Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

02 березня 2020 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, в якій позивач просить суд: визначити додатковий строк для подачі їй до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , терміном в 6 місяців з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. [INFO] помер [PERSON] , який є рідним братом позивача, під час тимчасового перебування у м. Самара, Російська Федерація. Останнім його місцем проживання є [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги є його діти, які постійно проживають у м. Самара, Російська Федерація, а саме [PERSON] та [PERSON] . Але як стало відомо вони не подавали заяв про прийняття спадщини. В телефоні вони повідомили, що не мали наміру цього робити, оскільки не збираються переїжджати в країну. Позивач є спадкоємцем другої черги (ст. 1262 ЦК України). Ще одна сестра померлого - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подавала заяву о прийняття спадщини, а також повідомила, що не має наміру приймати спадщину. Після звернення до нотаріуса, було повідомлено, що позивач пропустила термін я подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку Також нотаріус повідомила, що згідно спадкового реєстру спадкова справа після смерті померлого не відкривалася, а встановити склад спадщини можливо лише після відкриття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із відсутністю у неї свідоцтва про смерть мого брата, яке весь цей час знаходилося у його дітей. У зв`язку з цим, вимушена звернутись до суду з позовною заявою. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. У підготовчому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Монько Є.М., позовні вимоги підтримали, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили їх задовольнити. У підготовчому засіданні відповідач - [PERSON] , позовні вимоги визнала та не заперечувала, щодо їх задоволенні. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , надали суду заяви про визнання позовних вимог та не заперечують, щодо їх задоволення. Представник відповідача - територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, в судове засіданні не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, та ухвалити законне та обґрунтоване рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України (а.с. 60). Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Петренко Світлана Володимирівна,у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , народилась [INFO] , батьками якої є: матір - [PERSON] , батько - [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 березня 1951 року (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 18 травня 1973 року серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та після укладення шлюбу присвоєно прізвище: « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00025007419 від 19.12.2019 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є: батько [PERSON] , матір - [PERSON] (а.с.6). Останнім місцем проживання [PERSON] , є: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта, що долучено до матеріалів справи. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце смерти: м. Самара, Самарська область, Російська Федерація, актовий запис про смерть № 1247, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 10.06.2017 року виданого відділом ЗАГС Железнодорожнього району міського округу Самара управління ЗАГС Самарської області (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО Петренко С.В., із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2020 року № 108/02-31, у зв`язку з тим, що [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст.. 1270 ЦК України, та не надала документи, які підтверджують реєстрацію із спадкового за однією адресою. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58792581 , відсутні спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тобто підставами надання додаткового строку: 1) наявність перешкод у спадкоємця для подачі заяви; 2) визнання цих обставин поважними. Підставами пропуску встановлено строку для подачі заяви про прийняття спадщини у позові позивач зазначає, як юридичну необізнаність та у зв`язку із відсутністю у позивача свідоцтва про смерть брата, яке весь час знаходилось у його дітей в Російській Федерації, а цей документ є обов`язковим для подання нотаріусу при подачі заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, та той факт, що відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , визнали позовні вимоги та не заперечують, щодо них, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності з нормами ст. 1272 ЦК України визначивши його в шість місяців. Оскільки позивач просить з відповідача витрати по сплату судового збору не стягувати, а покласти на неї, то судовий збір з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України, не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved