Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

03.09.2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , в якому просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 7,020га укладений між [PERSON] та ТОВ «Перемога» від 13.12.2010 року, що зареєстрований 27.12.2010 року в Володарському районному відділі Держкомзему Донецької регіональної філії ДП « Центр державного земельного кадастру». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 7,020га ( кадастровий номер 1421781100607600060263) що розташований на території Боївської сільської ради Володарського району Донецької області. Право власності на зазначену земельну ділянку вона отримала в порядку спадкування після смерті свого брата [PERSON] [INFO]. В 2010 році вона уклала договір оренди зазначеної земельної ділянки з ТОВ « Перемога», на що не мала права, тому що зазначена земельна ділянка за життя спадкодавця [PERSON], з 2008 року, перебувала в оренді СТОВ « Україна-Агро» , правонаступником якого є ТОВ « Володарський сортонасінницький завод», на підставі договору оренди, укладеного між [PERSON] та ТОВ « Україна-Агро» строком на 5 років, зареєстрованого 18.09.2008 року в Володарському районному відділі Держкомзему Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 013187040815100581. За умовами договору оренди ( п.20) встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи та реорганізація юридичної особи орендатора не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди. Просить визнати спірний договір оренди недійсним на підставі ст.ст. 229,215,412 ЦК України, та ст.32 Закону України « Про оренду землі», тому що він був укладений на підставі помилки, тому що на момент укладення договору між [PERSON] та ТОВ «Перемога» продовжував діяти договір оренди тієї ж земельної ділянки , укладеної між [PERSON] та СТОВ «Україна-Агро», а в п.7 цього договору зазначено, що інші особливості об»єкту оренди які можуть вплинути на орендні правовідносини відсутні ,що є помилкою. В добровільному порядку ТОВ «Перемога» не бажає розірвати оспорюваний договір оренди, а тому позивач просить суд визнати його недійсним в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що в 2008 році між СТОВ «Україна-Агро», правонаступником якого є ТОВ « Володарський сортонасінницький завод» , та [PERSON] було укладено договір оренди належної йому на праві власності земельної ділянки площею 7,020 га. За умовами цього договору ,в п.40, було зазначено , що перехід право власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи чи реорганізація юридичної особи орендаря не тягнуть за собою зміни умов зазначеного договору або його розірвання. Окрім того позивач мав переважне право перед іншими орендарями по закінченню договору оренди на його переукладення. Позивач як орендар належним чином виконував зобов»язання за цим договором оренди. В 2008 році [PERSON] отримав орендну плату і позивач весь час продовжував користуватись зазначеною земельною ділянкою. За період з 2009 року нараховувалась орендна плата. В 2013 році до позивачка звернулась громадянка [PERSON] з бажанням передати в оренду належну їй земельну ділянку. Коли стали з»ясовувати обставини, було встановлено, що вона є власницею земельної ділянки в порядку спадкування після смерті її брата [PERSON]., яка [PERSON] за життя була передана в оренду позивачу. Після оформлення на себе права власності на зазначену земельну ділянку [PERSON] не знаючи про існування договору оренди зазначеної земельної ділянки з СТОВ « Україна-Агро», в 2010 році передала отриману в спадщину земельну ділянку ТОВ «Перемога» і там же отримувала орендну плату за землю. Позивач вважає незаконним і таким що порушує його права укладення зазначеного договору оренди між відповідачами, тому що між [PERSON] та ТОВ « Україна-Агро» договір не розривався , його реєстрація у встановленому законом порядку не скасовувалась , а тому укладення та державна реєстрація договору оренди земельної ділянки між відповідачами суперечить нормам земельного законодавства та умовам укладеного і діючого договору оренди між [PERSON] та ТОВ «Україна-Агро», який є обов»язковим для виконання і їх правонаступниками. Діями відповідачів порушене його право оренди земельної ділянки та переважне право на переоформлення договору оренди землі після закінчення його строку, що передбачене умовами діючого договору оренди., на що він розраховував при укладенні договору. Відсутність дати укладення договору оренди земельної ділянки з [PERSON] пояснює тим, що вона не має значення тому що строк дії договору рахується з моменту його державної реєстрації 18.09.2008 року, хоча не заперечував , що обробляв земельну длянку [PERSON] і в 2005 році. За місяць до завершення дії договору він до [PERSON] з вимогою про продовження його дії не звертався в письмовій формі, тому що [PERSON] сама звернулась до позивача з пропозицією про оформлення договору оренди. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні визнали позов в повному обсязі та пояснили, що відповідачка отримала в спадщину після смерті брата [PERSON] спірну земельну ділянку, яку після оформлення права власності передала в оренду ТОВ « Перемога» в 2010 році строком на 5 років і там отримувала орендну плату. Оформленням договору оренди займався орендар ТОВ « Перемога». Укладаючи договір оренди земельної ділянки з відповідачем, вона не знала про існування договору оренди земельної ділянки , укладеного між її братом та позивачем, та що на неї , як на спадкоємця поширюються права та обов»язки за тим договором оренди. Про його існування їй стало відомо лише в 2013 році, у зв»язку з чим вона звернулась до позивача. Представник ТОВ « Перемога» проти задоволення позову заперечував , мотивуючи тим, що відповідно до ст.3 ЦПК України особа може звернутись до суду з позовом за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права. Позивач просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений в 2010 році між [PERSON] та ТОВ « Перемога» на тих підставах, що він укладений внаслідок помилки, але ж позивач не є стороною зазначеного договору, а з цими вимогами може звернутись лише сторона договору. Позивач просить визнати недійсним спірний договір, укладений між відповідачами з тих підстав, що він був укладений тоді, коли не втратив чинність договір оренди земельної ділянки між позивачем та попереднім власником земельної ділянки, т.щ. порушене його право на переважне право на поновлення договору на новий строк, але ж на момент звернення до суду строк дії договору оренди між [PERSON] та позивачем, який було сплинув, та позивачем у встановлений законом строк не дотримана встановлена договором процедура для реалізації переважного права, а саме він за 30 днів до закінчення дії договору не повідомляв письмово орендодавця про свої наміри продовжити дію договору. Представник відповідача вважає, посилаючись на ст..638ч1 ЦК України що строк дії договору сплив тому що, він був укладений на 5 років, на тексті договору,зазначений 2005 рік укладення договору, саме в цей час сторони досягли домовленості по всім істотним умовам договору, позивач почав обробляти землю в 2005 році, а в 2008 році договір лише пройшов державну реєстрацію, а тому строк дії договору закінчився в останній день останнього року строку - 31 грудня 2009року, а договір оренди з ТОВ « Перемога» був укладений лише в грудні 2010 року, а тому не міг порушувати права позивача на оренду зазначеної земельної ділянки та на реалізацію переважного права поновлення договору оренди. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши наявні в справі докази в межах заявлених позовних вимог та в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено на підставі копії державного акту на право власності на землю серії ДН №115180, що 16 вересня [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ,зареєстроване Володарською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 3104 на підставі якого до неї перейшло право власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] . що розташована в с.Панівка Володарського району Донецької області на території Боївської сільської ради площею 7.020 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 007278019615100529. Право [PERSON] на зазначену земельну ділянку було зареєстроване в Поземельній книзі відділу Держкомзему у Володарському районі 21.07.2010 року. На підставі копії договору оренди землі, судом встановлено, що в 2005 році між [PERSON] та СТОВ « Україна-Агро» укладено договір оренди без номеру, числа та місяця його укладання, належної [PERSON] земельної ділянки, згідно державного акту №115160, площею 7,020 га, розташованої в межах Боївської сільської ради Володарського району Донецької області. В п.8 договору встановлено, що договір укладено строком на 5 років з правом орендаря на переважне право поновлення дії договору на новий строк за умови письмового повідомлення орендодавця до закінчення строку його дії про намір продовжити його дію. Згідно п.40 зазначеного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Договір підписано сторонами та зареєстровано у Володарському районному відділі ДРФ ДП ЦДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах 18.09.2008 року за № 013187040815100581. Факт державної реєстрації зазначеного договору також підтверджується відповідним записом в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, де під порядковим номером 581 від 18.09.2008 року зроблений відповідний запис про реєстрацію договору оренди земельної ділянки. Згідно копії Статуту ТОВ « Володарський сортонасінницький завод», ТОВ « Володарський сортонасінницький завод» є правонаступником всього майна прав та обов»язків СТОВ «Україна -Агро». Згідно договору оренди землі від 13.12.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Перемога» було укладено договір оренди землі предметом якого була земельна ділянка , що належить орендодавцю на підставі державного акту серії ДН №115180 площею 7,020 га Договір укладено строком на 5 років, підписано сторонами та 27.12.2010 року зареєстровано в Володарському районному відділі ДРФ ДП ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки в 2010 році земельна ділянка що належить [PERSON] на підставі державного акту серії ДН №115180 передана в оренду ТОВ «Перемога», що стверджено підписами сторін на печаткою юридичної особи. Згідно договору міни земельними ділянками, укладеного 12.09.2012 року між ТОВ «Перемога» та ТОВ»Володарський сортонасінницький завод» сторони здійснили міну земельними ділянками , переданими в оренду згідно списку, до якого включено і земельну ділянку [PERSON]. Згідно відомостей на отримання орендної плати орендодавцями ТОВ «Перемога» в 2011-2012 роках [PERSON] отримувала орендну плату в ТОВ « Перемога» на підставі договору оренди земельної ділянки. Згідно ст. 15 ЦК України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.13 ч1 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Одним із способів захисту порушеного права , який закріплений в ст.16 ЦК України є визнання правочину недійсним Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Стаття 229 ЦК України передбачає правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки, а саме якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Визнання угоди недійсною є одним із встановлених законом способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки. Відповідно до ст.32 Закону України « Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди Ст. 33 Закону України « Про оренду землі» встановлений порядок поновлення договору оренди землі за умовами якого по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Згідно ст.60 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, які зобов»язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі дослідження наданих сторонами доказів та аналізу діючого законодавства судом встановлено, що договір оренди землі між [PERSON] та СТОВ «Україна -Агро» був укладений між сторонами в 2005 році строком на 5 років, тому що сторони відповідно до умов ст.638ч1 ЦК України в належній письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, що посвідчено їх підписами на договорі. Позивач в судовому засіданні не заперечував того, що використовував земельну ділянку [PERSON] в 2005 року. Відповідно до ст.ст.253-254 ЦК України цивільне законодавство визначає порядок обчислення строків. Так, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Виходячи із наведених норм діючого законодавства строк дії договору оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та [PERSON] в 2005 році строком на 5 років сплив у відповідні місяць та число останнього року строку , а саме 31 грудня 2009 року. Державна реєстрація договору в 2008 році не змінює строк його дії, оскільки зміна умов договору , в тому числі і строків має відбуватись відповідно до вимог ст.ст. 651,652 ЦК України. Позивач не надав суду доказів про те що до спливу строку оренди він звертався до орендодавця з письмовою пропозицією про поновлення дії договору оренди. Таким чином судом встановлено, що на момент укладення договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ « Перемога» в грудні 2010 року договір оренди зазначеної земельної ділянки укладений між [PERSON] та СТОВ «Україна-Агро» був припинений , в розумінні ст. 31 Закону України «Про оренду землі» у зв»язку із закінченням строку , на який його було укладено. Суд не приймає доводи позивача , що договір між [PERSON] та ТОВ «Перемога» був укладений під впливом помилки, тому що позивач не є стороною договору. Таким чином , позивач не надав доказів на підтвердження того, що діями відповідачів при укладенні договору оренди спірної земельної ділянки було порушено його право оренди зазначеної земельної ділянки та переважне право на переукладення договору оренди в подальшому, а тому немає підстав для його судового захисту виходячи із положень ст.15ч1 ЦК України, ст.3 ЦПК України. Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 114.70 грн, які відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають покладенню на позивача і які сплачені ним при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed