Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

04.06.2014р. ТОВ ««Юридична компанія «Микола Дем’яненко та партнери» звернулось до [PERSON] з вищевказаною позовною заявою про те, що 15.10.2012р. між Товариством та відповідачем було укладено договір № 56 про надання юридичних послуг, пов'язаних із представленням інтересів [PERSON] з питання отримання страхового відшкодування в страховій компанії «Український страховий дім». При цьому, моментом закінчення договору є отримання відповідачем суми страхового відшкодування. Крім того, за умовами додаткової угоди до вищевказаного договору гонорар, який відповідач зобов'язався сплатити по виконанню умов договору, становить 25 % від суми страхового відшкодування, 50 % від розміру стягнених інфляційних витрат, 3 % річних та пені, отриманих від страхової компанії. Згідно п.2.2.6 договору про надання юридичних послуг виконавець має право отримати частину гонорару у разі дострокового розірвання цього Договору, за вирахуванням її частини за фактично проведену виконавцем роботу. Однак, даний пункт договору внаслідок технічної помилки розміщений в розділі 2.2. договору «Замовник має право», але п.2.2.6 повинен бути вказаний додатковим п.3.1.10 в розділі 3.1 «Виконавець має право». Тому, враховуючи положення ст.ст.623, 654, 903 Цивільного Кодексу України, просить розтлумачити зміст договору про надання юридичних послуг в частині, а також стягнути з відповідача на користь Товариства понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй письмовій заяві підтримав вищевказану позовну заяву з уточненими позовними вимогами, просив справу слухати у його відсутність та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність від нього до суду не надходило. Суд, дослідивши і оцінивши в сукупності докази справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Встановлено, що 15.10.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Микола Дем’яненко та партнери» та відповідачем було укладено договір № 56 про надання юридичних послуг, пов'язаних із представленням інтересів [PERSON] з питання отримання страхового відшкодування в страховій компанії «Український страховий дім». Згідно п.4.4 даного договору моментом закінчення договору є отримання відповідачем суми страхового відшкодування. За умовами п.4.5 додаткової угоди до вищевказаного договору від 15.10.2012р. гонорар, який відповідач зобов'язався сплатити по виконанню умов договору, становить 25 % від суми страхового відшкодування, 50 % від розміру стягнених інфляційних витрат, 3 % річних та пені, отриманих від страхової компанії. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2014р., що залишено без змін Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.05.2014р., було відмовлено в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Микола Дем’яненко та партнери» до [PERSON] про стягнення збитків, понесених порушенням зобов'язання, з тих підстав, що останній мав право достроково в односторонньому порядку розірвати даний договір. Разом з тим, згідно п.2.2.6 договору про надання юридичних послуг виконавець має право отримати частину гонорару у разі дострокового розірвання цього Договору, за вирахуванням її частини за фактично проведену виконавцем роботу. Однак, даний пункт договору внаслідок технічної помилки розміщений в розділі 2.2. договору «Замовник має право», але виходячи з принципу превалювання змісту над формою, п.2.2.6 повинен бути вказаний додатковим п.3.1.10 в розділі 3.1 «Виконавець має право», так як сам зміст п.2.2.6 вказує на те, що саме Виконавець має право отримати частину гонорару, у разі дострокового розірвання Договору, так як враховується її частина за фактично проведену ним роботу. Вищенаведене підтверджується даними копії вищевказаного договору про надання юридичних послуг та копії додаткового угоди до нього (а.с.5-7), копій вищевказаних судових рішень (а.с.11-14). Відповідно до ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами), і на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. За змістом ч.2 ст.903 ЦК України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плану в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. стягнувши також на користь позивача сплачені ним судові витрати у вигляді судового збору. Таким чином, враховуючи, що внаслідок допущеної технічної помилки в частині п.2.2.6 Договору про надання юридичних послуг, що помилково розміщений в розділі 2.2 договору «Замовник має право», позов слід задовольнити та розтлумачити зміст вищевказаного правочину в частині п.2.2.6 договору, виходячи з принципу превалювання змісту над формою, вслід чого п.2.2.6 Договору вважати п.3.1.10 в розділі 3.1 «Виконавець має право» вказаного Договору про надання юридичних послуг, так як даний зміст Договору в поданій редакції не відповідає ні волі учасників, ні логіці встановлених зобов'язань. Крім того, оскільки рішення прийнято на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Юридична компанія «Микола Дем’яненко та партнери» понесений судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved