overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29 липня 2000 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину Маргариту, [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо з літа 2013 року, спільного господарства не ведуть. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились та направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 29 липня 2000 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Сумської міської ради, актовий запис № 505, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку Маргариту, [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, вважають збереження шлюбу неможливим, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначила, що 11 листопада 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 454. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різниці в поглядах на життя, відсутністю взаєморозуміння та довіри. Стосунки відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні. У судове засідання позивачка не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява позивачки, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від відповідача, в якій зазначено, що справу просить слухати за його відсутністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, в межах заявлених вимог та наданих доказів, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 11 листопада 2005 року, від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але на теперішній час шлюбні відносини припинили, стосунки відновлювати не збираються. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 17 січня 2009 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 07. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з серпня 2013 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17 січня 2009 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 07 (л.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 7). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з серпня 2013 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 11) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його прибутку щомісячно на одну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред»явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 03 листопада 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них 28 лютого 2005 року народилася донька [PERSON]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки виявилося, що вони мають різні погляди на життя, сім»ю, виховання дитини, подружні стосунки та ведення господарства. [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні доньки та добровільно не надає коштів на її утримання, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на доньку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що згоден сплачувати аліменти на доньку в розмірі 1/4 частини з усіх видів свого доходу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03 листопада 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 28 лютого 2005 року народилася донька [PERSON], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає постійної матеріальної допомоги на утримання доньки. Ці обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: показаннями позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], свідоцтвом про шлюб сторін, свідоцтвом про народження доньки [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-183 СК України з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на дитину [PERSON], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON] [INFO], недієздатним та призначення над ним опіки. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO], сином. Він тривалий час сильно хворіє на психічні захворювання, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра в комунальному закладі «Павлоградська міська лікарня №1 ДОР», страждає на хронічне, стійке захворювання психіки, внаслідок чого він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є інвалідом другої групи. Також зазначає, що може надавати постійну допомогу у веденні господарства та догляді, тому просить призначити її опікуном над [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просив розглянути заяву без участі представника. Суд, вислухавши заявника, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.241 ЦПК України, ст.39 ЦК України - фізична особа може бути оголошена судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно приписів ч.1 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 205 від 06.10.2015 року - [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноідной, за своїм психічним станом в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.(а.с.33-35). Згідно подання орган опіки та піклування Павлоградської міської ради просить встановити опіку над психічно хворим [PERSON], [INFO], з боку - [PERSON] (а.с.14). За таких обставин, суд вважає необхідним визнати недієздатним [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO] та призначити над ним опікуна - [PERSON] ,[INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягненню дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач долучив до матеріалів справи рапорт, яким просив утримувати з його грошового забезпечення аліменти з 01 червня 2015 року у розмірі 33% на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами розірвано 20 вересня 2011 року. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з матірю, достатньої майнової допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина, розмір яких визначити в 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 02 вересня 2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя дітей немає. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, в жовтні 2013 року припинено подружні стосунки, спільне проживання та ведення спільного господарства. Вказує, що у неї є інший чоловік з яким вона проживає однією сім'єю та має намір укласти шлюб, тому примирення неможливе та суперечить її інтересам. Спільного майна подружжя немає. Через органи РАЦСу розірвати шлюб немає можливості, тому позивач звернулась до суду, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Волинь-нова», про причини неявки в судове засідання не повідомив. \~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3), копію свідоцтва про шлюб (а.с.4), копію паспорта та коду позивача (а.с.5, 6), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не проживаю разом, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 663 (а. с. 7), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 8), який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 28 лютого 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Через відсутність взаємопорозуміння та втрату почуттів сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище, що було до реєстрації шлюбу. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги та просить залишити їй прізвище,що було до реєстрації шлюбу - Мореквас; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 лютого 2012 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції ї, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 73. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Зазначені факти підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №082595049529 та копіями свідоцтв про народження дітей сері І-ФП №166989, серії І-ФП №204330. Причинами розпаду сімї стали втрата почуттів та взаємопорозуміння. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з якого вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивачка звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в звязку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток тому зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved