Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

03 вересня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ», в якому просить стягнути з відповідача на його користь 428231,00 грн. заборгованості по договорах безвідсоткової фінансової допомоги та 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання в розмірі 1196 грн 70 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період часу з 30 січня 2019 року до 11 лютого 2019 року між ним та ТзОВ НВП «Енергія Новояворівськ» було укладено дев`ять договорів про надання поворотної (безстрокової) фінансової допомоги, за якими він передав відповідачу у якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги грошові кошти в загальній сумі 428231,00 грн. 06 липня 2021 року він надіслав на адресу відповідача вимогу про повернення даної фінансової допомоги, в якій вимагав в строк 15 робочих днів повернути йому кошти шляхом сплати коштів на банківський рахунок. Останнім днем для повернення було 29 липня 2021 року. Отдак станом на вказану дату відповідач жодних коштів йому не поверну, не виконавши свого зобов`язання. При цьому, у відповіді на вимогу про повернення коштів від 31 серпня 2021 року відповідач факт наявності заборгованості визнав, проте відмовився від виконання зобов`язання, покликаючись на накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках товариства. Оскільки законом не передбачено такої підстави невиконання зобов`язання з повернення коштів, отриманих в якості поворотної фінансової допомоги, як арешт банківських рахунків боржника, тому відмова відповідача від повернення коштів є незаконною. У зв`язку з невиконанням умов договорів та неповерненням коштів, він змушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду від 08 вересня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 15 листопада 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. На обґрунтування свого заперечення зазначає, що в ході примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області про стягнення боргу з ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» у справі № 914/69/19 Яворівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні № 59756457 накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках товариства, в тому числі на банківських рахунках, з яких було б можливим повернення коштів позивачу. Враховуючи ці обставини, виплата загальної суми заборгованості, зафіксованої у позовній заяві про повернення фінансової допомоги в розмірі 428231,00 грн на даний час є неможливою. Тому просить в позові відмовити. В судове засідання [PERSON] не прибув, однак його представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи в її відсутності та відсутності її довірителя, просить суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити за його відсутності. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та їх представників за наявними в матеріалах справи доказами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15 листопада 2021 року, є дата складення повного судового рішення 25 листопада 2021 року. Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що в період часу з 30 січня 2019 року до 11 лютого 2019 року [PERSON] (позикодавець) та ТзОВ НВП «Енергія Новояворівськ» (позичальник) уклали дев`ять договорів про надання поворотної (безстрокової) фінансової допомоги, а саме: договір № 1 від 30 січня 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 49995,00 грн; договір № 2 від 31 січня 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 49995,00 грн; договір №3 від 01 лютого 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 44541,00 грн; договір № 4 від 04 лютого 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 47600,00 грн; договір № 5 від 05 лютого 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 49500,00 грн.; договір № 6 від 06 лютого 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 48100,00 грн; договір № 7 від 07 лютого 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 47300,00 грн; договір № 8 від 08 лютого 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 46200,00 грн; договір № 9 від 11 лютого 2019 року, на підставі якого позивачем у готівковій формі було передано відповідачу 45000,00 грн. Факт передачі [PERSON] ТзОВ НВП «Енергія Новояворівськ» визначених договорами грошових коштів у дні укладення договорів підтверджується касовими ордерами № 1 від 30 січня 2019 року, № 2 від 31 січня 2019 року, № 3 від 01 лютого 2019 року, № 4 від 04 лютого 2019 року, № 5 від 05 лютого 2019 року, № 6 від 06 лютого 2021 року, № 7 від 07 лютого 2019 року, № 8 від 08 лютого 2019 року та № 9 від 11 лютого 2019 року, а також не заперечується сторонами. Загальний розмір грошових коштів, які [PERSON] передав ТзОВ НВП «Енергія Новояворівськ», становить 428231,00 грн. 06 липня 2021 року [PERSON] надіслав на адресу ТзОВ НВП «Енергія Новояворівськ» вимогу про повернення фінансової допомоги, в якій позивач у строк 15 робочих днів просив повернути йому фінансову допомогу у загальному розмірі 428231,00 грн. шляхом сплати коштів на його банківський рахунок. Листом № 20 від 31 серпня 2021 року ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» наданої [PERSON] відповідь на його вимогу, в якій вказало, що виплата коштів в сумі 428231,00 грн є неможливою у зв`язку з тим, що накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на усіх рахунках товариства, в тому числі на банківських рахунках, з яких було б можливим повернення коштів позивачу. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно з 1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Допускається пред`явлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. Згідно з ст. 1050 Цивільного кодексуУкраїни якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п. 1.1 зазначених вище Договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладених між [PERSON] і ТзОВ НВП «Енергія Новояворівськ», зміст яких є однаковим, позичальник надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цими договорами. Пунктом 2.3 Договорів визначено, що позичка надається позичальнику на поворотній основ, а відповідно до п. 3.1 договорів позичка підлягає поверненню за вимогою позикодавця протягом 15 робочих днів, починаючи з дня вимоги шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку. Отже, судом встановлено та не заперечується сторонами, що між [PERSON] і ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» було укладено дев`ять договорів про надання поворотної (безстрокової) фінансової допомоги, за якими позивач передав відповідачу грошові кошти в загальній сумі 428231,00 грн, проте на вимогу позивача, подану у передбаченому договорами порядку та у визначений строк дані кошти не були повернуті. Посилання відповідача як у відповіді на претензію позивача, так і у відзиві на позовну заяву, на факт арешту державним виконавцем всіх банківських рахунків ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ», суд відхиляє, оскільки дана обставина не є передбаченою законодавством підставою для звільнення позичальника (боржника) від виконання свого зобов`язання щодо повернення коштів за договором позики. Зважаючи на викладене вище, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» даної позики у вказаному розмірі є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи, що оскільки ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» прострочило виконання свого зобов`язання щодо повернення [PERSON] коштів за договорами позики, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач повинен сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми. Суд враховує наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки такий, на думку суду, здійснених правильно і є обґрунтованим, а відповідач, зі свого боку, не надав будь-яких заперечень чи спростувань щодо такого розрахунку. Таким чином, крім суми позики, з ТзОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» слід стягнути на користь [PERSON] трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 1196,70 грн. Також згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 4294,28 грн, що підтверджується квитанцією № МР_АВ210282NNV_20924978 від 01 вересня 2021 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з ТОВ «НВП «Енергія-Новояворівськ»слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі по 4294,28 грн.

Outcome: approved