Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадок та просив суд визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя на нежитлове приміщення, яке будоване в третій поверх нежитлової будівлі, загальною площею 98,8 кв.м. (в тому числі основна площа приміщення - 75,9 м.кв., площа міська загального користування - 22,9 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] , приміщення під номером 5, становить 1/2 від даного нежитлового приміщення та визнати за [PERSON] , [INFO] (РНКОПП: [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом після смерті права власності на спадок, а саме на 1/4 частку нежитлового приміщення, яке будоване в третій поверх нежитлової будівлі, загальною площею 98,8 кв.м. (в тому числі основна площа приміщення - 75,9 м.кв., площа міська загального користування - 22,9 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] , приміщення під номером 5. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , внаслідок смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з права на частину нежитлового приміщення, яке будоване в третій поверх нежитлової будівлі, загальною площею 98,8 кв.м. (в тому числі основна площа приміщення - 75,9 м.кв., площа міська загального користування - 22,9 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] . Вказане нежитлове приміщення належить померлому та відповідачу по справі на праві спільної сумісної власності подружжя згідно Договору купівлі-продажу, оформленого на ім`я відповідача [PERSON] . У жовтні 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу для оформлення своїх прав на спадщину батька, як спадкоємця першої черги спадкування за законом. Разом з ним до нотаріуса також звернулась відповідач по справі, як дружина померлого і спадкоємиця першої черги спадкування за законом. Окрім позивача та відповідача із заявою про прийняття спадщини або відмову від неї ніхто не звертався. Заповіту спадкодавець не залишив, особи які б мали право на обов`язкову частку у спадщині відсутні. 27.10.2020 року приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. відмовила сторонам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки нотаріусу не подано документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно та не визначена частка померлого у спільному майні подружжя. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. У судове засідання призначене судом на 18 березня 2021 року позивач не з`явився, поза межами судового засідання звернувся до суду з заявою, в якій просив проводити розгляд вказаної справи без його участі, заявлені позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні присутня не була, поза межами судового засідання, а саме 18 березня 2021 року звернулась до суду з заявою в якій просила суд проводити розгляд вказаної справи без її участі, крім того, в заяві вказала, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер батько Позивача - [PERSON] , про що Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис №1223, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 18.11.2019 року та копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.08.1997 року. (а.с.6, 27 зворот) Ухвалою суду від 18 березня 2021 року за клопотанням позивача у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стюрко О.О. було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На виконання ухвали суду, 18 березня 2021 року від приватного нотаріуса Стюрко О.О. надійшли належним чином завірені копії спадкової справи №40/2020, що відкрилась після смерті [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, вбачається, що 21 грудня 1996 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . (а.с.27) [INFO] народився [PERSON] , про що 14 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області складно відповідний актовий запис № 469, його батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 14 серпня 1997 року. (а.с.27 зворот) 15 березня 2007 року між Управлінням комунальної власності міста, в особі начальника управління капітальної власності міста - [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу приміщення, яке орендує фізична-особа підприємець [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , придбаного фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до п. 1 предметом вказаного Договору є нежитлове приміщення, яке будоване в третій поверх нежитлової будівлі, загальною площею 98,8 кв.м. (в тому числі основна площа приміщення - 75,9 м.кв., площа міська загального користування - 22,9 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір 15 березня 2007 року був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Логонюк А.А. (а.с. 7-9) 26.10.2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. з заявою про прийняття спадщини відкритої після смерті [PERSON] (а.с.25) 26.10.2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. з заявою про прийняття спадщини відкритої після смерті [PERSON] (а.с.26) Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] , оскільки нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно та не визначена частка померлого у спільному майна подружжя. (а.с.10) У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду. Позивач надав суду копію відповіді з якої вбачається, що йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності документів, що підтверджують право власності на спадкове майно та не визначена частка померлого у спільному майні подружжя. Таким чином, неможливість встановлення частки спадкодавця у нежитловому приміщенні перешкоджає позивачу в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що нежитлове приміщення, яке будоване в третій поверх нежитлової будівлі, загальною площею 98,8 кв.м. (в тому числі основна площа приміщення - 75,9 м.кв., площа міська загального користування - 22,9 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] , приміщення під номером 5, придбана відповідачем під час шлюбу з [PERSON] , отже зазначене приміщення є спільним майном подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласника мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи, що [PERSON] помер і його спадкоємці за законом - [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості оформити своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця у вигляді вищевказаного нежитлового приміщення без визначення частки спадкодавця в даному майні, суд вважає за необхідне визначити, що оскільки частки у спільному майні подружжя є рівними, враховуючи презумпцію рівності частко у спільній сумісній власності подружжя, тому частка померлого [PERSON] складає 1/2 нежитлового приміщення яке будоване в третій поверх нежитлової будівлі, загальною площею 98,8 кв.м. (в тому числі основна площа приміщення - 75,9 м.кв., площа міська загального користування - 22,9 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] у строк встановлений ст. 1270 ЦК України звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України позивач по справі, має право на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч.1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно положень абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що позивач не може оформити спадщину у нотаріуса, визнання відповідачем позову не порушує права та інтереси інших осіб, а тому, право позивача підлягає захисту в судовому порядку, а позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved