Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

04 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 21 грудня 2010 року, відповідач отримав кредит у розмірі 4600,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 вересня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4696,58 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 6759,60 грн., заборгованість за пенею та комісією 1300,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 637,81 грн., загалом в сумі 13893,99 грн. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про явку в суд був повідомлений належним чином, у поясненнях (а.с.56-61) просив не приймати до уваги заперечення відповідача, задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON], її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнала, надала до суду заперечення, з яких вбачається, що вона з позовом не згодна оскільки вважає, що позивачем при укладенні договору не дотримано вимог щодо його оформлення, а саме посилається на невідповідність письмової форми договору нормам ЦК України, відсутності доказів, які б підтверджували досягнення згоди між сторонами договору щодо всіх його істотних умов, крім того вказала про заборону, накладену Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо нарахування пені та штрафів (а.с.26). Зясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 21 грудня 2010 року, відповідач отримав кредит у розмірі 4600,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-8). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим станом на 30 вересня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4696,58 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 6759,60 грн., заборгованість за пенею та комісією 1300,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 637,81 грн., загалом в сумі 13893,99 грн. (а.с.4-6). Законом України № 1669-У11 від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розяснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надав Національний банк України в листі № 18-112 / 64483, де в своєму розясненні підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати. Відповідач проживає в зоні проведення АТО м.Костянтинівка, Донецької області і таким чином дія вказаного Закону поширюється на неї. Згідно наданих позивачем документів, пеня на відповідача нараховувалась з вересня 2014 року, тобто в період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-У11 від 02 вересня 2014 року. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 2437,81 грн., яка складається із заборгованості за пенею та комісією 1300,00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 637,81 грн. задоволенню не підлягають. Щодо посилань відповідача на невідповідність нормам ЦК України форми договору та дотримання необхідних умов його складання, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою. Як зазначив позивач, укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком та позичальником договору приєднання, підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до Розділу І Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «Приватбанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання банком послуг його клієнтам, таким чином клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Відповідачем [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.7), в якій зазначено, що підписавши цю заяву позичальник ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування. Крім того, зазначено, що позичальнику було надано для ознайомлення Умови та Правила у письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується підписом позичальника в заяві. За час дії договору відповідач активно користувалась банківським продуктом карткою із встановленим кредитним лімітом, постійно знімаючи готівку, розраховувалась через термінали в магазинах та виконувала погашення заборгованості, які надходили регулярно до грудня 2015 року (а.с.62-71). На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 21 грудня 2010 року, а саме: заборгованість за кредитом 4696,58 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6759,60 грн., в решті позовних вимог відмовити. В силу ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1004,85 грн.

Outcome: partial