overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

03.09.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Позивачка та відповідач до початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивачка позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2005 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №675 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6). Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони не проживають разом, спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Сторони домовились, що спільні діти проживатимуть разом з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

03.09.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача ? частину його доходів. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про укладання шлюбу, встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215,224-226 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

03.09.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обгрунтовавши свої вимоги тим, що вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони припинили спільне життя, проживають окремо, дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює і має таку можливість. Відповідач аліменти нікому не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі ? долі усіх доходів відповідача, кожного місяця до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином., клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Як вбачається з копії свідоцтва про народження батьками дитини [PERSON], [INFO] є позивачка та відповідач по справі. Як вбачається з довідки з місця реєстрації дитина зареєстрована за місцем проживання відповідача. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? долі усіх видів заробітків (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

03.09.2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 14.11.1981 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано в Ятвягівській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 15. Дітей від даного шлюбу у них є двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. Вказувала, що сімейне життя у них не складалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, через що постійно виникали непорозуміння, постійні сварки та сімейні труднощі. Стверджувала, що на даний час їхній шлюб існує лише формально, так як не підтримують жодних особистих відносин та не ведуть спільного господарства, а тому й надалі перебувати в такому шлюбі немає наміру, примирення не бажає, бо вже вживали всіх заходів для збереження сім'ї, однак це не дало бажаних результатів. З огляду на наведене, просила суд розірвати між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 14.11.1981 року в Ятвягівській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 15 та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що 14.11.1981 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Ятвягівській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 15. Діти від даного шлюбу у них вже повнолітні. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв'язку з чим їхній шлюб існує лише формально, подружніх відносин протягом тривалого часу не підтримують та спільно господарства не ведуть. Примирення не бажають. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Крім того, у відповідності до ст.113 СК України є всі підстави для залишення позивачці за її вимогою шлюбного прізвища «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

03.09.2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» надалі (ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3039,81 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що остання не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по виплаті кредиту. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 27.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк»Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем [PERSON], шляхом акцептування Банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №006-14518-271112. Згідно договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] на суму 2 000 грн., обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] скористалася кредитною лінією, але станом на 29.05.2014р., виникла заборгованість на загальну суму 3039,81 грн., яка складається з: - Тіло кредиту: 1447,61грн.; - прострочене тіло кредиту: 552,39 грн.; - Заборгованість за відсотками: 1039,81грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

03.09.2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги він обгрунтовував тим, що в 1991 році з дозволу компетентних органів влади побудував будинок в с. Агафіївка Любашівського району Одеської області. З цього часу він проживає у зазначеному будинку. Даний будинок був прийнятий в експлуатацію, оскільки він рахується на обліку у погосподарській книзі Агафіївської сільської ради Любашівського району Одеської області. Посилаючись на відсутність належних правоустановлюючих документів, що перешкоджає йому зареєструвати даний будинок в установленому порядку, просив суд визнати його право власності на будинок, розташований в [ADDRESS], позначений в плані до технічного паспорту літерою А, а також на прилеглі господарські будівлі: літню кухню - літ Б, сарай - літ. В, гараж - літ. Г, вбиральню - літ. Д та колодязь - № 1. Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що позов підтримує. Представник відповідача - Агафіївської сільської ради Любашівського району Одеської області, в судове засідання не з»явився, надіславши до суду лист про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був побудований у 1991 році позивачем. Даний факт підтверджується довідкою Агафіївської сільської ради Любашівського району Одеської області за № 159 від 02.09. 2014 р. та витягом з із по господарської книги у яких зазначено, що позивач [PERSON] дійсно побудував житловий будинок по [ADDRESS], власником якого він являється з 1991 року ( а.с.12-13). Згідно паспорту позивача він зареєстрований в указаному будинку - за указаною адресою в 1998 році. З технічного паспорту на зазначений будинок вбачається, що його вартість складає 107493 гривень, будинок придатний для проживання, його загальна площа становить - 76,80 кв.м., житлова - 59,70 кв.м. ( а.с.- 8-9). На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що оскільки спірний будинок був побудований у 1991 році, то зазначений запис в погосподарській книзі відносно нього дає підстави вважати, що вказаний будинок був прийнятий в експлуатацію і не був побудований самовільно, що дозволяє суду винести рішення про визнання права власності на нього за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

03.09.2014 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 18.05.1991 р. сторони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі народився син: [PERSON], [INFO], який є повнолітнім. На протязі п'яти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, постійно виникали суперечки, які перестали у сімейні конфлікти та скандали, тому позивач вважає, що їх шлюб носить формальний характер і продовження шлюбних відносин є недоцільним. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати та не надавити строку на примирення. Відповідачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнала повністю. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 18.05.1991 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON] Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

03.09.2014р. позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] в с. Бабинці Погребищенського району Вінницької області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Протягом шести місяців позивачка до нотаріальної контори не звернулась через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, поминальні обіди та інші затрати пов'язані з його смертю, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлого через пропуск вказаного строку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила розглянути дану справу за її відсутності, про що направила до суду заяву в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Бабинецька сільська рада Погребищенського району Вінницької області звернулась до Погребищенського районного суду Вінницької області з проханням розглянути дану справу без участі їхнього представника, про що повідомили заявою,позовні вимоги визнали повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст. 61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка є спадкоємцемза законом після померлого[INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6). Однак не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, поминальні обіди та інші затрати пов'язані з його смертю, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON], пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, необхідно визначити її додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

03.09.2015 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором № б/н від 29.10.2010 р., в якому, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач 29.10.2010 року отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 46500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов'язувався належним чином виконувати всі умови договору, у т.ч. належно погашати на прийнятих умовах отриманий кредит. Але умови договору відповідачем не виконуються і станом на 07.05.2015 року заборгованість його перед позивачем становить 67963,61 грн, з яких: 41285,52 грн. - заборгованість за кредитом; 22415,54 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 550,00 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3212,55 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач, крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати, понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 679,64 грн. (судовий збір). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просить справу розглянути за його відсутності і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що з вимогами позивача згоден у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини, на які вказує позивач, а саме: у відповідності до умов вищезазначеного договору, який був укладений з відповідачем, останній на добровільних засадах зобов'язався погашати у встановленому порядку, отриманий кредит і відповідати у повному обсязі по невиконаним зобов'язанням, чого не виконав і не представив суду доказів і заперечень, щодо порушення прийнятих ним зобов'язань, які сталися внаслідок випадку або непереборної сили. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та на умовах вищезазначеного договору, а також згідно ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 1050,1054 ЦК України - підлягають задоволенню, як і його вимоги у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем, по сплаті судового збору у сумі 679,64 грн., які підтверджуються платіжним дорученням BOK33BOJH5 від 13.05.2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

03.09.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою (а.с.2-3), в якій просить визнати недієздатним його брата [PERSON], який страждає на психічне захворювання, не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки та просить призначити його опікуном. Заявник не зявився в судове засідання, надав заяву (а.с. 37), в якій підтримав вимоги та просив розглянути справу у його відсутності. Представник заінтересованої особи не зявився в судове засідання, надана заява, в якій визнані вимоги заявника та заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 38). Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду. Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення опіки урегульовано ст. ст. 60, 63 ЦК України. Із виписки з медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 4), акту комісійної судово-психіатричної експертизи (а.с. 32-34) вбачається, що [PERSON] має ознаки хронічного психічного захворювання, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Докази на а.с. 12-14 свідчать про можливість призначення заявника опікуном.

Outcome: approved