Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

02 липня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Вказувала, що шлюб з відповідачем припинено, проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на дитину і сім'ю не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві. Позивач пояснила, що, хоча відповідач і надає деякі кошти, однак бажає отримувати аліменти в розмірах визначених судом. Зазначала, що має нерегулярні заробітки, оскільки постійного місця роботи не має. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився,мотивуючи необхідністю збирання коштів на придбання житла у м. Києві та для погашення кредитних коштів, взятих на покупку автомобіля. Пояснив, що має постійне місце роботи та доходи за цим місцем роботи, інвалідом не є, на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, а також інших осіб не має. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що сторони взяли між собою шлюб 07 березня 1997 року, який було розірвано за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 травня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю - позивачем у справі та перебуває на її утриманні. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач не має постійного місця роботи та має нерегулярні заробітки. Відповідач фактично проживає у м. Києві та працює у ТОВ « Авіаційна компанія « Роза вітрів», має стабільні доходи. Крім того, відповідач не має на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, а також інших осіб, не є непрацездатною особою, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. Матеріальну допомогу відповідач надає позивачеві на утримання дитини нерегулярно, коштами різних розмірів. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд приходить до висновку, що позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини у розмірі, заявленого позивачем у позові, а відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки та має реальну можливість сплачувати кошти у розмірі, запропонованого позивачем. При цьому, суд виходить з того, що відповідач, не погоджуючись з позовом, мотивував необхідністю збирання коштів на придбання житла у м. Києві та для погашення кредитних коштів, взятих на покупку автомобіля. Крім того, відповідач не надав до суду довідку про розміри заробітної плати, що свідчить про його небажання довести до суду реальні розміри доходів, які, як він пояснив у судовому засіданні, становлять приблизно 60 тис. грн. в місяць. Відповідач не надав суду жодних належних і допустимих, безспірних і достовірних доказів на підтвердження наявності підстав про звільнення його від сплати аліментів та про відсутність у нього можливості надавати позивачу таку матеріальну допомогу на утримання дитини. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, можливість реального надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і неповнолітньої дитини, та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання дитини - неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з 02 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. Крім того, при цьому, суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено. Відповідно п. 7 ч.1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved