводи апелянта щодо його описки при визначенні предмету позову і не взяття цієї обставини судом до уваги не є підставою для скасування рішення суду в цілому та задоволення позовних вимог. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.210 том 2), нерухоме майно за адресою с.Євминка Козелецького р-ну, вулиця Лісова, 1 Е являє собою комплекс нежитлових будівель і споруд тракторного стану, загальною площею 1411,1 кв.м. Як зазначалося вище, предметом спору в позовній заяві від 04.07.2014 позивач визначив свідоцтво про право на нерухоме майно за адресою с.Євминка Козелецького р-ну, вулиця Лісова, 1є, яке являє собою комплекс нежитлових будівель і споруд молочно - товарної ферми. Таким чином, обєкти нерухомості 1 Е та 1є по вулиці Лісова в с.Євминка є самостійними зареєстрованими обєктами нерухомості. Заява представника позивача від 16.02.2015 (а.с.149 том 2) вказує на уточнення позовних вимог, і містить посилання вже на інший предмет позову, а саме на свідоцтво про право власності на обєкт нерухомості № 1 Е по вулиці Лісова в с.Євминка. Вказана заява не містить будь-яких посилань на описку позивача при визначенні предмету спору, тому суд першої інстанції правомірно, з огляду на ст.31 ЦПК України, після початку розгляду справи по суті відмовив у її прийнятті, проте це не позбавляє позивача права звернутися з новим позовом до суду. Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що інші доводи викладені в апеляційній скарзі не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цілому.

Outcome: partial