overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов позивач мотивує тим, що він із відповідачем зареєстрували шлюб 06 квітня 1995 року, актовий запис №6 у Виконавчому комітеті Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницькій області. Від шлюбу спільних дітей не мають. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, сімейні відносини повністю припинились. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу- неможливе, в звязку з чим він звернувся із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позов визнає, просить суд розглянути справу у її відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 квітня 1995 року сторони зареєстрували шлюб в Виконавчому комітеті Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницькій області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб\~припиняється\~ внаслідок\~ його\~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини , викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] в якій просить суд розірвати між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 29 січня 1977 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти, які на даний момент є повнолітніми. Позивач з відповідачем з середини 2011 року припинили шлюбні відносини, сторони не мешкають разом, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд щодо життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Відповідачка у судове засідання також не зявилася, але надала до суду заяву в якій не заперечувала проти позовних вимог, та просила розглянути справу без її участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 29 січня 1977 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке було видане Палацом щастя м. Дніпродзержинська та актовим записом № 136. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з середини 2011 року, сторони не мешкають разом, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя. Діти на даний момент є повнолітніми. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 07.06.2012 року було укладено шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, попередньо надав заяву про розгляд справи за за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 07.06.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], від 07.06.2012 року, актовий запис №83 (а.с.5). Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 квітня 1986 міським відділом запису актів громадянського стану м. Архангельськ, актовий запис № 900. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені на початку 2015 року, в звязку з тим, що у сторін різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, несумісність характерів. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1986 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-ИГ № 284158 (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з початку 2015 року (а.с. 2). Судом встановивши, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя, а також, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого посилається на те, що 06 грудня 2004 року у виконкомі Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом 09 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу в них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають біля неї та знаходяться на її утриманні. Вказує, що з часу укладення шлюбу між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, в зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки і біля трьох років проживають окремо, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Вважає, що примирення між ними з відповідачем неможливе по причині не можливості спільного проживання з відповідачем, так як вони уже декілька разів припиняли спільне проживання і мирилися. Майна набутого за час спільного сімейного проживання немає. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі [PERSON]. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовну заяву підтримує, просить задовольнити її в повному обсязі. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 06 грудня 2004 року зареєстрованому у виконкомі Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом 09 (а.с.9). Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], 2006 року народження та син [PERSON], 2008 року народження, які проживають біля позивача та знаходяться на її утриманні. Сторони біля трьох років проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, їх шлюб набув формального характеру, тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в справі в розмірі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 07 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом 1847 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в них спільних неповнолітніх дітей немає. Вказує, що за час спільного проживання, через несумісність характерів, різницю у поглядах на життя, втрату любові одне до одного та часті виникнення конфліктних ситуацій не склалася сім'я. В даний час фактичних шлюбних відносин з відповідачем не підтримують і спільного господарства немає, оскільки проживають окремо один від одного. Вважає подальше спільне сімейне життя, примирення і збереження сім'ї неможливим. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовну заяву підтримує, просить задовольнити її в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07 жовтня 2011 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом 1847 (а.с.4). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони в даний час проживають окремо, шлюбно-сімені відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, їх шлюб набув формального характеру, тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

03 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 11349439000 від 21.05.2008 року солідарно з відповідачів у розмірі 92\~138,17 грн., яка утворилася на 07.05.2015 року. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11349439000 згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 20 000 дол. США. Вказані грошові кошти було надано позивачу строком до 21.05.2018 року, зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 14 % річних.(а.с.5-8). У забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за кредитним договором було укладено договори поруки від 21.12.2007р. з [PERSON], [PERSON], [PERSON], які згідно за зазначеними договорами поруки відповідають перед позивачем в тому ж обсязі, що і відповідач [PERSON] зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених у кредитному договорі.(а.с.12-17). Відповідач [PERSON] надав через канцелярію суду довідку № 57-3-56-355 від 11 серпня 2015 року, видану позивачем, про повне погашення кредиту № 11349439000 від 21.05.2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON].(а.с.102) З таких підстав суд не вбачає причин для задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за зазначеним кредитом. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

03 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру, укладеного 15 березня 2011 року . В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі , позов підтримує повністю. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобовязання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 28 лютого 2015 року заборгованість перед банком становить 14787,46 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій позов визнав повністю , просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 15 березня 2011 року укладено кредитний договір б/н, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобовязання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 28.02.2015 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 14787,46 грн., а саме: заборгованість по кредиту 6696,07 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 5861,03 грн.; заборгованість з комісії за користування кредитом та пенею 1050 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 680,36 грн. штрафу (процентної складової). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 14787,46 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником \~не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 243,60 гривень судового збору, повязаних із сплатою при поданні позовної заяви, на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

03 червня 2015 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем з перебувала у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі (а.с.6). Шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню дочки [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved