Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

03.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] міської ради Донецької області, треті особи: [PERSON] та [PERSON] про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності посилаючись на те, що 25.03.2013 року помер його батько [PERSON]. Він та його брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] На підставі свідоцтва про право власності на житло №5166 від 02 жовтня 1996 року, виданого органом приватизації – [PERSON] представництвом Фонду держмайна України, згідно з розпорядженням №5166 від 02 жовтня 1996 року на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] належить приватизована квартира за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вищезазначена квартира знаходиться в спільній сумісній власності та частка квартири, яка належить спадкодавцю у Свідоцтві про право власності не визначена, тому він просить суд визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить ? частина. В судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, справу розглянути на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з’явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що приблизно 25.03.2013 року помер [PERSON] (а.с.3), який був батьком позивача (а.с.6) та третьої особи [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про право власності на житло №5166 від 02 жовтня 1996 року, виданого [PERSON] представництвом Фонду держмайна України на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та померлому [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Позивач [PERSON] та третя особа по справі [PERSON], відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] З довідки Першої [PERSON] державної нотаріальної контри від 09.12.2013 року №1694/01-16 (а.с.26) вбачається, що після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа за №178/2013 від 29.08.2013 року. З заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON], з заявою про відмову від спадщини звернувся [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.12) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем нотаріусу надано правовстановлюючий документ на квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло №5166 від 02 жовтня 1996 року, виданого [PERSON] представництвом Фонду держмайна України, зареєстроване в [PERSON] бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 1996 року за №22, в якому не визначена частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, а відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно до вимог ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки з майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки в даному випадку розмір часток у праві спільної сумісної власності не встановлено ні домовленістю між співвласниками [PERSON] та [PERSON], ні законом або рішенням суду, то суд вважає, що їх частки є рівними та складають по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності, яка становить ? частину.

Outcome: approved