Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

04.12.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказанним позовом, в обгунтування якого вказав, що згідно із державними актами на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] т від 15.11.2002 року та серія [NUMBER] т від 15.11.2002 року - [PERSON] був власником земельних ділянок загальною площею 1,20 га. та 1,88 га., які розташована адмінмежах Степанківської сільської ради. Згідно із договором оренди землі №840 від 28.09.2012 року та №665 від 28.09.2012 року, земельні ділянки були передані в оренду СТОВ «Степанки». 31.03.2017 року він прийняв спадщину від [PERSON] Посилачись на п. 40 оспорюваних договорів оренди, що «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору», просив суд: визнати припиненими договір оренди від 28.09.2012 №840 щодо земельної ділянки площею 1,2 га з кадастровим номером [NUMBER] та договір оренди від 28.09.2012 №665 щодо земельної ділянки площею 1,88 га з кадастровим номером [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з підстав, викладених в уточненій позовній заяві підтримав і просили суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача позов не визнав і просив суд в задоволенні позову відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] т від 15.11.2002 року, зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 315т, [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 1,20 га., яка розташована адмінмежах Степанківської сільської ради. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі №840 від 28.09.2012 року, зареєстрованим у реєстраційній службі Черкаського районного управління юстиції Черкаської області про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 27.05.2014 року за № 5809849, земельна ділянка була передана в оренду СТОВ «Степанки». Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] т від 15.11.2002 року, зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 317т, [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 1,88 га., яка розташована адмінмежах Степанківської сільської ради. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі № 665 від 28.09.2012 року, зареєстрованим у реєстраційній службі Черкаського районного управління юстиції Черкаської області про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 06.08.2014 року за № 6583251, земельна ділянка була передана в оренду СТОВ «Степанки». Наявність права власності на земельні ділянки позивач обґрунтував прийняттям 31.03.2017 спадщини від [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно з вказаним свідоцтвом спадкоємцями [PERSON] - орендодавця за оспорюваними договорами є його син - [PERSON], [INFO], який спадкує ? частку майна, та його син - [PERSON], [INFO], який спадкує ? частку майна. Спадщина, на яку в указаних частках видано це Свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 1,20 га (у витязі з ДЗК 1,1999 га), кадастровий номер [NUMBER]. 31.03.2017 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на ? частку земельної ділянки загальною площею 1,20 га, право власності на ? частку якої підлягає державній реєстрації. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов»язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. В свою чергу пунктом 36 оспорюваних договорів оренди землі № 840 та № 665 від 28.09.2012 року передбачена зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку. Згідно з п.37 дія договору припиняється у разі:закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність;викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановлених законом;ліквідації юридичної особи орендаря.Договір припиняється також в інших випадках передбачених законом. Пунктом 38 оспорюваних договорів оренди землі № 840 та № 665 від 28.09.2012 року передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідач на день розгляду справи в суді не надав своєї згоди на розірвання або припинення договорів оренди землі № 840 та № 665 від 28.09.2012 року.Також відповідач продовжує використовувати вищевказані земельні ділянки, що свідчить про відсутність в нього наміру припиняти вказані договори оренди землі. Разом з тим, позивач вважає, що його право на одностороннє розірвання договору оренди землі визначено п. 40 оспорюваних договорів оренди, який передбачає перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Проте, суд вважає, що положення п. 40 договорів оренди землі № 840 та № 665 від 28.09.2012 року суперечать приписам п. 37 та п. 38 вищевказаних договорів, а тому вказані положення необхідно розглядати у взаємозв'язку із загальними засадами судочинства, що стосуються розірвання договорів, а також п. 37 та п. 38 договорів, які не передбачають можливості розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. На день розгляду справи сторони не дійшли згоди щодо розірвання або припинення договорів оренди землі № 840 та № 665 від 28.09.2012 року , а також зміни умов договору, які б передбачали односторонню можливість розірвання договору, та підстави такого розірвання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що умовами вищевказаних договорів оренди землі не передбачено можливості розірвання або припинення договорів з підстав односторонньої відмови орендодавця від подальшого продовження дії договору оренди землі. Крім того, з наданих позивачем документів встановлено, що право власності у нього наявне лише на ? частку земельної ділянки загальною площею 1,20 га. Виходячи з норми ст. 4 ЦПК України, судовий захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав можливий за наявності у особи прав як таких, що повинно бути підтверджено належними доказами. Відсутність у особи такого права позбавляє її можливості захисту останнього. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed