Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

04.08.2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, покликаючись на те, що є матірю [PERSON], 28.06.1998року народження, який відповідно до довідки МСЕК є інвалідом першої групи (підгрупи А) з дитинства, не пристосований до самостійної праці та не може керувати своїми діями. Стверджує, що син страждає стійким психічним розладом здоровя, не здатний усвідомлювати значення своїх дій, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, не розмовляє, є незрячим, сам себе не обслуговує, не вміє читати, писати, рахувати, самостійно висловлювати свої бажання та потреби, потребує постійного догляду зі сторони іншої особи. З огляду на наведене, просить суд визнати її сина [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити її ([PERSON]Є.) опікуном останнього. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав та просить таку задовольнити. Представник заінтересованої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування в судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечила та подала висновок органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації Львівської області №02-36/1670 від 08.07.2016 року про доцільність призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] Представник заінтересованої особи Мостиської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування в судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечила. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти заяви не заперечив. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, \~яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і \~самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, \~самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений \~виключно у \~випадках \~і \~в порядку, \~встановлених законом. Відповідно до положень ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Згідно п.1 ч.2 ст.234 ЦПК України справи про визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає в порядку окремого провадження. Судом встановлено, що [PERSON], 28.06.1998року народження, є інвалідом І групи (підгрупа «А») з дитинства (інвалідність встановлена без терміново), потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААВ №909715 від 31.05.2016року. Згідно висновку судово-психіатричного експерта КЗ ЛОКПЛ №546 від 30.09.2016року [PERSON] на даний час страждає хронічним стійким психічним розладом у формі глибокої розумової відсталості в ступені глибокої імбецильності із вираженими емоційно-вольовими, мовними та поведінковими розладами, слаборозвинутими навичками самообслуговування, стійкою соціально-трудовою дезадаптацією та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Як відомо із змісту ч.1 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Приписами ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. У відповідності до ч.2 ст.241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Із матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] є матірю [PERSON], по місцю проживання характеризується позитивно та за станом здоров`я може бути призначеною опікуном. Батько [PERSON] [PERSON] (заінтересована особа у справі) не заперечує щодо визнання сина недієздатним та призначення [PERSON] опікуном останнього. Згідно з висновком Мостиської РДА Львівської області як органу опіки та піклування від 08.07.2016 року за №02-36/1670 є доцільним призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] На підставі наведеного, враховуючи наявність законних підстав для визнання [PERSON] недієздатним, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про задоволення зазначеного подання та встановлення над ним опіки, призначивши опікуном заявника [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved