Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

03 червня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 15 листопада 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №67. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 листопада 2009 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У цьому шлюбі, [INFO] народився син [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач зловживав алкоголем, в присутності дитини вчиняв сварки та скандали, став агресивним, втратив роботу, а отримані кредитні кошти витратив виключно на придбання алкоголю. Оскільки подружні стосунки між ними припинені, шлюб носить формальний характер і подальше його збереження вважає недоцільним, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем в судовому порядку, стягнути з відповідача в свою користь судові витрати у справі. Майнового спір між ними відсутній і дошлюбне прізвище вона не бажає відновлювати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності та просила задоволити позов (а.с.40). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов не визнав, вказав, що має намір зберегти сім`ю (а.с. 41). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, врахувавши наведені норми права, дослідивши письмові докази, а саме: свідоцтво про шлюб та його копії (а.с.4-5), копію свідоцтва про народження (а.с.6), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а наданий судом строк на примирення не дав позитивних результатів, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 840,80 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду та 1200 грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката, що підтверджені документально (а.с. 2, 10-12).

Outcome: approved