Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

04.12.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], як за минулий час, так і стягувати в подальшому, в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позовні вимоги тим, що перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2001 по 27.03.2006, за час подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що з моменту розірвання шлюбу, відповідач ухиляється від обов'язку щодо утримання дитини, не приймає участі в її вихованні, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає. Всі витрати на утримання дитини несе вона зі своєї заробітної плати, розмір якої не дає можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток доньки, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвиток обдарувань. Зазначає, що відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний мінливий дохід, її прохання про надання матеріальної допомоги були безрезультатними. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.18-19), подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.22). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку (а.с.20-21). З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Беручи до уваги положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України щодо вручення судових викликів, суд вважає можливим, зі згоди позивача, справу розглянути у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.03.2006 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.5). Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]» (а.с.15) Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Виходячи з того, що дитина подружжя проживає разом із позивачем (а.с.6), враховуючи вік дитини, спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2014 в силу ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вжив заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження зазначених вище обставин. Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час слід відмовити. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial