Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

04.09.2017 рок Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS], проте відповідач в добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку та створює перешкоди власнику майна у розпорядженні власним майно. В судовому засіданні позовні вимоги представник позивача підтримала. Третя особа просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена у встановленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу без її участі. Судом встановлено, що за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору іпотеки, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 86727960 (а.с. 5-7). Згідно із довідкою ПП «Техкомсервіс» від 12.07.2017 року у цій квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13) Факт реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується відомостями обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Отже зняття з реєстрації (реєстраційного обліку) не належить до компетенції суду. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття \~з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Саме таку правову позицію висловив ВСУ у постанові № 6-57цс11 від 16.01.2012 року. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту прав, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed