Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

02.11.2020 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, [PERSON] є абонентом ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» по споживанню послуг з централізованого опалення, на ім`я якого відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] за його заявою від 29.10.2014 року. Таким чином, між [PERSON] та ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» був укладений публічний договір про надання послуг, на підставі якого між ними виникли правовідносини щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. При цьому відповідач не проводить в належному обсязі оплату за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим у період з 01.10.2014 по 30.04.2015 виникла заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 2 559,56 грн., що була стягнута з [PERSON] за судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.07.2015 по справі № 583/1999/15-ц, провадження 2-н/583/127/15, який за заявою відповідача скасовано ухвалою суду від 01.11.2019. Крім того, за період користування відповідачем вищевказаною квартирою згідно виданого ордеру на жиле приміщення від 09.09.2014 за № 245 та до прийняття рішення виконавчого комітету Охтирської міської\~ради від\~21.11.2018\~№ 164\~«Про виключення\~квартири із\~числа службових»,\~з 01.11.2017\~по 20.11.2018\~за ним\~виникла заборгованість\~за надані\~послуги з\~теплопостачання в\~сумі 8810,33\~грн,\~про необхідністьпогашення якої [PERSON] неодноразово попереджався у відповідному полі платіжної квитанції. Посилаючись на викладене, беручи до уваги, невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті вартості теплової енергії (централізованого опалення), позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , в сумі 11370,49 грн. 13.11.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання з повідомленням учасників справи. 07.12.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 40-42), в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому відповідач зазначив, що у період його роботи на посаді заступника Охтирського міжрайонного прокурора, на підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міськради від 08.09.2014 № 109 йому видано ордер на жиле приміщення № 245 від 09.09.2014 та надано службове житло, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Однак у зазначений в ордері 30 денний термін відповідач з родиною до службової квартири не вселилися, оскільки зазначене житло є непридатним для проживання, прилади постачання теплової енергії в ньому були пошкоджені, а в кімнатах відсутні повністю, що виключало можливість надання послуг теплопостачання. Відповідач вказує на те, що договір найму зазначеного житлового приміщення, а також договір постачання теплової енергії з ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» ним не укладалися. Таким чином, [PERSON] та члени його сім`ї не набули статусу користувачів даного житлового приміщення та, відповідно, споживачів комунальних послуг, а отже не мали жодних зобов`язань з їх оплати. 13.01.2015 [PERSON] був призначений на посаду заступника прокурора Сумського району та у зв`язку з цим переведений за місцем роботи з м. Охтирка Сумської області до м. Суми. Відповідач разом з сім`єю протягом всього часу фактично мешкав по [ADDRESS] . 14.12.2020\~від представника\~позивача надійшла\~відповідь на\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.\~57-58),\~в якій\~він зазначив,\~що відповідно\~до відмітки\~у паспорті\~громадянина України\~серії [NUMBER] \~місцем реєстрації\~ [PERSON] \~з 16.09.2014\~вказано:\~ [ADDRESS] .\~ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ»\~подає опалення у квартири будинку\~по [ADDRESS] \~незалежно від\~укладення договору\~між споживачем\~та підприємством,\~оскільки подати\~тепло у квартиру тільки того споживача, який має з ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» договірні відносини технічно неможливо. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, між відповідачем та ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» був укладений\~публічний договір про надання послуг, на підставі якого між ними виникли правовідносини щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Отже, відповідач отримав вказану житлово-комунальну послугу та повинен був її оплачувати, чого останній не робив, тому і виникла заборгованість перед енергопостачальною організацією, яка на даний час не погашена. На переконання представника позивача [PERSON] не надав доказів того, що він у періоди з 01.10.2014 по 30.04.2015 та з 01.11.2017 по 20.11.2018 звертався в\~установленому законодавством\~порядку з\~претензіями щодо\~надання неякісних\~житлово-комунальних\~послуг або\~проведення обстеження\~на підтвердження\~непридатності наданого\~йому службового\~житла,\~або щодо\~відключення від\~мереж центрального\~опалення і\~гарячого водопостачання\~та встановлення\~індивідуального опалення.\~ Відомості\~про скасування\~чи анулювання\~ордеру також\~відсутні.\~Крім того,\~зміна місця\~роботи відповідачем\~та переїзд\~до іншого\~населеного пунктуне свідчить про відсутність отримання ним послуг з теплопостачання. 28.12.2020 [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив (а.с. 63-64), згідно якого зазначив, що додана до відповіді на відзив копія заяви [PERSON] від 29.10.2014 про переоформлення особового рахунку є підробкою, про вказаний документ він дізнався вперше, таку заяву ніколи та нікому не подавав, підпис на цій заяві йому не належить, і на простий огляд зовсім не відповідає зразку його підпису. Про підробку вказаного документу ним до Охтирського відділу поліції ГУНП України в Сумській області спрямовано заяву про реєстрацію кримінального провадження. Крім того, зазначив, що свідченням відсутності теплопостачання у квартирі [ADDRESS] є зроблені ним особисто та надані до матеріалів справи фотографії, які у сукупності телепередачею є належними доказами на спростування позиції позивача. 11.02.2021 відповідач подав додаткові пояснення, де зазначив, що обов`язок укласти договір про надання послуг теплопостачання покладено не лише на споживача, а так само і постачальника послуг. Без укладення договору, фактично не здійснюючи надання послуг з теплопостачання, оскільки в квартирі була відсутня система теплопостачання, позивач здійснював нарахування плати, після чого звернувся до суду для стягнення безпідставно нарахованої суми. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено (п.32) обов`язок виконавця проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта. У разі додержання вказаних вимог, на думку відповідача, позивач мав би можливість зобов`язання щодо забезпечення своєчасного надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання. Згідно ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору. Відповідач просив суд врахувати, що договір про надання послуг між ним та позивачем не укладався, нарахування оплати здійснювалось безпідставно, платіжні документи на адресу відповідача не спрямовувалися, тобто нараховану оплату ніхто не вимагав, попереджень про можливе відключення теплопостачання не здійснював, вимог закону про зупинення надання комунальних послуг також не вчиняв та не здійснював вихід до квартири, бо завчасно розумів, що там ніхто не проживає, квартира приладами теплопостачання не обладнана. Звернення до житлово-комунальних організацій чи до позивача з претензіями щодо ненадання чи неналежного надання послуг теплопостачання є правом відповідача, а не обов`язком. Відповідач наголосив, що відповідно до ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця. Таке попередження надсилається споживачу не раніше наступного робочого дня після спливу граничного строку оплати комунальної послуги, визначеного законодавством та/або договором про надання відповідної комунальної послуги. Однак, здійснюючи нарахування плати за теплову енергію у період з 2014 по 2018 роки позивач ні письмово, ні усно, ні телефонним зв`язком, ні через місце проживання чи роботи, жодного разу не здійснив попередження відповідача про нарахування плати та можливе стягнення її через суд, чи на необхідності внесення суми нарахування чи можливе зупинення надання послуги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних\~вимог заперечував,\~пославшись на\~їх безпідставність.\~Додатково пояснив,\~що отримавши\~ордер на\~службову квартиру,\~він здав\~його до\~житлово-експлуатаційної\~організації,\~зареєструвався у\~квартирі,\~однак \~фактично жодного\~дня не\~проживав у\~цій квартирі,\~оскільки вона\~була непридатна\~для проживання,\~зокрема,\~у зв`язку\~з відсутністю\~батарей.\~Працюючи у\~м.\~Охтиркавін винаймав житло та проживав за іншою адресою. Він не є власником квартири, чи її користувачем, договору на отримання послуг з теплопостачання не укладав, а тому вважає, що у нього відсутній обов`язок сплачувати послуги, які фактично він не отримував. З приводу непридатності службового житла для проживання він неодноразово в усній формі звертався до свого керівництва, яке у свою чергу направляло листи на адресу Охтирського міського голови про виключення цієї квартири з числа службових та згодом про відмову від службового житла. У зв`язку з наведеним просив відмовити у задоволенні позову. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають в будинку [ADDRESS] пояснили суду, що власник квартири [ADDRESS] помер в 2014 році, на той час всі комунікації були. [PERSON] , як мешканця квартири [ADDRESS] вони не бачили, до квартири не заходили, коли саме вирізали труби опалення їм не відомо, чи користувався відповідач даною квартирою їм також не відомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що в той час, коли [PERSON] обіймав посаду заступника прокурора Охтирської міжрайонної прокуратури, він працював водієм у цій установі. У 2014 році відповідач отримав службову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Разом з відповідачем вони їздили подивитися на дану квартиру. У квартирі був безлад, пошкоджені меблі, не було дверей та батарей опалення, відсутні умови для проживання. В квартирі він був лише один раз і чи вселявся у дану квартиру [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є членом житлово-побутової комісії прокуратури Сумської області, на їх відділ покладено обов`язок вести облік службових приміщень. У 2014 році прокуратурою Сумської області було вирішено виділити [PERSON] службову квартиру у м. Охтирка. В подальшому з`ясувалося, що квартира не була благоустроєна та не відповідала санітарним нормам. Акти обстеження квартири не складалися, оскільки це не належить до повноважень комісії. [PERSON] декілька разів являвся на прийом до прокурора з фотокартками даної квартири. У червні та листопаді 2018 року вони зверталися з клопотаннями до Охтирської міської ради про виключення квартири з числа службових, однак дане питання не було вирішено. В подальшому прокуратурою направлялося клопотання про відмову від цієї квартири. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є приватним підприємцем та займається ремонтними роботами. У листопаді 2014 році відповідач звернувся до нього за допомогою щодо ремонту двокімнатної квартири на другому поверсі у м.Охтирка, точної адреси він не пам`ятає. Квартира була непридатна до проживання, на стінах пліснява, батареї опалення відсутні, сантехніки не було, двері не замикалися. Ремонту у даній квартирі він не робив, лише попередньо оглянув її. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач є її зятем, в 2014 році йому виділили службову квартиру у м. Охтирка. У даній квартирі не було сантехніки, двері не зачинялися, стан квартири був жахливий, у зв`язку з чим вона порадила відповідачу відмовитися від квартири. На той час як відповідач працював у м. Охтирка він винаймав житло, а його родина проживала у с. Сад Сумського району. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 08.09.2014 № 109 заступнику Охтирського міжрайонного прокурора Маслюку О.М. надано службову двокімнатну квартиру, жилою площею 29,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на сім`ю у складі трьох осіб: наймач [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] (а.с. 8). 09.09.2014 виконавчим комітетом Охтирської міської ради [PERSON] видано ордер № 245 на сімю з трьох чоловік надвокімн6атну квартиру [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається з самого ордеру, строк його дії становить 30 днів, він є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, при вселенні ордер здається до відповідної житлово-експлуатаційної організації. Як встановлено судом та не спростовано самим відповідачем 14.08.2014 останній знявся з місця реєстрації за попередньою адресою та 16.09.2014 зареєстрував місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 60). Так пунктом 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470, визначено, що ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане житлове приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання, згідно з вимогами п.72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Таким чином, у відповідності до вищевказаних Правил [PERSON] отримавши ордер на житлове приміщення, у встановлені строки здав його до житлово-експлуатаційної контори, про сам підтвердив у судовому засіданні та здійснив реєстрацію свого місця проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто у законному порядку набув право на вселення та користування наданою йому службовою квартирою. Покази свідків суд оцінює критично, оскільки нічого істотного для підтвердження чи спростування обставин, що входять до предмета доказування у вказаній справі ними повідомлено не було, факт користування відповідачем даною квартирою ними не був підтверджений чи спростований. Покази свідка [PERSON] , яка є тещею відповідача суд також не приймає до уваги, так як даний свідок може бути зацікавленим у вирішенні справи, при цьому її покази не спростовують тверджень позивача. З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2014 прокурором Сумської області В. Петровим на адресу Охтирського міського голови Алєксєєва І.Ю. спрямовано подання про прийняття рішення про виключення з числа службових двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 79). 08.07.2015 Охтирським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ по справі № 583/1999/15-ц, провадження № 2-н/583/127/15, за яким з [PERSON] на користь ТОВ «Брок-Енергія» в особі Охтирської філії стягнуто заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 2559,56 грн та судові витрати в сумі 121,80 грн., який ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.11.2019 скасовано, в іншій частині заяви [PERSON] про поворот виконання судового наказу відмовлено за необґрунтованістю. (а.с. 5, 6). Відповідно до листа прокурора Сумської області В.Матвійчука від 21.06.2018 № 11-494 вих-18, адресованого Охтирському міському голові Алєксєєву І.Ю., прокуратура області відмовилася від службової двохкімнатної квартири [ADDRESS] , оскільки вказане жиле приміщення не придатне для проживання. У відповідь на звернення прокурора Сумської області В.Матвійчука за № 3150-14 від 26.06.2018 начальник управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства О.Демиденко 24.10.2018 вих. 03/2755 повідомив, що питання щодо виключення із числа службових квартири [ADDRESS] розглянуто на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітету Охтирської міської ради та підготовлений відповідний проект рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради. (а.с. 109). Відповідач заперечував проти позову ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ», посилаючись на те, що в спірній квартирі [ADDRESS] прилади постачання теплової енергії пошкоджені та в кімнатах відсутні повністю, що виключає можливість надання до квартири послуг теплопостачання та на підтвердження своїх доводів надав фотокопії квартири, виготовлені ним особисто. При цьому зазначив, що ніяких актів не складав, оскільки вважає це його правом, а не обов`язком. Разом з тим необхідність складення акту щодо житлових умов передбачена Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР у Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470, діючих на момент виникнення оспорюваних договірних відносин. Жодних актів до матеріалів справи відповідачем не надано. Крім того, відповідачем не надано суду доказів звернення до відповідних установ із заявою щодо неналежних умов постачання теплової енергії. Доводи відповідача щодо звернення до свого керівництва в усній формі з приводу неналежним умов проживання суд оцінює критично, оскільки такий порядок звернення не узгоджується з вимогами чинного законодавства. Оглянуті та досліджені в судовому засіданні відеофайл, на якому міститься запис програми телепередачі каналу ТСН «В Охтирці мешканці будинку потерпають від квартири прокурора», яка вийшла 02.06.2018 та фотокопії квартири не спростовують висновки суду. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, відповідач не надав суду належних і допустимих доказів відсутності у наданій йому службовій квартирі централізованого опалення. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч. 1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~6\~ Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» учасниками\~правовідносин у\~сфері надання\~житлово-комунальних\~послуг є: споживачі\~(індивідуальні\~та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. В свою чергу відповідно до ч. 1\~ст.\~1\~вказаного Закону споживачем є\~фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 5\~ Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено,\~що до\~житлово-комунальних\~послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком ; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно вимог\~ст.\~12\~ Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. З аналізу вище приведених правових норм вбачається, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг певному суб`єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо) будинку або квартири, який проживає у цьому житловому приміщенні. Метою надання житлово-комунальних послуг є задоволення потреб власника і споживаються вказані послуги саме відповідним суб`єктом. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1875-ІV), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону №1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, від 26 вересня 2018 року у справі №61-11107св18, у справі №642/2858/16 від 06.11.2019. За таких обставин, судом встановлено факт надання позивачем та факт\~отримання відповідачем комунальних послуг з опалення, при цьому зворотного не доведено. Отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] несе відповідальність за борги по оплаті комунальних послуг (ст. 526 ЦК України). Згідно розрахунку, поданого позивачем, за період з 01.10.2014 по 01.04.2015 за особовим рахунком [NUMBER] виникла заборгованість у сумі 2559,56 грн. та за період з 01.11.2017 по 20.11.2018 включно в сумі 8810,93 грн. (а.с.4). Разом з тим слід зауважити, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (14-448цс19). Щодо стягнення заборгованості за надані послуги. Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення квартири. Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що діяв на час договірних відносин, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, що була чинною впродовж періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість). Судом встановлено, що з жовтня 2014 року відповідач жодного разу не оплачував за надані позивачем послуги. З дослідженого судом розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нараховував відповідачу оплату за періоди з жовтня 2014 року по квітень 2015 року та з листопада 2017 року по листопад 2018 року. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалася позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Для розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії\~для потреб опалення суд бере до уваги нормативно визначений термін внесення відповідних платежів. З огляду на те, що у позивача з відповідачем є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Оскільки подання позивачем 08.07.2015 заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. Послуги, надані у жовтні 2014 року, відповідач мав оплатити до 20 листопада 2014 року включно (тобто позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за жовтень 2014 року минала 21 листопада 2017 року). А позивач звернувся з позовом 02.11.2020. Тому суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення заборгованості за період з листопада 2017 року. Отже, розмір заборгованості відповідача за надані у період з листопада 2017 року по листопад 2018 року включно становить 8810,93 грн. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову та те, що позивачем фактично сплачено судовий збір в розмірі 1980,20 грн. замість вірної суми 2102,00 грн., передбаченої Законом України «Про судовий збір», відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (77,49 % від 2102 гривні 00 копійок) в розмірі 1628,84 грн.

Outcome: partial