Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

03 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з жовтня 2004 року вони із відповідачкою стали проживати разом. [INFO] в них народилася дитина - [PERSON]. 07 вересня 2009 року сторони офіційно зареєстрували шлюб. 04 листопада 2010 року відповідачка забрала свої речі та пішла залишивши дитину. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2010 року шлюб між ними був розірваний. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 28 грудня 2010 року було визначено місце проживання дитини [PERSON] разом із позивачем. На даний час дитина проживає разом із позивачем, та перебуває на його утриманні і вихованні. Відповідачка стала ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків. Вона перестала брати участь у догляді за донькою, не проявляє піклування про її здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток, а також зовсім не цікавиться дитиною. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з приводу її участі у житті доньки, але з 2012 року відповідачка зовсім перестала цікавитися донькою. [PERSON] веде активний спосіб життя, потребує оздоровлення, однак мати жодним чином не приймає в цьому участі. Без дозволу відповідачки позивач позбавлений можливості вивезти доньку на оздоровлення в АР Крим. Вважає, що оскільки відповідачка не займається вихованням дитини, не бере участі в її утриманні, та не піклується про її стан здоров'я, то існують всі підстави для того щоб позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] З огляду на викладене, просив суд ухвалити рішення яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. 06 грудня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способу участі одного з батьків у вихованні дитини та спілкуванні із нею. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що отримавши рішення суду про встановлення місця проживання дитини разом із батьком, [PERSON] висунув до неї вимоги, що позивачка матиме можливість бачити доньку лише у випадку спільного із ним проживання, і в ніякому іншому випадку не зможе спілкуватися із дитиною. Не зважаючи на прийняті Слов'янським міськрайонним судом рішення про розірвання шлюбу, та про визначення місця проживання дитини, позивачка, відповідач та їх донька [PERSON], продовжували проживати разом однією сім'ю в будинку відповідача. [PERSON] постійно принижував позивачку, ображав її, і намагався робити це на очах у дитини. Він постійно наголошував на тому, що позивачка не має жодних прав, та має беззаперечно коритися йому, оскільки він тепер вирішує її долю. Також відповідач висунув вимогу про те, що позивачка не має спілкуватися із своїми батьками та друзями, а також виходити з дому без його дозволу. В червні 2011 року, після чергових ображань та знущань з боку [PERSON], позивачка вирішила відвідати своїх батьків, однак додому вже не змогла повернутися, оскільки відповідач її не впустив. З того часу вона невтомно намагалася вирішити з відповідачем питання, щодо побачень із дочкою, однак усі спроби виявилися марними. В дитячому садочку, який відвідувала [PERSON], відповідач повідомив вихователям, що має відповідне рішення суду яким їй заборонено зустрічатися із дитиною без його дозволу. Відповідач не надавав позивачці жодної можливості спілкуватися із дочкою. Не відповідав на телефонні дзвінки, не пускав її до себе додому. Вона намагалася налагодити спілкування із дочкою через знайомих та своїх батьків, однак [PERSON] всім наполегливо пояснював, що вона не має права спілкуватися із дочкою, а її батькам чинив погрози. В квітні 2012 року позивачка звернулася в службу по справам дітей із заявою, в якій просила розібратися із ситуацією яка склалася, та встановити їй час для спілкування із дитиною на її території, втім, така її заява залишилася без задоволення. Позивачка неодноразово намагалася передати дитині подарунки, та надати матеріальну допомогу, однак відповідач всіляко перешкоджав цьому. Коли [PERSON] пішла до школи, у позивачки виникла можливість бачитися із нею. Спершу дитина дуже раділа їй, але була налякана, та переживала, що батько дізнається і сваритиме її. В решті, відповідач [PERSON] прийшов до школи і влаштував гучний скандал в ході якого знову наполягав на тому, що позивачка не має права бачити доньку. Після вказаного скандалу дитина сказала позивачці, щоб вона не приходила, оскільки батько дуже сварився. В 2012 році позивачка виїхала до Російської Федерації на заробітки. Вона намагалася хоча б телефоном спілкуватися із дочкою, дзвонила аби привітати [PERSON] зі святами та днем народження, однак жодного разу відповідач так і не надав їй можливості поспілкуватися із донькою, а всі подарунки які вона передавала через своїх батьків для [PERSON], відповідач не дозволяв передавати. Лише потайки її батьки та друзі фотографували [PERSON] і надсилали позивачці її фото. В листопаді 2016 року позивачці стало відомо, що в провадженні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до неї, про позбавлення батьківських прав відносно її доньки, у зв'язку із чим, вона одразу ж приїхала до м. Святогірськ, аби прийняти участь у розгляді вказаної судової справи. Вирушивши додому відповідача, позивачка сподівалася побачити дочку, однак двері їй ніхто не відчинив. Поспілкувавшись із сусідами, вона дізналася, що її донька взагалі дуже рідко буває на вулиці, бачать її лише коли вона йде до школи і повертається додому. Наступного дня позивачка вирушила до дільничного інспектора, сподіваючись, що з його допомогою [PERSON] дозволить їй побачити дитину. Вислухавши її, дільничний інспектор попросив зателефонувати відповідачеві. Телефоном відповідач повідомив, що згоден приїхати для бесіди, однак через декілька хвилин зателефонував і надав номер телефону, за яким адвокат відповідача повідомила, що у позивачки немає дозволу на побачення із дитиною. Такі дії відповідача порушують права позивачки на спілкування з донькою. Відповідач зловживає своїми батьківськими правами, та порушує право дитини на спілкування із матір'ю, постійно чинить перешкоди у їх нормальному спілкуванні та налаштовує дитину проти неї. Враховуючи, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а також те, що відповідач перешкоджає матері у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у її спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], та визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], шляхом встановлення таких способів участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні: - перебування дитини [PERSON], під час осінніх, зимових та весняних канікул безперервно, у матері [PERSON], на її території, без присутності батька [PERSON]; - перебування дитини [PERSON] під час літніх канікул, на період відпустки матері [PERSON] протягом 28 календарних днів, на її території, без присутності батька [PERSON].; - надати можливість [PERSON] забирати дитину [PERSON] з дому або школи в дні побачень особисто; - надати можливість [PERSON] необмеженого спілкування з дитиною [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між матір'ю та дочкою. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, на задоволенні своїх позовних вимог наполягав (а.с. 197). Представник позивача [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог [PERSON], а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити у повному обсязі, пояснення надала аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка [PERSON], та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 01 грудня 2016 року (а.с. 37), у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON], пояснення надали аналогічні викладеним в письмових запереченнях та зустрічному позові, на задоволенні якого наполягали у повному обсязі. В своїх запереченнях [PERSON] зокрема зазначила, що обставини на які посилається [PERSON] в обґрунтування своїх вимог не відповідають дійсності. Та обставина, що вона протягом тривалого часу позбавлена можливості спілкуватися із дочкою, не є результатом її винної поведінки, а є результатом зловживання [PERSON] своїми батьківськими правами, адже саме він фактично ізолював її від дитини, та всіляко створював і продовжує створювати перешкоди у її спілкуванні з донькою. Вона ніколи не ухилялась та не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини, а бажання [PERSON] позбавити її батьківських прав ґрунтується виключно на його особистому негативному ставленні до неї. Вона є громадянкою Росії де проживає протягом чотирьох років, має там постійне місце роботи і дохід. Однак вона позбавлена можливості надати будь-яку допомогу своїй дитині оскільки [PERSON] постійно відмовляється її приймати. Вона має можливість планувати свій робочий графік так, щоб бачитися із дитиною. Вона залишала подарунок для доньки сестрі [PERSON], до якої [PERSON] приходить в гості, однак [PERSON], дізнавшись, що цей подарунок від матері, не прийняла його сказавши при цьому, що боїться, що в ньому може бути щось отруйне. На її звернення із заявою до органу опіки, вона офіційної письмової відповіді так і не отримала, тільки телефоном їй повідомили, що із [PERSON] була проведена бесіда, та що він не заперечує проти її спілкування з дитиною. Зазначила, що виїхала на роботу до Росії для того щоб заробити кошти для забезпечення кращого майбутнього [PERSON]. На першому дзвонику у перший клас вона була присутня, однак не підходила до доньки. В дитинстві називала доньку «коровище» жартуючи, оскільки [PERSON] не виговорювала букву «р» та у них в сім'ї водився такий жарт, яким користувалась не тільки вона, а і її колишній чоловік. Окремо від доньки вона проживає з лютого 2012 року. Ініціатором розлучення та встановлення місця проживання дитини був її колишній чоловік. Не оскаржувала рішення суду, оскільки продовжувала проживати однією сім'єю з колишнім чоловіком та донькою. Представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Шевченко М.В., який діє на підставі довіреності № 29/01-2816 від 17 листопада 2016 року (а.с. 36), та Щука О.В., яка діє на підставі довіреності № 29/01-584 від 02 квітня 2018 року (а.с. 198), будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Будучи присутнім у попередніх судових засіданнях, представник Шевченко М.В. зазначив, що орган опіки та піклування позовні вимоги [PERSON] не підтримує в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримує, пояснення надав аналогічні викладеним у наданих до суду висновку про встановлення порядку спілкування із дитиною та про недоцільність позбавлення батьківських прав. До суду було подано також заяву про проведення розгляду справи у відсутності представника органу. В заяві зазначено, що орган опіки та піклування позовні вимоги [PERSON] не підтримує в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримує згідно із наданим до суду висновком про встановлення порядку спілкування із дитиною (а.с. 140). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про народження серія: [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO] в м. Святогірськ Донецької області. Її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2010 року, шлюб зареєстрований 07 вересня 2009 року у виконавчому комітеті Святогірської міської ради міста Слов'янська Донецької області за актовим записом № 25, між [PERSON] та [PERSON], - розірваний (а.с. 7). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 28 грудня 2010 року було визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з її батьком - [PERSON] (а.с. 8, 8 з.б.). Згідно із актом Святогірської міської ради від 25 жовтня 2016 року, [PERSON], [INFO], проживає разом із своїм батьком [PERSON] в будинку [ADDRESS], який на праві власності належить останньому (а.с. 9, 12), що також стверджується відомостями домової книги про реєстрацію громадян у вказаному будинку (а.с. 13-15). Згідно із повідомленням начальника Слов'янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 17 червня 2011 року ЖРЗСП № 7237, була розглянута заява [PERSON] за фактом неправомірних дій стосовно неї з боку [PERSON] В ході перевірки встановлено, що погрози фізичної розправи з боку [PERSON] виявилися нереальними, оскільки не були спрямовані на реальне виконання погроз. Із [PERSON] була проведена профілактична бесіда про недопущення у подальшому протиправних дій відносно [PERSON] У порушенні кримінальної справи за ст. ст. 129, 296 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України було відмовлено (а.с. 34, 35). 09 квітня 2012 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей із заявою, в якій просила встановити їй час для спілкування із її дитиною [PERSON], 2006 року народження (а.с. 33). Згідно із повідомленням служби у справах дітей Слов'янської міської ради № 29/01-354 від 23 лютого 2017 року, відомостей щодо розгляду заяви [PERSON] від 09 квітня 2012 року про призначення часу побачень з дочкою немає (а.с. 141). Згідно із наданою Слов'янським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області 02 лютого 2017 року роздруківкою з ППС «Армор», 04 грудня 2016 року від [PERSON], [INFO], до поліції телефоном надійшло повідомлення про те, що її колишній чоловік перешкоджає їй бачитися із донькою (а.с. 92). Згідно із характеристикою учениці 5 класу Святогірської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON], за період навчання вона проявила себе працелюбною та уважною ученицею. У початковій школі оволоділа навчальним матеріалом на достатньому рівні. Навчається в повну міру своїх сил, але перевагу віддає літературному читанню, українській мові, російській мові, інформатиці, малюванню. У [PERSON] гарна пам'ять, добре розвинене усне мовлення, але має труднощі з математики та англійської мови. Дівчинка має гарний загальний розвиток, цікавиться дитячою літературою. До виконання домашніх завдань ставиться відповідально, регулярно бере участь у класних конкурсах, позакласних заходах. [PERSON] дуже весела, товариська, щира і відкрита дівчинка. Має багато друзів серед однокласників. У спілкуванні з вчителями та старшими людьми чемна і вихована. До громадських доручень завжди ставиться відповідально. Учениця виховується у неповній сім'ї. Батько дівчинки [PERSON] займається вихованням доньки та опікується нею. Мати [PERSON] не проживає з сім'єю та не має контакту з донькою. Вся відповідальність за виховання та матеріальне забезпечення покладається на батька. Згідно із актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 17 жовтня 2018 року, комісією у складі класного керівника [PERSON], та членів батьківського комітету: [PERSON], [PERSON] було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], [INFO], за наслідками якого було встановлено, що сім'я складається з 3 осіб: батька - [PERSON], [PERSON], та дідуся - [PERSON] Будинок складається з 4-х кімнат, стан будинку хороший, створені сприятливі умови для проживання та навчання. Для дівчинки є окрема кімната, де вона робить уроки та відпочиває. Дитина забезпечена усіма необхідними речами. Всі члени сім'ї добре контактують між собою. Стосунки побудовані на довірі та доброті. Батько любить свою доньку, піклується про неї, дбає про її зовнішній вигляд, цікавиться її навчанням та контролює діяльність дитини у позаурочний час (а.с. 199). Згідно із психолого-педагогічною характеристикою на дитину [PERSON], вона має гарну увагу та пам'ять, середнє мислення, зацікавлене, старанне, наполегливе та охайне ставлення до навчання, позитивно ставиться до вимог вчителів, старанно, дисципліновано ставиться до виконання трудових доручень, доброзичлива, товариська, співчутлива, уважна, спокійна, стримана, урівноважена, здатна керувати своїми емоціями, розважлива, виконавча, відповідальна, має практичний підхід до життєвих ситуацій, соціально пристосована, має друзів серед однокласників, спільні інтереси та хобі, та благополучний рівень адаптації (а.с. 200-201). Згідно із медичною довідкою «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Святогірськ», [PERSON], 2006 року народження, лікаря відвідує з батьком, всі призначення виконуються в повному обсязі, порушень амбулаторного режиму не було (а.с. 11). Згідно із наданою на адресу суду виробничою характеристикою на колишнього водія 82 професійної пожежної частини 6 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області [PERSON], за період роботи він зарекомендував себе посередньо. Має слабку теоретичну підготовку. З покладеними на нього функціональними обов'язками справляється не в повному обсязі. Накази га розпорядження посадових осіб виконував не в повній мірі та в не установлений термін. Потребує постійного контролю. На зауваження реагував різко, скандально. Має організаторські здібності, які застосовував для створення конфлікту в колективі. В робочій діяльності виникали часті порушення трудової дисципліни. За характером скандальна людина, дотримується субординації зі старшими по посаді. Серед колег по роботі повагою та авторитетом не користується. Фізично не розвиненій, форми одягу дотримується не завжди. Державною мовою володіє задовільно (а.с. 94). Згідно із характеристикою ТОВ «Атланта трейдинг» (юридична адреса: м. Москва, пр-т. Миру, буд. 4) на [PERSON], за час роботи в товаристві з березня 2013 року по червень 2016 року, вона зарекомендувала себе як кваліфікованого спеціаліста, нарікань не мала. В колективі та в керівництва користувалася авторитетом, була прикладом для оточуючих, вміла заручитися підтримкою колег. Доброзичлива, цілеспрямована, не має шкідливих звичок, працелюбна, чесна та добра (а.с. 44). Згідно із характеристикою ТОВ «Мегаполис» (юридична адреса: м. Москва, вул. Привільна, буд. 2) на [PERSON], вона працює у товаристві з червня 2016 року, відмінно зарекомендувала себе як співробітник та незабаром отримана посаду керівника офісу. Володіє широким спектром знань, та діловими навичками. Відповідальний співробітник, працелюбна, чесна, комунікабельна, чуйна та завжди готова прийти на допомогу. Відзначається пунктуальністю, делікатністю, має повагу в колективі, вимоглива до себе. Має високі моральні якості, веде здоровий спосіб життя, не приймає участі в конфліктах. Здатна в складні моменти приймати слушні рішення самостійно. Доброзичлива, стримана, в будь-якій ситуації націлена на мирне вирішення конфлікту. Має правильні життєві пріоритети та орієнтири (а.с. 43, 45). Згідно із характеристикою Маяківської сільської ради Слов'янського району Донецької області на [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS], сусіди засвідчили, що за час проживання [PERSON] за вказаною адресою, вона зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони. Спокійна, врівноважена, добра, чуйна, не була помічена в поганих компаніях, нетерпима до порушень. За весь час проявила себе як доброзичлива, відповідальна, працелюбна людина. З повагою ставиться до сусідів. Не має шкідливих звичок. Добре навчалась в школі. Зовні завжди виглядала охайно. Конфліктів із сусідами ніколи не мала (а.с. 54,55). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] серія: [NUMBER] (а.с. 52), свідоцтвом про укладення шлюбу між її батьками серія: [NUMBER] (а.с. 53), та свідоцтвом про народження її матері серія: [NUMBER] (а.с. 51), у [PERSON] є рідна бабуся - [PERSON], 1934 року народження. Згідно із випискою з медичної карти № 638 стаціонарного хворого [PERSON], 1934 року народження, виданою закладом охорони здоров'я м. Пятигорська Росії, [PERSON] перебувала на обстеженні та лікування у період з 11 січня 2014 року по 27 січня 2014 року із діагнозом: позитивний інфаркт міокарду задньої стінки лівого шлуночка, та із супутнім діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, 2 ступеня, високий ризик, переважне ураження серця (а.с. 48). Відповідно до виписки офтальмологічного відділення «Ессентукская центральная городская больница» від 27 червня 2014 року, [PERSON] перебувала на лікування у період часу з 23 червня 2014 року по 27 червня 2014 року із діагнозом: незріла синельна катаракта обох очей, гіпертонічна хвороба 3 ст., стенокардія. Хворій була проведена операція на правому оці (а.с.50). Судом були досліджені також квитанції про приймання ДП «Укрпошта» поштових грошових переказів адресованих в м. Святогірськ для - «[PERSON]» № 7/0001 від 03 серпня 2017 року в сумі 1500,00 грн.; № 2/0018 від17 січня 2017 року на суму 100,00 грн., та № 1/0003 від 7 листопада 2017 року на суму 1000,00 грн. (а.с. 181,182, 183), а також повідомлення для [PERSON] ([ADDRESS]) про повернення грошового переказу в сумі 1000,00 грн. (а.с. 184), та грошового переказу в сумі 1500,00 грн. (а.с. 185). Згідно із висновком органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав від 11 січня 2017 року № 29/01-66, органом опіки та піклування Слов'янської міської ради було розглянуто питання щодо можливості бавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON], [INFO], та було встановлено, мати дитини [PERSON] заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Від виховання доньки вона не відмовляється, виказує бажання надалі спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні та навчанні. Членами комісії з питань захисту прав дитини також було заслухано, без присутності батьків дитину [PERSON], яка негативно висловлювалась у бік матері повторюючи слова батька. З її слів був очевидним конфлікт лише між батьком а матір'ю, а не між матір'ю та нею. Комісія дійшла висновку, про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її доньки [PERSON], оскільки це суперечитиме законним інтересам дитини (а.с. 78). Згідно із висновком органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про встановлення порядку спілкування з дитиною від 19 січня 2017 року № 29/01-136, органом опіки та піклування Слов'янської міської ради було вивчено надані документи, а також ставлення матері, [PERSON], до виконання батьківських обов'язків з виховання утримання та бажання спілкуватися зі своєї донькою, [PERSON], [INFO], за наслідками чого комісія прийшла до висновку, згідно із п. п.4, 5 ст.19, ст. ст. 141, 157, 159 Сімейного кодексу України, а також з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини від 11 січня 2017 року, встановити наступний графік зустрічей доньки [PERSON] із матір'ю [PERSON]: 5 днів на кожні окремо весняні, осінні, зимові канікули у присутності батька; 15 днів на літні канікули, враховуючи бажання дитини щодо присутності батька на зустрічах або без його присутності (а.с. 77). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є директором ЗОШ м. Святогірська. З 2012 року в її школі навчається [PERSON]. Того ж року до неї звернулась мати дівчинки [PERSON], яка перебувала в пригніченому стані, та повідомила, що батько дитини забороняє їй бачитися із донькою, на що вона порадила матері звернутися до психолога та служби у справах дітей. Одразу після цієї розмови [PERSON] поїхала до служби у справах дітей. Більше вона до свідка не зверталась. Служба у справах дітей не зверталась до школи, на комісію нікого зі школи не викликали, документів не запитували. Від класного керівника дитини їй також стало відомо, що [PERSON] приходила до школи для того щоб побачитися із донькою, однак про це дізнався батько [PERSON] та став виказувати претензії їй як директору. [PERSON] неодноразово зазначала, що з боку колишнього чоловіка на її адресу надходять погрози. [PERSON] завжди із гарним натрієм, охайна, негативу з її боку не має, батько завжди чуйний і уважний. Не помічала у дівчинки смутку. [PERSON] дуже позитивна, активна на уроках, не конфліктна. В 2016 році [PERSON] відвідувала шкоду, цікавилася [PERSON], питалася як у неї справи та успіхи. Батько про візит матері одразу дізнався, та дзвонив свідку. Зі слів класного керівника свідку відомо, що на перше вересня в перший клас дитину привів батько. За період з 2012 року по теперішній час [PERSON] до свідка прийшла один раз в 2012 році. Зі слів класного керівника їй відомо, що коли в 2012 році [PERSON] прийшла до школи, [PERSON] не захотіла спілкуватися із нею. [PERSON] протягом часу з 2012 року не дзвонила свідку. Дівчинка ходила в танцювальний гурток, однак на теперішній час не відвідує його. Зі слів батька, від матері матеріальна допомога не надходить. Батько сказав, що [PERSON] не бажає бачитися із матір'ю. З дитиною на ці теми свідок не спілкувалась, щоб не завдати дитині психологічного дискомфорту. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона була вчителем у [PERSON] в початкових класах. Їй було відомо, що дівчинка проживає з батьком без матері. У вересні 2012 року, [PERSON] відвідала доньку, принесла їй фрукти та солодощі. Більше [PERSON] свідок не бачила. Наступного дня до неї прийшов батько [PERSON], який був незадоволений тим, що матері дозволили бачитися із [PERSON]. Наступного дня вона та директор викликали матір дитини та обговорили ситуацію яка склалася і запропонували їй допомогу шкільного психолога. Свідок доходить висновку, що після відвідування [PERSON] в школі в 2012 році, наступні чотири роки [PERSON] не спілкувалась з донькою, оскільки протягом цього часу, в школі вона матері дівчинки не бачила. В грудні 2016 року, мати [PERSON] приходила до школи, однак в цей дівчинка хворіла. Вважає, що дитина ні в чому не обділена. Зі слів батька [PERSON] їй відомо, що він самостійно утримує доньку, мати жодним чином не приймає участь в житті, вихованні та матеріальній допомозі доньці. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є батьком [PERSON] та дідусем [PERSON]. Після розірвання шлюбу із [PERSON], його донька ще протягом достатньо тривалого часу проживала із [PERSON] тільки заради [PERSON], терплячі приниження з боку колишнього чоловіка. [PERSON] заборонив [PERSON] спілкуватися із її батьками. Погрожував його дочці фізичною розправою. [PERSON] поїхала в Росію тому що не мала роботи. Бачитися із онучкою [PERSON] а ні йому, ані його дочці не дозволяв, і не пускав [PERSON] до себе до дому. Можливості бачитися із [PERSON] свідок не мав та не має по теперішній час. Про [PERSON] він дізнавався тільки зі слів знайомої. Неодноразово приходив до [PERSON], щоб поспілкуватися із онучкою, однак він ігнорував його. На телефонні дзвінки свідка [PERSON] також не відповідає. Прийшовши до онучки в школу, [PERSON] втекла від нього. Завуч сказала не приходити, щоб не травмувати дитину. Донька виїхала до Росії роки зо два тому. Донька знала, що [PERSON] повинна була піти до першого класу, і нічого не купила дівчинці оскільки її не допускали до доньки і ці речі не були б передані дитині. В школу до [PERSON] його донька за весь час приходила багато разів та дзвонила. Невідомо про те чи висилала донька гроші на утримання доньки чи ні, адже жодна допомога з її боку, колишнім чоловіком не приймалася. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю [PERSON] З боку [PERSON] постійно на її адресу та на адресу її доньки чинилися погрози. [PERSON] не пускав її доньку до дому. Свідок ходила із донькою до школи, та директор повідомив, що батько заборонив їм бачитися із [PERSON]. З Росії донька приїжджала кожні три місяці, плакала, однак відповідач не надавав можливості їй бачитися із донько. [PERSON] пересилала гроші для [PERSON], однак [PERSON] нічого не приймав. В школу донька також приносила подарунок, який місяць лежав там оскільки [PERSON] його не взяла. [PERSON] негативно налаштовує [PERSON] проти матері, і подарунки від [PERSON] вона не приймає оскільки боїться батька. В кінці 2013 року донька виїхала в Росію, там вона винаймає житло. Забрати з собою дитину донька хотіла, по телефону розмовляла із відповідачем про це. Донька гроші безпосередньо відповідачу не висилала. Онучку разом із донькою вони відвідували приблизно в 2013 році. На перше вересня дочка не прийшла до [PERSON] оскільки не хотіла травмувати дитину, так як батько бурно реагував на її присутність. Дідусь [PERSON] постійно приходить до неї в школу, однак вона кожен раз втікає. Успіхи в школі у дитини хороші. Донька приїжджала кожні три місяці та намагалася зустрітися із дитиною, і тільки в 2016 році не приїжджала так часто. Не придбавали шкільні приналежності для дитини оскільки боялися агресивної реакції відповідача. Онучку свідок не бачила вже давно. Вважає, що дитина втікає, оскільки боїться батька. Раніше [PERSON] їх любила, а після конфлікту між батьками її ставлення до них і матері змінилось. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є тіткою [PERSON] Відомо, що [PERSON] не підпускає матір дитини та її рідних до [PERSON]. Дівчинку свідок не бачила вже давно. Коли сторони жили разом, то [PERSON] забороняв [PERSON] бачитися навіть із подругою. [PERSON] постійно шукає зустрічей із донькою. В 2016 році [PERSON] доглядала за бабусею. [PERSON] агресивно налаштований проти [PERSON], та а ні її, а ні її батьків не підпускає до дитини. Очевидцем зустрічей [PERSON] та [PERSON], а також окремо [PERSON] з дитиною свідок не була. З 2013 року [PERSON] з Росії приїжджала часто. Тільки в 2016 році вона не могла часто приїздити оскільки доглядала за бабусею. Невідомо, чи пересилала гроші [PERSON] [PERSON] чи ні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], зазначила, що знає [PERSON], оскільки її онучка ходить в один клас із [PERSON]. Вона часто відвідує свою онуку в школі. Відомо, що [PERSON] ніколи не гуляє у дворі. На прохання матері [PERSON] свідок фотографувала дівчинку потайки, та пересилала її фотографії [PERSON]. Мати [PERSON] цікавиться донькою, а відповідач не дає їй бачитися із нею. На день народження [PERSON], [PERSON] принесла їй подарунок, який дівчинка залишила на підвіконні. Діти звернули на це увагу. Очевидцем того щоб [PERSON]. забороняв бачитися [PERSON] з дитиною свідок не була. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є класним керівником 6 класу в якому навчається [PERSON]. Вона була класним керівником протягом одного року 2016 -2017 рік. Батька [PERSON] знає, а про матір дівчинки вона дізналася в минулому році. Мати [PERSON] приходила до школи в минулому році три рази. Взагалі знає [PERSON] ще з початкових класів оскільки вела в неї уроки. На батьківські збори приходили або дідусь, або батько [PERSON], матір на зборах ніколи не була присутня. Особисто до неї як до класного керівника [PERSON] зверталася навесні 2017 року та цікавилася своєю донькою. Була свідком двох випадків коли [PERSON] прийшла до доньки, і остання відмовилась приймати від матері подарунки та спілкуватись із нею, зазначивши, що мати її кинула. Зі слів батька [PERSON], [PERSON] поїхала, та він самостійно виховує дитину. Про жодні рішення суду відносно [PERSON] свідку невідомо. На батьківські збори [PERSON] свідок особисто не запрошувала. Будь яких запитів з органу опіки до школи відносно [PERSON] не надходило. Свідок особисто бачила матір [PERSON] три рази. Зимою [PERSON] приходила, однак [PERSON] в цей час хворіла та її в школі не було. [PERSON] навчається добре. Свідок пропонувала батькові спілкування [PERSON] із шкільним психологом. З Росії до свідка дзвінків не надходило. Допитана у судовому засіданні малолітня [PERSON], пояснила, що вона навчається в 6 класі Святогірської школи. Проживає з батьком без матері. Її мати звати [PERSON]. З батьком вона живе з народження. Мати з її народження також проживала із ними, однак уходила від них чотири рази, коли саме та як не пам'ятає. Пам'ятає, що коли вона ще не ходила до школи, то її мати приходила до них, ставала на коліна і просила залишитися жити із ними. З мамою не спілкується тому що не хоче. Вважає, що мати її не любила, оскільки були випадки коли мама називала її «коровище». Також пам'ятає випадок коли мама за волосся потягнула її до ванної кімнати. Скільки тоді їй було років вона не пам'ятає. Чому мама так робила вона не знає. Не пам'ятає, щоб обговорювала це із матір'ю. З матір'ю не хоче спілкуватися тому що вона її покинула. Мама покинула її років шість тому. Вона зібрала речі і пішла до своїх батьків. Де вона на даний час проживає їй невідомо. Інтересу до того чи потрібні їй підручники чи одяг мати не проявляла. Не бажає щоб судом встановив час матері для спілкування із нею. Бачити матір та спілкуватися із нею вона не хоче. Мати нещодавно передала їй гроші однак, вона повернула їх їй одразу, тому що у неї все є та їй нічого не потрібно. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із положеннями Закону та роз'яснень, наведених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. [PERSON] у судове засідання не з'явився, та не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, і не надав належних доказів, які спростовують доводи [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами 1,2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Згідно із вимогами ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексі України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом повністю задоволений, а позивач при зверненні до суду із даним позовом звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 524,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial