Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

03.11.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, у якому просить суд: визнати незаконним наказ відповідача від 25.09.2020 року №322-к; поновити позивача на посаді заступника начальника філії з матеріально-технічного забезпечення ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 64937,82 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач з 06.12.2018 року по 30.09.2020 року працював в ДУ «Держгідрографія». Відповідно до наказу відповідача від 25.09.2020 року №322-к позивача 30.09.2020 року звільнено з посади заступника начальника філії з матеріально-технічного забезпечення ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії» за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає, що його звільнення з посади було здійснене з порушенням чинного законодавства. Позивач має стаж роботи в галузі морського та річкового транспорту 25 років 2 місяці, в тому числі у відповідача 1 рік 10 місяців. Протягом цих років за сумлінну та самовіддану працю і вагомий внесок у розвиток галузі позивачу неодноразово оголошували подяки, нагороджували почесними грамотами. Відповідне свідчить про високий професіоналізм позивача. Проте з призначенням виконуючого обов`язки державної установи [PERSON] з 27 лютого 2020 року почалось повне свавілля у відповідача, яке полягало у масовому незаконному звільненні невигідних для самого [PERSON] працівників ДУ «Держгідрографія». Підтвердженням цього є справи в судових інстанціях за номерами 759/11688/20 Святошинський районний суд міста Києва, 758/3997/20 Подільський районний суд міста Києва, 758/5559/20 Подільський районний суд міста Києва тощо. Такими ж незаконними та безпідставними діями прийнято рішення внести зміни до структури та штатного розпису і видається наказ ДУ «Держгідрографія» від 26.06.2020 №152 «Про внесення змін до структури та штатного розпису ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії», яким скорочується одна штатна одиниця, а саме заступник начальника філії з матеріально-технічного забезпечення, яку обіймав позивач. Тобто не дотримуючись вимог Кодексу законів про працю України зразу ж прийнято рішення кого саме потрібно скоротити, що свідчить про упередженість до позивача та бажання позбавитись саме від цього працівника. Крім того, у відповідача відсутнє будь-яке обґрунтуванням, зокрема економічне, щодо необхідності внесення змін до структури та штатного розпису ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії», відсутнє погодження щодо необхідності внесення змін з первинною профспілковою організацією, та наявність вакансій по уставові станом на 31 липня 2020 року у кількості 24 посад (лист від 31.07.2020 №1006/06/20) також є підтвердженням гарної техніко-економічної ситуації по державній установі, а особливо позивач звертає увагу суду на отримання премій керівництвом ДУ «Держгідрографія» у розмірі 200%, що є безапеляційним показником гарних фінансово-економічних показників в ДУ «Держгідрографія». Окрім того, крім філії в Миколаєві, державна установа має філії в містах Одеса та Київ з чисельністю працівників у ФДУ Одеський район Держгідрографії» приблизно 120, у Києві ФДУ «Дніпровський район Держгідрографії» приблизно 214 і у ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії» більше 300 працівників. В кожній філії є посада заступника начальника філії з матеріально-технічного забезпечення і навіть не дивлячись на кількісний склад саме чомусь тільки в ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії» скорочують посаду заступника начальника філії з матеріально-технічного забезпечення, яку обіймав позивач. На думку позивача, викладене свідчить, що потреб саме змін в організації і праці не має, а є єдине бажання звільнити саме позивача. 30 вересня 2020 року позивача звільнено з посади заступника начальника філії з матеріально-технічного забезпечення за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. При цьому, протягом квітня-травня 2020 року прийнятий працівник на посаду начальника відділу кадрів ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії», що свідчить про наявність працівників, які мають менший стаж роботи ніж позивач. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пп. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Право визначати чисельність і штат працівників належить власнику або уповноваженому ним органу. Підставою для таких змін є наказ керівника підприємства, установи, організації. Після цього затверджується структура та складається і затверджується новий шатний розпис. До нового штатного розпису не заносяться посади, які скорочено. Посади, які скорочуються, залишаються чинними протягом двох місяців - періоду попередження працівників про наступне вивільнення. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти кваліфікації, досвіду тощо. Також, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі. Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення ва іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Всупереч вищенаведених норм законодавства техніко-економічне обґрунтування щодо внесення змін до структури відсутнє, переважне право не застосовано, жодної вакантної посади на підприємстві позивачу одночасно з попередженням не пропонувалось, хоча роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, попередження про майбутнє вивільнення також суперечить нормам КЗпП України. Також відповідачем не надана станом на день звільнення відповідь на заяву позивача від 10 серпня 2020 року щодо надання розширеної інформації на запропоновані листом від 31.07.2020 №1006/06/20 вакансії. Позивач звертає увагу суду, що не відмовлявся від усіх наданих вказаним вище листом вакансій. За твердженням позивача, викладене свідчить про порушення конституційних прав позивача та порушення відповідачем вимог чинного законодавства. Стаття 43 Конституції України у відповідності зі ст. 23 Загальної декларації прав людини проголошує право кожного на працю, що включає у себе можливість заробляти собі на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Визначаючи право на працю як основу життєдіяльності людини, Конституція України закріплює та гарантує основні трудові права громадян (ст.ст. 43, 44, 45, 46) і визначає, що основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення, принципи регулювання праці та занятості визначаються законами України (п. 6 частини першої ст. 90 Конституції України). Основним законом, який закріпляє право на працю та шляхи його реалізації, є Кодекс Законів про працю України. Статтею 2 КЗпП України одночасно передбачено і право громадянина на працю і право на отримання за працю заробітної плати не нижче встановленого державою мінімального розміру. Працівники реалізують право на працю шляхом укладання трудового договору на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до положень частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого поставною Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Згідно абзаців 1 та 3 п. 2 Постанови №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу п. 4 цього Порядку. Пунктом 8 Постанови №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно із приблизним розрахунком, сумарний розмір заробітної плати за останні 2 місяці складає 143546,43 грн. Кількість календарних днів (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством) у серпні 2020 року - 20, у вересні 2020 року - 22. Загальна кількість календарних днів за останні 2 місяці (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством) 42 дні. Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 3417,78 грн. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 п. 8 Постанови №100). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Постанови №100). Зважаючи на те, що тривалість вимушеного прогулу позивача становить 19 робочих днів, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, згідно формули обчислення середньої заробітної плати, виплата за час вимушеного прогулу буде становити 64 937,82 грн. Ухвалою суду від 12.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 02.12.2020 року залишено без задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.12.2020 року задоволено клопотання представник позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 24.12.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 01.03.2021 року заяву (пояснення) представника позивача залишено без розгляду. 14.12.2020 року до суду надійшов відзиві відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 30.09.2020 року позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Загальний трудовий стаж роботи в Установі позивача становить неповних 2 роки. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» суди, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Державна установа «Держгідрографія» заснована на державній формі власності та належить до сфери управління державної служби морського та річкового транспорту України (Уповноважений орган управління). У своїй діяльності ДУ «Держгідрографія» діє в межах прав, визначених Положенням державної установи «Держгідрографія», затвердженим наказом Державної служби морського та річкового транспорту України від 30.05.2019 №224. Відповідно до підпункту 5.1.5 Положення державної установи «Держгідрографія» установа визначає свою організаційну структуру та кількісний склад керівництва, а саме: заступників керівника Установи, за погодженням з Уповноваженим органом управління. Згідно з підпунктом 5.1.6 зазначеного Положення установа самостійно встановлює чисельність працівників і штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом. Також згідно з пунктом 6.5 Положення про установу усі працівники апарату управління Установи, начальники філій, їх заступники, головні бухгалтери філій призначаються та звільняються керівником Установи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач був звільнений на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням та просить визнати його звільнення незаконним. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, при зміні в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до абзаців першого, другого і третього статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. На виконання ст. 49-2 КЗпП України позивачу 15.07.2020 року було вручене персональне повідомлення про заплановане вивільнення у зв`язку зі скороченням на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги відповідно до законодавства та ознайомлено про відсутність вакансії за посадами, які б відповідали його досвіду роботи та освітньо-кваліфікаційному рівню. У разі появи вакансії згідно з частиною третьою статті 49-2 КЗпП України позивачу буде в обов`язковому порядку запропоновано таку посаду. З повідомленням про вивільнення позивач ознайомився 15 липня 2020 року. Позивачу надавалась інформація щодо наявних вакантних посад листами ДУ «Держгідрографія»: від 15.07.2020 №933/06/20; від 23.07.2020 №966/06/20; від 31.07.2020 №1006/06/20; від 11.08.2020 №1064/06/20; від 17.08.2020 №1088/06/20; від 25.08.2020 №1115/06/20; від 02.09.2020 №1161/06/20. Проте жодних заяв про згоду на переведення на запропоновані у згаданих листах відповідача вакантні посади позивач не надав, що також підтверджується ним у позові. Таким чином, відповідач дотримався вимог частини третьої статті 49-2 КЗпП України та надалі запропонував позивачу іншу роботу на цьому підприємстві за відповідною професією та кваліфікацією. Крім того, відповідно до пункту 3.8 Положення про філію Державної Установи «Держгідрографія» «Миколаївський район Держгідрографії», затвердженого і введеного в дію наказом ДУ «Держгідрографія» від 19.01.2012 №9 (зі змінами), структура, гранична чисельність, штатний розпис і фонд заробітної плати філії затверджується Установою. Відповідач звертає увагу суду на безпідставне посилання позивача на недотримання відповідачем статті 42 КЗпП України щодо його переважного права на залишення на роботі. Зазначена стаття регулює обставини про залишення працівників на роботі. Цією нормою право надається працівникам з вищою кваліфікацією і продуктивністю праці при безальтернативному їх звільненні. Згідно з практикою застосування Верховного Суду ст. 42 КЗпП України (постанова Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі №359/1499/17) встановлено, що переважне право залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад. У цьому випадку мало місце скорочення посади позивача, яка була єдиною у філії. Переважне право на залишення працівника на роботі не тотожне переважному праву його працевлаштування на нову посаду. Позивачу ж була запропонована інша робота, від якої він відмовився. Таким чином, відповідачем вжито всіх заходів, передбачених законодавством, що регулюють порядок вивільнення працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також при проведенні процедури скорочення відповідачем було дотримано вимог чинного законодавства щодо залучення професійних спілок. Зокрема, відповідачем дотримано вимоги cт. 49-4 КЗпП України, згідно з якою ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Також дотримано вимоги статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», яка передбачає, що у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Доказами здійснення цих заходів є лист відповідача від 26.06.2020 №831/06/20 до голови первинної профспілкової організації ФДУ «Миколаївський район Держгідрографія» з інформацією про заплановані структурні зміни з проханням їх погодження, а у разі необхідності провести спільні консультації з метою виявлення несприятливих наслідків та розробки заходів, спрямованих на працевлаштування працівників, посади яких підлягають скороченню. Також відповідачем було дотримано вимоги ст. 43 КЗпП України, яка визначає, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2- 5, 7 статті 40, пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. На підтвердження цього відповідач завчасно листом від 26.08.2020 №1126/06/20 звернувся до профспілкового комітету ППО ФДУ «Миколаївський район Держгідрографія» з поданням про погодження на розірвання трудового договору із заступником начальника філії з матеріально-технічного забезпечення [PERSON] на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. У згаданому листі відповідач вказує на заходи, вжиті ним для працевлаштування позивача. Профспілка листом від 04.09.2020 №30-20 надала згоду на звільнення позивача. Таким чином, вимоги з обов`язкового погодження з профспілкою майбутнього звільнення працівників, посади яких підлягають скороченню, Установою були виконано належним чином з урахуванням поряду встановленого ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до Положення ДУ «Держгідрографія», затвердженого наказом Державної служби морського та річкового транспорту України 30.05.2019 №224: Державна установа «Держгідрографія», заснована на державній власності і належить до сфери управління Державної служби морського та річкового транспорту України (Уповноважений орган управління). 5.1. Права Установи: 5.1.1. Установа самостійно планує свою діяльність, визначає стратегію та основні напрямки свого розвитку відповідно до галузевих науково-технічних прогнозів та пріоритетів, кон`юнктури ринку продукції, товарів, робіт, послуг та економічної ситуації; 5.1.3. Установа може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних (виробничих) структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб, груп тощо); 5.1.4. Функції, права та обов`язки структурних підрозділів Установи визначаються положеннями про них, які затверджуються начальником Установи; 5.1.5. Установа визначає свою організаційну структуру та кількісний склад керівництва, а саме заступників керівника Установи, за погодженням з Уповноваженим органом управління; 5.1.6. Установа самостійно встановлює чисельність працівників і штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом; 5.1.7. За погодженням з уповноваженим органом управління Установа має право створювати, реорганізовувати, ліквідовувати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів Установи з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положень про них, затверджених керівником установи, за погодженням з Уповноваженим органом управління; 6.2. Керівник Установи самостійно, в межах своєї компетенції, вирішує усі питання діяльності Установи за винятком тих, що віднесені цим Положенням до компетенції Уповноваженого органу управління. Керівник Установи, зокрема, призначає на посаду і звільняє з посади працівників Установи відповідно до трудового законодавства України (Т. 1, а.с. 67-71). Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. За змістом наказу ДУ «Держгідрографія» №152 від 26.06.2020 року «Про внесення змін до структури та штатного розпису ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії», з метою забезпечення ефективного функціонування ДУ «Держгідрографія», своєчасного та у повному обсязі виконання покладених на неї завдань, наказано внести з 01.10.2020 року зміни до структури та штатного розпису ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії», що додаються (Т. 1, а.с. 113-124). Зі змісту вказаних додатків вбачається, що, зокрема, з адміністрації виключено посаду заступника начальника філії з матеріально-технічного забезпечення, яку обіймав позивач. Всього виключено 176 посад та введено 174 посади. Згідно ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідно до п.п. 2.2.5. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДУ «Держгідрографія» на 2019-2020 роки (зі змінами та доповненнями, що набули чинності з 01.02.2020 року), роботодавець зобов`язується у разі виникнення об`єктивних причин, через які неминучі звільнення працівників Установи з ініціативи роботодавця, не пізніше ніж за три місяці письмово повідомляти СПО Установи про причини, строки проведення вивільнення та кількість працівників, яких це може стосуватися, а також про заходи, спрямовані на працевлаштування працівників, які підлягають вивільненню. Підпункти 2.2.6 та 2.2.7. розділу 2 колективного договору виключені (Т. 2, а.с. 149). 26.06.2020 року начальник ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії» звернувся із повідомленням до голови ППО ФДУ «Миколаївський район Держгідрографії» у якому вказав, що

Outcome: dismissed