Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

03 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 22 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], за умовами якого йому було надано кредит в сумі 24 325 грн. 23 коп. строком на 36 місяців, зі сплатою 0,01 % річних. За умовами кредитного договору відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі відповідно до «Графіку платежів» що є додатком № 1 до Договору. Оскільки відповідач не виконує взятті на себе зобовязання, та має заборгованість за кредитним договором 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено договір факторингу, за яким позивачу було відступлено право вимоги за кредитним договором з відповідачем. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 23641 грн. 59 коп. та сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 22 грудня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], за умовами якого їй було надано кредит в сумі 24325 грн. 23 коп. на придбання товарів та послуг, строком на 36 місяців. За умовами кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати відсотки 0.01% річних( а.с.4-6). За пунктом 1.4.2 Договору відповідач зобовязався погашати кредит щомісяця у строки та у розмірах визначених «Графіком платежів», що є додатком № 1 до договору (а.с.6-7). 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1 за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 23641 грн. 59 коп. ( а.с.18-24). 05 січня 2015 року позивач направив відповідачу досудову вимогу про дострокове повернення суми боргу, яка залишається не виконаною (а.с.16). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ч.2 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ч.2 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів. Про означене вказують і пункти 1.5.4,1.5.5 укладеного сторонами кредитного договору. За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] наданого позивачем, відповідач станом на 24 листопада 2016 року має заборгованість в сумі 23641 грн. 59 коп., яка складається: 23639 грн. 44 коп. - заборгованості за кредитом; 2 грн. 15 коп. - заборгованості по відсоткам (а. с. 17). Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушила умови договору, взяті на себе зобов'язання не виконує, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом та відсотками у повному обсязі. На підставі ч.1.ст 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved