Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

02.12.15 р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом в якому вказала, що між нею та відповідачем [PERSON] 12.06.1993 р. був зареєстрований шлюб, від якого народилися дві доньки: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] В період шлюбу за грошові кошти батьків позивачки був збудований житловий будинок №7 по вул. Слобожанська в с. Богуславка Борівського р-ну Харківської обл., вартість якого становила 249878 грн. На підставі дубліката свідоцтва про право власності б/н від 04.11.2005 р., виданого 11.10.2005 р. Богуславською с/радою Борівського р-ну Харківської обл., взамін свідоцтва про право власності, виданого 07.08.1997 р. Богуславською с/радою народних депутатів Борівського р-ну Харківської обл. по рішенню виконкому №28 від 08.04.1997 р., власником спірного майна житлового будинку №7 по вул. Слобожанська в с. Богуславка Борівського р-ну Харківської обл. значиться [PERSON] Але дане домоволодіння є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю позивачки та відповідача (по 1/2 частині кожному). Шлюб між сторонами був розірваний, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борівського РУЮ Харківської обл. було зроблено відповідний актовий запис №01 від 26.01.2011 р. Відповідач одразу створив нову сімю та живе в іншому будинку. Письмової угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не укладали, але усно домовилися, що позивачка не подає позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхніх дочок, а він, в свою чергу, віддає позивачці належну йому половину житлового будинку, при цьому забравши з сімї побутову техніку, яку вони придбали за час шлюбу: - кольоровий телевізор який позивачка оцінює в 8700 грн., - холодильник - 7500 грн., - відеомагнітофон - 1800 грн., - набір меблів - 25500 грн., - насосну станцію - 23000 грн., - електростанцію - 45000 грн., - інша побутова техніка - 13500 грн., на загальну суму 125000 грн. Вважає, що спільно нажите з відповідачем майно повинно бути розділене між подружжям наступним чином: позивачці виділити домоволодіння №7 по вул. Слобожанській в с. Богуславка Борівського р-ну Харківської обл., з урахуванням ст.70 СК України, згідно яких 1/2 частини належить позивачці, а інша 1/2 частина належить відповідачу, в рахунок його 1/2 частини будинку виділити кольоровий телевізор, набір меблів, насосну станцію, електростанцію, іншу побутову техніку, що загалом становить 125000 грн. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач позов визнав, про що надав відповідну заяву. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає,що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 372 ЦК України майно , що є у спільній сумісній власності , може бути поділене між ними співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу майна , що є у спільній сумісній власності , вважається , що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Згідно ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу: 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина то чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч.ч.4,5 ст.71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч.6 ст.57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Крім того, ч.1 ст.190 СК України передбачає, що «той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у звязку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо)». В суді встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], її батьками являються [PERSON] і [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 26 січня 2011 р. (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником будинку №7 по вул. Слобожанській с. Богуславка Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.16-21). Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчить про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання будинку, який розташований за адресою: вул. Слобожанська,б.7, с. Богуславка Борівського р-ну Харківської обл., обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та залишення за позивачкою право власності на вищевказаний будинок.

Outcome: approved