Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

02.07.2014 року ТОВ «Ребелс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] [PERSON], в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], та стягнути судові витрати. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Ребелс» є власником квартири [ADDRESS] Попередній власник ВАТ «Гарантбуд» за весь період володіння квартирою надавав останню в користування місцевому осередку «Партія Регіонів», тобто в період з 2005 року по 2014 рік відповідачі фактично не проживали, а лише були там зареєстровані. Добровільно відповідачі зніматись з реєстраційного обліку не бажають, тому позивач було змушене звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що між ВАТ «Гарантбуд» та ТОВ «БІК «Гарантбуд», генеральним директором якого він є, 03.01.2013 року було укладено Договір оренди квартири на 10 років. За вказаним договором йому та членам його сім'ї надано дозвіл на проживання та реєстрацію у цій квартирі. На підставі Договору оренди квартири він зареєстрував себе та свого сина у ній. Однак, пізніше виявилося, що цю квартиру зайняв місцевий осередок «Партія Регіонів». Тому вони не мали змоги, з незалежних від них обставин проживати у ній. Оскільки договір укладений і є обов'язковим для правонаступників то він бажає проживати у орендованій квартирі. Тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник третьої особи - Скиба О.Г. заперечила щодо задоволення позову. Заслухавши думку учасників справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. ТОВ «Ребелс» являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва (а.с. 22). В даній квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], та його син - [PERSON], [INFO] (а.с. 25). Як зазначається у довідці ОСББ «Зоря» № 128 від 23.06.2014 року квартира [ADDRESS] використовувалась як нежитлове приміщення з березня 2005 року по січень 2014 року місцевим осередком «Партія Регіонів», тому відповідачі у вказаній квартирі не проживали (а.с.25). Крім цього, факт відсутності проживання [PERSON] підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає у вказаному будинку і увесь час з 2005 року у квартирі № 47 знаходився місцевий осередок «Партія Регіонів». Жодного разу вона не бачила, щоб там проживав [PERSON] із сином. Свідок [PERSON] пояснила, що вона, як державний виконавець, протягом 2014 року займалася реалізацію виконання рішення суду про звернення стягнення на вказану квартиру. Протягом вказаного періоду [PERSON] та його син не проживали у цій квартирі. Свідок [PERSON] показала, що вона мала намір купити вказану квартиру. Коли вона приходила дивитися її, то всередині знаходилися деякі офісні меблі та речі з атрибутикою Партії Регіонів. Також, вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/6109/13-к від 10.01.2014 року встановлено, що у грудні 2013 року за адресою: [ADDRESS] знаходився офіс Новоград-Волинської міської організації «Партія Регіонів». Встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі також не проживають. Отже, вищевказаними доказами та показами свідків доведено факт відсутності проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з часу реєстрації - 19.02.2014 року (а.с. 61) по час розгляду справи у суді. Суд відкидає як доказ відповідача на його право проживання у спірній квартирі Договір оренди квартири від 03.01.2014 року та додаткову угоду від 01.03.2013 року з наступних підстав. Суд піддає сумніву укладання вказаних договорів у 2013 році з наступних підстав. Згідно довідки ОСББ «Зоря» вказана квартира використовувалась як нежитлове приміщення з березня 2005 року по січень 2014 року місцевим осередком «Партія Регіонів» (а.с. 25). Окрім цього, укладаючи вказаний Договір оренди та Додаткову угоду до Договору оренди ВАТ «Гарантбуд» не міг не знати про те, що у квартирі [ADDRESS] знаходиться місцевий осередок «Партія Регіонів». Аналізуючи наданий відповідачем доказ - витяг з протоколу засідання наглядової ради ВАТ «Гарантбуд» встановлено, що засіданням наглядової ради ВАТ «Гарантбуд» призначено [PERSON] почесним головою правління ВАТ «Гарантбуд», що підтверджується витягом з протоколу № 3 від 12.07.2012 року (а.с. 86). У свою чергу, загальновідомою обставиною є склад депутатів Новоград-Волинської міської ради. Вказана інформація розміщена на офіційному сайті Новоград-Волинської міської ради. Депутатом Новоград-Волинської міської ради за партійним списком «Партія Регіонів» є [PERSON] Отже, посилання відповідача на те, що ВАТ «Гарантбуд» та ТОВ «БІК «Гарантбуд» при укладанні Договору оренди квартири не знали про те, що спірну квартиру займає місцевий осередок «Партія Регіонів» є безпідставним. Також, не на користь сторони захисту свідчить бездіяльність ВАТ «Гарантбуд», як власника квартири у 2013-2014 році, так і ТОВ «БІК «Гарантбуд», як орендаря квартири, щодо усунення перешкоди у користуванні квартирою з часу виявлення користування квартирою місцевого осередку «Партія Регіонів». Сторони не зверталися до відповідного суду із негаторним позовом. Крім цього, згідно витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно 1-но кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є нежитловою будівлею (а.с. 91). У свою чергу, ч. 2, ст. 793 ЦК України вказує, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Також, ст. 974 ЦК України зазначає, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 1.4 Договору оренди квартири термін дії договору 10 років (а.с. 62). Вищезазначений Договір оренди квартири не був нотаріально посвідчений та державної реєстрації відповідно до закону не пройшов. У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемний. На підставі вищевикладеного суд не виключає, що укладання вказаного Договору оренди квартири, Акту приймання передачі квартири та Додаткової угоди до Договору оренди квартири було оформлене для можливого використання як доказу для заперечення проти задоволення позовних вимог позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, відповідач не проживає у цьому будинку, не користується житлом, комунальні послуги не сплачує, однак не здійснив зняття з реєстраційного обліку з квартири позивача, чим чинить перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпорядження майном, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду інших належних та допустимих доказів які б спростували позовні вимоги. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача сплачених ними судового збору у розмірі 243грн. 60 коп.

Outcome: approved