Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

02 серпня 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовною заявою до Харківської міської ради про визнання права власності на 34/100 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що після смерті її батька [PERSON], який помер 25 травня 2015 року, відкрилась спадщина на 34/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Дмитра Міллера (колишня вул. Піонерська), 8, в м. Харкові, який належав її батькові на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року, проте за життя батько своє право власності на 34/100 житлового будинку не зареєстрував в органах БТІ. У звязку із відсутністю правової реєстрації спадкового домоволодіння по вул. Дмитра Міллера, 8 в м. Харкові, яке належало батьку позивача, остання не має можливості оформити свої спадкові права через нотаріальну контору та вимушена звернутись до суду із даним позовом. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2017 року у позовних вимогах [PERSON] відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Апеляційний суд вважає, що зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення у повному обсязі не відповідає. Судовим розглядом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-МП № 854240, виданого Комітетом запису актів громадянського стану Адміністрації міста Смоленська РФ, 25 травня 2015 року помер [PERSON], [INFO]. [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] Після смерті батька [PERSON] в установлений законом строк вернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого 25 травня 2015 року [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 жовтня 2016 року № 4060/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 25 травня 2015 року [PERSON] на частку в праві спільної власності на житловий будинок № 8, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дмитра Міллера (колишня назва вул. Піонерська), через те, що відсутні документи, які підтверджують місце відкриття спадщини та відповідно до довідки КП «Харківське міське БТІ» від 03 грудня 2015 року за № 1504325 на частку в праві спільної власності вказаного житлового будинку з надвірними будівлями право власності не зареєстровано після розподілу ідеальних часток. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року встановлено факт постійного проживання спадкодавця [PERSON], померлого 25 травня 2015 року, на час відкриття спадщини та місце відкриття спадщини за адресою: м. Харків, вул. Дмитра Міллера,8. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив із тих обставин, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] на праві власності належали 34/100 частини домоволодіння по вул. Дмитра Міллера (колишня вул. Піонерська), 8 в м. Харкові. Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Разом з тим, у відповідності зі\~статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року виділено [PERSON] належний їй житловий будинок літ. «Х-1» з надвірними будівлями: сараєм літ. «Ж», вбиральнею літ. «У», льохом літ. «Л», льохом літ. «Ч», гаражем літ. «Ц», дворовим водогоном літ. №2, воротами літ. №5, огорожею літ. №12, огорожею літ. № 15, розташовані по вул. Піонерській, 8 у м. Харкові на земельній ділянці площею 798 кв.м, припинивши право спільної часткової власності з [PERSON] та [PERSON] на старий житловий будинок літ. «А-1». Анульовано правову реєстрацію належній [PERSON] частки житлового будинку «А-1» у розмірі 44/100 частин. Зобовязано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» провести правову реєстрацію та видати свідоцтво про право власності: -[PERSON] на цілий житловий будинок літ. «Х-1» загальною площею 118 кв.м, у тому числі жилою площею 705, кв.м, по вул. Піонерській, 8-А у м. Харкові; -на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 71,8 кв.м, у тому числі жилою площею 31,7 кв.м, по вул. Піонерскій, 8 у м. Харкові на імя: [PERSON] 34/100 частин замість 19/100 частин; [PERSON] на 66/100 частин замість 37/100 частин. Крім цього, зазначеним рішенням суду було встановлено, що у власності співвласника [PERSON] знаходиться квартира № 2 у будинку літ. «А-1», яка перейшла йому від колишнього співвласника [PERSON] Крім того, йому належать вбиральня літ. «К», льох літ. «С», сарай літ. «Д», дворовий водогін літ. № 4 та 1/2 частина хвіртки № 6. Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року набрало законної сили, а тому відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України має преюдиційне значення для вирішення цієї справи. Посилання суду першої інстанції на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, яким позов [PERSON] до [PERSON], КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про поновлення порушеного права шляхом поновлення реєстрації прав власності на частку домоволодіння задоволено та поновлено порушене право власності [PERSON], зобовязавши КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» поновити реєстрацію права власності на 19/100 частини домоволодіння № 8 по вул. Піонерській в. Харкові на імя [PERSON], як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], апеляційний суд вважає безпідставними з наступних підстав. Зі змісту зазначеного заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2010 року вбачається, що предметом спору було порушене право власності [PERSON] на 19/100 частин домоволодіння № 8 по вул. Піонерській в м. Харкові, після неправомірних дій [PERSON], яка безпідставно набула право власності на належну [PERSON] частину у домоволодіння по вул. Піонерській, 8 у м. Харкові. З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що відчуження [PERSON] 19/100 частин, які так і не були зареєстровані належним чином за [PERSON], відбулося до ухвалення рішення суду про виділення у його власність 34/100 частин домоволодіння літ. «А-1». Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням встановлених судом обставин у справі, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на час виникнення обставин, що обумовили звернення [PERSON] до Червонозаводського районного суду м. Харкова за захистом свого порушеного права, не було виконано рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року, відповідно до якого у [PERSON] виникло право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 71,8 кв.м, у тому числі жилою площею 31,7 кв.м, по вул. Піонерській, 8 у м. Харкові на імя: [PERSON] 34/100 частин. Вищезазначене підтверджується також відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 23 листопада 2015 року, відповідно до якого розмір частки співвласника [PERSON] [PERSON] складає 66/100 частин домоволодіння по вул. Дмитра Міллера, 8 в м. Харкові. З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскільки батько позивача [PERSON] на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2007 року набув право власності на 34/100 частин у спірному домоволодінні по вул. Дмитра Міллера, 8 (колишня Піонерська) в м. Харкові, і саме ця частка є спадковим майном, яке підлягає успадкуванню [PERSON], а тому апеляційний суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. За наслідками розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 статті 309 ЦПК України.

Outcome: approved