Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

04.01.2018 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] Бакир огли, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, на підставі договору купівлі продажу від 21.05.1997, посвідченого приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі за № 1159, зареєстрованого в ДКП «БТІ» м. Словянська під № 870, він є власником житлової квартири № 85, по вул. Словянській, в м. Лиман, Донецької області. [PERSON] Бакір огли, [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за місцем проживання в цій житловій квартирі, що підтверджено довідкою виконкому Лиманської міської ради Донецької області. Відповідачі за вказаною адресою з 2014 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно. Вони фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Позивач, як власник здійснює виконання обовязків щодо утримання зазначеної житлової квартири в належному стані, сплачує комунальні платежі, виконує інші обовязки, повязані з використанням нерухомості. Не скасована реєстрація відповідачів за колишнім місцем проживання порушує його житлові права відповідно до ст. 383 ЦК України. З огляду на це, позич змушений звернутись за захистом своїх прав до суду(а.с.3-5). Позивача було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі(а.с.20), підтримав заявлені позовні вимоги, наполягає на їхньому повному задоволенні. Відповідачів [PERSON] Бакир огли та [PERSON], було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи (а.с.19); але відповідачі в судове засідання не прибули, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали повністю(а.с.21). Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось згідно зі\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. На підставі договору купівлі продажу від 21.05.1997, посвідченого приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі за № 1159, зареєстрованого в ДКП «БТІ» м. Словянська під № 870, [PERSON] є власником житлової квартири № 85, по вул. Словянській, в м. Лиман, Донецької області (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 02.01.2018 адміністратором відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради [PERSON] , в вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] Бакир огли та [PERSON] (а.с. 14). Відповідачі за вказаною адресою тривалий час не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно, що підтверджується актом від 04.01.2018, складеного головою мікрорайону «Південий» м. Лиман, та завірений печаткою виконавчого комітету Лиманської міської ради (а.с.15). Вони фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Позивач здійснює виконання обовязків щодо утримання зазначеної квартири в належному стані, виконує інші обовязки, повязані з використанням нерухомості. Відповідно до ст. 8 [PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Ст. 41 [PERSON] України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року,п.63). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном(ст. 391 ЦК України). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 21.05.1997 у позивача виникло право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 21.05.1997, зареєстрованого в реєстрі під № 870, що є чинним і сторонами не оспорюється. Відповідачі протягом тривалого часу користувалися вказаним житловим приміщенням, але вже більше трьох років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] Бакир огли, [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.

Outcome: approved