Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

04.07.2017р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON], у якому просить визнати, що поширені відповідачкою 21.05.2017р. на зборах членів Обслуговуючого садівничого кооперативу «Супутник» (далі ОСК «Супутник») за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с.Новослобідка, вул.Вишневського, буд.134, відомості про те, що позивачка є злодійкою, вчинила злочин, а саме викрала документи ОСК «Супутник», не відповідають дійсності, принижують її честь, гідність та ділову репутацію. Також просить зобовязати відповідачку спростувати недостовірну інформацію прилюдно на зборах ОСК «Супутник», визнати, що вказана інформація є неправдивою та вибачитись перед позивачкою. Крім того, просила стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду в розмірі 20\~000,00грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 05.07.2017р. позов залишений без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору в належному розмірі. 20.07.2017р. позивачка подала до суду уточнену позовну заяву в порядку усунення недоліків, виключила з позову вимогу про стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 21.07.2017р. уточнена позовна заява залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме сплати судового збору в належному розмірі. 01.08.2017р. позивачка в порядку усунення недоліків подала до суду заяву із квитанцією про сплату судового збору. 04.09.2017р. після надходження до суду інформації в порядку ч.3 ст.122 ЦПК України, \~ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.09.2017р. 11.09.2017р. до суду надійшла уточнена позовна заява, позивачка знов включила до своїх вимог вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00грн. Ухвалою суду від 13.09.2017р. уточнена позовна заява залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме сплати судового збору в належному розмірі. 15.09.2017р. позивачка в порядку усунення недоліків подала до суду заяву із квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою суду від 03.10.2017р. уточнену позовну заяву прийнято до судового розгляду, судове засідання призначено на 24.10.2017р. В судовому засіданні 24.10.2017р. позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали повністю, просять його задовольнити. Позивачка додатково пояснила суду, що вона є членом ОСК «Супутник», відповідачка виконує обовязки члена ревізійної комісії та є бухгалтером. 21.05.2017р. під час проведення загальних зборів членів ОСК, в присутності близька ста членів кооперативу, відповідачка образливо висловлювалась на її адресу, називала її злодійкою, звинувачувала у викраденні документів ОСК «Супутник». Вважає, що такі дії відповідачки викликані небажанням останньої, щоб вона, позивачка, була обрана в члени ревізійної комісії, оскільки вона неодноразово зверталась до відповідачки з приводу надання інформації про здійснення фінансової діяльності кооперативу, обсягу витрат тощо. Однак, жодних документів, на які посилається відповідачка вона не викрадала, в 2016р. дійсно був випадок, коли після загальних зборів членів кооперативу, пропали певні документи довіреності членів кооперативу представляти їх інтереси під час загальних зборів. Відповідачка постійно звинувачувала її у викраденні цих документів, а 21.05.2017р., коли вона підійшла до [PERSON] подивитись, що зазначено в кошторисі, остання прилюдно назвала її злодійкою, яка викрала документи кооперативу. ЇЇ слова чули всі присутні, оскільки вона сказала їх голосно. Такими неправомірними діями відповідачки була принижена її честь та гідність, ділова репутація, а також заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях та переживаннях. Через поширення відносно неї неправдивої інформації, вона сильно хвилюється, втратила спокій, вимушена виправдовуватись перед односельчанами та членами кооперативу за дії, які вона не вчиняла. Через втрату довіри з боку членів кооперативу вона не була обрана в члени ревізійної комісії ОСК. Також вона змушена витрачати час на захист своїх прав в суді. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали повністю та просять в його задоволенні відмовити. Відповідачка суду пояснила, що вона декілька років працює бухгалтером кооперативу. 31.07.2016р. під час загальних зборів ОСК «Супутник» у неї було викрадено документи, які були повязані з діяльністю кооперативу. В порядку перевірки вказаного факту за заявою голови кооперативу [PERSON] працівниками поліції було допитано декілька осіб, які назвали прізвище позивачки [PERSON] як такої, яку підозрювали у зникненні документів. При цьому, вона в своїх поясненнях позивачку у зникненні документів не називала та не підозрювала. В подальшому, усі зниклі документі були поновлені, а згодом знайшлись ті, що були втрачені. 21.05.2017р. проводились загальні збори членів ОСК «Супутник», на яких були присутні, зокрема, вона та позивачка. Збори проводились відповідно до порядку денного, який викладений в протоколі загальних зборів. Питання про обрання членів ревізійної комісії та/або обговорення факту зникнення документів кооперативу в 2016р., в повістці дня не стояли та не підіймалися в ході зборів. Керував зборами голова кооперативу, вона звітувала щодо проведеної роботи і жодних фраз, коментарів в сторону позивачки під час зборів не висловлювала. Під час зборів піднімалось багато питань, хтось був задоволений, хтось ні. Було багато питань, але [PERSON] зауважень з приводу кошторису не виказувала, можливо і підходила до неї, але вона її не помітила, з нею не спілкувалась, жодних фраз на її адресу не виказувала. Тобто, вона жодним чином не принижала честь, гідність та ділову репутацію позивачки, не спричиняла їй моральну шкоду. У судовому засіданні 23.11.2017р. за клопотанням сторін допитано свідків. Так, свідок [PERSON] пояснила, що вона є членом кооперативу, до 2014р. була головою кооперативу, потім було декілька судових справ з приводу правомірності зняття з неї повноважень голови. 11.09.2016р. проводились загальні збори членів ОСК. На ділянці, де вони проводились, були два столи, один з них займала вона, щоб повідомити членів ОСК з рішенням суду щодо її повноважень голови. Вона підійшла до [PERSON], щоб ознайомитись із списками присутніх на зборах, ознайомилась та віддала їх. Потім стали казати, що у [PERSON] під час цих зборів викрали документи, вона зверталась до поліції. ЇЇ особисто опитували з цього приводу. Також [PERSON] неодноразово казала їй, що [PERSON] звинувачує її у викраденні документів. На зборах, коли обирали ревізійну комісію, вона особисто запропонувала кандидатуру [PERSON], на що [PERSON] категорично сказала «ні, вона злодійка, викрала документи» Офіційно кандидатуру [PERSON] так і не внесли в списки і за неї не голосували, обрали лише тих, хто задовольняв [PERSON] [PERSON] дуже тяжко перенесла образу, вона плакала, казала, що їй погано. Свідок [PERSON] пояснив, що він є членом ОСК «Супутник». В кінці травня 2017р. відбулись загальні збори. Коли [PERSON] підійшла до [PERSON], щоб подивитись на списки присутніх, остання сказала, щоб та відійшла, вона є злодійкою, викрала документи. Це чули всі присутні на зборах, були близько 60 осіб. Він особисто стояв біля [PERSON] в межах 5 метрів від [PERSON] До цього про викрадення документів він особисто нічого не чув. Свідок [PERSON] пояснила, що 21.05.2017р. відбулись загальні збори членів ОСК. Було десь 50-60осіб. Вона стояла разом з [PERSON] недалеко від стола [PERSON] Коли [PERSON] підійшла до [PERSON], та стала її ображати, назвала злодійкою, сказала, що викрала документи. Які саме, не казала. [PERSON] сказала це спокійним голосом, вона не кричала. Але це є образливим називати людини злодієм без будь-яких підтверджень. ЇЇ особисто поліція з приводу викрадення документів не опитувала. Вона до травня 2017р чула про те, що пропали якісь документи. Після загальних зборів в травні 2017р. [PERSON] плакала, казали, що їй образливо, соромно дивитись сусідам у вічі. Нічого поганого вона про [PERSON] ніколи не чула, ставлення сусідів до неї після цього не змінилось. Раніше [PERSON] була членом ревізійної комісії, а в вересні 2017р. її не обрали в ревізійну комісію через звинувачення у викраденні документів. На тих зборах вона не була присутня, знає про це зі слів інших. Свідок [PERSON] пояснив, що 21.05.2017р. на загальних зборах членів ОСК в присутності усіх бухгалтер [PERSON] сказала на [PERSON], що вона викрала документи. Він здивувався, оскільки нічого про це раніше не знав. Він зрозумів, що документи були викрадені раніше. Пізніше були вибори ревізійної комісії, пропонували обрати [PERSON] [PERSON] [PERSON] сказала, що неможна обирати. Він задав їй питання, чому і та прямо сказала, що вона викрала документи кооперативу. Які саме, не казала. [PERSON] сказала, що ніяких документів не брала. [PERSON] знає з позитивної сторони, нічого поганого про неї сказати не може. Після образи [PERSON] [PERSON] плакала, їй було прикро, що звинуватили ні за що. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є членом кооперативу, збори проводяться раз на рік. На початку 2017р. були збори, де були присутні і [PERSON] і [PERSON] як бухгалтер. Вона стояла позаду голови зборів Мороза, [PERSON] була від неї за два метри попереду, а [PERSON] десь метрів за пять метрів від голови. Вона не бачила, що [PERSON] підходила до [PERSON] та вони спілкувались. Якщо б таке було, то це б помітило багато людей. Після зборів в 2016р., через два тижні вона платила [PERSON] членські внески і [PERSON] сказала, що у неї пропали документи, голова ОСК звернувся в поліцію. [PERSON] нічого не казала про те, що підозрює [PERSON] і від інших вона не чула про таке, жодного разу [PERSON] не обговорювали. Після зборів 2017р. було засідання Правління, на якому була присутня [PERSON], яку запросив голова ОСК [PERSON] на її прохання. Аня бажала довести, що не причетна до викрадення документів. [PERSON] казала лише про своє особисте ставлення до [PERSON], що вона нікого на ображала. Також вона ніколи не чула, щоб [PERSON] пропонували обрати в ревізійну комісію. Свідок [PERSON] пояснила, що вона була присутня на зборах членів ОСК в 2016р. Після нього через декілька днів пішла платити членські внески до [PERSON] і та сказала., що у неї після зборів пропали документи, викликали поліцію, проводилась перевірка. Нікого персонально [PERSON] не підозрювала і нікого не називала. На загальних зборах в цьому році жодного питання з приводу викрадених документів не піднімалось. На зборах було багато людей, усі стояли по колу. Вона була поруч з [PERSON] [PERSON] стояла в центрі, метра три від них, та розповідала про свою роботу. [PERSON] стояла зліва від [PERSON], також в колі людей. [PERSON] до [PERSON] не підходила і вони не спілкувались. Якщо б таке відбулось, то вона би це побачила та почула. З [PERSON] вона бачиться лише на зборах, не спілкуються з нею. [PERSON] вона сплачує членські внески, бачить її у звязку з цим частіше. Нічого не знає з приводу того, що [PERSON] пропонували обрати в ревізійну комісію. В 2015р. їй запропонували бути бухгалтером, але [PERSON] відмовилась, а [PERSON] погодилась. Свідок [PERSON] пояснила, що після зборів в 2016р. хтось з подруг сказав, що в кооперативі пропали документи, а коли пішла платити внески, [PERSON] сказала про це, казали, що викликали поліцію. Це питання ніколи не обговорювали прилюдно. В травні-червні 2017рю були загальні збори, вона сиділа за столом та реєструвала присутніх. Недалеко стояв стіл голови та бухгалтера. [PERSON] стояла від неї збоку за два метри, [PERSON]- навпроти за два метри. Усі стояли колом. [PERSON] декілька разів підходила до неї із записками по питаннях, що обговорювались. Інші також підходили. Голова чи бухгалтер читали ці записки та відповідали на них. Питання по викраденим в 2016р. документам не піднімалось і не обговорювалось. Вона не чула, щоб [PERSON] щось казала на [PERSON] з приводу викрадення нею документів. Ревізійну комісію вони обрали в 2016р. Конкретних осіб, які пропонувались до комісії і за яких голосували, вона зараз не памятає. Свідок [PERSON] пояснила, що після зборів в 2016р. [PERSON] сказала їй, що у неї пропали документи, звертались в поліцію, проводилась перевірка. Але в подальшому, вона ніколи не чула, щоб це питання піднімалось знову і щоб між [PERSON] та [PERSON] був конфлікт з цього приводу. На зборах 2017р. звітували голова та бухгалтер за результати роботи за рік, вирішувались поточні питання. Задавалось питання щодо витрачених коштів, керівництво відповідало. Де стояла під час зборів [PERSON], вона не памятає, [PERSON] за 5-6 кроків від неї. Щоб вони спілкувались між собою, вона на бачила. Ревізійну комісію обирали в2016р. , кандидатури пропонували члени кооперативу. Кого пропонували, за того голосували. З [PERSON] знайома, здоровкаються. З [PERSON] зустрічається, коли платить внески. 15.12.2017р. набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким\~ЦПК України\~викладено в новій редакції. У відповідності до п.п.9 п.1 Розділу ХIII\~Перехідних Положень ЦПК України\~в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією\~ЦПК України. В судовому засіданні 16.01.2018р. досліджені письмові докази та відтворено аудізапис. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017р.), ст.4,5 ЦПК України (в редакції після 15.12.2017р.) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаний або оспорюванних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В ст.270 ЦК України зазначено, що відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3\~цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Так, ст.32 Конституції України, ст.277 ЦК України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Крім того, згідно зі ст.297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її честі, гідності та ділової репутації. При цьому, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст.34), а ст.302 ЦК України надає право фізичній особі вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. В той же час, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута собою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. У п.15 постанови детально розяснений порядок застосування судами норм чинного законодавства щодо правового захисту честі, гідності та ділової репутації. Зокрема, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Тобто відсутність хоча б однієї з вищевказаних ознак виключає склад правопорушення. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). П.18 цієї постанови закріплює, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. А за п.19 цієї постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням, оскільки відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів). Ст.30 Закону України «Про інформацію» \~визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідно до ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини,які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Аналогічні положення містились в ст.10,11,60 ЦПК України в редакції, що діяла на момент подання та початку розгляду справи по суті. Суд встановив, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] тривалий час є членами ОСК «Супутник», що розташований в с.Новослабідка Запорізького району Запорізької області. Відповідач [PERSON] також є бухгалтером вказаного кооперативу. 21.05.2017р. відбулись чергові загальні збори членів ОСК «Супутник», на яких були присутні як позивачка [PERSON], так і відповідачка [PERSON] Вказані обставини визнаються учасниками справи, у суду немає сумнівів у достовірності цих обставин та добровільності їх визнання учасниками, а тому вказані обставини не підлягають доказуванню. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] При цьому, суд виходить з того, що позивачка заявила позовні вимоги про визнання поширених відповідачкою відомостей такими, що не відповідають дійсності і принижують її честі, гідність та ділову репутацію, зобовязання відповідачку спростувати недостовірну інформацію та вибачитися перед нею на загальних зборах ОСК, стягнення моральної шкоди в сумі 10 тис.грн., обґрунтувавши свої вимоги тим, що її право на повагу честі, гідності та ділової репутації порушено в результаті розповсюдження відповідачкою 21.05.2017р. на загальних зборах ОСК «Супутник» недостовірної інформації про неї як злодійку та викрадачку документів кооперативу в 2016р., чим їй спричинено моральну шкоду. За змістом норм діючого законодавства, зокрема, ст.15,270,275,277,297,299 ЦК України, ст.3 ЦПК України, позови про захист честі, гідності чи ділової репутації вправі предявити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. При цьому, згідно з положеннями ст.277 ЦК України, ст.10,60 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017р.), ст.12,81 ЦПК України (в редакції, що діє після 15.12.2017р.), саме позивачка повинна довести факт поширення такої інформації відповідачкою і те, що внаслідок цього було порушено її особисті немайнові права, які підлягають захисту в обраний нею спосіб. Крім того, суд враховує, що норма ч.3 ст.277 ЦК України, відповідно до якої негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, була виключена Законом України \~№1170-VII від 27.03.2014р., тому, виходячи з принципу змагальності сторін, обовязок довести недостовірність інформації, яка розповсюджується про особу, також покладається на позивачку. Разом з тим, оцінивши надані докази, суд вважає, що в порушення вищевказаних норм діючого законодавства позивачка [PERSON] не довела суду належними, допустимими, достовірними та беззаперечними доказами факту поширення відповідачкою [PERSON] недостовірної інформації про неї, а також факту порушення в результаті цього її особистих немайнових прав, що в сукупності є правовою підставою для покладання на відповідачку відповідальності відповідно до вимог ст.277,280,297,299 ЦК України. При ухваленні даного рішення суд не бере до уваги наданий позивачкою диск з аудіозаписом подій 21.05.2017р., оскільки запис є неякісним, з нього неможливо встановити зміст висловлювань, осіб, які їх виказують, та яким-небудь чином ідентифікувати їх, а також неможливо визначити джерело отримання такого звукозапису та подальшого зберігання його оригіналу. Крім того, при ухваленні даного рішення суд не бере до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані на вимогу позивачки, а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які бути допитані на вимогу відповідачки, оскільки під час розгляду справи судом встановлено і не заперечувалось учасниками справи, що в ОСК «Супутник» на протязі тривалого часу існують конфліктні стосунки з приводу обрання керівництва, його повноважень та ефективності роботи. Активні члени кооперативу розділились фактично на дві групи, одна з яких підтримує колишнього голову ОСК [PERSON], друга теперішнє керівництво: голову [PERSON] та бухгалтера [PERSON] Запрошені обома сторонами свідки дають протилежні за змістом пояснення: свідки з боку позивачки про те, що вони були присутні під час загальних зборів 21.05.2017р. та бачили і чули як [PERSON] назвала [PERSON] злодійкою, яка викрала документи кооперативу, свідки з боку відповідачки про те, що на вказаних загальних зборах [PERSON] з [PERSON] не спілкувались, конфлікту між ними не було і жодних образ в бік позивачки відповідачка не виказувала. В даному випадку пояснення свідків з обох сторін є належними та допустимими доказами у даній справі. Однак, жодних обставин, які б давали суду змогу зясувати пояснення яких саме свідків є обєктивними і достовірними, не встановлено, оскільки інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів жодна із сторін суду не надала, в той час, коли відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. В ході судового розгляду судом встановлено, що 01.08.2016р. до Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся голова ОСК «Супутник» [PERSON] з заявою про викрадення невідомими особами під час загальних зборів членів ОСК «Супутник» 31.07.2016р. довіреностей членів кооперативу іншим особам на право голосування на загальних зборах. За вказаним фактом Запорізьким РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було проведено перевірку, обставини втрати документів не встановлені, в звязку з чим 26.08.2016р. складено висновок про припинення подальшої перевірки вказаного факту. Разом з тим, суд вважає, що вказані матеріали перевірки, які були надані відповідачкою, не можуть бути належними доказами у даній справі, оскільки вони не містять відомостей про події 21.05.2017р., які є предметом доказування у даному спорі. Отже, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б достовірно вказували на те, що 21.05.2017р. на загальних зборах членів ОСК «Супутник» відповідачка [PERSON] назвала позивачку [PERSON] злодійкою, яка викрала в 2016р. документи кооперативу, і що ця інформація є неправдивою, недостовірною. Крім того, позивачка не зазначила та належним чином не обґрунтувала, які саме її особисті немайнові права порушені в результаті поширення недостовірної інформації про неї. В судовому засіданні вона лише пояснила, що безпідставне звинувачення її у викраденні документів спричинило їй моральне страждання, призвело до втрати довіри з боку інших членів кооперативу та необрання її до складу ревізійної комісії. Однак, в порушення вимог діючого законодавства позивачка [PERSON] не довела суду належними та допустимим доказами настання будь-яких негативних наслідків для неї в результаті поширення недостовірної інформації. Зокрема, не надала доказів того, що після подій 21.05.2017р. вона висувалась на посаду члена ревізійної комісії, але не була обрана, що погіршились її стосунки з оточуючими, був порушений звичний спосіб її життя та вона вимушена була докладати додаткових зусиль для його організації. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed