Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

02.07.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки з вини відповідача в розмірі 18 657 ,60 грн., а також у відшкодування моральної шкоди стягнути 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 10.11.2011 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення, відповідно до якого в описової частині рішення було встановлено, що її звільнення з займаної посади було проведено без законних правових підстав, але в цілому в задоволенні позовних вимог їй було відмовлено через порушення строків позовної давності, а саме місячного строку для звернення до суду з позовом. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2013 року рішення Новомосковського міськрайонного суду від 10.11.2011 року було скасовано, в задоволенні її позовних вимог до Голубівської сільської ради про поновлення на роботі було відмовлено в зв'язку з закінченням строку трудового контракту, рішення Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 5-4/VI від 16.03.2011 року «Про дострокове розірвання контракту з керівником КП «Надія» та звільнення з роботи на підставі п.1ч.1 ст. 41 КЗпП України» визнано незаконним та стягнуто з Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 69 611,92 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 грн. 21.05.2013 р. вона отримала виконавчі листи по справі про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 69 611,92 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 грн., які 24.05.2013 р. нею було здано до Управління державної казначейської служби України в Новомосковському районі Дніпропетровської області. Вона неодноразове усно зверталась до голові Голубівської сільської ради з проханням внести зміни в її трудову книжку, але позитивного рішення з її питання не дочекалась, а тому 25.07.2013 р. вона звернулась до Голубівської сільської ради Новомосковського району з письмовою заявою , до якої долучила трудову книжку, та просила скасувати запис в трудової книжки №26 і здійснити інший запис, а саме: звільнення у зв'язку з закінченням строку дії трудового контракту, що б дало їй можливість спокійно працевлаштуватися на іншій роботі та отримувати заробітну плату. 23.08.2013 р. на її письмове звернення від 25.07.2013 р., в.о.голови Голубівської сільської ради Чумаченко О.А. було надано відповідь, що сільська рада звернулась до Вищого спеціалізованого суду України і лише після отримання відповіді сільською радою будуть прийняти відповідні дії, незважаючи на те, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2013 р. набрало чинності з дня його проголошення, тобто 10.04.2013 року. 17.10.2013 р. вона знову звернулась до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області із заявою, в який просила скасувати запис №26 в її трудової книжки та виконати іншій запис: «Звільнена у зв'язку з закінченням строку дії контракту», та повернути їй трудову книжку з новим записом. В цей же день вона звернулась із заявою до Новомосковського міжрайонного прокурора з проханням прийняти міри по усуненню незаконних дій з боку посадових осіб Голубівської сільської ради щодо невиконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2013 року. Лише 20.11.2013 р. рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2013 року нарешті було виконано, та в її трудову книжку було внесена запис за №27 про те, що «Запис №26 недійсний» та зроблений запис №28: «Звільнена 11.10.2012 року за ч.2 ст. 36 КЗпП України, в зв'язку з закінченням строку трудового контракту». Трудову книжку їй видала на руки 26.11.2013 року секретар Голубівської сільської ради Чумаченко О.А., про що вона зробила власний напис про отримання трудової книжки в журналі обліку вихідної документації та поставила свій напис. Таким чином, відповідач незаконно утримував у себе її трудову книжку, внаслідок чого вона була позбавлена реальної можливості працевлаштуватися будь - де в іншому місці. В березні 2014 р. позивачка звернулась до суду з позовом до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою видачі трудової книжки, посилаючись на вимоги ст. 235 КЗпП України. Заочним рішенням суду від 12.05.2014 року їй було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.06.2014 р., рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2014 р. в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову було змінено, в іншій частині рішення суду було залишено без змін. Позивач вказує, що відповідач порушив вимоги чинного законодавства України щодо своєчасного виконання рішення суду, в наслідок чого в період з 25.07.2013 року по 26.11.2013 року відповідач незаконно утримував її трудову книжку, що дає їй правові підстави звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який складає 18 657,60 грн. Крім того, внаслідок порушення її законних прав з боку відповідача, їй було завдано моральних страждань. Вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, не мала реальної можливості працевлаштуватися без трудової книжки. За професією вона працювала головним бухгалтером, через неправомірні дії відповідача вона була позбавлена реальної можливості нормально працевлаштуватися. Розмір моральної шкоди вона оцінює у 10 000 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь. 11.11.2014 р. рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в її позові до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримки видачі трудової книжки - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014 року - залишено без зміни. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 27 травня 2015 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.20014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. В цієї ухвали суду зазначено, що за правилами ч.4 ст. 235 КЗпП України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Суд першої інстанції не з'ясував усі обставини справи, які мають суттєво значення для правильного вирішення спору. Судами були допущені порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що має значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення були скасовані. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, дала суду пояснення, аналогічні вказаному в позові від 02.07.2014 року. Представники відповідача - голова Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Кузема М.Г. і за довіреністю - Мисик О.І., позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що [PERSON] добровільно 25.07.2013 р. принесла до сільської ради трудову книжку та написала заяву з вимогою внести в неї зміни, а саме скасувати в трудової книжки запис за №26, та здійснити іншу запис на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2013 року: «Звільнена 11.10.2012 року за ч.2 ст. 36 КЗпП України, в зв'язку з закінченням строку трудового контракту». Вони роз'ясняли [PERSON], що в рішенні апеляційного суду від 10.04.2013 року не вказано про необхідність зміни запису в її трудову книжку. Вони зі скаргою звернулись до Вищого спеціалізованого суду і після отримання роз'яснень, питання про внесення зміни в трудову книжку позивачки було внесено на розгляд сесії, яка була призначена на 20.11.203 року, і на який було прийняте відповідне рішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Частиною 4 ст.235 КЗпП України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно з п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Пунктом 4.2 Інструкції визначено, що у разі, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. В п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року, з послідуючими змінами, «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. За положеннями п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна(годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. По справі встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Голубівської сільської ради про поновлення на роботі було відмовлено, в зв'язку з закінченням строку трудового контракту, рішення Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 5-4/VI від 16.03.2011 року «Про дострокове розірвання контракту з керівником КП «Надія» та звільнення з роботи на підставі п.1ч.1 ст. 41 КЗпП України» визнано незаконним, та стягнуто з Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 69 611,92 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 грн. Після отримання вищезазначеного рішення суду, яке набуло законної сили 10.04.2013 року, [PERSON] зверталась до голові Голубівської сільської ради з проханням внести зміни в її трудову книжку, але позитивного рішення з її питання не дочекалась. 25.07.2013 р. [PERSON] звернулась до Голубівської сільської ради Новомосковського району з письмовою заявою, до якої долучила трудову книжку, та просила скасувати запис в трудової книжки №26 і здійснити інший запис, а саме: «звільнення у зв'язку з закінченням строку дії трудового контракту». 23.08.2013 р. на її письмове звернення від 25.07.2013 р., в.о.голови Голубівської сільської ради Чумаченко О.А. було надано відповідь, що сільська рада звернулась до Вищого спеціалізованого суду України і лише після отримання відповіді сільською радою будуть прийняти відповідні дії. Незважаючи на те, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2013 р. набрало чинності з дня його проголошення, тобто 10.04.2013 року, з 25.07.2013 року трудова книжка позивачки знаходилась у відповідача і останній безпідставно затримував трудову книжку відповідачки, що не дало їй можливості працевлаштуватися на іншій роботі та отримувати заробітну плату. 17.10.2013 р. [PERSON] знову звернулась до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області із заявою, в який просила скасувати запис №26 в її трудової книжки та виконати іншій запис: «Звільнена у зв'язку з закінченням строку дії контракту», та повернути їй трудову книжку з новим записом. В цей же день позивачка звернулась із заявою до Новомосковського міжрайонного прокурора з проханням прийняти міри по усуненню незаконних дій з боку посадових осіб Голубівської сільської ради. Лише 20.11.2013 р. відповідач вніс в її трудову книжку запис за №27 про те, що «Запис №26 недійсний» та зроблений запис №28: «Звільнена 11.10.2012 року за ч.2 ст. 36 КЗпП України, в зв'язку з закінченням строку трудового контракту». Трудову книжку [PERSON] відповідач видав на руки 26.11.2013 року, що було зроблено секретарем Голубівської сільської ради Чумаченко О.А. Позивачка зробила власний напис про отримання трудової книжки в журналі обліку вихідної документації та поставила свій напис. Вищезазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач незаконно утримував у себе трудову книжку позивачки, внаслідок чого вона була позбавлена реальної можливості працевлаштуватися в іншому місці. Тому, встановивши факт затримки видачі [PERSON] трудової книжки з вини відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто за період з 25.07.2013 року по 26.11.2013 року, що складає 87 робочих днів. Визначаючи суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд взяв до уваги вказані норми матеріального права, які регулюють порядок визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та встановив, що середній заробіток, якій підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки складає 19 795,11 грн. із розрахунку: 4 664,40 грн. х 2 = 9328,80 грн.( заробітна плата за 2 повних місяця роботи [PERSON] перед звільненням) поділити на 41 ( кількість робочих днів) - 227, 53 грн. ( середньоденна заробітна плата [PERSON]В.) х 87(кількість днів затримки видачі трудової книжки). Розмір моральної шкоди слід визначити з урахуванням обставин порушення прав [PERSON] та у відповідності до положень ст.237-1 КЗпП України. Неправомірними діями відповідача позивачки спричинені моральні страждання, оскільки це привело до втрати позивачкою нормальних життєвих зв'язків, а для організації свого життя вона вимушена була докладати додаткових зусиль , а тому з урахуванням обставин справи, принципу розумності та справедливості, суд оцінює спричинену моральну шкоду у розмірі 500 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК україни із відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial