Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

03.02.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 2622 грн. 30 коп. матеріальної шкоди, нанесеної йому 06.12.2014 р. відповідачем [PERSON] на вул. Польова с. Червона Хвиля Великобурлуцького району Харківської області умисним пошкодженням автомобіля [NUMBER], 1992 року випуску, яким він розпоряджався на підставі довіреності. Між ним та [PERSON] в той день була драка і через це склалися неприязне ні стосунки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в той день близько 19 год. він поставив автомобіль на вул. Польовій біля магазину «Липки», а близько 22 год. [PERSON] умисно пошкодив цей автомобіль, а саме: відірвав праве бокове дзеркало заднього огляду; відірвав пластиковий спойлер; розбив вмонтований в криші автомобіля люк. Крім того позивач додатково просив стягнути із відповідача наступні суми: а) 1371 грн. 16 коп. понесених витрат по оплаті проведеного спеціалістом- авто товарознавцем дослідження по визначенню розміру нанесеної автомобілю шкоди та проїзд до нього; б) 243 грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору; в) 10000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач посилаючись на ріст споживчих цін збільшив позовні вимоги по окремим позиціям і просив стягнути з відповідача на його користь наступні суми, а саме: а) 2847 грн. 82 коп. матеріальної шкоди, замість 2622 грн. 30 коп.; б) 1489 грн. 08 коп. витрати на проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця та проїзд до нього замість 1371 грн. 16 коп.; в) додатково 243 грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору за пред'явлення позову про відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що вони не ґрунтуються на нормах закону і не підтверджені дослідженими у справі доказами. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності при йшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченої довіреності від 6.08.2011 р. [PERSON] уповноважив [PERSON] використовувати належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER], а також пред'являти позови до суду(а.с.8-9). Факт пошкодження 06.12.2014 р. близько 22 год. біля магазину «Липки» в с. Червона хвиля Великобурлуцького району [PERSON] автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер [NUMBER] підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: -поясненнями свідка [PERSON] про те, що 06.12.2014 р. між [PERSON] та позивачем була драка, вона бачила пошкоджений автомобіль [PERSON],, а також як від пошкодженого автомобіля в сторону гаража побіг [PERSON]; -дослідженими в судовому засіданнями матеріалами висновку з факту перевірки заяви [PERSON](а.с.100-115) та матеріалів кримінального провадження №12014220250000323 за фактом звернення позивача [PERSON] за фактом спричинення йому 06.12.2014 р. біля будинку культури в с. Червона Хвиля тілесних ушкоджень [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України(а.с.116). Із протоколу огляду транспортного засобу від 30.12.2014 р. та фотографій до нього також вбачається, що належний [PERSON] автомобіль ВАЗ 2108 реєстраційний номер [NUMBER] білого кольору мав наступні пошкодження: відірваний спойлер; відірвано праве бокове дзеркало; пошкоджений люк кузова автомобіля(а.с.16-22). Згідно дослідження спеціаліста-автотоварознавця №41/2015 від 30.01.2015 р. внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер [NUMBER] власнику цього автомобіля завданий матеріальний збиток в розмірі 2622 грн. 30 коп.(а.с.10-15). Згідно наданих суду копій документів [PERSON], який робив оцінку нанесених автомобілю пошкоджень, мав для передбачені законом повноваження і вони не викликали сумніву у учасників судового розгляду справи(а.с.26). Із пояснень позивача [PERSON] та товарного чеку від 13.01.2015 р. виданого ПП [PERSON] вбачається, що позивач придбав пошкоджені деталі автомобіля(а.с.23-25). Згідно квитанції серії 05-ААФ №224354 від 30.01.2015 р. за проведення оцінки пошкоджень автомобіля ВАЗ 2108 реєстраційний номер [NUMBER] позивачем було заплачено 500 грн.(а.с.28). Згідно ч.1 ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.386 та ст.396 ЦК України власник та особа, яка має право на чуже майно, мають право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Зазначене положення також закріплено в п. 13 постанови ПВССУ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» де записано: «Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, із відповідними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. В зв'язку із викладеним суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід 2622 грн. 30 коп. стягнути нанесеної пошкодженням автомобіля матеріальної шкоди та 500 грн. понесених витрат пов'язаних із проведенням оцінки пошкоджень автомобіля. В іншій частині заявлених з цього питання вимог слід відмовити, оскільки вони не підтверджені доказами. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із відповідними змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови №4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині нанесення в діями [PERSON] позивачу моральної шкоди не знайшли свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині, а також і сплаченого за заявлення цих вимог судового збору слід відмовити.. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial