Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

03 квітня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2203932343 від 15.02.2008 року, яка станом на 05.11.2014 року складає 572 218,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 15 754,10 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 204 077,87 грн., заборгованість за відсотками - 5 966,16 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 77 285,31 грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків - 290 854,98 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено кредитний договір №2203932343, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 26 350,00 доларів США зі сплатою 12,95 % річних строком на 84 місяці до 15.02.2015 року. Як зазначає позивач, відповідач не виконує належним чином умов договору в частині повернення коштів, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 05.11.2014 року становить: заборгованість за кредитом - 15 754,10 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу НБУ 204 077,87 грн., заборгованість за відсотками - 5 966,16 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу НБУ 77 285,31 грн., 290 854,98 грн. - пеня за прострочення кредиту та відсотків, а загальна сума заборгованості складає 572 218,16 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2203932343, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 26 350,00 доларів США строком на 84 місяці з 15.02.2008 року по 15.02.2015 року, зі сплатою 12.95 % річних (п.1.1., 1.2. Договору). Кошти надавались на купівлю автомобіля (п.1.1. Договору). Банк виконав свої зобов'язання по вказаному договору надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 26 350,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 093084582 від 15.02.2008 року. Згідно з п. 10.1. кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. 11.06.2009 року сторони підписали Додаткову угоду №2203932343/1 до Кредитного договору №2203932343 від 15.02.2008 року за якою було змінено строк повернення коштів до 15.08.2015 року. 22.06.2010 року сторони підписали Додаткову угоду №2203932343/2 до Кредитного договору №2203932343 від 15.02.2008 року за якою було змінено строк повернення коштів до 15.05.2016 року. 16.11.2011 року сторони підписали Додаткову угоду №2203932343/3 до Кредитного договору №2203932343 від 15.02.2008 року за якою було зменшено відсоткову ставку за користування коштами до 6,75% річних. У випадку прострочки виконання зобов'язань більш ніж на 30 календарних днів, застосовується процентна ставка в розмірі 12,95% з 31 календарного дня з дати прострочення. Договори підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились на зазначені в ньому умови. Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2014 року на адресу [PERSON] Банк направив вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором станом на 05.11.2014 року з якої заборгованість по сумі кредиту - 15 754,10 доларів США, заборгованість по відсоткам - 5 966,16 доларів США. Як вбачається з розрахунку заборгованості, Позичальник належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту та відсотків за його користування не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 05.11.2014 року становить: заборгованість за кредитом - 15 754,10 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу НБУ 204 077,87 грн., заборгованість за відсотками - 5 966,16 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу НБУ 77 285,31 грн., 290 854,98 грн. - пеня за прострочення кредиту та відсотків, а загальна сума заборгованості складає 572 218,16 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення чергової суми кредиту. Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів на підтвердження відсутності заборгованості чи меншого її розміру суду не надав. Частина 2 статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, встановлено, що позивачем виконані умови договору в повному обсязі, кошти відповідачу надані, однак відповідач свої зобов'язання по зазначеному Договору в частині повернення коштів належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості по кредиту в загальній сумі 572 218,16 грн., що є доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved