overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

04.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Бурковецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 06.06.2002 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну частку (пай) площею 3,86 га., яка розташована на території Бурковецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті матері, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Позивач звернулася із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не зявилася, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи у її відсутність. Відповідач Бурковецька сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Бурковецька сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та ст.ст. 11, 16, 325, 328, 374, 392, 1216, 1218, 1223 ч.2, 1265, 1268 ч.5 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 158, 169, 174, 212-215, 222, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

04.04.2017 року позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача\~ - Трощанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку\~ в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що мати позивача [PERSON], яка померла 05.04.2006\~ року, і після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,0419 га, кадастровий номер 1825887800:04:000:0032, яка розташована на території Трощанської сільської ради,\~ Чуднівського району Житомирської області. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, не має. Позивач звернулася із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до Чуднівської державної нотаріальної контори\~ Житомирської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Трощанська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Трощанська сільська рада позов визнає у повному обсязі і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє\~ позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

04.04.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 03.10.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 12360,58 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 03.10.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 4400,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 28.02.2017 року склався борг перед банком у розмірі 12360,58 гривень, а саме борг за тілом кредиту 3582,51 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 7951,38 гривень, штраф (фіксована частина) 250.00 гривень, штраф (процентна складова) 576,69 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору 1600,00 гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

04.04.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 18.10.2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 14367,37 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 18.10.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.01.2017 року склався борг перед банком у розмірі 14367,37 гривень, а саме борг за тілом кредиту 1874,40 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 11332,62 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 660,35 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору 1600,00 гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

04.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач, через свого представника звернувся до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує та просить задовольнити, шлюбно- сімейні відносини між ними припинені з кінця червня 2016 року. Відповідач, через свого представника, звернулась до суду з заявою з проханням слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2007 року Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] ндрійович,[INFO], [PERSON] андрійович,[INFO] Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2016 року у звязку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сімя існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

04.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, посилаючись на те, що спільне життя у подружжя не склалось, будь-яких сімейних відносин сторони не підтримують,між ними виникають суперечки та скандали, сімейно-шлюбні відносини між ними припинено і сімя фактично розпалась. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], позивач просить визначити місце проживання дитини з нею. Спору про поділ майна між подружжям немає. Крім цього, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до її повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 08.08.2000 року, від якого мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, усі обовязки щодо утримання та виховання дитини позивач виконує самостійно, тому вона змушена звернутись до суду. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглядати справу за його відсутності. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє\~ позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище обгрунтування та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

04.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши, що вона з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського РУЮ Одеської області уклали шлюб. Від шлюбу з відповідачем є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В даний час сторони проживають окремо. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частині його заробітку і доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 04 квітня 2017 року і до досягнення повноліття сином [PERSON], а потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття донькою [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області. За час перебування в шлюбі сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження [PERSON], [PERSON] зазначено, що їх батьком є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

04.04.2017 року позивачка [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, позивачкою [PERSON] Договір про утримання дитини між ними не укладено. Стан здоров'я дитини задовільний. За даними позивачки відповідач працює, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача, в зв'язку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

04.04.2017 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві зазначила, що 01.08.2009 року у відділі РАЦС Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що у книзі реєстрації актових записів про реєстрацію шлюбів зроблено актовий запис №23. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Сімейні та подружні стосунки між сторонами не склалися через зміну поглядів на життя. На даний час шлюб існує лише формально, оскільки сторони з лютого 2017 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання сина не надає. В звязку з цим позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина, який й після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, вони не підтримують подружніх стосунків, можливість примирення заперечують. За таких умов шлюб між позивачкою та відповідачем суперечить інтересам сторін і його необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В добровільному порядку відповідач свої обовязки щодо утримання дитини не виконує, чим порушує права неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем не має. Судовий збір стягується з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України та ст.4 ч.2 п.1, ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.24, 104, 105, 110, 112, 180 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

04.04.2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15 листопада 2003 року. Від даного шлюбу у позивачки та відповідача є малолітня дитина - [PERSON], [INFO] Так як спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, а також розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, просила розірвати шлюб. Позивачка та її представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 15 листопада 2003 року (актовий запис № 582). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини позивачка не має та вважає подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивачки при подачі позовної заяви.

Outcome: approved