Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

04 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON], треті особи Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі Служби у справах дітей, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, зобовязання вчинити дії. Позивач [PERSON] неодноразово уточнювала позовні вимоги, 13 жовтня 2015 року звернулася до суду з уточненим позовом в остаточній редакції в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON], треті особи Виконавчий комітет Новомосковської міської ради в особі Служби у справах дітей, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, зобовязання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 14 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNG0G10000004454, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № DNG0G10000004454 від 14 січня 2008 року, який укладений між ним та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», передав в іпотеку Закритому акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» нерухоме майно: -житловий будинок з будівлями та спорудами , що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.. Київська, будинок 32-а; -земельну ділянку площею 0,0911 га., кадастровий номер № 1211900000:01:029:0022, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Київська, № 32-а. Позивач зазначила, що земельна ділянка, яка є предметом договору іпотеки, у відповідності до ст. 65 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя, в звязку з чим, необхідна її нотаріальна згода на укладення договору щодо зазначеної земельної ділянки. Крім того, договір іпотеки суперечить інтересам неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Так, у відповідності до частини 3 статті 203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно вимог частини 3 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати обмін, відчуження житла тощо. Одним з правочинів, які не можуть вчинятися батьками без дозволу органів опіки та піклування, відповідно до статті 177 СК України є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користування жилим приміщенням, оскільки згідно до частин 2 та 3 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти, члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно вимог частини 3 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Оскільки будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.. Київська, будинок 32-а, є єдиним місцем проживання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], а також, неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], договір іпотеки у відповідності до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» повинен укладатися з дозволу органів опіки та піклування. В звязку з наведеним, в позові [PERSON] просила суд визнати недійсним договір іпотеки № DNG0G10000004454 від 14 січня 2008 року, який укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позов [PERSON] в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в судовому засідання позов не визнав, посилався на те, що вимоги позивача необґрунтовані, договір іпотеки укладений у відповідності до вимог законодавства України, тому, відсутні підстави для визнання його недійсним, просив суд відмовити в задоволенні позову. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], як третя особа, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі. Представник Виконавчого комітету Новомосковської міської ради в особі Служби у справах дітей в судове засідання не зявився, в заяві просив суд розглядати справу без його участі, зазначив, що за результатами розгляду заяви повідомляє, що Органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради дозвіл на укладення договору іпотеки № DNG0G10000004454 від 14 січня 2008 року строїло ОО та ЗАТ КБ «ПриватБанк» не надавався. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 95. Судом встановлено, що у відповідності до договорів дарування від 24 жовтня 2004 року та 30 грудня 2004 року, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Київська, № 32-а. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 473329 від 06 листопада 2007 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0911 га., кадастровий номер № 1211900000:01:029:0022, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Київська, № 32-а. Встановлено, що 14 січня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNG0G10000004454, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № DNG0G10000004454 від 14 січня 2008 року, який укладений між ним та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», передав в іпотеку Закритому акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» нерухоме майно: -житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.. Київська, будинок 32-а; -земельну ділянку площею 0,0911 га., кадастровий номер № 1211900000:01:029:0022, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Київська, № 32-а. Згідно Статуту, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриваБанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». У відповідності до статті 203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно вимог частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Як зазначалося вище, на обґрунтування недійсності правочину позивач посилалася на те, що предмет іпотеки земельна ділянка, є спільною сумісною власністю подружжя та нею не надавалася нотаріально засвідчена згода на укладення договору відносно неї. У відповідності до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно статті 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. В той же час, на підставі вимог ч. 1 ст. 57 СК України, , особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. В звязку з наведеним, житловий будинок, розташований за адресоюДніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Київська, будинок 32-а, є особистою приватною власністю [PERSON]. Оскільки [PERSON] набув право власності 06 листопада 2007 року (дата видачі державного акту на право власності на земельну ділянку), суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка, не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки отримана внаслідок безоплатної передачі державою зазначеної земельної ділянки у власність [PERSON]. В звязку з наведеним, суд вважає, що згода його дружини - позивача [PERSON] на укладення договорів щодо зазначеної земельної ділянки не вимагається. Як зазначалося вище, в позовній заяві [PERSON] посилається на порушення прав малолітніх дітей при укладенні договору іпотеки, в звязку з чим. суд приходить о наступного. Встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Також, у відповідності до рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 577 від 26 листопада 2013 року, [PERSON] призначений опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], за останнім закріплено право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Київська, № 32-а. У відповідності до рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 578 від 26 листопада 2013 року, [PERSON] призначений опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], за останнім закріплено право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Київська, № 32-а. Як зазначалося вище, згідно вимог частини 3 статті 203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. На підставі вимог частини 3 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати обмін, відчуження житла тощо. У відповідності до частин 2 та 3 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти, члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Оскаржуваний позивачем договір іпотеки нерухомого майна укладений 14 січня 2008 року, в звязку з чим, на момент укладення договір ніяким чином не міг порушувати права та інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], в інтересах якого також заявлені позовні вимоги. Також суд приходить до висновку, що іпотечний договір від 14 січня 2008 року, на момент укладення, не міг порушувати права та інтересів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки житлове приміщення за ними було закріплено у відповідності до рішень Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26 листопада 2013 року. Згідно вимог частини 3 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. У відповідності до ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно відміток у свідоцтвах про народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], були зареєстровані в житловому приміщенні, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Київська, № 32-а, тільки з 22 лютого 2010 року, тобто, після укладення договору іпотеки. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази тим обставинам, на які вона посилається на обґрунтування своїх вимог. Позивач [PERSON] не надала суд жодного доказу того, в якому житловому приміщенні вона була зареєстрована, в якому житловому приміщенні був зареєстрований її чоловік, в якому житловому приміщенні були зареєстровані на час укладення договору іпотеки її малолітні діти, в звязку з чим, неможливо зробити висновок про наявність порушень або відсутність порушень прав малолітніх дітей на час укладення договору іпотеки. В звязку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані, а тому, не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed