Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

03 жовтня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача визначеного рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 13.06.2006 року на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], за яким присуджено стягнення коштів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше мінімуму, встановленого законом на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень в місяць, до досягнення сином повноліття. Позовна вимога обґрунтована тим, що на даний час відповідач сплачує аліменти по 358 грн. щомісячно, даних коштів не вистачає, оскільки витрати на утримання сина постійно зростають. [PERSON], у позивачки на утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина. Копією свідоцтва про шлюб серії 1-СГ №103245, виданого Підлипецькою сільською радою Золочівського району Львівської області 28 серпня 2008 року підтверджується, що після розірвання шлюбу з відповідачем та реєстрації повторного шлюбу, позивачка змінила прізвище з Казюк на Серба. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, надіслала до суду клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав частково та зазначив, що на даний час ніде не працює, до лютого 2016 року доглядав свою матір інваліда І групи, крім того, на його утриманні знаходиться неповнолітня донька [PERSON] від іншого шлюбу, єдиним заробітком у його сімї є заробітна плата дружини, в звязку з чим може виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн./міс. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що за рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 13 червня 2006 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше мінімуму, встановленого законом на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 03.04.2006 р. В суді також встановлено, що відповідач [PERSON] наразі перебуває у шлюбі з [PERSON], з якою являється батьком спільної доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 032556, виданим 15 вересня 2006 р. Михнівською сільською радою Теофіпольського р-ну Хмельницької області, яка знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Воронівецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 22 листопада 2016 року №459. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Воронівецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 22 листопада 2016 року №460, [PERSON], відповідно запису в трудовій книжці від 01 квітня 2008 року дійсно ніде не працює. Згідно довідки, виданої Теофіпольським районним центром зайнятості від 21 листопада 2016 року №935, відповідач [PERSON] як безробітний в Теофіпольському районному центрі зайнятості не зареєстрований. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України), а відповідно до ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. [PERSON] того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку з покращенням матеріального становища платника аліментів чи інших обставин мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно ж до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, так як можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися його разовим здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тому, на думку суду, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише ст. 192 СК України, а й низка інших норм щодо обовязку батьків утримувати своїх дітей, зокрема, ст. 182 - 184 цього Кодексу (обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів; визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини; визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). В суді ж встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], має на утриманні неповнолітню дитину. А ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні аліментів серед іншого судом враховується наявність у платника аліментів інших дітей, тощо, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України про Державний бюджет на 2016 рік» з травня 2016 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1531 грн. Тобто, розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 500 грн. Тобто, розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 459,3 грн. (1531 х 30 : 100 = 459,3). За таких обставин, оцінивши докази у справі в їх сукупності та виходячи з принципу розумності та справедливості й інтересів дитини, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 13 червня 2006 р., та стягувати їх з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до його повноліття. [PERSON] того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 275,60 грн. витрат по оплаті судового збору, так як за законом позивача звільнено від їх сплати. На підставі ст.ст. 7, 181 - 183, 191 - 192 СК України та

Outcome: partial