Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Первинної профспілкової організації працівників Фастівського комбінату комунальних підприємств про визнання безстрокового страйку незаконним, мотивуючи вимоги тим, що на території міста Фастова знаходиться підприємство Фастівський ККП, засновником, якого є Фастівська міська рада. 01.08.2017 року розпорядженням міського голови було скликано друге засідання тридцять першої сесії міської ради VII скликання на 03.08.2017 року, на початку засідання якої працівниками Фастівського ККП було заблоковано трибуну для виступів, почався галас, вимоги, щоб з боку міського голови припинились начебто незаконні дії спрямовані проти керівника та працівників Фастівського ККП. Всі звернення припинити незаконний страйк та приступити до виконання своїх функціональних обов'язків, оскільки це може призвести до санітарної, екологічної катастрофи, яка виникне в місті, створить реальну загрозу життю і здоров'ю людей, довкіллю та завдасть матеріальної шкоди територіальній громаді міста Фастова, в особливо великому розмірі - були проігноровані, що призвело до нестабільної роботи сесії, депутати не могли працювати, сталася затримка розгляду порядку денного на три години, а також дані дії працівників Фастівського ККП взагалі могли призвести до зриву сесії Фастівської міської ради. Всім цим діям передувало те, що 02.08.2017 року до Фастівської міської ради від голови первинної профспілкової організації Фастівського ККП та від Фастівського ККП надійшов лист про оголошення безстрокового страйку працівників Фастівського ККП, який позивач вважає незаконним через недотримання порядку його оголошення, який чітко регламентованого Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». На підставі зазначеного просив визнати безстроковий страйк, оголошений та розпочатий з 02 серпня 2017 року первинною профспілковою організацією Фастівського ККП, незаконним, зобов'язати первинну профспілкову організацію Фастівського ККП та учасників страйку прийняти рішення про припинення страйку та розпочати роботу не пізніше наступної доби після дня вручення копії рішення суду первинній профспілковій організації Фастівського ККП. В судовому засіданні представники позивача вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що первинна профспілкова організація Фастівського ККП мала намір розпочати страйк лише з 09.08.2017 року у разі незадоволення їх вимог міським головою, а 03.08.2017 року працівниками Фастівського ККП був здійснений мирний похід на сесію Фастівської міської ради, що не було страйком, а мало ознаки примирних заходів для врегулювання трудового конфлікту, що виник на підприємстві. Про такий мирний похід на сесію Фастівської міської ради були повідомлені як Фастівська місцева прокуратура, так і відділення поліції, а на підприємстві для цих цілей змінений графік роботи відповідним розпорядженням. На підставі наведеного просив відмовити в задоволені позову, оскільки запланований страйк так і не розпочався. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Фастівський комбінат комунальних підприємств діє на підставі статуту, затвердженого рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради від 08.02.2005 pоку № 19. Відповідно до пункту 1.1 Статуту власником підприємства є Фастівська міська рада.Метою діяльності підприємства є високоефективна господарська діяльність, направлена на надання комунальних послуг населенню, підприємствам і організаціям та задоволення соціальних і економічних потреб свого трудового колективу за рахунок одержаних прибутків у відповідності з чинним законодавством (а.с.7). На підприємстві створено Первинну профспілкову організацію працівників Фастівського комбінату комунальних підприємств, яка діє на підставі Статуту (а.с.33-56), метою діяльності якої є представництво, здійснення трудових, соціально-економічних прав та інтересів її членів. Відповідно до розділу 2 Статуту, профспілка має право на організацію та проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій, страйків. Як вбачається з матеріалів справи, головою первинної профспілкової організації Фастівського ККП Денисюк О.М. надіслано лист №08/279 від 02.08.2017 року, який зареєстрований згідно штампу вхідної кореспонденції 03.08.2017 року, на ім'я голови Фастівської міської ради Нетяжука М.В про те, що Фастівський комбінат комунальних підприємств та первинна профспілкова організація Фастівського ККП повідомляє про проведення безстрокового страйку (а.с.6). Мотивом його проведення, виходячи зі змісту цього листа, є відсутність результатів від примірних процедур та продовження незаконних дій проти керівника, працівників Фастівського ККП, спрямованих на дестабілізацію роботи підприємства, приниження честі та гідності працівників. Згідно розпорядження міського голови №192-од від 01.08.2017 року було скликано друге засідання тридцять першої сесії міської ради VII скликання на 03.08.2017 року (а.с.14). Як встановлено судом та не заперечується представниками сторін, 03.08.2017 року приблизно з 9-00 год. по 12-00 год. працівники Фастівського ККП /близько 70 чоловік/ були присутні на сесії міської ради, заблокували трибуну для виступів, висувавши в галасливій формі вимоги, щоб з боку міського голови припинились незаконні дії спрямовані проти керівника та працівників Фастівського ККП. Такі дії працівників Фастівського ККП призвели до неможливості розпочати роботу сесії вчасно, оскільки трибуна була розблокована лише о 12-00 год., коли працівники покинули адмінбудівлю міської ради. Доповідною запискою на ім'я міського голови, яка складена 04.08.2017 року, головний спеціаліст відділу ЖКГ Грицута Д.Д. повідомив, що 03.08.2017 року з 9-00 год. по 12-00 год. працівники Фастівського ККП не виконували роботу з благоустрою міста та були відсутні на своїх робочих місцях (а.с.23). Факт участі у зазначених подіях найманих працівників Фастівського ККП, які мале місце 03.08.2017 року, знайшов свого підтвердження в суді. Позивач вважає, що такі дії працівників Фастівського ККП є страйком, а рішення про його оголошення було прийнято з порушенням норм ЗУ «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». Позиція відповідача, в свою чергу, зводиться до того, що страйк працівників Фастівського ККП був оголошений лише з 09.08.2017 року, однак його не було розпочато. При цьому, подія 03.08.2017 року не має ознак страйку, оскільки працівниками здійснені дії по тимчасовому припиненню роботи з метою вирішення колективного трудового спору, який, за власною характеристикою представника відповідача, можна визначити як «мирний похід на раду». Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає захід за участю працівників Фастівського ККП, який відбувся 03.08.2017 року, відповідає визначенню поняття «страйк» відповідно до Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». До таких висновків суд прийшов виходячи з наступного. Відповідно до статті 44 Конституції України ті, хто працює, мають право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів. Порядок здійснення права на страйк встановлюється законом з урахуванням необхідності забезпечення національної безпеки, охорони здоров'я, прав і свобод інших людей. Відповідно до статті 17 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» страйк - це тимчасове колективне добровільне припинення роботи працівниками (невихід на роботу, невиконання своїх трудових обов'язків) підприємства, установи, організації (структурного підрозділу) з метою вирішення колективного трудового спору (конфлікту). Слід виділити основні ознаки страйку, що дасть можливість визначити наявність у подіях 03.08.2017 року його ознак: 1)Страйк - крайній засіб для задоволення вимог найманих працівників. Як вбачається зі змісту листа №08/279 від 02.08.2017 року, та підтверджується поясненнями представника відповідача, чисельні примирні заходи не призвели до вирішення трудового конфлікту, що стало підставою для оголошення страйку. 2)Страйк виявляється у призупиненні виконання працівниками своїх трудових обов'язків. Судом достовірно встановлено, що 03.08.2017 року з 9-00 год. по 12-00 год. працівники Фастівського ККП не виконували роботу з благоустрою міста та були відсутні на своїх робочих місцях. 3) Страйк - це колективна дія. Факт участі у подіях 03.08.2017 року близько 70 працівників Фастівського ККП також знайшов свого підтвердження в суді. 4) Страйк - це тимчасове припинення роботи. Не є спірним і той факт, що працівники Фастівського ККП приступили до виконання своєї роботи після 12-00 год. 03.08.2017 року. 5) Страйк носить добровільний та організований характер. Як встановлено судом, питання оголошення страйку розглядалось на загальних зборах працівників Фастівського комбінату комунальних підприємств, тобто за наслідками голосування прийнято позитивне рішення. При цьому, як доказ відсутності в діях працівників ознак тимчасового припинення роботи, відповідач посилається на розпорядження №7 від 01.08.2017 року, яким змінено графік роботи на підприємстві, та повне відпрацювання в подальшому робочого часу, у який працівники були відсутні на роботі (а.с.24). Суд вважає таке посилання відповідача необґрунтованим з огляду на наступне. Дійсно, відповідно до протоколу №17 від 27.07.2017 року загальних зборів працівників Фастівського комбінату комунальних підприємств, ухвалено звернутися трудовим колективом на сесію Фастівської міської ради 03.08.2017 року до Фастівського міського голови щодо обґрунтування причин розірвання контракту з керівником (а.с.25). У зв'язку з цим, розпорядженням начальника Фастівського ККП №7 від 01.08.2017 року змінено графік роботи, в зв'язку зі зверненням трудового колективу Фастівського ККП до міського голови щодо вирішення соціальних гарантій на сесії Фастівської міської ради, яке відбудеться 03.08.2017 року (а.с.24). Зміни стосувались лише одного дня 03.08.2017 року, а саме змінений графік робочого дня - з 07.30 по 08.30 год., з 12.00 до 18.00 год. для працівників з 5-денним робочим днем та з 05.30 по 08.30 год., з 12.00 до 15.00 год. для працівників з 6-денним робочим днем. Таким чином, вже 27.07.2017 року на загальних зборах працівники Фастівського комбінату комунальних підприємств вирішили звернутися трудовим колективом на сесію Фастівської міської ради 03.08.2017 року, при цьому засідання сесії скликано лише 01.08.2017 року відповідно до розпорядження міського голови №192-од. Крім того, викликає обґрунтовані сумніви і той факт, що у розпорядженні №7 від 01.08.2017 року таким чином змінено графік роботи, що фактично дало можливість всім бажаючим на сесії ради працівникам Фастівського ККП виступити, висловити свою думку, поставити питання в межах встановленого розпорядженням регламенту. Тобто, приймаючи рішення про зміну графіку робочого дня начальник наперед знав, що сесія відбудеться 03.08.2017 року, сесія розпочнеться вчасно о 09.00 год., тривалість виступів /висловлення власних думок/ всіх бажаючих буде такою, що дасть їм змогу повернутися до роботи вже о 12-00 год. Суд також вважає за необхідне наголосити, що трудове законодавство України гарантує працівнику дотримання тих умов трудового договору, які передбачені під час його укладення. Згідно зі ст. 32 КЗпП будь-яка зміна умов трудової функції є зміною істотних умов праці, а тому в усіх випадках потрібна згода працівника. Змінити графік роботи (істотну умову праці) можна лише в тих випадках, коли вона пов'язана із змінами в організації виробництва і праці. Якщо власник не запроваджує зміни в організації виробництва і праці, він не має законних підстав в односторонньому порядку змінювати істотні умови праці, яким у спірних правовідносинах є зміна графіку роботи на підприємстві на один день 03.08.2017 року Доказів того, що мали місце зміни в організації виробництва і праці на Фастівському ККП відповідачем не надано, тому законних підстав для зміну графіку робочого дня на підприємстві не було. На підставі зазначеного вище суд не приймає до уваги ані протокол №17 загальних зборів трудового колективу, який до міської ради не надходив, про його існування відомо не було, ані розпорядження №7 від 01.08.2017 року про змінену графіку роботи, оскільки є підстави вважати, що ці документи було виготовлено після 03.08.2017 року. Суд також не приймає доводів відповідача про те, що «похід на сесію міської ради» не є страйком, а був примирним заходом для врегулювання трудового конфлікту, з огляду на наступне. Слід зазначити, що основним законодавчим актом, який визначає правові й організаційні засади функціонування системи заходів по вирішенню колективних трудових спорів (конфліктів) є саме Закон України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», який спрямований на досягнення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними. Чинним законодавством встановлена така послідовність розгляду колективного трудового спору (конфлікту): Примирною комісією - з питань встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту, укладення чи зміни колективного договору, угоди. Трудовим арбітражем - з питань виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень, та невиконання вимог законодавства про працю. Суд зазначає, що жодним законодавчим актом не передбачений такий примирний захід як «похід». Таким чином, виходячи з принцип законності, що означає, що при вирішенні конкретної справи правозастосувач повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосовує, діяти за принципом - дозволено робити лише те, що передбачено в законі, суд не може визнати обґрунтованим здійснення кваліфікації одних й тих саме дій за різними нормами закону лише з підстав того, що вони названі по іншому особою, яка їх вчинила. До вимог, які включає в себе принцип юридичної відповідальності насамперед належить принцип справедливості, який передбачає, зокрема, існування єдиних підстав притягнення до юридичної відповідальності для всіх осіб. В даному випадку, суд не може визнати обґрунтованим недотримання відповідачем процедури оголошення страйку, яка передбачена Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», лише з підстав того, що за власним баченням відповідача цей захід мав назву «похід на сесію міської ради» З огляду на встановлені обставини вбачається, що відповідач повідомив позивача своїм листом №08/279 від 02.08.2017 року про оголошення страйку працівниками Фастівського ККП, при цьому не зазначивши час початку страйку та не надавши протокол зборів працівників. В подальшому, не з'явившись на робочі місця 03.08.2017 року та здійснивши «похід на сесію міської ради» працівники фактично розпочали страйк у формі невиконання трудових обов'язків. З наведеного можна зробити висновок, що у події, яка мала місце03.08.2017 року під час сесії міської ради за участю працівники Фастівського ККП, є всі ознаки, притаманні страйку в розумінні Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». Згідно п. «б» ст. 22 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», незаконними визнаються страйки оголошені без додержання найманими працівниками, профспілкою, об'єднанням профспілок чи уповноваженими ними органами положень статей 2, 4, 6, частин першої і п'ятої статті 12, частин першої, третьої і шостої статті 19 цього Закону. Зі ст. 2 даного закону вбачається, що колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: а) встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; б) укладення чи зміни колективного договору, угоди; в) виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; г) невиконання вимог законодавства про працю. В судовому засіданні встановлено, що причиною страйку було незадоволення Фастівського ККП діями Фастівського міського голови щодо обґрунтування причин розірвання контракту з керівником. Даний факт підтверджується документами про оголошення страйку, а саме: протоколом №17 від 27.07.2017 року загальних зборів працівників Фастівського комбінату комунальних підприємств (а.с.25), листом №08/279 від 02.08.2017 року. Аналізуючи вимоги трудового колективу Фастівського ККП, суд приходить до висновку, що заявлені ними вимоги не підпадають під умови, які чітко визначені ст. 2 цього Закону, щодо яких законодавець пов'язує виникнення колективного трудового спору (конфлікту). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що колективний трудовий спір в розумінні ст. 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» на час початку страйку не існував, що є підставою для визнання його незаконним. Суд критично оцінює пояснення відповідача про те, що їхнє рішення про страйк було законним, оскільки в судовому засіданні ними не представлено доказів порушення економічних чи соціальних інтересівпрацівників Фастівського ККП. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» вимоги найманих працівників на виробничому рівні формуються і затверджуються загальними зборами (конференцією) найманих працівників або формуються шляхом збору підписів і вважаються чинними за наявності не менше половини підписів членів трудового колективу підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу. Разом із висуненням вимог збори (конференція) найманих працівників визначають орган чи особу, які будуть представляти їх інтереси. Статтею 6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» визначено, що колективний трудовий спір (конфлікт) виникає з моменту, коли уповноважений представницький орган найманих працівників, категорії найманих працівників, колективу працівників або профспілки одержав від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців повідомлення про повну або часткову відмову у задоволенні колективних вимог і прийняв рішення про незгоду з рішенням роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців або коли строки розгляду вимог, передбачені цим Законом, закінчилися, а відповіді від роботодавця, уповноваженої ним особи, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців не надійшло. Про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) орган, який представляє інтереси найманих працівників або профспілки, зобов'язаний у триденний строк письмово проінформувати роботодавця, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням підприємства та Національну службу посередництва і примирення. Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до пунктів 7.1, 7.2, 7.4 розділу 7 Положення про порядок проведення примирних процедур по вирішенню колективних трудових спорів (конфліктів), затвердженого наказом Національної служби посередництва і примирення №92 від 24.04.2001 відповідно до положень частини шостої статті 15 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» реєстрації НСПП підлягають: висунуті і затверджені відповідно до положень статей 2 і 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» вимоги найманих працівників або профспілки; колективні трудові спори. Уповноважений найманими працівниками або профспілкою орган після прийняття рішення про вступ у колективний трудовий спір в трьохденний строк надсилає НСПП письмову інформацію про виникнення колективного трудового спору (конфлікту), в якій вказує сторони колективного трудового спору (конфлікту); вимоги найманих працівників або профспілки. Дана письмова інформація в послідуючому підлягає реєстрації в установленому порядку. Доказів того, що працівниками Фастівського ККП приймалось рішення про виникнення колективного трудового спору та здійснювалось формулювання вимог працівників та направлення роботодавцю відповідно до приписів ст. 4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» суду надано не було. Суду також не було надано доказів того, що про виникнення колективного трудового спору у триденний строк не поінформовано місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням підприємства та Національну службу посередництва та примирення на виконання вимог ст. 6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». Також відсутні докази, що працівники не звертались з приводу цього спору до трудового арбітражу або до примирної комісії відповідно до вимог ст. 7, ст.9. 12 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». Суд приходить до висновку, що процедурі оголошення страйку обов'язково повинна передувати процедура вступу найманих працівників у колективний трудовий спір, проте з огляду на вищевикладене відповідачем не дотримано зазначеної процедури. За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» орган (особа), який очолює страйк, зобов'язаний письмово попередити роботодавця або уповноважену ним особу, організацію роботодавців не пізніше як за сім днів до початку страйку, а у разі прийняття рішення про страйк на безперервно діючому виробництві - за п'ятнадцять днів. Отже, відповідно до ч. 6 ст. 19 вищезгаданого Закону, орган, який очолює страйк, зобов'язаний письмово попередити власника або уповноважений ним орган не пізніше як за 7 днів та за 15 днів на безперервно діючому виробництві, до початку страйку. Всупереч наведеним положенням Закону, Первинна профспілкова організація працівників Фастівського комбінату комунальних підприємств здійснила таке повідомлення позивача з порушенням встановленого строку. Отже, визнаючи конституційне право працівників Фастівського ККП на страйк, суд вважає, що недотримання порядку оголошення страйку, чітко регламентованого Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», є порушенням прав роботодавця на вжиття заходів щодо уникнення чи мінімізації негативних наслідків, спричинених страйком. Таким чином, мають місце передбачені пунктом «б» статті 22 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» підстави для визнання страйку незаконним. Доводи відповідача про те, що страйк було лише оголошено, але не розпочато, суд вважає безпідставними, оскільки ст. ст. 22, 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» передбачає можливість прийняти рішення про припинення або відміну оголошеного страйку. Статтею 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» також передбачено, що рішення суду про визнання страйку незаконним зобов'язує учасників страйку прийняти рішення про припинення або відміну оголошеного страйку, а працівників розпочати роботу не пізніше наступної доби після дня вручення копії рішення суду органові (особі), що очолює страйк. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов'язання прийняти рішення про припинення страйку та розпочати роботу не пізніше наступної доби після дня вручення копії рішення суду, оскільки вирішення позитивно даних вимог фактично вказує на негайне виконання рішення суду, тоді як ст.367 ЦПК України яка вказує на перелік судових рішень за якими судом може бути допущено негайне виконання рішення суду не вказує на можливість допущення негайного виконання рішення суду по категорії справ про визнання страйку незаконними. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 800,00 грн. На підставівикладеного, ст.22 п. «б», ст. 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»,

Outcome: partial