Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

03.11.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до відповідача [PERSON] 28.11.2017 року отримана довідка про місце проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.01.2018 року. 22.01.2018 року в розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання. Розгляд справи призначений на 12.03.2018 року. 12.03.2018 року справа не розглядалась в зв'язку з хворобою судді. Справу призначено до розгляду на 24.05.2018 року Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 24.05.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди суму 9606.15 грн., та 9000 грн., на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 19.03.2016 року приблизно о 12-00 год.. на пішохідному тротуарі на неї здійснив наїзд відповідач на автомобілі [NUMBER]. В результаті чого вона впала, а водій з місця події втік. Того ж дня вона звернулась за медичною допомогою за місцем свого проживання, так як почувала себе погано та отримала тілесні ушкодження. За фактом вчинення відносно неї дорожньо-транспортної пригоди відомості були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань. Кримінальне провадження за даним фактом неодноразово закривалось. 12.09.2017 року були направлені матеріали про притягнення [PERSON]П,. до адміністративної відповідальності. Протиправність дій відповідача підтверджується постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності по справі за № 173/1589/17 (провадження 3/173/257/2017) від 04.10.2017 року Діями відповідача їй спричинено матеріальної шкоди, яка полягає в оплаті проведеного лікування, вартості відновлення зіпсованих речей, ремонту мобільного телефону, коштів витрачених на проїзд. До цього часу відповідач будь-якого відшкодування їй не надав. Крім того в результаті неправомірних дій відповідача їй спричинена моральна шкода, яка полягає в спричиненні їй психологічних страждань, фізичного болю, негативного впливу на стан здоров'я, порушення звичайного способу життя, яку відповідач також відшкодовувати відмовляється, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач [PERSON]П, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що позивачку він не бачив та з місця вчинення ДТП не тікав. А його на іншій вулиці знайшла дівчина, яка повідомила йому, що він збив позивачку. Він з батьками пропонував матеріальну допомогу позивачці в сумі 10000 грн., але її син відмовився від цих коштів та вимагав з них 1000 доларів США. Проте таких коштів він не має так як навчається. У його матері вісім дітей, батька у них не має і він паралельно з навчанням працює, щоб допомогти матері. Крім того згідно висновку експерта ушкоджень позивачка не має, а її лікування викликане хворобами які вона має в силу свого віку. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON], 19.03.2016 року о 12-00 год., по вул. Лелніа в м. Верхвцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікався від керування транспортним засобом, внаслідок чого здійснив наїзд на [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено одяг [PERSON] Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.10.2017 року [PERSON], був про притягнення його до адміністративної відповідальності по справі за № 173/1589/17 (провадження 3/173/257/2017) та до нього засноване адміністративне стягнення. Таким чином вина відповідача [PERSON]П,. у вчиненні адміністративного правопорушення, яке виявилось у наїзді на [PERSON]С,. доказуванню не підлягає в силу п. 6 ст. 82 ЦПК України. Так як згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України - Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експерта № 166 від 18.08.2016 року вивалені у [PERSON]С тілесні ушкодження: ссадна в області передпліччя та в області ліктьового суглобу спричиненні від дотикової дії тупого твердого предмету або предметів або при ударі від такий та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином судом встановлено, що позивачці в результаті неправомірних дій відповідача спричинені легкі тілесні ушкодження І хоч згідно висновку даної експертизи вказується, що лікування позивачки з 19.03.2016 року по 01.04.2016 року. з 11.05.2016 року по 30.05.2016 року, з 21.06.2016 року по 04.07.2016 року пов'язані з захворюваннями, які не мають травматичної причини виникнення, тому не знаходяться в причинному зв'язку з подіями, що стались 19.03.2016 року за умов ДТП. Прот, суд вважає, що так як позивачці в результаті ДТП були спричинені легкі тілесні ушкодження, що потребувало їх лікування. В день їх спричинення позивачка перебувала на лікуванні, тому понесені нею затрати на лікування в період з19.03.2016 року по 01.04.2016 року на думку суду підлягають відшкодуванню відповідачем. Так як при відсутності події ДТП у позивачки не було б потреби у такому лікуванні і відповідних вимог від відповідача. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на придбання ліків за товарними чеками в період з 19.03.2016 року по 01.04.2016 року, які складають 2690 (дві тисячі шістсот дев'яносто) грн., 30 коп. Витрати понесені позивачкою за іншими чеками на думку суду задоволенню не підлягають, так як вони вчинені в інший період. Доказів затрат пов'язаних з ремонтом пошкодженого одягу суду не надано. А пошкодження мобільного телефону в результаті вчинення ДТП документально не підтверджується, тому дані витрати також не підлягають стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відповідачем суд приходить до наступних висновків. \~ Відповідно\~до \~ст.\~1167\~ЦК України\~ \~-\~ Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній або юридичній особі незаконним діями, або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати. зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості. Враховуючи, що в результаті ДТП з вини відповідача у позивача виникли легкі тілесні ушкодження, що мали наслідком спричинення фізичного болю, а також той факт, що шкода спричинена особі похилого віку, поведінку відповідача, який все ж таки залишив місце наїзду не поцікавившись про необхідність надання допомоги позивачці, а також ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених позивачкою. Той факт, що протягом тривалого періоду часу не вирішувалось питання про притягнення відповідача до відповідальності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 3000 грн., на відшкодування спричиненої моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19 березня 2016 року Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON], на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 704 грн. 80 коп. На основі ст. 22, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial