Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

04.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача за період з 27 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року 43250 грн. 21 коп. інфляційних, 10630 грн. 89 коп. трьох відсотків річних та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.01.2015, о 10.40 год., [PERSON], у м. Чернігові по вул. Ціолковського, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ», номерний знак [NUMBER], в ожеледицю буксирував на гнучкому зчепленні автомобіль «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобіль «ВАЗ» по ожеледиці занесло на зустрічну смугу дороги, де він здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем «Тойота», номерний знак [NUMBER], в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив вимоги п.п.12.1, 23.10(б) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 січня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 125 642 (сто двадцять п'ять тисяч шістсот сорок дві) грн. 73 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 23.03.2016 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 03.12.2018 року було виплачено лише 9340 грн. 81 коп. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій позовній заяві просив розглянути справу за відсутності позивача, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.01.2015, о 10.40 год., [PERSON], у м. Чернігові по вул. Ціолковського, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ», номерний знак [NUMBER], в ожеледицю буксирував на гнучкому зчепленні автомобіль «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобіль «ВАЗ» по ожеледиці занесло на зустрічну смугу дороги, де він здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем «Тойота», номерний знак [NUMBER], в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив вимоги п.п.12.1, 23.10(б) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 18 березня 2015 року,[PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Крім того, постановою Апеляційного суду Чернігівської області встановлено, що транспортний засіб «ЗАЗ SensTF 698 P», д.н.з. [NUMBER], належить ТОВ «УДК». Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 січня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 125 642 (сто двадцять п'ять тисяч шістсот сорок дві) грн. 73 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 23 березня 2016 року головним державним виконавцем Деснянського відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 03.12.2018 року відповідачем із присудженої суми матеріального збитку сплачено позивачу лише 9340 грн. 81 коп. Згідно ч. 4 ст. 81 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три відсотки річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів га отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання. А тому, вони є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, позов про стягнення з відповідача на користь позивача за період з 27 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року 43250 грн. 21 коп. інфляційних, 10630 грн. 89 коп. трьох відсотків річних за час не виконання зобов»язання підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Outcome: approved