Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

04.05.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , шлюб з відповідачем був розірваний за рішенням суду від 24.04.2020 року, для реєстрації місця проживання доньки [PERSON] у м. Куп`янську потрібна згода батька дитини, яку відповідач не надає добровільно. Після розлучення відповідач систематично погрожує їй, що забере доньку і вчиняє дії, які суперечать правильному її вихованню. У 2020 році [PERSON] має йти до школи, обраною школою є ЗОШ № 6 м. Куп`янськ. Для того, щоб дитину прийняли до цієї школи, необхідно надати довідку про зареєстроване місце проживання дитини у м. Куп`янськ. Позивачка зазначає, що хоча вона і зареєстрована у сел. Ківшарівка, Харківської області, однак фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , де і має намір зареєструвати доньку [PERSON] . Вважає, що така позиція відповідача є зловживанням ним батьківськими правами, він ускладнює отримання донькою освіти. Також, [PERSON] відвідує танцювальний колектив «Спектр» і курси англійської мови. В обох цих освітніх гуртках, при досягненні певного рівня, передбачені виїзди за кордон на конкурси та в мовні табори. В майбутньому, вона має намір, з метою оздоровлення доньки, вивозити її за кордон. За таких обставин, необхідно визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю, щоб у подальшому користуватися правом, встановленим ч. 5 ст. 157 СК України та не мати від відповідача безпідставних перешкод у вивезенні дитини за кордон на оздоровлення чи підвищення її культурного та освітнього рівня. На теперішній час позивачка бажає визначити місце проживання дитини саме за рішенням суду на підставі ст. 161 СК України. Просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , за місцем її постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , або у будь-якому іншому місці, де вона буде проживати у майбутньому. Ухвалою від 01.06.2020 р. суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 11.06.2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. У підготовчому засіданні сторони дійшли згоди щодо уточнення позовних вимог. У зв`язку з чим позивач та її представник просили суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , за місцем її постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , з чим погодилися відповідач та його представник та не заперечували проти задоволення позову, з урахуванням уточнених позовних вимог. Відзив на позов не підтримали. Представник третьої особи у підготовчому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Дитина на даний час проживає з матір`ю. 24.04.2020 року [PERSON] звернулася до відділу державної реєстрації виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області із письмовою заявою про зняття з реєстрації місця проживання, в якій просила зняти її з реєстрації місця проживання, у зв`язку з вибуттям за адресою: [ADDRESS] , однак у знятті з реєстрації місця проживання їй було відмовлено 24.04.2020 р. так, як не надано документів, а саме, інформації на зняття малолітньої дитини [PERSON] , 2014 року народження, та згоди батька на зняття з реєстрації малолітньої дитини. Згідно правил з реєстрації місця проживання, Сімейного кодексу, малолітня дитина не може бути прописана окремо без батьків (а.с.6). Як вбачається з інформації Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області від 28.04.2020 року, з початку 2020 року по 28.04.2020 року [PERSON] чотири рази зверталася до відділу поліції відносно її чоловіка [PERSON] , і звернення були зареєстровані в ЄО Куп`янського ВП: під № 507 від 16.01.2020 р. про те, що 16.01.2020 р. до неї прийшов колишній чоловік, щоб погуляти з дитиною, після прогулянки, зайшовши до квартири заявниці, наніс їй тілесні ушкодження та вигнав з квартири, зачинившись з дитиною; № 637 від 20.01.2020 р. складено адміністративний протокол за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї) про те, що 20.01.2020 р. колишній чоловік стукає у двері; № 3678 від 18.04.2020 р. про те, що 18.04.2020 р. буянить чоловік [PERSON] та не впускає до квартири; № 3803 від 22.04.2020 р. про те, що [PERSON] висловлювався на адресу заявниці нецензурною лайкою (а.с.7). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно бази даних «Інформаційного порталі Національної поліції» на будь-яких обліках у Куп`янському ВП не значиться, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря нарколога ВП «КЦМЛ» не перебуває, за амбулаторною психіатричною допомогою за останні 5 років не зверталася (а.с.8,9). Позивачка [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, має на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12). Малолітня [PERSON] , 2014 року народження, відвідує Куп`янський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 4 комбінованого типу Куп`янської міської ради Харківської області, групу № 11, з 30.08.2019 р. (а.с.13). Також, дівчинка відвідує заняття з англійської мови в освітній студії ФО-П [PERSON] , з березня 2019 року і по досягненню 6 років планується подача заявки на відвідування Англії, Ексетер, з метою поглибленого вивчення іноземної мови та розширення кругозору дитини (а.с.14-19). Крім того, [PERSON] з серпня 2017 року займається у колективі народного аматорського ансамблю бального та естрадного танцю «Спектр» ФО-П [PERSON] , приймає участь у міжнародних змаганнях, які проводяться в Україні та за кордоном (а.с.20-21). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 5 ст. 157 СК України, той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., зокрема у п. 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Батько дитини - відповідач [PERSON] не заперечує проти проживання його малолітньої доньки [PERSON] з матір`ю - позивачкою [PERSON] за місцем її постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , позов визнав. З огляду на такий підхід, що саме мати може створити належні умови для виховання та розвитку малолітньої дитини у звичній для неї обстановці, суд вважає, що на даний час визначення місця проживання дитини разом із матір`ю за місцем її постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , буде більш доцільним та буде найбільше відповідати інтересам дитини, сприяти її нормальному гармонійному розвитку. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що уточнені вимоги позивачки є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved