Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

04.06.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування, служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Фастівської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що 02 червня 2012 року Виконкомом Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. На даний час відповідач фактично створив іншу сім'ю з іншою жінкою, з якою проживає в м. Ірпінь Київської області. Сторони не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише юридично, проживають окремо. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Також позивач зазначає, що вона як мати малолітнього сина [PERSON] усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, вважає за необхідне визначити місце проживання їхньої дитини разом з нею так, як вона має належні побутові умови, має можливість утримувати дитину, забезпечувати необхідний розвиток дитини та необхідний рівень виховання. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] за місце її фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання проти вимог про розірвання шлюбу не заперечував. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2012 року виконкомом Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 24 /а.с.8/. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16.10.2012 року Виконавчим комітетом Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області /а.с.9/. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В судовому засіданні встановлено, що спору між батьками про місце проживання дитини немає, відповідач не заперечує проти проживання дитини з матір'ю, тобто вимоги про визначення у судовому порядку місця проживання дитини на даний час судовому захисту не підлягають, оскільки є передчасними. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, спір щодо місця проживання малолітньої дитини між сторонами відсутній, а тому заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 704,80 грн. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial