Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

03 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою до Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 грудня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1000, їй належить житловий будинок, що знаходиться в селі Новоукраїнка Березнегуватського району Миколаївської області, який вона прийняла у спадок від своєї матері - [PERSON], померлої [INFO]. У зазначеному документі невірно вказано її прізвище як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», що відповідає всім іншим її документам та прізвищу в паспорті громадянина України, та перешкоджає їй в розпорядженні своїм правом власності. Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що знаходиться в селі Новоукраїнка Березнегуватського району Миколаївської області, видане 04 грудня 1997 року державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON]. У судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] надали письмові заяви, в яких правові вимоги про встановлення факту підтримали, а справу просили розглянути без їх участі. Голова Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області Удовенко В.В. проти встановлення факту належності правовстановлюючого документа не заперечувала, про що надала письмову заяву, а справу просила розглянути без її участі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, яка заповіла належний їй житловий будинок дочці ( а. с. 4 ). Заявник прийняла у спадок зазначений будинок, що знаходиться в селі Новоукраїнка Березнегуватського району Миколаївської області, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04 грудня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1000, в якому невірно зазначено її прізвище як «[PERSON]» ( а. с. 7 ). Вона вважає, що різниця в написанні прізвища в одну літеру «і» замість «и» ( [PERSON] замість [PERSON] ), є наслідком довільного перекладу її прізвища з російської на українську мову, а помилка в написанні прізвища через літеру «е» - «[PERSON]» замість букви «є» - «[PERSON]», пояснюється відсутністю клавіш українського алфавіту та відповідно літери «є» на друкарській машинці, на якій було набрано текст свідоцтва про право на спадщину. Вказане вище та належність [PERSON] спірного документа підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією посвідки про її народження, копію свідоцтва про одруження, згідно якого вона змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на дійсне, технічним паспортом на житловий будинок та паспортом заявниці, з яких вбачається, що вона зареєстрована за адресою розташування спадкового будинку ( а. с. 3, 4, 5, 6, 8-10 ). Крім цього, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2062 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташований по [ADDRESS], та належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 9631642, виданого 24 березня 2006 року ( а. с. 11 ). 28 жовтня 2014 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори рекомендовано заявнику звернутися до суду за встановленням факту належності документа на житловий будинок ( а. с. 15 ). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення належності правовстановлюючого документа ( свідоцтва про право на спадщину за заповітом ) саме [PERSON], прізвище якої в цьому документі «[PERSON]» не збігається з її паспортними даними, що передбачено п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved