Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

02 червня 2020 року адвокат Мішин М.В., який діяв від імені та в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до суду із позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги обґрунтував наступними обставинами. Так, дівочим прізвищем позивачки [PERSON] , є [PERSON] . 08 грудня 1977 року Позивачка уклала шлюб з [PERSON] , та змінила своє прізвище на [PERSON] . Проте, приблизно з 2000 року вказаний шлюб носив лише формальний характер. В 2002 році Позивачка познайомилась з [PERSON] , та почала підтримувати з ним близькі стосунки. 03 березня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При цьому, позивач залишила собі прізвище [PERSON] . 26 квітня 2006 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , та змінила своє прізвище на [PERSON] . Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2010 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. При цьому, позивачка залишила собі прізвище [PERSON] . Незважаючи на це, позивачка продовжила підтримувати повноцінні сімейні стосунки з [PERSON] по день його смерті. [INFO] [PERSON] помер. У грудні 2019 року на адресу позивачки, від приватного нотаріусу Костянтинівського міського нотаріального округу Разумової Т.П. надійшов лист № 515/02-14 від 06 грудня 2019 року, яким було повідомлено, що померлий [PERSON] залишив на ім`я позивачки заповіт, посвідчений 17 листопада 2003 року державним нотаріусом Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори Панасенко О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1492. Із тексту вказаного заповіту вбачається, що [PERSON] , [INFO] , що народився в с. Маркове Костянтинівського району Донецької області, що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своє смерті робить таке розпорядження: все його майно, яке на день його смерті виявиться йому належним, в чому б воно не полягало, та де б не знаходилось, він заповідає [PERSON] . Тобто, з тексту вказаного заповіту вбачається, що при його складанні була зроблена помилка в прізвищі позивачки: замість « [PERSON] » зазначена « [PERSON] ». Після отримання вищевказаного листа приватного нотаріусу Костянтинівського міського нотаріального округу Разумової Т.П., [PERSON] звернулась до останньої із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом. Проте, через вказані розбіжності в прізвищах у заповіті, не підтверджується його належність позивачці, що є перепоною для отримання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом. В зв`язку з цим, для підтвердження факту належності зазначеного правовстановлюючого документу Позивачці, було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа до Костянтинівського міськрайонного суду із аналогічною заявою в порядку окремого провадження. Але, у зв`язку з тим що залучений у якості заінтересованої особи [PERSON] заперечував факт складання заповіту [PERSON] на ім`я [PERSON] , а відповідно вбачається спір про право, 30 квітня 2020 року було винесено ухвалу по справі № 233/642/20, про залишення вказаної заяви без розгляду. Оскільки дана ситуація позбавляє позивачку можливості скористатись своїм правом на отримання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, вважає що єдиним правовим способом поновлення порушено права є, згідно п.5 ч.2 ст.293, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, визнання судом факту належності позивачці вищевказаного заповіту. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Мішин М.В. підтримали позов, просили його задовольнити. \~ \~ \~ \~Крім того, позивачка [PERSON] додатково пояснила, що із своїм померлим чоловіком [PERSON] розірвала шлюб у 2010 році лише формально, виключно для можливості отримати субсидію з оплати комунальних послуг. Вони продовжували спільно мешкати у с. Маркове, Костянтинівського район. Чоловік не зловживав спиртними напоями, оскільки працював водієм, спочатку у селі возив керівника сільгосппідприємства, а потім влаштувався водієм швидкої медичної допомоги у місті Костянтинівка. З огляду на те, що водії швидкої допомоги мають тривалі робочі зміни і після закінчення роботи до села добиратися нічим, вони з чоловіком, вже після розлучення, придбали однокімнатну квартиру у [ADDRESS] ). Але [PERSON] постійно після роботи приїжджав до села, тому що за їх домашньою худобою доглядав саме він. Про наявність спірного заповіту вона не знала, копії його у неї не було. А коли чоловік помер, відповідач та його родичі взагалі не пустили її до квартири у місті. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , який є племінником померлого [PERSON] , у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав відзив у якому обґрунтовував свої заперечення наступними доводами. Так, вважає, що заповіт було складено зовсім на іншу особу [PERSON] та він не містить інших ідентифікуючих особу даних. Про наявність будь-яких стосунків між його померлим дядьком [PERSON] та позивачкою на час складення спірного заповіту у його родині нічого відомо не було, тому вважає, що позивачка скористалась помилково виниклою ситуацією. Крім того, посилаючись на частину 2 п. 18 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Вважає, що заповіт є документом, що належить тільки особі, яка є його ініціатором, тому неможливо встановити факт належності заповіту іншій особі. Позивачка просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, але правовстановлюючий документ це документ, який посвідчує правовий зв`язок майна з особою його власника. А заповіт не є таким документом, який посвідчує правовий зв`язок майна з особою (а.с.36-37). Також відповідач пояснив, що у с. Маркове їздив із батьком у дитинстві до дідуся й бабусі \~ \~ \~ \~З`ясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що дівочим прізвищем позивачки [PERSON] , є « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.1958 року, виданим Республіканською сільрадою, Володарського район Сталінської області (а.с.8). \~ \~ \~ \~08 грудня 1977 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , та змінила своє прізвище на « [PERSON] » згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.12.1977 року, виданого Костянтинівським міськвідділом ЗАГС, Донецької області (а.с.9). \~ \~ \~ \~03 березня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.03.2006 року, виданим відділом РАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області. Згідно вказаного свідоцтва позивачка залишила собі прізвище « [PERSON] » (а.с.10). \~ \~ \~ \~26 квітня 2006 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , та змінила своє прізвище на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.12.2007 р. відділом РАЦС по м. Костянтинівці, Донецької області (а.с.11). \~ \~ \~ \~Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025407475 від 30.01.2020 року. При цьому, позивачка залишила собі прізвище [PERSON] (а.с.12). \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер у м. Костянтинівка, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2019 року, актовий запис №1219 (а.с.58). \~ \~ \~ \~Спадкова справа після смерті [PERSON] №62/2019 була відкрита приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Разумовою Т.П. 10 жовтня 2019 року за заявою відповідача [PERSON] племінника померлого (а.с.38-39). \~ \~ \~ \~У грудні 2019 року на адресу проживання позивачки [PERSON] [ADDRESS] , від приватного нотаріусу Костянтинівського міського нотаріального округу Разумової Т.П. надійшов лист № 515/02-14 від 06 грудня 2019 року, на ім`я « [PERSON] » яким було повідомлено, що померлий [PERSON] залишив заповіт на її ім`я, посвідчений 17 листопада 2003 року державним нотаріусом Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори Панасенко О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1492 (а.с.13-14). \~ \~ \~ \~Із тексту спірного заповіту вбачається, що [PERSON] , [INFO] , що народився в с. Маркове Костянтинівського району Донецької області, що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своє смерті робить таке розпорядження: все його майно, яке на день його смерті виявиться йому належним, в чому б воно не полягало, та де б не знаходилось, він заповідає « [PERSON] » (а.с.15). \~ \~ \~ \~Після отримання листа приватного нотаріусу Костянтинівського міського нотаріального округу Разумової Т.П., позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріусу Другої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом (а.с.68-69). Проте, через вказані розбіжності в прізвищах у заповіті, не підтверджується його належність позивачці, що є перепоною для отримання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом. \~ \~ \~ \~Для підтвердження факту належності зазначеного правовстановлюючого документу [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа до Костянтинівського міськрайонного суду із аналогічною заявою в порядку окремого провадження. Але, у зв`язку з тим що залучений у якості відповідача [PERSON] заперечував факт складання заповіту [PERSON] на ім`я [PERSON] , а відповідно вбачається спір про право, 30 квітня 2020 року було винесено ухвалу по справі №233/642/20, про залишення вказаної заяви без розгляду на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України (а.с.18). \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] , яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу неправдивих показань у судовому засіданні пояснила, що добре знає позивачку [PERSON] , її першого чоловіка [PERSON] , та померлого другого чоловіка [PERSON] . Вони усі жителі села Маркове Костянтинівського району. З позивачкою [PERSON] та [PERSON] вони навчались у одній школі в одному класі і підтримували близькі стосунки потім. Почуття між [PERSON] існували ще у школі і для неї було дивно, що [PERSON] вийшла спочатку заміж за [PERSON] . У зв`язку із складним та незвичним прізвищем « [PERSON] », вона, а також інші спільні знайомі жителі села скорочували це прізвище позивачки до « [PERSON] ». [PERSON] і тепер записана у її мобільному телефоні як « [PERSON] ». Вона працює у селі поштаркою і тому, коли прийшов лист від нотаріуса із точною адресою позивачки [PERSON] , але на ім`я « [PERSON] », у неї не виникло ніяких сумнівів щодо отримувача цього листа і вона вручила його позивачці. Інших жителів села з таким або східним прізвищем немає. Їй достеменно відомо, що шлюб із [PERSON] у [PERSON] не склався і остання поновила стосунки із [PERSON] . Пізніше вони зареєстрували спільний шлюб. Декілька років тому, на спільному святкуванні, [PERSON] особисто розповів їй, що приготував для дружини сюрприз раніше склав заповіт на її ім`я, але розповість про це у подальшому. Як людина [PERSON] був хорошим, спиртними напоями не зловживав, оскільки усе життя працював водієм. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] , яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу неправдивих показань у судовому засіданні повністю підтвердила вищенаведені показання свідка [PERSON] . Крім того пояснила, що вона також обізнана про наявність заповіту на ім`я позивачки про що її повідомляв померлий [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно листа, наданого на запит суду завідуючою Другою Костянтинівською державною нотаріальною конторою Панасенко О.М. від 14.08.2020 року №526/01-09, 17 листопада 2003 року за реєстровим № 1492 безпосередньо нею, [PERSON] державним нотаріусом Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , згідно ст.56 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02.09.1993 р. із змінами та згідно Інструкції про вчинення нотаріальних дій, що діяла на час посвідчення заповіту. При посвідченні заповіту від заповідача не вимагалося доказів, що підтверджують його право на майно та документи фізичної особи на ім`я якої був посвідчений заповіт (а.с.49). \~ \~ \~ \~Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо необізнаності особисто його та членів його родини про наявність будь-яких стосунків між [PERSON] та позивачкою на час складання спірного заповіту. При цьому суд враховує те, що сім`я відповідача проживала у м.Костянтинівка, а позивачка та [PERSON] у с. Маркове, до якого відповідач з батьками їздив лише інколи на вихідні, а також вік відповідача [PERSON] , якому у листопада 2003 року виповнилось лише 14 років. \~ \~ \~ \~Суд не враховує також доводи відповідача [PERSON] , наведені у відзиві на позов, оскільки останні містять особисте та хибне трактування норм права щодо понять заповіту, правовстановлюючих документів та їх належності (а.с.36-37). \~ \~ \~ \~Так, визначення поняття заповіту міститься у ст.1233 Цивільного кодексу України заповітом, є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи,- залишає заяву без розгляду. Проте залишення такої заяви без розгляду не позбавляє особу звернутись до суду із відповідним позовом. \~ \~ \~ \~Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на положення якого посилається відповідач [PERSON] , містить чітке визначення документів, факт належності яких певній особі може встановити суд. \~ \~ \~ \~Так, відповідно абз.2 п.12 вказаної Постанови, «на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж». \~ \~ \~ \~Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки у суду відсутні сумніви щодо направлення волевиявлення померлого [PERSON] . При цьому суд враховує у тому числі повний збіг ім`я та по батькові призначеного заповідачем спадкоємця « [PERSON] », та практично повний збіг рідкісного прізвища « [PERSON] » - « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved