Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

02 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка зазначила, що вона після смерті брата [PERSON] (а.с.16) вона успадкувала ? частини будинку по [ADDRESS], ? цього будинку позивачка успадкувала після смерті батька [PERSON]. Таким чином, [PERSON] згідно копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 27 травня 2016 року та 02 червня 2016 року є одноособовим власником будинку, що знаходиться в [ADDRESS] Відповідачі не проживають в даному будинку з 3 січня 2011 року, тобто більше 5 років, тому у відповідності до вимог ст..71 ЖК України втратили право користування житловим приміщенням у будинку по [ADDRESS]. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але завчасно подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені завчасно, а також не надали заперечень щодо суті позову і не повідомили про поважність причин неявки в судове засідання. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Факт не проживання відповідачів за вказаною адресою підтверджується актом №1770 про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому будинку (а.с.20). Відповідачі виїхали з зареєстрованого місця проживання добровільно та проживають в іншому місці за невідомою адресою. Тобто відповідно до ст..107 Житлового Кодексу України втратила право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Відповідно до положень ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст..72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до положень ч.2 ст.167 ЖК України наймач, який вибув з жилого приміщення на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, втрачає право на користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч.1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання і проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі наведеного та ст..ст.71, 72, 163, 167 ЖК України, ст..ст.391, 405 ЦК України,

Outcome: partial