Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

03 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя. Постійно виникають сварки. Сімейно-шлюбні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, тому вона просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. 10 листопада 2015 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог у частині стягнення аліментів та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх з відповідачем доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково. Не заперечували проти розірвання шлюбу між сторонами. Також не оспорювали право позивача на отримання аліментів, проте не погоджувались з їх розміром. Відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління\~ юстиції Полтавської області від 20 квітня 2007 року (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 13 січня 2009 року (а.с. 8). У судовому засіданні сторони підтвердили, що вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач просить змінити своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Зазначила, що відповідач займає вищу посаду ніж вона, тримає у себе їх спільні кошти та не хоче повертати їх. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів, проте оспорює їх розмір та погоджується сплачувати 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Сторона відповідача зазначила, що відповідач оплачує кімнату, де мешкає позивач, бачиться з дитиною та піклується про неї. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, наявність на утриманні позивача дитини та те, що вона не взмозі самостійно повноцінно її утримувати. Суд також враховує посилання відповідача на те, що він періодично надає кошти на утримання дитини, піклується про неї, бачиться з нею. Оцінивши доводи сторін, суд вважає, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Такий їх розмір відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок за вимогу про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial