Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

02 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 260/03.1-203 від 26 грудня 2007 року, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 доларів США строком погашення до 15 грудня 2017 року з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 13,5% річних. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 28 квітня 2016 року складається із заборгованості за кредитом - 2410,19 доларів США, заборгованості за відсотками - 554,67 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 160,40 доларів США, що у загальному розмірі складає 3125,26 доларів США, за курсом НБУ станом на 28 квітня 2016 року в еквіваленті складає 78803,72 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором, а також відшкодувати понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.33). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації - газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий Кур'єр» № 125 від 07 липня 2016 року (а.с.36-37). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 26 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту № 260/03.1-203 (а.с.8-11). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору № 260/03.1-203 від 29 квітня 2013 року позичальник [PERSON] отримав на споживчі цілі від ПАТ «Укрсоцбанк» на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США строком погашення до 15 грудня 2017 року з початковою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 13,5% річних (а.с.8-9). Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.10, зворот). Відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 28 квітня 2016 року складається із заборгованості за кредитом - 2410,19 доларів США, заборгованості за відсотками - 554,67 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 160,40 доларів США, та у загальному розмірі складає 3125,26 доларів США, за курсом НБУ станом на 28 квітня 2016 року в еквіваленті складає 78803,72 грн. (а.с.6-7). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що [PERSON] не виконав належним чином зобов'язань, передбачених кредитним договором № 260/03.1-203 від 26 грудня 2007 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 28 квітня 2016 року в загальному розмірі 3125,26 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 28 квітня 2016 року складає 78803,72 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 1378,00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved