Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

03 травня 2019 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким звільнити його від сплати заборгованості по аліментах. Свої вимоги мотивує тим, що Городоцьким районним судом Львівської області від 01.10.2007 було ухвалено рішення, яким вирішено стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти. Станом на 26.04.2018 заборгованість по аліментах становить 68\~000,00 грн., йому лише 23.05.2018 стало відомо про наявність виконавчого листа № 2-673 від 24.10.2007, у якому боржником зазначено [PERSON] , в той час як він по батькові « [PERSON] ». Зазначає, що виклики державного виконавця він не отримував і не знав про відкрите виконавче провадження щодо нього. З 2001 року по 2011 рік знаходився за кордоном та щомісячно передавав кошти на утримання сім`ї, придбав будинок для спільного проживання з дружиною та дітьми, і не знав про те, що відповідачка подала позови до суду про розлучення і стягнення аліментів на дітей, при цьому свідомо неправдиво вказала його анкетні дані. Таким чином, він не міг знати про обов`язок сплачувати аліменти на утримання дочок до їх повноліття на підставі рішення суду та ухилятися від сплати аліментів. Стверджує, що з 2007 до 2017 року всі документи які виносилися Пустомитівським районним відділом ДВС щодо нього були скеровані іншому адресату із зазначенням невірної адреси, тобто заборгованість накопичувалася не з його вини. На даний час він проживає у найманому приміщенні, немає постійного місця роботи і живе за рахунок сезонних підробітків. Все нажите майно залишив своїй сім`ї, власної нерухомості немає. Разом з тим, стан його здоров`я потребує постійної підтримки лікарськими засобами, оскільки він має хронічні хвороби (гастрит, хронічний холіцистопанкреатин). Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 23.05.2019 відкрито провадження у справі. 21.06.2019 від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.56-57). В якому зазначила, що позивач з моменту одруження і народження дітей будучи офіційно працевлаштованим не забезпечував сім`ю матеріально, витрачав кошти на власні потреби. З 2001 до 2011 року перебуваючи за кордоном він передав їй кошти лише один раз в сумі 300 доларів США, тому змушена була сама їздити на заробітки в республіку Польща, щоб мати можливість утримувати дітей. У зв`язку з цим, вона звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу і стягнення аліментів. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист №2-673 від 01.10.2007, згідно якого вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 14.08.2007 і до їх повноліття. Вважає покликання позивача на стан здоров`я, матеріальне становище необгрунтованими. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, надала пояснення, які за змістом відповідають поданому відзиву на позов. Просила суд в задоволенні позову відмовити. Представник Пустомитівського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) до суду не з`явився, 26.02.2020 начальник відділу Гнатишин І.С. подав листа про розгляд справи у відсутності їх представника у зв`язку з проведенням виконавчих дій (а.с.11) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач належної матеріальної допомоги своїй сім`ї не надавав, спілкувався з дітьми тільки в соцмережах, кілька раз по телефону, хоча вони підтвердили, що мають бажання з ним спілкуватися. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01.10.2007 вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 14.08.2007 і до їх повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 03.07.2009 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів виправлено описку і прийнято вважати правильно по батькові відповідача (боржника) « [PERSON] » замість неправильного « [PERSON] ». Згідно ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані забезпечувати належне утримання та виховання дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, статтею 188 Сімейного Кодексу України закріплено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Окрім цього, Сімейним Кодексом України визначено можливість встановлення строку для погашення заборгованості по аліментах, відстрочення або розстрочення їх сплати, а також звільнення від їх сплати, зокрема такий порядок містить ст. 197 СК України, яка передбачає, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Також частинами 2 та 3 наведеної статті визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Із змісту даної норми слідує, що часткове або повне звільнення від сплати заборгованості за аліменти можливо тоді, коли невиконання аліментного обов`язку було зумовлено тяжкою хворобою, або іншими обставинами, які мають істотне значення. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів перед відповідачкою, за період з 14.08.2007 по 30.06.2014, що становить 62 032,25 грн., що також підтверджується матеріалами зведеного виконавчого провадження АСВП № 55855617 (а.с.84-209, 223) Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Звертаючись до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами [PERSON] посилався на тяжке матеріальне становище та стан здоров`я, зокрема те, що має хронічні хвороби (гастрит, хронічний холіцистопанкреатин), немає власного житла та постійного місця роботи, крім того він не знав і не міг знати про обов`язок сплачувати аліменти. Суд вважає, що відсутність власного житла і постійного місця праці, не є обставиною, що має істотне значення і дає підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, і законом не передбачено такої підстави звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Крім того, надані позивачем докази щодо стану його здоров`я в 2019 році не можуть бути підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла в період 2007-2014 років. Так згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Згідно ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Позивач не оспорює наданого державним виконавцем Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області розрахунку заборгованості за аліментами. При цьому істотних обставин для звільнення від сплати аліментів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 197 СК України, представником позивача не наведено. Суд не приймає до уваги доводів позивача про те, що заборгованість утворилась за незалежних від нього причин, оскільки позивач не знав і про винесення рішення про стягнення з нього аліментів, і про обов`язок сплачувати аліменти, що представником позивача в судовому засіданні не заперечувалось. У зв`язку з цим, суд вважає встановленим факт умисного ухилення позивача від сплати аліментів на утримання дітей. Представником позивача не наведено при розгляді даної цивільної справи належних, допустимих, достовірних доказів, які б доводили наявність підстав, що встановлені ст.197 Сімейного кодексу України, для звільнення позивача від заборгованості за аліментами. Відтак суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для звільнення чи розстрочення [PERSON] сплати заборгованості по аліментах. Згідно із ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, оскільки заборгованість за аліментами у позивача виникла внаслідок обставин, які не мають істотного значення та у зв`язку із ненаданням позивачем та представником належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Outcome: dismissed