Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

03.12.2015 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] з підстав, передбачених ст.ст. 110,112 СК України. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та на їх обґрунтування зазначила, що 26.12.1997 р. між сторонами було укладено шлюб, від якого подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Протягом шлюбу спільне життя з відповідачем не склалось через розбіжності в поглядах на сімейне життя, а також аморальну поведінку відповідача, який зловживає спиртними напоями та влаштовує постійні скандали та бійки. Протягом тривалого часу позивачка та відповідач не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Таким чином, просила розірвати шлюб між сторонами без надання строку для примирення, оскільки протягом часу, з якого відповідач дізнався про існування позовної заяви про розірвання шлюбу, він не доклав зусиль щодозбереження сім'ї та на цей час і в майбутньому збереження шлюбу буде суперечити ії інтересам, а також інтересам дітей. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності не надав, проте надав письмову заяву з проханням надати строк для примирення, в обґрунтування якої зазначив, що він усіляко докладає зусиль щодо збереження сім'ї та приймає участь у вихованні дітей, оскільки він разом з позивачкою та дітьми проживають в одній квартирі. Таким чином, вважав необхідним надати строк три місяці, який вважав достатнім для надання можливості примиритись із позивачкою. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. З урахуванням наведених обставин та вимог закону, суд ухвалив: розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 26.12.1997 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис № 1211 \\а.с. 5\\. Від шлюбу сторони мають мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] \\а.с.5,6\\. Відповідно до ст. 111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно зі ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та їх збереження є неможливим. Суд вважає, що клопотання відповідача про встановлення трьохмісячного строку для надання можливості примиритись із позивачкою не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи свідчать про те, що відповідач дізнався про існування позову щодо розірвання шлюбу ще в січні 2016 р. Таким чином, на цей час сплинув шестимісячний строк, протягом якого відповідач не примирився з позивачкою. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 04.02.2016 р. судове засідання було відкладено на тривалий термін для надання можливості сторонам врегулювати спір мирним шляхом, проте сторони до цього часу не примирились \\а.с. 77-78\\. Навпаки, як вбачається з листа начальника Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві протягом цього часу відповідач продовжував чинити конфліктні ситуації, з приводу чого позивачка неодноразово зверталась до поліції \\а.с. 128\\. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність двох малолітніх дітей, які проживають разом зі сторонами та спору з приводу проживання дітей не існує, суд приходить до висновку про те , що позовна вимога [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню, враховуючи, що збереження шлюбу протирічить інтересам обох сторін та інтересам малолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved