Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

03 квітня 2018 року до суду надійшла заява [PERSON], подана його представником адвокатом [PERSON], до виконкому Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позивача мотивовано відмовою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок розташований по вулиці Садова, 56, у селищі Благодатне, Великоновосілківського району Донецької області, через те, що не було проведено державної реєстрації права власності на нього за батьком. В судове засідання позивач, його представник не зявилися, до суду надійшли заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити, вважаючи вимоги законними та обґрунтованими. Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з'явився, разом з тим, на адресу суду надійшла заява, в якій Великоновосілківська селищна рада із позовними вимогами погодилась повністю та клопотала про можливість судового розгляду без участі представника. При даних обставинах суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено: \~ \~ \~ \~11.05.2017 року помер [PERSON], про що видане свідоцтво про смерть серія 1-НО № 991813 від 15.05.2017 року. Позивач [PERSON] є сином померлого 27. 11.05.2017 року [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-УР № 073176 від 29.01.1960 року. З оглянутої в судовому засіданні, наданої на запит суду, копії спадкової справи № 271/2017 заведеної Великоновосілківською державною нотаріальною конторою на спадкодавця [PERSON], померлого 11.05.2017 року, вбачається, що позивач спадщину прийняв, натомість [PERSON], дружина спадкодавця, та [PERSON], дочка померлого, від спадщини відмовилися. Спадкодавцем заповіт не складався. Постановою державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори [PERSON] № 297/02-14 від 23.02.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований по вул.. Садова, 56, в селищі Благодатне, Великоновосілківського району Донецької області, в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно. З відповіді КП «Великоновосілківське РБТІ», наданої на запит державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 рік право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул.. Садова, 56, селище Благодатне, Великоновосілківського району Донецької області не зареєстроване. Згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №56, вул. Садова, селище Благодатне Великоновосілківського району Донецької області, складеного КП «Великоновосілківське РБТІ» станом на 16.01.2018 рік, домоволодіння належне [PERSON] складається з житлового будинку (А-1), побудованого у 1970 році загальною площею 53,6 кв. м., з якої житлової 36,7 кв. м., допоміжної 16,9 кв. м., підвалу (а/п) у 1970 році, підвалу (В-1) у 1970 році, тамбуру (а-1) - у 1970 році, літньої кухні (Б-1) у 1970 році, сараю (Г-1) у 1975 році, ганку (а) у 1970 році. Згідно Довідки щодо показників на житловий будинок № 56, вул.. Садова, селище Благодатне, Великоновосілківського району Донецької області, складеної КП «Великоновосілківське РБТІ» 16.01.2018 року, самочинне будівництво відсутнє. Неможливість оформити право власності на домоволодіння в позасудовому порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про відновленні порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Поданими позивачем доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами ст.ст.\~1216-1220\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України,заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 5 ст.\~1268\~ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин неможливість проведення державної реєстрації права власності на померлу особу не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України,захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Судом встановлено, що [PERSON], у відповідності з діючим законодавством, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через відсутність законодавчої урегульованості порядку проведення державної реєстрації права власності за особами, які на теперішній час вже померли. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved