Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

03.03.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем з 19.02.2015 року проживала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач в утриманні сина участі не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має таку можливість оскільки фізично здоровий, офіційно працює. Тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття з подальшою індексацією, відповідно до закону. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги змінює і просить суд стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх його видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~ Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.4) судом встановлено, що сторони по справі з 19.02.2015 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.5) судом встановлено, що його батьком є [PERSON] Із копії довідки Шевченківської сільської ради за №100 від 27.02.2017 року (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері [PERSON] Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. \~Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки відповідач є батьком дитини і зобовязаний утримувати неповнолітнього сина. Враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] офіційно працює, має стабільний дохід і зобовязаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх його видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved