Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

03.02.2017 року позивач звернувся до Запорізької міської ради, третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 липня 1996 року померла його дружина [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала їй на праві власності як члену Житлово-будівельного кооперативу «Кооператор-4», вартість якої у сумі 4066,83 карбованців виплачені нею повністю у жовтні 1984 року. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач (чоловік), [PERSON] дочка та [PERSON] дочка, які від прийняття спадщини відмовилися у встановленому законом порядку. На день відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [INFO], що підтверджується довідкою ОСББ «Кооператор- 4/24». Разом з нею були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON]. У встановленому законом порядку, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, позивач прийняв спадщину після померлої 12 липня 1996 року [PERSON]. 20 грудня 2016 року позивач як спадкоємець звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] та надав передбачений законом пакет документів, але 26 грудня 2016 року отримав рішення державного реєстратора за №33161293 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у якій зазначено, що «відповідно до розяснення постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 2008 року у разі смерті члена кооперативу, яким до дня смерті було внесено повністю пайовий внесок, то відповідна квартира включається до складу спадщини. У разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація права власності яка не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку». В оформленні спадщини державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя [PERSON] позивачу було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документу на квартиру спадкодавцеві. В звязку з викладеним, позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 12.07.1996 року. У судове засідання позивач та його представник не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримували в повному обсязі, просили його задовольнити. Представник Запорізької міської ради [PERSON] до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечувала проти позову. Третя особа представник Шостої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст. ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 14.10.1965 року уклали шлюб, який зареєстрований Будинком урочистої реєстрації одруження м. Запоріжжя, що підтверджено Свідоцтвом про одруження, актовий запис № 2266. З довідки № б/н, виданої ЖБК «Кооператор-4» встановлено, що [PERSON] було членом ЖБК № 4 «КООПЕРАТОР», їй належала квартира [ADDRESS], ордер № 70 видано Запорізьким міськвиконкомом 20.08.1969 року. Вартість квартири в сумі 4\~066,83 крб. виплачена повністю в жовтні 1984 року. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» (втратив чинність 20.06.2007 року) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. 12.07.1996 року [PERSON] померла. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта майна № 83098838 від 22.03.2017 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. З копії спадкової справи № 156, наданої державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернувся [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] 28.01.2017 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії за відсутності правовстановлюючого документу на спірну квартиру. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON] (позивач по справі) та доньки померлої [PERSON] і [PERSON], які не прийняли спадщину після смерті матері. Родинні стосунки позивача з померлою підтверджені свідоцтвом про одруження, жодним із сторін судового процесу не оспорюються. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив відмову від неї. Довідкою № б/н, виданої ОСББ «Кооператор 4/24» підтверджено, що [PERSON], [INFO] проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на день смерті останньої. Таким чином, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, після смерті дружини [PERSON], померлої 12.07.1996 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спірну квартиру і згідно ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем є [PERSON], тому позов, на думку суду, є таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved