Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

03 серпня 2021 року Акціонерне товариство «Мегабанк» засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 39422 грн. 73 коп. Обґрунтовано позов тим, що 16 серпня 2018 року між сторонами було укладено кредитний договір № 166-308-850-2-18-Г, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 25953 грн. 61 коп. зі сплатою 15% річних на строк з 16 серпня 2018 року до 15 серпня 2019 року. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві на видачу готівки від 16 серпня 2018 року. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 166-308-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти (кредит) на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою в сумі 25933 грн. 61 коп. зі сплатою 15% річних за користування ним на строк з 16 серпня 2018 року до 15 серпня 2019 року (а.с. 5). Відповідно до пункту 2.8. вказаного кредитного договору розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості складає 2,5% від суми кредиту та сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Згідно з пунктом 2.9. кредитного договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди становить 3000 грн. та сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Пунктом 2.11. кредитного договору сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний пунктом 2.2 договору, складає 0,1% річних. Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором. Згідно з пунктом 4.3. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Відповідно до пункту 3.2.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Крім того, пунктом 6.3. вказаного кредитного договору сторони визначили, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 25933 грн. 61 коп., що підтверджується підписом відповідача у заяві на видачу готівки № TR.1818656.1263.46 від 16 серпня 2018 року (а.с. 20). Однак, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, який не спростовано відповідачем, станом на 01 лютого 2021 року утворилася заборгованість у сумі 39422 грн. 73 коп., з якої: 23905 грн. 35 коп. - залишкова сума заборгованості за кредитом; 1253 грн. 90 коп. - залишок нарахованих та несплачених процентів; 2593 грн. 36 коп. - залишок нарахованої та несплаченої комісії; 11670 грн. 12 коп. - штраф за кредитним договором (а.с. 19). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 12-18). Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідач суду не надала. А тому, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернула отримані та використані надані позивачем грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved