Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

03.06.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання не перешкоджати у спілкуванні і брати участі у вихованні, визначення способу у вихованні та стягнення моральної шкоди(а.с.2-5), мотивуючи його наступним. З відповідачкою він перебував у шлюбі з 10.03.2000 р. по 27.10.2011 р. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] Рішенням Новозаводського районного суду від 11.10.2012 р. з нього на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частини заробітної плати. В травні 2013 р. відповідачка забрала молодшого сина і пішла. Старший син не захотів йти з матір'ю, залишився з ним. Всі його спроби знайти, де проживає відповідачка з молодшим сином були марними. З цього приводу він звернувся до міліції, опікунської ради, але марно. З роботи відповідачка звільнилась. З травня 2013 р. відповідачка перешкоджає йому спілкуватись з молодшим сином та приймати участь у його вихованні. Відповідачка настроювала старшого сина проти нього, в результаті чого в кінці листопада 2013 р. син [PERSON] пішов до неї, перестав ходити до школи. Відповідачка завжди неприпустимо халатно відносилась до своїх материнських обов'язків, доки вони проживали разом. Наприкінці зими 2014 р. він дізнався місце проживання відповідачки і дітей, проте, прийшовши до дітей, йому двері не відкрили, погрожували і принизили в очах дітей. У зв'язку з цим він звертався до міліції. Опікунська рада у вересні 2013 р. відмовила йому у вирішенні спору його участі у вихованні молодшого сина. Діями відповідачки йому завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що з травні 2013 р. він не бачив молодшого сина; з грудня 2013 р. не бачить і молодшого; він дуже нервує, оскільки йому невідомо в яких умовах та з ким проживають його діти; багато часу потратив, щоб знайти синів. Все це виводить його з рівноваги, з'явилось безсоння, він втратив спокій. Він кожен день і час згадує дітей. З посиланням на ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 141, 150, ч. 1 ст. 151, 153, ч.ч. 1-2, 4 ст. 155, 157, 159 СК України просив: - зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому у спілкуванні з дітьми та не перешкоджати брати участь у вихованні дітей; - визначити спосіб його участі у вихованні його неповнолітніх дітей, при якому він матиме право на перебування з дітьми з 18.00 до 20.00 години п'ятниці та з 16.00 до 20.00 години суботи кожного тижня; - стягнути з відповідачки на його користь 4000 грн. моральної шкоди та 400 грн. судових витрат. В ході розгляду справи було уточнено, що третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачки є Новозаводська районна у м. Чернігові рада як служба у справах дітей і як орган опіки та піклування. В судовому засіданні позивач позов(а.с.2-5) підтримав за вимогами, в ньому викладеними, та пояснив, що викладене у висновку(а.с.45): що він не надавав можливості відвідати його за місцем проживання, скласти акт обстеження, провести з ним бесіду, про ненадання ним довідки про доходи - відповідає дійсності; діти зареєстровані разом з відповідачкою; він не проживає і не зареєстрований в [ADDRESS]; на даний час він наймає одну кімнату в [ADDRESS]; є акт обстеження умов його проживання від 29.08.2014 р. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачки - Новозаводської районної у м. Чернігові ради як служби у справах дітей і як органу опіки та піклування - [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає; викладене у висновку, наданому ним в судовому засіданні, відповідає дійсності; старша дитина не бажає бачитись з батьком. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачки - Новозаводської районної у м. Чернігові ради як служби у справах дітей і як органу опіки та піклування - [PERSON] вважає, що спір підлягає вирішенню на розсуд суду. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому порядку. Причини її неявки не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнає причини неявки відповідачки неповажними, вирішує справу у її відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди всіх учасників судового розгляду суд ухвалив не заслухувати думку [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], стосовно вирішення спору згідно вимог ч. 2 ст. 171 СК України; зокрема, [PERSON] разом з матерю викликався до судом (в зв'язку з чим оголошувалась перерва по справі), але не з'явились. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON](а.с.6-7). Сторони перебували у шлюбі (що розірвано рішенням суду від 27.10.2011 р. а.с.8) та на даний час проживають окремо; діти проживають разом з відповідачкою в [ADDRESS]. Згідно з витягу з наказу № 108 о/с від 17.05.2013 р. УМВС України в Чернігівській області [PERSON] звільнено у запас Збройних Сил України за п. 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу)(а.с.12). Відповідно до висновків міліції, що складені по заявам [PERSON] щодо вжиття заходів до його колишньої дружини [PERSON] за перешкоди у спілкуванні з дітьми, то вона боїться свого колишнього чоловіка - [PERSON], тому що останній неодноразово причиняв їй тілесні ушкодження, за що в подальшому був засуджений 25.09.213 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 125 КК України (а.с.14-18). Як вказано у висновку третьої особи № 151 від 14.07.2014 р. [PERSON] не надав можливості працівникам служби у справах дітей районної у місті ради відвідати його за місцем проживання, скласти акт обстеження житлово-побутових умов та провести з ним бесіду (за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області [PERSON] 07.06.2014 р. знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS], та вибув невідомо куди); не надав органу опіки та піклування інформації щодо свого матеріального доходу(а.с.45). Відповідно до ч. 4, ч. 5 і ч. 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи; суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї; рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод; суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування; в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи; під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно ст. 23 України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В задоволенню позову відмовляється повністю, оскільки позивач не довів допустимими доказами наявність перешкод зі сторони відповідачки у його спілкуванні і вихованні дітей (зокрема відсутні відповідні дані з виховних або навчальних закладів про відвідування позивачем дітей в цих закладах та незгодою про це позивачки); відсутній позитивний письмовий висновок третьої особи щодо розв'язання спору; не проведено, зокрема, обстеження умов проживання дітей; позивач не довів, що він уживав усіх заходів для того, щоб порозумітися з матерю дітей та добровільно вирішити питання спілкування з дітьми і виховання дітей, а також що він за своєю поведінкою має таке право; не надано доказів про доходи позивача та допустимих доказів про його місце проживання. Також при викладенні позовних вимог позивач не вказав місце його спілкування з дітьми, у присутності кого, за місцем проживання когось із них чи іншої особи. Крім того, суду не доведено допустимими доказами правових підстав для відшкодування відповідачкою позивачу моральної шкоди та самого факту заподіяння відповідачкою позивачу моральної шкоди. В зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed