Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

03 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю спеціалізованого підприємства по оцинкуванню труб «Комінметінвест», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поруки. В обґрунтування позову зазначив, 17.01.2008 р. між [PERSON] з обмеженою відповідальністю спеціалізованим підприємством по оцинкуванню труб «Комінметінвест» та ним було укладено договір поруки. Відповідно до умов Основного договору позивач отримав право вимоги до Приватного підприємства «Оріон» за вищезазначеними договором відступлення права вимоги №9 від 27.12.2006 р. та договором відступлення права вимоги №9/1 від 27.12.2006 р. у загальному розмірі 127 996 906,27 грн. Також позивачем зазначено, що 17.01.2008р. між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено Договір поруки. Згідно п.1.1, п.1.2 Договору поруки від 17.01.2008 р. відповідач [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання обовязку Приватного підприємства «Оріон» щодо виконання грошових зобовязань за договором відступлення права вимоги №11 від 17.01.2007 р. в сумі 100,00 грн. Зобовязання як за Основним договором, так і за вищезазначеними угодами виконані не були. 01.06.2015 р. позивачем була надана Приватному підприємству «Оріон» вимога, щодо сплати заборгованості за Договором відступлення права вимоги №9 від 27.12.2006р. та Договором відступлення права вимоги №9/1 від 27.12.2006р. у загальному розмірі 127 996 906,27 грн. у семиденний строк з моменту отримання вимоги. Проте, станом на 08.06.2015р. заборгованість погашена не була, жодної відповіді на вимогу не надходило. З огляду на це 09.06.2015р. позивачем була надана відповідачу вимога про сплату заборгованості за Договором поруки від 17.01.2008 р. у розмірі 127 996 906,27 грн. та вимога відповідачу [PERSON] про сплату заборгованості за Договором поруки №2 у розмірі 100,00 грн. у семиденний строк з моменту отримання вимоги. Проте, станом на 02.11.2015р. заборгованість відповідачами погашена не була, жодної відповіді на вимогу не надходило. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю спеціалізоване підприємство по оцинкуванню труб «Комінметінвест» на його користь, заборгованість за Договором поруки від 17.01.2008р. у сумі 127 996 906,27 грн. (сто двадцять сім мільйонів девятсот девяносто шість тисяч девятсот шість гривень 27 копійок) та стягнути з [PERSON] на його користь, заборгованість за Договором поруки від 17.01.2008р. у сумі 100,00 грн. (сто гривень 00 копійок). Представник позивача [PERSON], який представляє інтереси відповідно до договору про надання правової допомоги від 16 липня 2015 р., в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в котрій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача ТОВ СПОТ «Комінметінвест» - [PERSON], яка представляє інтереси відповідно до довіреності №22 від 22.09.2015 р. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила, розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який представляє інтереси відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.12.2015 р., в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив, розглядати справу за його відсутності та відповідачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Як встановлено судом та підтверджено доказами, що містяться в матеріалах справи, 17.01.2008р. між [PERSON] з обмеженою відповідальністю спеціалізованим підприємством по оцинкуванню труб «Комінметінвест» (Поручитель) та [PERSON] було укладено Договір поруки. Згідно п.1.1, п.1.3 Договору поруки 1 Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обовязку Приватного підприємства «Оріон» щодо виконання грошових зобовязань за договором відступлення права вимоги №11 від 17.01.2007р. Право вимоги до Боржника виникло на підставі договору відступлення права вимоги №9 від 27.12.2006р. та договору відступлення права вимоги №9/1 від 27.12.2006р. Відповідно до умов Основного договору Кредитор отримав право вимоги до Боржника за вищезазначеними договорами у загальному розмірі 127 996 906,27 грн. Також, 17.01.2008р. між [PERSON] (Поручитель) та [PERSON] було укладено Договір поруки (а.с.6-7). Згідно п.1.1, п.1.2 Договору поруки від 17.01.2008 р. поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку Приватного підприємства «Оріон» щодо виконання грошових зобовязань за договором відступлення права вимоги №11 від 17.01.2007р. в сумі 100,00 грн. Зобовязання Поручителя перед Кредитором обмежується сумою 100,00 грн(а.с.9-10). 01.06.2015р. позивачем була надана Боржнику вимога сплату заборгованості за Договором відступлення права вимоги №9 від 27.12.2006р. та Договором відступлення права вимоги №9/1 від 27.12.2006р. у загальному розмірі 127 996 906,27 грн. у семиденний строк з моменту отримання вимоги, відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України (а.с.26). Проте, станом на 08.06.2015р. заборгованість Боржником погашена не була, жодної відповіді на вимогу не надходило. Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України неможливість виконання боржником грошового зобовязання не звільняє його від відповідальності за таке невиконання. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно п.3.1 Договору поруки 1 та Договору поруки 2 Поручитель зобовязаний у разі порушення Боржником обовязку за Основним договором самостійно виконати зазначений обовязок Боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора в строк не пізніше семи днів шляхом перерахування належних до сплати грошових коштів на поточний рахунок Кредитора, відкритий у банківській установі. 09.06.2015р. позивачем була надана відповідачу ТОВ СПОТ «Комінметінвест» вимога про сплату заборгованості за Договором поруки 1 у розмірі 127 996 906,27 грн. та вимога відповідачу 2 про сплату заборгованості за Договором поруки 2 у розмірі 100,00 грн. у семиденний строк з моменту отримання вимоги. Проте, станом на 02.11.2015 р. заборгованість відповідачами погашена не була, жодної відповіді на вимогу не надходило. Станом на 08.12.2015 р. заборгованість за Договором поруки погашена не була, відповідачі ухиляються від виконання своїх зобовязань щодо її погашення, посилаючись на скрутне фінансове становище. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про необхідність задоволенню вимог позивача, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами дійсно існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання договорів поруки від 17.01.2008 року, через порушення умов Основного договору з боку позичальника виникла заборгованість. Відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів солідарно на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6090,00 грн. (шість тисяч девяносто гривень).

Outcome: approved