Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

03 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 липня 1988 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області із [PERSON] , актовий запис № 198. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 липня 1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу є повнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Причинами розірвання шлюбу позивач зазначає психологічну несумісність характерів, виникнення непорозумінь, втрата почуттів любові, дружби, взаємодопомоги.. Шлюбні відносини припинені з 1997 року. Примирення не можливе, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Ухвалою судді від 10 серпня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника, заперечень проти ухвалення заочного рішення не надала (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 11,19,28). Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 липня 1988 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 198 (а.с.7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивач наполягає на задоволенні судом заявлених позовних вимог, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] не заявив, яким він бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем, тому суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved