Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

02.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку), з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 13.05.2021 року. Як на підставу позову посилається на те, що вона з відповідачем з 25.10.2013 перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак з 16.06.2018 вони не ведуть спільного господарства, спільно не проживають. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач працездатний, осіб на утриманні не має. Відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дитиною перебувають у скрутному матеріальному становищі. Також згідно зі ст. 84 СК України дружина має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 28.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснили, що позивачка не працює, доходів не має, оскільки перебуває за доглядом за дитиною, якій лише 7 місяців. До народження дитини вона працювала лікарем. Наразі їй допомагають батьки. Відповідач працював. Шлюб зареєстрований, однак вона з відповідачем з червня 2018 року проживають окремо. Відповідач позовні вимоги визнав частково, він би шукав можливість сплачувати аліменти у розмірі від 5000 грн. до 10000 грн. щомісячно, зазначив, що він значиться працівником іноземної компанії за контрактом та оформлений як ФОП, однак компанія з серпня 2018 йому заробітну плату не платять, поки що його офіційно не звільнили. Він добровільно допомагав та платив дитині на лікування, на утримання. Він просить призначити аліменти у твердій фіксованій сумі, а аліменти у частці від доходу він не розуміє як сплачувати, оскільки у нього немає доходу. Інших осіб на утриманні він не має. Він з позивачкою не проживає. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 25.10.2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач [PERSON], матірю позивачка [PERSON]. [PERSON] [INFO] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є здоровою, працездатною особою, працює за контрактом з іноземною компанією, однак з серпня 2018 року він заробітну плату не отримує, інших осіб на утриманні він не має. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зазначеною нормою передбачено, що суд призначає аліменти на утримання дитини або у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі, а право вибору способу стягнення аліментів належить виключно позивачу, і законодавцем не ставиться в залежність спосіб стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі або у частці від доходу) від того чи працює платник аліментів, чи ні. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 ЦПК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. При цьому, суд зазначав, що положення ч. 3 ст. 181 СК України надають виключно позивачу обирати спосіб стягнення аліментів - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі, тому доводи відповідача щодо необхідності призначення аліментів в твердій грошовій сумі відхиляються судом. Як вбачається з пояснень відповідача, останній фактично заперечував проти стягнення аліментів у частці від доходу лише з тих підстав, що він не працює, тому йому не зрозуміло, яка саме сума коштів припадає на частку від заробітної плати (доходу), який він не отримує. З цього приводу суд зазначає, що ч. 2 ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тобто коли відповідач не працює, то розмір аліментів (частка) буде визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, зареєстрований як ФОП, є платником єдиного податку, він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та призначити стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 80 СК України). Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач є працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти, а позивач позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати самостійний дохід, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то позовні вимоги щодо стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 02.07.2018 року до досягнення дитиною трьох років підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК) Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги задоволені, то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved