Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

04 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. на місяць, починаючи з 19 вересня 2011 року і до повноліття дитини, а саме змінити суму, що стягується на 400 грн. щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення. В обґрунтування позову позивач вказував, що за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2011 року з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі 800 грн. на місяць до повноліття дитини, починаючи з 19 вересня 2011 року. Однак, в зв'язку із тим, що матеріальний стан змінився, а саме позивач не працює, заробітку немає, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, підприємством не займається, а відтак просив зменшити розмір стягнутих аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Вказувала на те, що дитина знаходиться на її утриманні та потребує матеріального забезпечення, однак відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що розрахунком заборгованості. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за потрібне відмовити в задоволені позову. Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 19 вересня 2011 року. Відповідно до довідки Корабельного районного центру зайнятості № 02/13-1920 від 30 вересня 2014 року [PERSON] не зареєстрований у Корабельному районному центрі зайнятості м. Миколаєва як безробітний. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ № 042825 відповідач станом на 01.10.2014 року підприємцем не являється. З наявних в матеріалах справи довідок КП ДЄЗ «Океан» №№ 4398, 4513 від 27 листопада 2014 року, 04 грудня 2014 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON] В судовому засіданні знайшов своє місце факт того, що позивач кошти на утримання дитини надає не регулярно. Станом на 01 12.2014 року має заборгованість у розмірі 9091,63 грн. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. якщо, платник аліментів має нерегулярний, .мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. І ст. І 84 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183. 184 СК України. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відмовляючи в задоволенні вимог щодо зменшення розмірі аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина, суд засновує свою позицію на тому, що відсутність у [PERSON] офіційного працевлаштування є безпідставним, оскільки неповнолітній [PERSON] потребує матеріального забезпечення для проживання та заохочення побутових потреб. Крім того, в порушення частини 1 статті 60 ЦПК України позивачем не надано доказів, які б підтверджували намір позивача влаштуватися на роботу для забезпечення свого неповнолітнього сина.

Outcome: dismissed