Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

03.09.2021\~року [PERSON] \~звернулася до\~Київського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~за участю\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ Київської\~державної нотаріальної\~контори міста\~Одеси,\~в якій\~просить суд визнати, що за договором №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року, укладеним на Одеській товарній біржі, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (колишнє прізвище - [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , частки кожного із співвласників є рівними - по 1/5 частці, у тому числі, частка [PERSON] , померлого [INFO] , та частка [PERSON] , померлої [INFO] , на час смерті становила 1/5 частки за кожним. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 16 травня 1996 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (колишнє прізвище - [PERSON] ), який дія від свого імені зі згоди матері [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони (далі за текстом «Ініціатори угоди»), та Акціонерним товариством, в особі генерального директора Грабовського Анатолія Іларіоновича, з іншої сторони був укладений договір №14330 міни нерухомого майна, за умовами якого: «Ініціатори угоди» передали, а «Сторона угоди» прийняв квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві власності «Ініціатором угоди» на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30 травня 1994 року, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 16.05.1996 року під №354 стр.163 кн.155 пр.; «Сторона угоди» передала, а «Ініціатори угоди» прийняли квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві власності «Стороні угоди» - Акціонерному товариству «Одксатуріст» на підставі Акту прийому-передачі житлової площі від 06.03.1996 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 03.04.1996 року під №15м/с стр.191 реєстр 3169. Позивач вказує, що на підставі договору №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року вона - [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 16.05.1996 року отримали у власність квартиру [ADDRESS] , та 21 травня 1996 року зареєстрували право власності на зазначену квартиру на підставі договору №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року в КП «ОМБТІ та РОН» під №3169 стр.22 кн.102 доп. В подальшому, як стверджує позивач, [INFO] померла [PERSON] , однак, нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, з підстав того, що договір №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року належним чином нотаріально не посвідчений, та не визначено частку померлої. Одночасно [PERSON] роз`яснено її право звернутись до суду з відповідним позовом. [INFO] помер [PERSON] , та, після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на належну їм частку в квартирі [ADDRESS] . Позивач вказує, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 23.07.2018 року по справі №520/8181/18, визнано дійсним\~\~договір\~міни нерухомого майна №14330 від 16.05.1996 року, укладений на Одеській товарній біржі, на підставі якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли у власність квартиру [ADDRESS] . Однак, на підставі вищевикладеного, оскільки квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року, за яким частки співвласників не визначені, у тому числі, частки померлих [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 06.09.2021року було прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Київської державної нотаріальної контори міста Одеси про визначення часток у праві спільної сумісної власності. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 30.09.2021 року не з`явилась, однак 29.09.2021 року надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 30.09.2021 року не з`явився, однак 29.09.2021 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, а також вказав, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 30.09.2021 року не з`явився, однак 30.09.2021 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, а також вказав, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої\~особи -\~Київської державної\~нотаріальної контори\~міста Одеси про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 30.09.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмові пояснення на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від позивача та відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідачі позов визнали, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомлених відповідачів, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 16 травня 1996 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (колишнє прізвище - [PERSON] ), який дія від свого імені зі згоди матері [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та Акціонерним товариством, в особі генерального директора Грабовського Анатолія Іларіоновича, з іншої сторони, був укладений договір №14330 міни нерухомого майна, за умовами якого: - «Ініціатори угоди» передали, а «Сторона угоди» прийняв квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві власності «Ініціатором угоди» на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30 травня 1994 року, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 16.05.1996 року під №354 стр.163 кн.155 пр.; «Сторона угоди» передала, а «Ініціатори угоди» прийняли квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві власності «Стороні угоди» - Акціонерному товариству «Одксатуріст» на підставі Акту прийому-передачі житлової площі від 06.03.1996 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 03.04.1996 року під №15м/с стр.191 реєстр 3169 (а.с. 19-20). Згідно п.6 вказаного договору, грошові перекази згідно з цим договором між сторонами угоди не здійснюються. Зазначений договір №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року між сторонами був укладений та посвідчений на Одеській товарній біржі, в якому одночасно зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. На підставі договору №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 16.05.1996 року отримали у власність квартиру [ADDRESS] . 21 травня 1996 року [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 16.05.1996 року зареєстрували право власності на зазначену квартиру на підставі договору №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року в КП «ОМБТІ та РОН» під №3169 стр.22 кн.102 доп., що підтверджується відповідним записом на зворотній сторінці договору. В подальшому, [INFO] , у віці 89 років, померла [PERSON] , про що 19 травня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої рай ради народних депутатів м. Одеси в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №4827. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилась спадщина на усе належне померлій на час смерті майно, у тому числі на належну частку в квартирі [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.\~1296\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Якщо\~спадщину прийняло\~кілька спадкоємців,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~кожному з\~них із\~визначенням імені\~та часток\~у спадщині\~інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено\~ст. 1299 ЦК України. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, на підставі якої була відкрита спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Крім [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , ніхто зі спадкоємців не звертався. 27 квітня 2018 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з підстав того, що договір №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року належним чином нотаріально не посвідчений, та не визначено частку померлої. Одночасно [PERSON] роз`яснено її право звернутись до суду з відповідним позовом. Також зазначаю, що [INFO] , у віці 67 років, помер [PERSON] , про що 03 лютого 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Одесі складено відповідний актовий запис №1247. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилась спадщина на усе належне померлому на час смерті майно, у тому числі на належну частку в квартирі [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з заявою про прийняття спадщини за законом до Третьої Одеської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] , на підставі якої була також відкрита спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Крім [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , ніхто зі спадкоємців не звертався. У зв`язку з вищевказаною відмовою нотаріуса, щодо не прийняття вказаного договору міни, як належного правовстановлюючого документа на квартиру, [PERSON] звернулась до суду з відповідним позовом про визнання договору дійсним. Заочним рішенням\~Київського районного\~суду міста\~Одеси від\~23.07.2018\~року по\~справі №520/8181/18,\~яке набрало\~законної сили\~23.08.2018\~року,\~визнано дійсним\~\~договір\~міни\~нерухомого майна\~№14330\~від 16.05.1996\~року,\~укладений на\~Одеській товарній\~біржі,\~на підставі\~якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , прийняли у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказані обставини були встановлені рішенням Київського районного суду міста Одеси від 23.07.2018 року по справі №520/8181/18, яке набрало законної сили 23.08.2018 року, а тому, в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Разом з тим, оскільки квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року, за яким частки співвласників не визначені, у тому числі частки померлих [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~з ч.1 ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом\~. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ч.1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування\~. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1\~ст. 368\~ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до п. 5постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до\~\~ст. 370 ЦК України,\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній\~\~власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.\~\~ Положеннями ч. 3\~ст. 372 Цивільного кодексу України\~визначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. На підставі викладеного вбачається, що за договором №14330 міни нерухомого майна від 16.05.1996 року, укладеним на Одеській товарній біржі, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (колишнє прізвище - [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , частки кожного із співвласників є рівними - по 1/5 частці, у тому числі, частка [PERSON] , померлого [INFO] , та частка [PERSON] , померлої [INFO] , на час смерті становила 1/5 частки за кожним. Таким чином, судом встановлено, що розмір часток [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (колишнє прізвище - [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] ,у квартирі [ADDRESS] , є рівними, тобто вказаним особам належало по 1/5 квартири, а тому позовні вимоги про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved