Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

02.07.2018 до Тернівського районного суду міста [PERSON] надійшла за підсудністю позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 99334, 95 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 27.06.2012 відповідач отримала кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг були прийняті і погоджені відповідачем в момент підписання анкети-заяви, тому щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карток та Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язувалась погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати пеню та штрафи. Тому заборгованість відповідача станом на 28.02.2018 становить 99334,95 грн. і складається з наступного: 4444,41 грн. - заборгованість за кредитом; 86484,11 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 3200 грн. - заборгованість за комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4706,43 грн. - штраф (процентна складова). Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглядати справу за його відсутності, погодився на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законодавством порядку, відзив на позов суду не надала. Враховуючи зазначене, згідно з ч.4 ст.223, ст.280\~ЦПК України суд вважає за можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 27.06.2012 ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%, з 01.09.2014 змінено на 34,80%, з 01.04.2015 на 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-32). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві (а.с.7). Відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, пені, штрафів не виконує, має заборгованість перед позивачем, яка станом 28.02.2018 становить 99334,95 грн. і складається з наступного: 4444,41 грн. - заборгованість за кредитом; 86484,11 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 3200 грн. - заборгованість за комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4706,43 грн. - штраф (процентна складова) про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.5-6). Згідно\~зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст.\~612\~ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1048, ч. 2 ст.\~1056-1\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Оскільки відповідач своєчасно та належним чином свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів позивачу не виконав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі - 4444,41 грн. та заборгованість за процентам за користування кредитом у розмірі - 86484,11 грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідача. Разом з тим, позовні вимоги відносно стягнення з відповідача неустойки підлягають частковому задоволенню , виходячи з таких підстав. Цивільно-правова відповідальність\~- це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Стаття 61 Конституції України\~передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2018 у справі №\~705/6051/15-ц та в постанові від 16.05.2018 у справі № 548/264/15-ц, яка відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~враховується судом\~при виборі\~і застосуванні\~норми права до спірних правовідносин. Враховуючи викладене, судом встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не можливе, такі обставини свідчать про недотримання положень, закріплених у\~Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню, а саме: заборгованість за комісією у розмірі\~3200 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення нарахованої заборгованість по штрафам: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4706,43 грн. - штраф (процентна складова). Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в розмірі 1762 грн., сплачених ним при поданні позовної заяви (а.с.1), враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial