Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

03.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання, в розмірі ? частини від його заробітку(доходу) щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування позову зазначила, що донька є студенткою Мистецького коледжу художнього моделювання та дизайну (далі - Коледж), повністю знаходиться на її утриманні і для продовження та здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат та допомоги. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги своїй доньці, хоча має таку можливість, оскільки працевлаштований. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що позивач разом з донькою проживають тимчасово в м. Києві, де винаймають житло. Позивач неофіційно працює, однак отримує в середньому 3 000 грн. на місяць, що не дозволяє їй в повній мірі забезпечувати свою доньку на період її навчання. Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що разом з заробітною платою та пенсією отримує середньомісячний дохід в сумі біля 4 500 грн. Однак з 2013 року є інвалідом ІІ групи у зв'язку з онкозахворюванням, тому весь час потребує постійного лікування та додаткових грошових витрат. Крім того, має на утриманні дружину, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, та двох спільних малолітніх доньок і неповнолітнього сина дружини від іншого шлюбу. Тому враховуючи вище вказані обставини просив повністю відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається в Коледжі. Строк навчання до 31.07.2018 року. 29.06.2005 року між сторонами були припинені шлюбно-сімейні відносини. Донька проживає разом з матір'ю, окремо від відповідача. Домовленості про утримання дорослої доньки, яка продовжує навчання, сторони не досягли. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільна донька сторін [PERSON], яка на момент розгляду справи досягла повноліття, навчається в Коледжі на платній основі, який розташований в іншому місті; стипендію не отримує; проживає на період навчання за місцем розташування навчального закладу; їй не виповнилось 23 роки та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. В судовому засіданні представником позивача не було надано доказів, які б свідчили про придбання у зв'язку з навчанням [PERSON] навчального приладдя, вартість проживання за місцем розташування Коледжу та проїзду до нього і не заявлялися клопотання про витребування таких доказів. Відповідач знаходиться на обліку в УПФУ в Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі, отримує щомісячно пенсію в розмірі 1571,15 грн. Також він має постійне місце роботи та сталий заробіток: працює на посаді слюсаря по обслуговуванню тепломереж КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго», де йому щомісячно нараховується заробітна плата в середньому на суму 4 000 грн. (без відрахувань). Однак ці обставини, на думку суду, не свідчать про можливість сплати ним аліментів на утримання своєї доньки на період її навчання з наступних підстав. Відповідач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, в 2011 році в нього було діагностовано онкозахворювання - злоякісне новоутворення (рак) сечового міхура та проведена у зв'язку з цим операція з його видалення. В 2014 році у [PERSON] стався рецидив та повторно проведена операція з видалення пухлини. Внаслідок даного захворювання відповідач потребує коштів на подальшу реабілітацію, профілактику та потребує відповідно постійного спостереження в лікарів. Крім того, він має нову сім'ю та на утриманні двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також їх матір, свою дружину [PERSON], яка не працює і знаходиться у декретній відпустці. З огляду на встановлені судом обставини, а також розміру доходу позивачки та можливості працевлаштування спільної доньки сторін навіть в період навчання, що в сукупності складає достатні можливості цієї сім'ї для забезпечення потреб [PERSON], сімейний стан відповідача, стан його здоров'я, суд приходить до висновку, що він не спроможний сплачувати аліменти на період навчання повнолітньої доньки. Слід відмітити, що у разі відрахування аліментів, відповідач буде позбавлений можливості на належному та достатньому рівні забезпечувати, як себе, так і свою нову сім'ю. Представником позивача не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному в позові розмірі. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed