overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

03 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області 14 листопада 2003 року, актовий запис №29. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 листопада 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, про що зроблено актовий запис №29 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо місця проживання дитини та розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві просить присвоїти їй прізвище, яке вона мала до реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

03 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 23 вересня 2003 року проживає в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач коштів не надає. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дітей, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду направила заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідач є батьком дітей (а.с.3,4). Відповідно до довідки Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області за №224 від 29.01.2014 року позивач проживає разом з сином [PERSON] та дочкою [PERSON], які знаходяться на її утриманні (а.с.6). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

03 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 квітня 2010 року виконкомом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі. Свою позовну заяву підтримує в повному обсязі. Проти примирення заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

03 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від червня 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні підтримала позов, а відповідач - не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 07.06.2008 р. (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 8). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від вересня 2013 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

03 лютого 2014 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перебування у фактичних шлюбних відносинах у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає та не приймає участі у його вихованні, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини 1/4 з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, про причини неявки суд не повідомив. За наявності умов, визначених ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З довідки № 1209, виданої головою домового комітету, вбачається, що [PERSON], проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча в стані її надавати та зобов'язаний це робити згідно закону, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

03 лютого 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від подружнього життя у них народилась дитина, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис про отримання судової повістки у зворотньому повідомленні, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивачки, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] - є дитиною відповідача - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження. У січні 2014 року подружжя припинило шлюбні стосунки. Відповідач з родиною не мешкає, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Також,позивачка звернулася до суду з клопотанням стягнути витрати, пов»язані з наданням правової допомоги у сумі 450 гривень, що підтверджується квитанцією за укладення правової допомоги, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати, пов»язані з наданням правової допомоги у сумі 450 гривень На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

03 лютого 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з серпня 2003 року , від сумісного життя з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у шлюбі з 30 серпня 2003 року , зареєстрованому Дзержинським РАЦС м. Кривого Рогу , актовий запис № 386 . Від сумісного життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

03 лютого 2015 [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2006 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне подружнє життя не склалось через різні характери та різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про сімейний побут, не проявляє почуття любові та поваги до неї та їх доньки. Вказуючи на неможливість примирення, просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримала. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, заяву про відкладення слухання до суду не надав, повідомлений про день та час розгляду справи в установленому законом порядку. Своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позов не надав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 22 червня 2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 169, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сторони більше року разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а отже сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої доньки, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

03 лютого 2015 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20.09.2011 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 31.12.2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 17 373,99 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин, двічі 18 лютого і 02 березня 2015 р. не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2011 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти, якими боржник користувався. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 31 грудня 2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 17 373,99 грн, з яких: · заборгованість за кредитом - 12 484,62 грн; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 3 288,85 грн; · заборгованість по комісії за користування кредитом - 297 грн; · штраф (процентна складова) - 803,52 грн; · штраф (фіксована сума) - 500 грн. · Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився та не скористався своїм правом надавати докази, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved