Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

02.07.2017 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати до відповідача ТОВ Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Промінь». Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2017 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 15.11.2017 року позивачем усунені виявлені судом недоліки . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засідання на 10.01.2018 року. 10.01.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 02.03.2018 року. 02.03.2018 року розгляд справи відкладений за клопотанням представника відповідача. Справу призначено до розгляду на 14.05.2018 року 14.05.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку за клопотанням представника позивача. Справу призначено до розгляду на 23.08.2018 року. 23.08.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з постановою ухвали про витребування доказів у відповідача. Справу призначено до розгляду на 24.10.2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 24.10.2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно позовних вимог позивач просить: розірвати договір оренди земельної ділянки площею укладений між ним та відповідачем ТОВ Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Промінь» та зареєстрований 24.10.2012 року у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 122100004001855 та стягнути з відповідача на його користь орендну плату за весь час користування належною йому земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: на підставі інформаційного листа з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданого державним реєстратором Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 01.11.2017 року він є власником земельної ділянки (паю) на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.88 га., кадастровий номер 1221085500:01:068:0623. Підстава виникнення права власності на земельну ділянку Держаний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований за № 010311901762, серія ДП № 017079, виданий 25.12.2003 року Верхньодніпровським районним відділом земельних ресурсів. Згідно зазначеного інформаційного листа між ним та відповідачем був укладений договір оренди належної йому земельної ділянки, але дата та номер договору йому не відомі, так як належний йому примірник договору оренди земельної ділянки знаходиться в орендаря, який відмовляється йому його надати. Разом з договором оренди земельної ділянки знаходиться і акт приймання передачі земельної ділянки та Державний акт на право власності на земельну ділянку. Із інформаційної довідки вбачається, що 24.10.2012 року даний договір був зареєстрований у відділі держкомзему у Верхньодніпровському районі за № 1221085500:01:068:0623 серія та № 010. Йому невідомі умови спірного договору, але із інформаційної довідки, строк його дії 50 років. Крім цього орендна плата за користування належною йому земельною ділянкою 3% від нормативної грошової оцінки, яку орендар повинен сплачувати йому на прикінці року. З часу укладення договору орендар свої зобов'язання по сплаті орендної плати не виконує та на його претензії не реагує, що й змусило його звернутись за захистом своїх прав. Розірвати договір оренди земельної ділянки відповідач просить за тими підставами, що встановлення строку дії оренди земельної ділянки в 50 років є несправедливою умовою. При укладанні договору він вже був передпенсійного віку, а тому такий строк дії договору створив значний дисбаланс у правах та обов'язках сторін договору, причому на шкоду орендодавцю. На його думку така умова є несправедливою та порушує принцип розумності. Так як позбавляє його права використання земельної ділянки для власних потреб, а у випадках спадкування земельної ділянки, несправедливо тривалий час не дає можливості спадкодавцю у повній мірі розпоряджатись спадковим майном на свою користь на найбільш вигідних умовах. Другою умовою для розірвання договору оренди земельної ділянки позивач зазначає, що відповідач не виконує свої зобов'язання по сплаті орендної плати так як користується належною йому земельною ділянкою з 2012 року по 2017 рік, проте, станом на 01.11.2017 року, відповідачем в рахунок погашення заборгованості з орендної плати не сплачено йому жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за весь період він від відповідача не отримував. На неодноразові його звернення до відповідача щодо здійснення повного розрахунку за договором, останній відповідав відмовою, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в матеріалах справи. \~ \~ \~ Представник відповідача ТОВ Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Промінь», в судове засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки від 29.08.2018 року. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши\~зміст позовних\~вимог,\~ заслухавши\~ учасників\~розгляду справи,\~ вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки на підставі Державного акту про право приватної власності на землю, зареєстрованого за № 010311901762, серія ДП № 017079, виданого 25.12.2003 року Верхньодніпровським районним відділом земельних ресурсів, що підтверджується відомостями з інформаційного листа. Відповідно до інформаційного листа з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданого державним реєстратором Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 01.11.2017 року позивач власником земельної ділянки (паю) на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.88 га., кадастровий номер 1221085500:01:068:0623. Таким чином судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини з оренди землі на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки у 2012 році. Даний договір укладений терміном на 50 років. Позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки як такий що укладений на невигідних для нього умовах та з підстави систематичної невиплати орендної плати . За вимогами ст. 13 ЦПК України- Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Ст.13 Закону України «Про оренду землі» - визначено поняття договору оренди землі: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з того, що позивач не оскаржує сам факт укладення договору. Суд приходить до висновку, що позивач знав про укладення даного договору та при його укладенні з ним погоджувались суттєві умови договору. Будь яких доводів та доказів того, що на час укладення спірного договору оренди земельної ділянки позивач не знав про термін його укладення, суду не повідомлено та доказів не надано. При цьому підписавши договір оренди земельної ділянки позивач погодився і з терміном його дії так як протягом п'яти років, не оскаржував даний договір із зазначених підстав. В свою чергу ЗУ «Про оренду землі» передбачено можливість укладення договору оренди земельної ділянки терміном на 50 років ( ст.. 19 ЗУ «Про оренду землі»). При цьому тривалий період договірних відносин встановлює якраз стабільність відносин як між сторонами так і правонаступниками сторін в договірних відносинах. Відповідно дана умова сама по собі не можу бути визнаною несправедливою. Без доведення обставин протилежного. За даних обставин суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки. Другою підставою за явою позивач просить розірвати укладений договір земельної ділянки є систематична, починаючи з 2012 року, несплата орендної плати. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог за даною підставою суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» - Орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з часу укладення договору оренди земельної ділянки, відповідач орендну плату йому на сплачує. Для перевірки даного факту судом 23.08.2018 року постановлена ухвала про забезпечення доказів. Відповідно до якої суд зобов'язував відповідача ТОВ Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Промінь», протягом двох тижнів з моменту отримання даної ухвали надати суду належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують виплату орендної плати [PERSON], ( відомості на виплату орендної плати, видаткові (касові) ордери, квитанції, поштові, перекази тощо) починаючи з 2012 року по 2017 рік. Дана ухвала отримана відповідачем 29.08.2018 року. Але будь-яких доказів про виплату позивачу орендної плати відповідачем суду не надано. Також в установлений в ухвалі строк відповідачем не повідомлено про неможливість виконання даної ухвали. Враховуючи, що позивачем заперечується факт виплати йому відповідачем орендної плати та поряд із вимогами про розірвання договору оренди земельної ділянки поставлені вимоги і про стягнення орендної плати. А відповідач будь-яких доказів на спростування даного факту не надав. Суд приходить до висновку про встановлення даного факту, так будь-яких доказів на його спростування відповідачем не надано. При цьому систематична несплата орендної плати (більше одного разу) згідно з п. д ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою та відповідно підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Відповідно до ч.5 ст. 17 ЗУ «Про плату за землю» систематичною є несплата орендної плати протягом пів року. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та відповідачем а підставою систематичної несплати орендної плати підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача орендної плати за весь час користування земельною ділянкою, суд приходить до наступних висновків. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з невиплати орендної плати за весь період користування земельною ділянкою. Проте в позовні й заяві не наведений розрахунок заборгованості та не надані докази про вартість належної позивачу земельної ділянки. Клопотань щодо витребування даного доказу суду не заявлялось. Тому суд позбавлений можливості самостійно розрахувати суму орендної плати, що підлягала сплаті позивачу за даний період. За даних обстави, суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем були понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1280-00 грн., та що позовні вимоги за доволі частково, суд приходить до висновку про відшкодування позивачу понесених судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог. Та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 640-00 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті с удового збору.

Outcome: partial