Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

03.02.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 35 685,02 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.08.2015 року об 11 год. 05 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] по вул.Шовковичній, буд.42-44 не дотримався безпечної дистанції та при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON] та поїхав з місця пригоди, чим порушив вимоги п.2.3б, 10.1, 13.1, 2.10а ПДР України. Відповідно до постанови Печерського районного суду м.Києва від 07.09.2016 року [PERSON] визнано винним у ДТП. Транспортний засіб «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] застраховано згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/0599802 в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». Згідно страхового акту ГО-4135/КВ4 від 03.12.2016 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було здійснено страхове відшкодування в сумі 35 685,02 грн.. Позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. [PERSON] не дочекавшись прибуття працівників поліції залишив місце ДТП, що є підставою для відшкодування шкоди у порядку регресу. Крім цього позивач зазначив, що [PERSON] не надав ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Таким чином до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» в межах фактично виплаченого страхового відшкодування перейшло право вимоги до [PERSON] згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 15.05.2017 року заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 20.02.2018 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про слухання справи у його відсутність. В заяві він зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Судом в судовому засіданні встановлено, що постановою Печерського районного суду м.Києва від 07.09.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП України. Зокрема у даній постанові зазначено, що 05.08.2016 року близько 11 год. 05 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] по вул.Шовковичній, буд.42-44 не дотримався безпечної дистанції та при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON] та поїхав з місця пригоди, чим порушив вимоги п.2.3б, 10.1, 13.1, 2.10а ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постанова набрала законної сили. Автомобіль «Субару», державний номер [NUMBER] на момент ДТП був застрахований за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 17.09.2015 року. Оскільки внаслідок вказаної ДТП автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] був пошкоджений, 08.08.2016 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 13.09.2016 року сума страхового відшкодування становить 37 070,70 грн.. Відповідно до Розпорядження ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» від 13.09.2016 року про виплату страхового відшкодування було вирішено перерахувати страхове відшкодування в розмірі 37070,70 грн.. 13.09.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Рахунку №СРфС-0007629 від 30.08.2016 року, страхового акту та розрахунку страхового відшкодування сплатила на рахунок ТОВ «ВіДіСтар» страхове відшкодування в розмірі 37 070,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16687 від 13.09.2016 року. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», згідно полісу №АК/0599802. 31.10.2016 року на адресу позивача надійшла заява ПрАТ «СК «Українська страхова група» про виплату страхового відшкодування в сумі 37 070,70 грн. на їх користь за страховим випадком, який стався 17.09.2015 року. Позивач на підставі страхового акту від 03.12.2016 року сплатив на рахунок ПрАТ СК «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 35 685,02 грн., які перераховані на підставі платіжного доручення №10537 від 12.12.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Нормами статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду в тому числі,якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що через порушення відповідачем ПДР України сталася ДТП, внаслідок якої власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] було завдано шкоду, яку на підставі вимог закону відшкодував позивач. Відповідач поїхав з місця ДТП та не повідомив позивача про настання ДТП, тому суд приходить до висновку, що позов про відшкодування витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню та на користь позивача підлягає до стягнення з відповідача 35685,02 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved