Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

03.09.2015 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6065 гривень 25 копійок, а також судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 21.01.2015 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/2586036, відповідно до якого застрахованими являються ризики завдання збитків третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу Renault Logan державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач стверджує, що 30.04.2015 року в м.Бориспіль на вул. Київський шлях сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно з постановою суду встановлена вина відповідача у скоєнні вказаного ДТП. Цивільного-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована за полісом АІ/2586036, на підставі якого ПрАТ СК «ПРОВІДНА» відшкодовано шкоду, повязану з пошкодженням транспортного засобу Hyundai Getz державний номерний знак [NUMBER] в сумі 6065 гривень 25 копійок. Позивач стверджує, що відповідач в порушення вимог п. «ґ» ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив позивача про страховий випадок в триденний строк з моменту настання страхового випадку, в звязку з чим відповідно о ст.тс.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги, яку особа, що одержала страхове відшкодування має до відповідача, відповідального за завдані збитки. У судове засідання представник позивача не зявився, направив заяву про розгляд справи без його присутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що визнає свою вину в дорожньо-транспортній пригоді, а також, що страхова компанія була повідомлена про страховий випадок невідкладно в телефонному режимі, а в подальшому до страхової компанії були подані усі необхідні для виплати власнику пошкодженого автомобіля страхового відшкодування. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2015 року між власником автомобіля [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2586036, на забезпечений транспортний засіб Renault Logan державний реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії договору стархування з 00 год. 00 хв. 21.01.2015 року до 20.01.2016 року включно (а.с.4). 30.04.2015 о 22.45 год. в м.Бориспіль на вул.Київський шлях відбулась дорожньо-транспортна пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 06.05.2015 року №62838631 (а.с.5). Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року встановлено що 30.04.2015 близько 22.45 год. в м.Бориспіль, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], виконуючи поворот праворуч, виїхав на суму зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався попереду в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.10.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП (а.с.-23). Підстави звільнення від доказування наведені в статті 61 Цивільного процесуального кодексу України. Так, відповідно до частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП, що сталась з вини відповідача [PERSON], був пошкоджений автомобіль [NUMBER], внаслідок чого власнику автомобіля [PERSON] завдана матеріальна шкода (а.с.11-12). 05.05.2015 року потерпіла [PERSON]. звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.7). Відповідно до страхового акту №1 [NUMBER] зазначена потерпілим подія дорожньо-транспортної пригоди визнана страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування після вирахування безумовної франшизи в сумі 1000 гривень в розмірі 6065 гривень 25 копійок (а.с.25). Як зазначено у вищевказаному в страховому акті, страховиком встановлено, що дата події 30.04.2015, дата повідомлення страховика про подію 05.05.2015 (а.с.25). Жодними належними і допустими доказами зазначені страховиком обставини відповідачем не спростовані. В судовому засіданні встановлено, що на підтвердження того, що позивач повністю виплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 6065 гривень 25 копійок, позивач надав відомість №ВПТ-003045 від 21.07.2015 року та платіжне доручення №030426 від 23 липня 2015 року (а.с.-26,27). Факт виплати страхового відшкодування відповідачем не оспорюється. Встановлено, що 1 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято\~Закон України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1\~статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням\~Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування»\~змін у\~статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1\~статті 33 Закону № 1961-IVУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, відповідні зміни до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів\~статті 33 зазначеного Закону\~щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Однак, виходячи з аналізу статей\~33,\~38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(у редакції з 18 вересня 2011 по 08 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього\~Закону\~змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року\~\~№3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від\~\~\~12 лютого 2014 року (справа № 6-1цс14), яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Будь-яких належних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач виконав, покладені на нього обовязки, передбачені п.33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Таким чином, відповідач [PERSON], з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода та були завдані збитки власнику іншого автомобіля, що був учасником ДТП, зобовязаний в порядку регресу відшкодувати позивачу, який виплатив страхове відшкодування відповідно до укладеного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вказані в позовній заяві сумі 6065 гривень 25 копійок у звязку з порушенням вимог п.33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо письмового повідомлення страховика про настання ДТП. Відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок, понесені позивачем (а.с.-1), підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved