overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

03.08.2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 17.01.2003 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] В позовній заяві зазначено, що шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинились з 2014 року, з причин різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя. З червня 2016 року подружжя проживає окремо. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти вирішення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти вирішення рішення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 17.01.2003 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 088080 від 17.01.2003 року, виданого Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, відповідно 17.01.2003 року зроблено актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №113451 від 20.01.2003 року, виданий Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, відповідно 20.01.2003 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №01. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, суд приходить до висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

03.08.2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, яку уточнила та просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей, доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, під час перебування у шлюбі з відповідачем вона народила доньку [PERSON] та сина [PERSON]. Діти проживають разом з обома батьками, однак відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, є фізично здоровою людиною та має змогу щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримувала, наполягала на їх задоволенні ( а.с.20). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що уточнені позовні вимоги визнає (а.с.21). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.2005 року між сторонами по справі укладено шлюб (а.с. 4). [INFO] року позивач народила доньку [PERSON], а [INFO] року сина [PERSON], що вбачається з свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 03.07.2006 року та серії [NUMBER] від 08.02.2012 року відповідно (а.с.5,6). Діти проживають разом з обома батьками, однак перебувають на утриманні матері, про що вказувала позивач, відповідач не заперечував та що вбачається з довідки Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 11.08.2016 року № 286 (а.с.13). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дітей сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання малолітніх дітей, те, що відповідач не працює та не має стабільного заробітку, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

03.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач письмово повідомила суду про бажання змінювати своє прізвище на дошлюбне. Згідно положень частини другої статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 12.05.2012 року, при цьому мають спільну малолітню дочку [PERSON], 2012 року народження. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З березня 2016 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюбу - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

03.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 19 серпня 1995 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причинною розірвання шлюбу стало те, що між ними немає взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та шлюбно-сімейні відносини. Між ними втрачена довіра та почуття любові. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили з червня 2014 року. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «Скляр». Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про укладення шлюбу, сторони 19 серпня 1995 року зареєстрували шлюб; - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з червня 2014 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

03.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

03.08.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказує, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 22 вересня 2001 року Відділом РАГС Єнакіївського міського управління юстиції, актовий запис № 402. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивач вказує, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання не надає. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ? частки щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце судового засідання. Але про причини своєї неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 22 вересня 2001 року Відділом РАГС Єнакіївського міського управління юстиції, актовий запис № 402. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання. У судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

03.08.2016 року позивачка звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, вказавши, що 12.10.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, постійно виникали сварки та непорозуміння. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали, в наслідок чого протягом останніх трьох місяців вони проживають окремо. Посилаючись на те, що примирення між нею та відповідачем неможливе ні за яких умов, позивачка просила суд розірвати їх шлюб та стягнути з відповідача на її користь витрати на сплату судового збору у розмірі 551, 20 гривень. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.10.2012 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області ( актовий запис № 58 ). Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склались ненормальні стосунки. Неодноразові спроби примиритися результанів не дали. Сторони спільно не проживають, звернулися до суду з заявами, у яких просили суд розірвати їх шлюб. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн, ( а.с.- 1 ) . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

03.08.2016 року позивач Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди. Свій позов обгрунтовуючи тим, що, 01.06.2014 року між КП «Полтава-сервіс» та фізичною особою підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди № 2Р-27/1 торговельного місця [NUMBER] другого сектору площею 4 кв.м., яке розташоване на території комунального ринку «Речовий» за адресою: м.Полтава, вул. Фрунзе, 34-а. Відповідно до умов договору орендодавець зобов»язаний передати орендареві в тимчасове платне користування об»єкт оренди торговельне місце, а орендар зобов»язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату в сумі 234 грн. 76 коп. на місяць. Відповідач [PERSON] свої обов»язки в частині своєчасної оплати орендної плати належним чином не виконує, у зв»язку із чим з червня 2014 року по липень 2016 року утворилась заборгованість в сумі 6103 грн. 76 коп., та пеня за договором в сумі 487 грн. 97 коп. за період з 25.06.2015 року по 06.07.2016 року. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором оренди № 2Р-27/1 в розмірі 6591 грн. 73 коп. з яких основного боргу - 6103,76 грн., пені - 487,97 грн. та 1378 грн. понесених судових витрат. Представник позивача КП «Полтава-сервіс» Погрібняк О.М. в судове засідання не з»явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала частково в частині стягнення судових витрат, в іншій частині позову просила прийняти відмову від позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Судова повістка їй була направлена за місцем її реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

03.08.2016 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 11706 грн. 24 коп., а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 серпня 2012 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору належним чином не виконує. Станом на 31.05.2016 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 11706 грн. 24 коп. В судове засідання представник ПАТ «КБ «Приватбанк» не зявився, в поданій заяві просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує. Також в судове засідання не зявився відповідач [PERSON], яка про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки не повідомила. Враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 06.08.2012 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримання кредитної картки, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобовязання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконує. 2 Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору, станом на 31.05.2016 року складає 11706 грн. 24 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

03.08.2016 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 14145 грн. 20 коп., а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28 січня 2013 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору належним чином не виконав. Станом на 31.05.2016 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 14145 грн. 20 коп. В судове засідання представник ПАТ «КБ «Приват Банк» не з'явився, в поданому письмовому клопотанні просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує, у випадку неявки відповідача згідний на заочний розгляд спарави. Також в судове засідання не з'явився відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки не повідомив. Враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 28.01.2013 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримання кредитної картки, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобовязання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконує. 2 Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 31.05.2016 року складає 14145 грн. 20 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк».

Outcome: approved