Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

03 травня 2018 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Горлівської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Горлівка Донецької області. Позивачка протягом тривалого часу після смерті матері не мала можливості звернутися до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, оскільки смерть [PERSON] настала на непідконтрольній державній владі України території в районі проведення антитерористичної операції, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Так, свідоцтво про смерть матері позивачці вдалося отримати лише 14 березня 2018 року, коли встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини вже сплив. Постановою приватного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенка В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 березня 2018 року, позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про видачу спадщини після смерті [PERSON], у зв'язку із пропущенням нею встановленого законом шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що за наведених обставин, строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері нею був пропущений з поважних причин. У зв'язку із наведеним, за для реалізації своїх спадкових прав, просила суд ухвалити рішення яким визначити їй додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Горлівка Донецької області. Позивачка [PERSON], будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити (а.с. 14). Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою місцезнаходження відповідача Горлівської міської ради Донецької області, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за місцезнаходженням відповідача (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У зв'язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик відповідача у судове засідання був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Втім, будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про місце, дату та час судового розгляду справи, представник відповідача Горлівської міської ради Донецької області, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки представник відповідача, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання повторно не з'явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про народження серія: [NUMBER], позивачка народилась [INFO] року в м. Вуглегірськ Донецької області, та мала дівоче прізвище - [PERSON]. Її матір'ю в свідоцтві записана [PERSON] (а.с. 10). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серія: [INFO], 28 липня 1995 року позивачка уклала шлюб із [PERSON], та здобула таким чином прізвище [PERSON] (а.с. 11). Згідно із свідоцтвом про смерть серія: [INFO], [PERSON], [INFO], померла [INFO] року в м. Горлівка Донецької області. Вказане свідоцтво видане Слов'янським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 14 березня 2018 року (а.с. 13). Постановою приватного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенка В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 березня 2018 року, позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про видачу спадщини після смерті [PERSON], у зв'язку із пропущенням нею встановленого законом шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с. 12). Згідно із вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписами ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд зазначає, що відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В обґрунтування поважності причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, який згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлюється у шість місяців та починається з дня відкриття спадщини, позивачкою зазначено, що вона була позбавлена можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері з тих підстав, що смерть останньої настала в м. Горлівка Донецької області, яке розташоване на непідконтрольній державній владі України території в районі проведення антитерористичної операції, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та свідоцтво про смерть матері відповідного державного зразка позивачці вдалося отримати лише 14 березня 2018 року, коли встановлений законом строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вже сплив. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Статтею 9 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Горлівка Донецької області. Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно із положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 1, 2, 6, 7, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Відповідачами при відсутності інших спадкоємців є територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Враховуючи досліджені судом докази та обставини які були встановлені в судовому засіданні, суд приймає до уваги зазначені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, та визнає їх поважними. За наведених обставин, враховуючи, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], а також те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, яким позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину саме у зв'язку із пропуском нею строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, суд з урахуванням поважності причин пропуску цього строку, вважає за можливе, згідно із ст. 1272 ЦК України, визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], терміном у два місяці. На підставі наведеного,

Outcome: approved