Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

04.06.2021 позивач по справі [PERSON] звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2020 року шлюб було розірвано. Від спільного життя подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 01.05.2019 року, ще під час перебування у шлюбі позивачці була встановлена інвалідність, вона є інвалідом 11 групи внаслідок загального захворювання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, однак у добровільному порядку відповідач їй такої допомоги не надає, не зважаючи на те, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. У зв`язку з цим просить стягнути з її чоловіка аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. У судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 17.12.2020 року було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області, що вбачається з копії рішення (а.с.17). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.15,16). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 979696 [PERSON] , з 24.04.2019 року встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Інвалідність продовжено до 01.01.2023 (а.с.8,18). На даний час позивач по справі отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2200,00 грн. та державну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я у розмірі 2437, 96 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 7002 3004 7706 1093 та довідкою № 192 про отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с.21,22). Інших джерел доходу вона не має. Крім того вона перебуває на обліку у лікаря онколога з грудня 2018 року з діагнозом рак молочної залози, з грудня 2018 року і по теперішній час регулярно проходить лікування та робить обстеження (41-61), приблизна вартість лікування на місяць становить від 11500 грн. до 15100 грн., тобто [PERSON] потребує і подальшого постійного лікування, тільки за останні п`ять місяців нею було витрачено 73827,04 грн., які вона змогла сплатити за допомогою батьків, друзів та знайомих, що підтвердила копіями відповідних квитанцій (а.с.27,40). Відповідач по справі інвалідності не має, офіційно працевлаштований, працює регіональним менеджером на ТОВ «Завод Стеко», тобто має стабільний дохід, окрім неповнолітніх доньки та сина інших осіб на утриманні не має. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 75 Сімейного Кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу, що відповідає ч.ч. 1, 2 ст. 76 Сімейного кодексу України. Частиною 4 ст.75 Сімейного кодексу України визначено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Враховуючи те, що позивач на своєму утриманні має двох неповнолітніх дітей, на кожного з них приходиться по 1545,99 грн. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривень, з 1 грудня - 2393 гривень. З довідки Головного управління у Харківській області Пенсійного фонду України вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у Лозівському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2200,00 грн.(а.с.21), а з довідки про отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям вбачається що вона отримує допомогу у розмірі 2437,96 грн. Відповідно до ч.2 ст. 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи внаслідок загального захворювання на утриманні має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що відповідач є працездатним та офіційно працевлаштований? інші стягнення з нього на користь третіх осіб не здійснюються, суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатній колишній дружині, яка її потребує, оскільки доходи, які вона отримує не забезпечують їй прожиткового мінімуму, крім того і сам відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь колишньої дружини. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, що визначено ч.1 ст. 80 Сімейного Кодексу України. Згідно ч.1 ст.79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви, тому аліменти підлягають стягненню з 04.06.2021. А відповідно до ч. 3 ст. 79 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. Оскільки позивачці встановлено інвалідність до 01.05.2023, аліменти підлягають стягненню саме до цього часу. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, що визначено п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved