Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

04.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позову вказує, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте вже більше десяти років не проживає у ній, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей в вказаній квартирі не має. У звязку з вищевикладеним, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 20 у буд. №12 по вул. Ціолковського м. Чернігові; зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні, яке відбулося 14.07.2016 року, було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.17-18, 24, 26-27). На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.01.1999 року (а.с.32). Як вбачається з копії Довідки КП «Новозаводське» ЧМР від 20.04.2016 року № 2940, у вказаній вище квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] (а.с.33). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з Довідки дільниці з обслуговування житлового фонду №1 КП «Новозаводське» ЧМР від 26.04.2016 року, [PERSON] зареєстрований але не проживає з 2006 року у квартирі [ADDRESS]. (а.с.4). В силу того, що відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі, але не проживає в ній, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою; крім того, внаслідок реєстрації відповідача в будинку позивач вимушена сплачувати за нього комунальні послуги. Судом не отримані відомості про наявність у відповідача поважних причин відсутності в житловому приміщенні, належному позивачу. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідач більше року без поважних на те причин не проживає в квартирі, яка належить позивачу, а, залишаючись зареєстрованим в квартирі, порушує права позивача як власника, суд вважає, що наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на житло є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації при зверненні зацікавленої особи до відповідних органів в передбаченому законом порядку. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.

Outcome: partial