Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

03 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з уточненим та доповненим до початку розгляди справи позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Макіївської міської ради, про визнання дій протиправними, відібрання малолітніх дітей і передачі їх матері для проживання з нею, мотивуючи заявлені вимоги тим, що незважаючи на судове рішення, відповідач протиправно утримує їх сумісних малолітніх дітей. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, в обґрунтування яких послалася на факти і обставини, викладені у позовних заявах, та зазначила, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 7 червня 2005 року по 27 квітня 2012 року. Від спільного проживання вони мають неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки від 28 травня 2013 року місце проживання малолітніх дітей визначено з нею. Після набрання рішення суду законної сили, відповідач відмовився передати їй дітей у добровільному порядку. У зв*язку з чим вона отримала в суді виконавчий лист і здала його на виконання до Кіровського ВДВС Макіївського МУЮ Донецької області. Заходами, вжитими державним виконавцем в процесі примусового виконання даної категорії виконавчого документа, рішення суду виконати не видалось можливим. Відповідач, ігноруючи рішення суду, до теперішнього часу протиправно утримує дітей. Такі дії [PERSON] порушують визначене судом її право як матері на проживання малолітніх дітей з нею. Вона намагалася самостійно вирішити даний спір, однак це призвело до конфліктної ситуації, в ході якої відповідач її побив. За наведених обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Посилаючись на наведені обставини та їх правове обгрунтування - норми Конституції України, статтю 16 Цивільного Кодексу України, позивачка просить суд визнати дії [PERSON] з утримання малолітніх дітей, місце проживання яких рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 28 травня 2013 року визначено з нею протиправними; відібрати у [PERSON] та передати їй малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], для проживання з нею за місцем її мешкання за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності фізичної особи, позовні вимоги [PERSON] не визнали, пославшись на їх безпідставність. Заперечуючи проти позову в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що його та позивачки малолітні дії проживають з ним за адресою: [ADDRESS]. Він неодноразово викликався до державної виконавчої служби, де йому пропонувалось виконати рішення суду, з яким він не згодний, оскільки у нього більш сприятливі умови для проживання дітей, ніж у позивачки. Він не ухиляється від виконання рішення суду, однак не може передати дітей матері, тому що самі діти не бажають жити з матір*ю, а змушувати дітей до цього він не бажає. Посилаючись на наведені обставини, відповідач та його представник просять суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник органу опіки та піклування - спеціаліст 1 категорії служби у справах дітей Кіровської районної адміністрації Панова Д.Є. погодилась з позовом [PERSON], пояснивши, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов*язковим до виконання. Доводи відповідача про те, що малолітні діти не бажають жити з матір*ю, є способом виправдання ним своєї протиправної поведінки. З цього приводу [PERSON] до органу опіки та піклування та до служби у справах дітей Кіровської районної адміністрації Макіївської міської ради не звертався. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 червня 2005 року по 27 квітня 2012 року. Від спільного проживання подружжя має неповнолітніх дочок: [PERSON] і [PERSON], які проживають з відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 28 травня 2013 року місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], визначено з матір'ю - [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення міста проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], за його місцем проживання, відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 серпня 2013 року рішення місцевого суду залишено без змін. Рішення Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 28 травня 2013 року набрало законної сили і було звернуто судом до виконання - [PERSON] 09 вересня 2013 року видано виконавчий лист № 2/268/92/13. Даний виконавчий лист [PERSON] передано на виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції в Донецькій області і постановою державного виконавця від 16 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження. Згідно інформації Кіровського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції в Донецькій області під час примусового виконання рішення суду, державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, передбачені ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі двічі накладався штраф. Станом на 03.02. 2014 р. рішення суду виконано не було, тому відповідно до вимог п. 2 ст. 89, ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець 05 лютого 2014 року звернувся до Кіровського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області з поданням про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за невиконання рішення суду, та постановою від 05.02.2013 року закрив виконавче провадження. Наведені обставини при судовому розгляді визнані сторонами, а тому за правилами статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно вимог частини 1 статті 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов*язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов*язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Судом встановлено, що органом державної виконавчої служби вжито всіх заходів примусового виконання, визначених Законом України «Про виконавче провадження» при виконанні даної категорії виконавчого документа, однак на дату розгляду даної справи рішення Кіровського районного суду міста Макіївки від 28 травня 2013 року відповідачем не виконано. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] на порушення рішення Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 28 травня 2013 року, яким місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] визначено з матір*ю - [PERSON], утримує дітей за місцем свого проживання і такі дії відповідача суд визнає протиправними. Доводи відповідача про те, що діти не бажають проживати з матір*ю суд визнає безпідставними. Правилами статей 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цими Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стороною відповідача суду не надано будь - яких доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем вживались заходи з метою виконання рішення суду та передачі малолітніх дітей матері для їх проживання за місцем її мешкання. Крім того, восьмирічна [PERSON] та чотирічна [PERSON] в силу свого малолітнього віку у відповідності з чинним законодавством не можуть самостійно приймати рішення. Посилання відповідача на те, що він не згодний з рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 28 травня 2013 року, яким місце проживання дітей визначено з матір*ю, оскільки він має кращі умови для проживанням дітей, ніж позивачка, судом не приймаються до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі. Питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей колишнього подружжя [PERSON] було предметом судового розгляду. Рішенням місцевого суду, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області, місце проживання дітей визначено з матір*ю - [PERSON] Крім того, за приписами частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до положень частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, яким зокрема є п. 3) припинення дії, яка порушує право. Право позивачки [PERSON] на проживання малолітніх дітей з нею за її місцем мешкання визначено рішенням місцевого суду, що набрало законної сили і є обов*язковим для відповідача [PERSON], яким воно тривалий час не виконується. Прокурор вважає позов [PERSON] обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Проаналізувавши встановлені конкретні факти і обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності і взаємозв*язку, суд дійшов висновку, що протиправні дії [PERSON], утримуючого малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], місце проживання яких рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 28 травня 2013 року визначено з матір*ю - [PERSON] підлягають припиненню, шляхом відібрання дітей у відповідача і передачі їх матері - [PERSON] для проживання з нею за місцем її мешкання. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. В уточненій позовній заяві [PERSON] не заявлено вимог про відшкодування судового збору. У судовому засіданні позивач просила понесені нею при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору віднести на її рахунок. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved