overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 15569,38 грн. за кредитним договором № б/н від 14.03.2012 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 14.03.2012 року договору №б/н відповідач на той момент маюча прізвище «Навроцька» отримала кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. П. 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено що зобовязання відповідача з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів є борговими зобовязаннями. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.05.2017 року має заборгованість у сумі 15569,38 грн., яка складається: 2455 грн. заборгованість за кредитом, 9686,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2210,71 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 717,59 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, заперечень по суті позову не надала, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «універсальна», Умовами та Правилами надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалась на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. Позивач у судове засідання не зявилась, при цьому подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності; відповідач предявлений позов визнав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 04.06.2011 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З липня 2017 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання з однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, залишити їй шлюбне прізвище Жребець. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 12.06.2008 року. Від шлюбу у сторін є двоє троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на життя, відповідач нехтує сімейними цінностями, між ними часто виникали сварки та скандали, свідком яких нерідко були діти. Відповідач веде аморальний спосіб життя, не ночує вдома, не працює. Спільне проживання та ведення спільного господарства між ними припинено. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, зазначає, що збереження сім'ї неможливе. При таких обставинах суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS]. Посилаючись на відсутність домовленості з приводу порядку користування квартирою просила: 1) встановити порядок користування квартирою, виділивши їй в окреме користування ізольовану жилу кімнату 6 площею 17.4 м2 разом із балконом, а відповідачу - ізольовану жилу кімнату 5 площею 17.4 м2; 2) залишити в загальному користуванні сторін кімнату 7 площею 10.6 м2, передпокій площею 7.3 м2, ванну площею 2.1 м2, кухню площею 5.8 м2 та вбиральню площею 1.1 м2. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач визнав позов частково. Він не заперечував проти встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою і підтвердив, що вказаний порядок фактично склався і дотримується сторонами. Водночас відповідач пояснив, що не бажає затвердження цього порядку судом лише з тих підстав, що позивач може зареєструвати в спірній квартирі свою дорослу дочку, що його категорично не влаштовує. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони проживають в квартирі [ADDRESS] (далі - Квартира), при цьому кожний з них має право власності на ? частку Квартири. Квартира складається з трьох ізольованих жилих кімнат площею 17.4 м2, 17.4 м2 і 10.6 м2. Загальна площа квартири становить 62.4 м2, з них житлова площа - 45.4 м2. Крім жилих приміщень квартира має передпокій площею 7.3 м2, ванну площею 2.1 м2, кухню площею 5.8 м2 та вбиральню площею 1.1 м2. Натепер між сторонами склався і дотримується такий порядок користування Квартирою: позивач фактично користується кімнатою 6 площею 17.4 м2, з якої влаштовано вихід на балкон площею 0.7 м2; відповідач фактично користується кімнатою 5 площею 17.4 м2, яка не має виходу на балкон; кімната 7 площею 10.6 м2, а також передпокій площею 7.3 м2, ванна площею 2.1 м2, кухня площею 5.8 м2 та вбиральня площею 1.1 м2 знаходяться в спільному користуванні сторін. Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», у разі неможливості поділу квартири, яка є спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи вищевикладене, а також порядок користування Квартирою, що фактично склався і дотримується сторонами, при цьому не порушує житлові та майнові права жодної із сторін, суд вважає можливим затвердити його в судовому порядку. За таких обставин, пред'явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно положень частини другої статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 06.11.1999 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Як випливає з позовної заяви, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки сторони не бажають подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, пред'явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на час навчання у вищому навчальному закладі, в розмірі 30% усіх видів заробітку (доходу), починаючи з грудня 2016 року і до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Відповідач не з'явився. В телефонному режимі він повідомив про згоду на розгляд справи за його відсутності та часткове визнання позову; зокрема, відповідач категорично заперечував щодо стягнення з нього аліментів за минулий час. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Позивач народилася [INFO] року і є дочкою відповідача. З вересня 2016 року позивач навчається за контрактом у Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя (денна форма навчання), який закінчує 30.06.2020 року, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батьків. В зв'язку з тим, що батьки позивача розірвали шлюб і проживають окремо, позивач залишилася проживати разом із матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, при цьому він не надає матеріальної допомоги на утримання позивача, яка має в цьому потребу. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу положень статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи позицію сторін по справі, а також те, що позивач не надала доказів вжиття заходів щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючі від дня пред'явлення позову і до закінчення позивачем навчання у вищому навчальному закладі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку в місяць до його повноліття. На обґрунтування позову послалась на те, що 03.08.2013 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею, відповідач проживає окремо. Останній працює, однак коштів на утримання дитини не надає, не цікавиться сином, їй самій важко матеріально забезпечити дитину. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ №299738. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії І-СГ № 398257. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості (ч. 9 ст. 7 цього Кодексу), враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

04.08.2017 року позивачка [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила стягувати з відповідача аліменти на її \~користь \~на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, з урахування індексації до досягнення нею повноліття, \~але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, але матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~\~ Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, позивачкою [PERSON] Договір про утримання дитини між ними не укладено. Стан здоровя дитини задовільний. За даними позивачки відповідач працює, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. \~\~ Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~\~ З доводів позову вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому згідно до приписів ст. 184 СК України, з останнього підлягає стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, визначеною у розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини \~відповідного віку. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України \~з відповідача, в звязку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий \~збір в розмірі 640 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі \~ст.ст. 180-184, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

04.08.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнила, до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на своє утримання, в якій вказує, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 22.04.2017 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Соледарської міської ради. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Як вказано у позовній заяві, на теперішній час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання до досягнення дитиною [PERSON], 3-річного віку у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно. У судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, про що подала письмову заяву, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного судового рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але про причини своєї неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 22.04.2017 року виконавчим комітетом Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис під № 10. (а. с. 3). Від шлюбу вони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 4). Батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON]. Як встановлено у судовому засіданні, дитина проживає з позивачкою, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та не працює, що підтверджується довідкою Соледарського професійного ліцею № 700 від 22.08.2017 року на а. с. 29. Судом встановлено, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання непрацездатної дружини не надає. Згідно зі ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 80 ч. 1 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

04.08.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 27 липня 2013 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №29. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 27 липня 2013 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №29. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 27 липня 2013 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №149760. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КГ№169767. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved