overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

04 березня 2015 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт щодо усієї спадщини і призначив своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Кривуля,36 в с.Пилява Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Пилявської сільської ради Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 04 березня 2015 року помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений ним 22 листопада 2014 року і посвідчений секретарем Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповів позивачу; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Шацької селищної ради Шацького району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] Позовну заяву обґрунтовано тим, що в 1985 році [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON]. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину прийняв шляхом падання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом, а також спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку, немає. У зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, [PERSON] відмовлено в нотаріальному оформленні його спадкових прав. Тому він просить суд визнати його право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач Шацька селищна рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Шацька селищна рада Шацького району Волинської області позовні вимоги визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1217, 1220, 1233, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів. Посилався на те, що 22.07.2014 року померла мати [PERSON], після смерті якої залишилося належне їй нерухоме майно. Вказав, що своєчасно для прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори, оскільки з 19 грудня 2014 року по 26 січня 2015 року хворів, що стало причиною пропуску строку. З посиланням на ці обставини, статтю 1272 ЦК України просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці. В судове засідання позивач не зявився, але надав письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач сільська рада будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 19 липня 2014 року у селі Новошмідтівка Новоодеського району Миколаївської області померла [PERSON]. Спадковою масою є земельні ділянки призначені для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Спадкоємцем за законом та заповітом є син спадкодавця [PERSON], тобто позивач у справі. Судом зясовано, що відповідач в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернувся, а 03 березня 2016 року постановою приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з пропуском встановленого законом строку. Причиною пропуску строку стала хвороба позивача у період з 19.12.2015 р. по 26.01.2016 р., що підтверджується довідкою територіального медичного обєднання МВС України по Миколаївській області. В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ураховуючи те, що позивач хворів у період звернення до нотаріуса для успадкування майна матері, суд дійшов висновку, що він з поважних причин пропустив строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини і вважає за необхідне надати йому додатковий строк, відповідно до його вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 27 січня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Запорізькою сільською радою Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27 січня 1996 року. Шлюб зареєстровано Запорізькою сільською радою Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння , внаслідок яких їх сім'я розпалася, більше року вони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач до суду повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 17 липня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8) Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося, більше року сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують . Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, тривалий час разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулася в Ізяславський районний суд із позовною заявою до Мякотівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування позову зазначила, що 22 вересня 2011 року померла [PERSON]. За життя вона склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла для позивача. Як спадкоємець за заповітом позивач вступила в управління спадковим майном, взяла його під свою охорону, однак не звернулася у 6-місячний строк в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через те, що не знала про наявність державного акта на земельну ділянку, оскільки він був зданий в оренду, а орендар повернув їй державний акт в 2015 році. За наведених обставин позивачка просить визначити для неї додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримала. Мякотівська сільська рада Ізяславського району у поданій суду заяві проти позову не заперечила, просить розглядати справу у відсутності її представника. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 22 вересня 2011 року. Відповідно до заповіту від 01 листопада 2000 року за життя [PERSON] заповіла все належне їй майно для [PERSON]. Відповідно до повідомлення Мякотівської сільської ради Ізяславського району № 315 від 16.02.2016 р. на день смерті [PERSON] в спадковому будинку ніхто крім неї не проживав та зареєстрований не був. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори № 796/01-16 від 13.04.2016 р. спадкової справи після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилося. Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2005 року. Шлюб між ними не розірвано, але з 06.12.2015 року сімейні стосунки між ними припинено, сторони проживають окремо. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю між ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 04.03.2016 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 24 травня 1997 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. [INFO] року народилась їх донька [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивачка вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду з цим позовом. [PERSON] подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутності. У разі задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 14), у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого Воскресенською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 24 травня 1997року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №10. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 4). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного. Їх неповнолітні діти, [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], залишилися проживати біля матері (а.с. 9-10). Спір між сторонами про розподіл спільного майна, чи місця проживання їх дітей на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved