Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

03 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з 200,00 грн до 1000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 травня 2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 200,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свій обов'язок з матеріального утримання дитини, а присуджених судом аліментів недостатньо для утримання дитини, просить суд збільшити розмір аліментів до 1 000,00 грн. У судове засідання позивач не з'явилась, однак у заяві від 16 серпня 2017 року просить суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як визначено у частині першій статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з'явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на неявку сторін у судове засідання у відповідності до правил статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 30 березня 2009 року (а.с.4). Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.5). Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 травня 2009 року у справі №2-592/09 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (позивача у справі) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 грн щомісячно, починаючи з 15 квітня 2009 року, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На думку суду, враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму для дитини, розмір присуджених на користь позивача аліментів підлягає збільшенню. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров'я та/або матеріального становища дитини. Відповідач у судове засідання не з'явився, відтак суд вважає що його стан здоров'я та матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти. Аналогічно суду не було надано доказів про наявність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1777 гривень. На думку суду, сторони повинні нести рівний обов'язок щодо утримання свого неповнолітнього сина хоча б на рівні прожиткового мінімуму. Тому, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 888,50 грн, тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який був встановлений на час звернення до суду (03 липня 2017 року). Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дитини. Будь-яких доказів того, що дитина потребує більших коштів на своє утримання позивач суду не надала. Тому саме в цій частині суд задовольняє позовні вимоги, а в решті позовних вимог відмовляє у зв'язку з необґрунтованістю. Крім того, частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Також частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній на час прийняття рішення, тобто чинна з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому з 08 липня 2017 року розмір аліментів слід стягувати у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною третьою статті 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач в силу пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за цю вимогу слід стягнути з відповідача на користь держави. Ставка судового збору за дану вимогу становить 640,00 грн, отже цю суму слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial