Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

04.11.2021 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Новобузької міської ради Миколаївської області, в якому просив припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку, загальною площею 0,00315 га для обслуговування гаража за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 16.12.1995 року (зареєстрований за №1818); визнати за ним [PERSON] , право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,00315 га для обслуговування гаража за адресою: [ADDRESS] , гаражний комплекс № [NUMBER] , гараж [NUMBER] , у зв`язку з набуттям ним права власності на вказаний вище гараж. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він придбав у громадянки [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу від 22.12.1995 року, гараж, який розташований на земельній ділянці площею 0,00315 га за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 16.12.1995 року (зареєстрований за №1818). Однак, будучи власником вказаного гаражу, він не має можливості відчужити його, оскільки земельна ділянка на якій розташований зазначений гараж перебуває у власності іншої особи [PERSON] , яка померла, а тому посилаючись на приписи ст. 120 ЗК України та факт смерті власника земельної ділянки, просив припинити право власності останньої на земельну ділянку площею 0,00315 га для обслуговування гаражу та визнати таке право за собою. В судовому засіданні позивач [PERSON] посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача - Новобузької міської ради Миколаївської області, міський голова Лагодієнко М.О. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №2-1837, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , що посвідчений державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори 22.12.1995 року, позивач [PERSON] являється власником гаража, який знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці розміром 31,5 кв.м., яка належить продавцю на підставі державного такту на право приватної власності на землю, виданого по рішенню виконкому Новобузької міської ради народних депутатів №241 від 25.07.1995 року та зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1818. Однак, предметом вказаного договору слугував лише гаражу, питання про передачу (продаж) у власність земельної ділянки, на якій розташований цей гараж при укладанні цього договору не вирішувалося. Вищезазначений гараж розташований на земельній ділянці, площею 0,00315 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , приватизована попереднім її власником [PERSON] та значиться за нею відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №046304, виданого 16.12.1995 року Новобузькою міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконкому цієї ради від 25.07.1995 року за № 241. За розпорядженням Новобузької міської ради №36-р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць міста Новий Буг» вулиця Кірова отримала нову назву Тополина. Рішенням виконкому Новобузької міської ради Миколаївської області від 09.07.2019 року № 89 змінена адреса гаражу по [ADDRESS] на гаражний комплекс № [NUMBER] між [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 30 ЗК України, в редакції 1991 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. З моменту передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON] і до цього часу цільове призначення земельної ділянки не змінилося. З огляду на викладене, у зв`язку з придбанням позивачем [PERSON] гаражу, до позивача разом з правом власності на гараж перейшло і право власності на земельну ділянку для його обслуговування, що автоматично припинило право власності [PERSON] на земельну ділянку. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідженні при судовому розгляді справи обставини, свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,00315 га, для обслуговування гаражу за адресою: [ADDRESS] , гаражний комплекс № [NUMBER] , гараж [NUMBER] (колишня адреса [ADDRESS] ) та визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку. Вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, останній не заявляв, тому суд відносить ці витрати на його рахунок.

Outcome: approved