Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Заочним рішенням Марківського районного суду від 27.07.2015 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача борг у сумі 281784,55 грн. та судові витрати в сумі 3074,25 грн. 28.02.2017 року зазначене рішення суду скасоване. При новому розгляді позивач вимоги не змінив, на їх підтвердження посилається на те, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 22.09.2006 року був укладений договір кредиту № LGH1AU01280579 , відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 56843,00 грн. на термін до 20.09.2013 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором, а саме: погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з кредитним договором. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 19.05.2015 року має заборгованість 373421,45 грн , яка складається з такого: 52984 грн. 98 коп.- заборгованість за кредитом; 94129 грн.71 коп.- заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 5570 грн. 81 коп. заборгованість з комісії ; 220735 грн. 95 коп.- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач позов не визнав, надав письмове заперечення, в якому зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про сам факт надання кредиту, про зміну процентної ставки, виконання умов п. 2.3.1 кредитного договору та його згоди на зміну умов договору на підвищення «поточної процентної ставки» за користування кредитом до 26,40 % річних та «процентної ставки простроченої» до 61% річних. Договором не передбачено обовязку сплачувати процентну ставку за користування кредитними коштами в подвійному розмірі. Відповідно до п. 2.3.1 договору банк має право в односторонньому порядку змінити процентну ставку, але автоматична зміна інших пунктів та умов кредитного договору, в тому числі і пропорційне збільшення штрафної процентної ставки до 61% , не передбачено. Відповідач вважає, що сума заборгованості по процентах за користування кредитними коштами, комісія та пеня нараховані з порушенням умов договору у подвійному розмірі і нарахування цих платежів повинно було б проводитися при наявності належних та допустимих доказів з 28.07.2009 року на суму заборгованості 41519,09 грн., з розрахунку 1,25 % щомісяця від суми заборгованості. Оскільки пеня нараховується на прострочені до сплати проценти, винагороду та комісію, тож і позовні вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, відповідач одночасно просить застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, процентів, комісії та пені. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. 22.09.2006 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] у письмовій формі укладено договір кредиту № LGH1AU01280579 , відповідно до п. 1.1 якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 56843,00 грн. для купівлі автомобіля шляхом перерахування коштів на відкритий у ЗОД АППБ «Аваль» поточний рахунок № 260034269 Луганськ-Авто ОАО, на строк з 22.09.2006 року до 20.09.2013 року включно, а також 20690,85 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно з порядком, передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, з 22 по 27 число кожного місяця, у сумі 1217,23 грн., платіж складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії. Позичальник згідно з п. 2.1.3 договору доручив банку щорічно перераховувати необхідну суму коштів на оплату чергових страхових платежів. Перерахування кредитних коштів банк зобовязався провадити у випадку не предявлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати. Відповідач відповідно до п. 2.2.2-2.2.4 зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, винагороду і комісію в порядку, сумах і строки, передбачені п. 1.1, 2.3.3 договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом, та пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На виконання зобовязань за договором позивач перерахував грошові кошти в сумі 56843,00 грн. 22.09.2009 року на рахунок ОАО «Луганськ -Авто», що підтверджується меморіальним ордером, платіжним дорученням, ордером-розпорядженням. Відповідачем не в повному обсязі виконувались зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка згідно з наданим розрахунком, виписками по рахунках, становить 373421,45 грн. та складається з такого: 52984 грн. 98 коп.- заборгованість за кредитом (станом на 21.09.2012 року); 94129 грн.71 коп.- заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (станом на 19.05.2015 року) ; 5570 грн.81 коп. заборгованість з комісії (станом на 22.09.2013 року); 220735 грн.95 коп .- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (станом на 19.05.2015 року) . Надані позивачем на підтвердження позовних вимог документи суд приймає як допустимі та належні докази для підтвердження укладення кредитного договору між сторонами з зазначеними умовами, правами та обовязками, виконанням сторонами зобовязань. Згідно з ч.1 ст.526 та 611 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в том числі сплата неустойки. Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, що є підставою для стягнення з нього всієї суми заборгованості, в т.ч. процентів, комісії та пені, що передбачено як законом, так і умовами договору. Проте, згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Заборгованість за кредитом має складати 281784 грн. 55 коп., а саме: 52984 грн. 98 коп.- заборгованість за кредитом (станом на 21.09.2012 року); 94129 грн.71 коп.- заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом (станом на 19.05.2015 року) ; 5570 грн.81 коп. заборгованість з комісії (станом на 22.09.2013 року); 129099 грн.05 коп .- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (станом на 14.04.2014 року) . Відповідачем надана суду заява про застосування строку позовної давності, в якій він зазначає, що строк дії договору встановлено з 22.09.2006 року по 20.09.2013 року. Останній платіж він здійснив 27.07.2009 року, у той час як позивач звернувся з позовом 04.06.2015 року, тобто на день звернення до суду сплив трьохрічний строк позовної давності до вимог про стягнення основної суми боргу та річний строк до вимог про стягнення неустойки. Відповідно до ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як убачається із розрахунку заборгованості, строк виконання зобовязання сплив 28.09.2009 року, а тому на день звернення до суду позивач пропустив строк позовної давності як до основної вимоги, так і до додаткової вимоги. Статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо). Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підстаіі викладеного,

Outcome: dismissed