Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

03.10.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділення ним частки в спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] у вигляді двох кімнат площею 17,4 кв.м. та 9,6 кв.м., іншу частину квартир просить поділити у рівних частках між відповідачами. Заяву мотивує тим, що 19 липня 1980 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб міським відділом ЗАГС м. Дубно Рівненської області. Від даного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] [INFO], син - [PERSON] [INFO], дочка - [PERSON] [INFO] В кінці 1994 року, після 14 років стояння на пільговій черзі «як молодий спеціаліст» він отримав ордер на 4-х кімнатну квартиру в незавершеному будівництві коробки 9-ти поверхового будинку. На початку 1995 року зробив обмін на іншу квартиру по [ADDRESS], де вже будівництво було завершено і велись внутрішні роботи і в березні цього ж року вони зареєструвались в даній квартирі. З 1997 року їм [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Дана квартира складається з житлової кімнати площею 17,4 кв. м., житлової кімнати площею 9,6 кв.м., житлової кімнати 11,5 кв.м., житлової кімнати 11,7 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,9 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., коридору площею 1 1,2 кв.м., двох вбудованих шаф площами 0,6 кв.м. та 0,9 кв.м., лоджії площею 2,8 кв.м. та балкона 0,7 кв.м. загальною площею 80,8 кв.м. 23 вересня 2010 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відносини між ним та [PERSON] значно погіршились, що вплинуло на їхнє проживання в спільному помешканні, оскільки в добровільному порядку відповідачі відмовляються вирішувати спір він змушений звернутись до суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] в якій просять визначити частки у спільній власності квартири [ADDRESS] у такому порядку [PERSON] -1/5 частки, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5 частки та припинити право власності відповідача шляхом сплати йому грошової компенсації вартості 1/5 частки квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 17.06.2014 року позовну вимогу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про припинення право власності відповідача шляхом сплати йому грошової компенсації вартості 1/5 частки квартири [ADDRESS] - залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач первісний позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві мотиви, просив його задовольнити. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити та додатково пояснив, що його донька [PERSON] більше 10 років проживає в США і у зазначеній квартирі не проживає. Оскільки він за час спільного проживання у даній квартирі затрачав як кошти так і свою працю для облаштування квартири, просить визначити йому як співласнику дві кімнати: 17,4 кв.м. та 9,6 кв.м. Відповідач - [PERSON], яка є представником та діє також в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно довіреностей долучених до матеріалів справи (а.с.13-15) в судовому засіданні первісний позов заперечила та пояснила, що позивач періодично проживає у квартирі. Дійсно їх донька [PERSON] довший час проживає за кордоном, однак вона має частку у цій квартирі. Просить в задоволенні позову відмовити. Зустрічний позов підтримала. [PERSON] та [PERSON] будучи у суді підтримали свій позов, а у задовленні первісного просили відмовити. Заслухавши пояснення позивача та відповідачів, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісний позов задовольнити частково, а зустрічний позов задовольнити повністю. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.4) № 50233, виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 27.01.1997 р., зареєстрованого Львівським обласним державним комунальним «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в реєстрову книгу за номером 20684, власниками квартири [ADDRESS] є сторони у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказана квартира перебуває у їх спільній сумісній власності і частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, що також вбачається з долученого до матеріалів справи копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34701548 від 04.07.2012 року. Згідно технічного паспорта на вищезгадану квартиру, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», квартира [ADDRESS], складається з чотирьох кімнат житловою прощею 50,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната 17,4 кв.м., 2-а кімната 6,9 кв.м., 3-я кімната 11,5 кв.м., 4-а кімната 11,7 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., ванної кімнати прощею 2,9 кв.м., вбиральні 1,3 кв.м., коридору прощею 11,2 кв.м., вбудованої шафи 0,6:0,9 кв.м. Квартира обладнана балконом (терасою, лоджією) 2,8:0,7 кв.м. Загальна площа квартири становить 80,8 кв.м. (а.с.21). Статтями 10, 12 та 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 317, ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаход-ження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частинами 1 та 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи наведене суд вважає визначити частки співвласників у праві власності на квартиру [ADDRESS] у розмірі по 1/5 кожному. Пунктом.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20 зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У судовому засіданні позивач просив виділити йому у користування дві житлові кімнати з урахуванням його внеску в утриманні та ремонті квартири. Як зазначав суд вище частки у співвласників дано квартири є рівними. Також судом встанеовлено і такого не заперечують сторони, що у спірній квартирі фактично проживає чотири особи, так як [PERSON] довший час проживає за кордоном. З метою подальшого уникнення спору, суд вважає,що необхідно встановити порядок користування житловою площею у квартирі. Однак, позивач з урахуванням його частки не може претендувати на дві кімнати, а тому йому слі залишити у коористування кімнату площею 17,4 кв.м., а інші жилові кімнати у користуванні відповідачів. При цьому слід залишити у спільному користуваннісві інші допоміжні приміщення.

Outcome: partial