Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

03.12.2019 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 52/2013-Р від 26.03.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 200000 грн. зі сплатою 16,0 % відсотків за користування кредитом. Строк поверення кредитних коштів до 25 березня 2028 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та [PERSON] ою було укладено договір поруки 52/2013-Р/П від 26.03.2013 року, згідно умов якого поручитель зобов`язалася нести солідарну відповідальність за виконання зобов`язань за кредитним договором. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідачі зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконали і станом на 18.11.2019 рік заборгованість складає 210167,82 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 183320,15 грн., та заборгованості по процентам за користування кредитом з 01.06.2014 року по 30.04.2015 рік в сумі 26847,82 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 210167,82 грн та витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3152,52 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. 15.09.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № 52/2013-Р від 26.03.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 200000 грн. зі сплатою 16,0 % відсотків за користування кредитом. Строк поверення кредитних коштів до 25 березня 2028 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та [PERSON] ою було укладено договір поруки 52/2013-Р/П від 26.03.2013 року, згідно умов якого поручитель зобов`язалася нести солідарну відповідальність за виконання зобов`язань за кредитним договором. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідачі зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконали і станом на 18.11.2019 рік заборгованість складає 210167,82 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 183320,15 грн., та заборгованості по процентам за користування кредитом з 01.06.2014 року по 30.04.2015 рік в сумі 26847,82 грн.. (а.с.6-19) У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі ст. 1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: approved