Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

04.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, пояснивши, що з 30.07.1993 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання народився син - [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені. Враховуючи, що відповідач добровільно матеріально не допомагає, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини - 1/4 частини доходу останнього, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач заяву підтримала і просила її задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON]. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.07.1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, на підставі чого видано Свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1076 (а.с. 8). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя (актовий запис № 149) (а.с. 10). Згідно довідки, наданої головою ЖБК «Комунаровець-12» № 63 від 13.11.2014 року, [PERSON] мешкає разом зі своєю неповнолітньою дитиною - [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відповідача, визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], що підлягають щомісячному стягненню з [PERSON] повинен складати 1/4 частину його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви. Так як, задоволені основні вимоги позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений судовий збір у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved