Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

04 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву мотивує тим, що їй належить трудова книжка серії БТ-1 №4062962 від 24.11.1978 року. З метою оформлення пенсії [PERSON] звернулася до Охтирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, однак їй було відмовлено, в звязку з тим, що в її трудовій книжці маються очевидні виправлення її дати народження. Так, в графі «Дата народження» даної трудової книжки вказано «20.09.1959 року», при цьому маються очевидні виправлення цієї дати шляхом підтирання цифр та подальшого наведення зазначених цифр. Тому просить суд встановити факт належності їй зазначеної трудової книжки. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала з підстав викладених в заяві, просила задовольнити. Пояснила також, що існує інший порядок вирішення зазначеної справи, зокрема отримати витяг з протоколу та за яким відповідно можливо внести виправлення в трудову книжку. Однак, вона вирішила звернутися до суду за порадою Охтирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Представник Охтирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд проаналізував матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 1 п. 6 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 20.09.1959 року народилася [PERSON], що підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5,10,11). 24 листопада 1978 року на імя [PERSON] видано трудову книжку серії БТ-І №4062962, в якій мається візуально видиме виправлення дати народження останньої (а.с.8-9). Відповідно до розяснень, викладених в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Не підлягають встановленню належність документів, в яких відсутня вказівка, на чиє ім'я вони видані, не повністю зазначені імена, по батькові, а також наявні інші дефекти, що свідчать про підчистку і виправлення. Таким чином, зібрані в справі докази та їх, належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення фактів приналежності правовстановлюючого документу, що передбачено п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed