Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

02.10.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. За час перебування в шлюбі міцної сім'ї вони не створили, сімейних стосунків не підтримують протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть. Відповідач на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Надалі перебувати у шлюбі з [PERSON] не бажає, а тому просить шлюб розірвати. Також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій він погоджується на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 150 (а.с. 7). Від спільного подружнього життя народилася донька [PERSON] [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8), та яка проживає разом з позивачкою. Частиною 2 статтею 104 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Положенням частини 2 статті 112 Сімейного Кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони подружніх стосунків не підтримують, відповідач знаходиться у місцях позбавлення волі, оскільки 24 грудня 2013 року засуджений Богодухівським районним судом за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 3 КК України до 4-х років позбавлення волі (а.с. 4), позивач наполягає на розірванні шлюбу, намірів зберегти сім'ю у сторін не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Стаття 180 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статтей 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до довідки від 26.08.2014 року, виданої квартальним уповноваженим (а.с. 11), [PERSON] дійсно проживає в [INFO] разом зі своєю дочкою [PERSON] [INFO] Тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статті 182 ч. 1 п. 1 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З довідки, виданої Харківським слідчим ізолятором 17.10.2014 р. вбачається, що [PERSON] відбуває покарання в даній установі та працює на посаді підсобного працівника, отримує регулярно заробітну плату в розмірі 1218 грн. Відповідно до ст. 120 КВК України, у виправних колоніях на особовий рахунок засуджених, які працюють на виробництві, зараховується незалежно від усіх відрахувань не менш як двадцять п'ять відсотків нарахованого їм місячного заробітку. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню з тих підстав, що відповідач має постійний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати, тому з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] [INFO]. Положенням частини 1 статті 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно статті 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь позивачки та 243,60 грн. в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial