Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, просила суд: збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 12 січня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з 500 грн. щомісяця до 1500 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2017 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів були задоволені. Збільшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2012 року по справі № 2-5202/11, стягнувши з [PERSON], [INFO], уродженця [ADDRESS], проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісяця, але не нижче 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до 13.12.2026 року включно. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [ADDRESS], проживаючого за адресою: [ADDRESS] судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.) на користь держави /л.с.33-36/. Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач 08.06.2018 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення /л.с.49-51/. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2018 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів - задоволено. Заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів - скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження /л.с.74-77/. 31.07.2018 року, позивач, уточнивши свої позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, остаточно просила суд: збільшити розмір аліментів на дитину у вигляді ? частки від доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття /л.с.81-83/. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2012 року шлюб між ними розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений у 500 грн. у 2012 році, повністю задовольняв потреби дитини, відповідач приймав участь у вихованні дитини, час від часу купував речі, продукти харчування, іграшки для сина, якому на той час виповнилось 3 роки. Однак, аліменти визначені у 2012 році на сьогоднішній день є недостатніми для утримання сина, забезпечення його потреб, враховуючи те, що дитина відвідує школу, потребує придбання одягу та взуття, харчування, оздоровлення, організації дозвілля. Таким чином, потреби дитини згідно її віку змінились та не можуть бути забезпечені виключно її зарплатою і аліментами у сумі 500 грн., які сплачує відповідач, оскільки іншим чином відповідач не допомагає. Крім того, в неї на утриманні перебувають двоє непрацездатних батьків. За нормами чинного законодавства з 01.07.2018 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 грн., тобто мінімальний розмір аліментів дорівнює 972 грн; з 01.12.2018 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становитиме 2027 грн., у звязку з чим, розмір аліментів не може бути меншим за 1013 грн. Відповідач займає посаду державного виконавця у ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ, а згідно постанови КМУ №15 «Про питання оплати праці працівників державних органів»,посадові оклади їх підвищено, тож платоспроможність відповідача покращилась, натомість розмір аліментів на утримання дитини залишився на рівні, вставленому у 2012 році і є меншим за прожитковий мінімум. Враховуючи усе вищенаведене, вона просила її уточнені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог частково заперечував, просив збільшити розмір стягуваних аліментів на 1000 грн. щомісяця, про вказане надав відзив. Частково заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач надав до суду відзиви від 07.08.2018 року та від 26.09.2018 року, у яких просив позовну заяву задовольнити частково, збільшити розмір аліментів до 1000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO]. У відзиві відповідач зазначав, що позовні вимоги не обґрунтовані, голослівні та надумані. Жодних доказів про зміну матеріального та сімейного стану, або погіршення здоровя позивачем не надано, позивач не надає жодної квитанції, яка б підтверджувала, що вона витрачає грошові кошти на дитину. Також позивач посилається на те, що на її утриманні перебувають двоє непрацездатних батьків, проте доказів про перебування батьків позивача на її утриманні вона не надала. Позивач посилається на постанову КМУ, якою посадові оклади працівників державної служби збільшені, проте позивач також займає державну посаду в Управлінні соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради, тож її посадові оклади також підвищились, матеріальне становище позивача не погіршилось. Він розуміє свій обовязок сплачувати аліменти та немає наміру від нього ухилятись, проте сплата аліментів розміром ? частина від його доходу є для нього непосильною, оскільки з 17.04.1989 року в Одеській обласній дитячій клінічній лікарні була проведена радикальна трепанація на правому вусі, після чого він втратив слух. Вже 29 років живе з цією хворобою, що ускладнює його фізичне та матеріальне становище, оскільки йому потрібні сильнодіючі ліки, що знижує біль і хоча б два рази на рік повинен перебувати під наглядом на стаціонарі в лікарні у ЛОР лікаря, тому, по теперішній час перебуває на обліку у лікаря в Одеській обласній клінічній лікарні. З 10.05.2018 року по 29.05.2018 року він перебував в лікарні із захворюванням правобічною ниркою, та по теперішній час лікується. З 13.08.2018 року по 20.08.2018 року вдруге потрапив в лікарню із захворюванням правобічною ниркою, та по теперішній час лікується. Він знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, допомагає своїй матері [PERSON], яка є інвалідом 3 групи, є хворою людиною та має такі діагнози: гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, 3 ступеня, злоякісний варіант, кризовий перебіг із гіпертензивними кризами, які ускладнились гострою гіпертензивною енцефалопатією, носовою кровотечею, ускладнення: ризик 4: гіпертензивне серце ІІІ ст. відносна недостатність мітрального клапану ІІ ступ. Відносна недостатність тристулкового клапану І ступ. СН ІІ А ст. ФК ІІІ. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ступеня. Ангіопатія сітківки. Цукровий діабет ІІ тип, середньої тяжкості перебіг, в фазі медикаментозної компенсації. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно від спільного проживання сторін без реєстрацію шлюбу, у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 166375 /л.с.7/. 19.06.2010 року сторони офіційно зареєстрували шлюб, що підтверджено відповідним свідоцтвом про шлюб. /л.с.8/ Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2012 року по справі № 2-5202/11, розірвано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 19.06.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області , актовий запис № 159, які від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [ADDRESS], проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 11.11.2011 року до 14.12.2026 року. Також, матеріали справи містять постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2012 року за виконавчим листом № 2-5202/1, виданим 18.09.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 11.11.2011 року до 14.12.2026 року /л.с.12/. Позивач у своєму позові зазначає, що в теперішній час визначений розмір аліментів, що стягується з відповідача є недостатнім для забезпечення дитини усім необхідним. Відповідач обґрунтовуючи свої заперечення на позовні вимоги надає до матеріалів справи медичні довідки, висновки з медичної картки, консультативні висновки стосовно своєї хвороби, листи непрацездатності, товарні чеки про придбання ліків, а також виписний епікриз, медичні довідки та виписку з медичної картки стосовно хвороб своєї матері. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.07.2018 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 1944 гривні. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач як на підставу своїх вимог посилалась на те, що розмір аліментів визначений судом за рішенням від 12.01.2012 року є нижчім за передбачений нормами чинного законодавства. Проте, лише збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може бути єдиною підставою для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів, оскільки при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідач же навів суду докази того, що дійсно його стан здоровя потребує постійного нагляду лікаря, більш того у 2018 році зявилась необхідність для перебування на обліку у звязку із захворюванням нирки. Крім того, позивач вказувала на те, що на її утриманні має двоє непрацездатних батьків (батько особа з інвалідністю І групи, мати пенсіонер за віком). Проте, жодних доказів того, що позивач дійсно утримує непрацездатних батьків нею суду не надано. В той же, час відповідачем надано медичні довідки та епікриз, виписки з медичної картки його матері. Посилання позивача на Постанову КМУ № 15 «Про питання оплати працівників державних органів», згідно якої посадові оклади працівників державних органів збільшені, а отже платоспроможність відповідача підвищилась, судом до уваги не приймається, оскільки позивачем не доведено факту того, що відповідач отримує заробітну плату у підвищеному вигляді. Більш того, позивач вказувала, що стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі вважає неефективним, оскільки розміри прожиткового мінімуму на дітей постійно змінюються. Проте, відповідач зазначив, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання свого сина у збільшеному вигляді, проте у розмірі 1000 грн. щомісячно, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що при виконанні рішення означатиме, що розмір аліментів стягуваний за вказаним порядком не дозволить опустись нижче граничного критерію. Окрім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду у відповідності до ч.2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи вищевикладене, у сенсі правового регулювання вказаних правовідносин, головною підставою для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Поліпшення здоровя відповідача, платника аліментів спростовується матеріалами справи, де наявні докази перебування його хвороби, перебування його на медичному обліку. Питання зміни матеріального стану відповідача є досить сумнівним, оскільки не доведено та не підкріплено жодними доказами. Тож, позивачем не наведено та не обґрунтовано на достатньому рівні підстави для збільшення розміру аліментів саме на ? від доходів відповідача, в то же час як матеріалами справи встановлено та підтверджено самим відповідачем можливість сплати ним аліментів саме у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання сина. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства, прийнявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність утриманців у платника аліментів, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільно та в інтересах дитини буде збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2012 року по справі № 2-5202/11, стягнувши з [PERSON], [INFO], уродженця [ADDRESS], проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісяця, але не нижче 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до 13.12.2026 року включно. Вказаний розмір аліментів, визначений за рішенням суду у відповідності до ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON], суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В звязку з частковою обґрунтованістю позовних вимог також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.). В решті позовних вимог позивачу слід відмовити.

Outcome: partial