Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

03 травня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов вказаний позов, у якому [PERSON] просив розмір аліментів, стягнення яких проводиться на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.09.2011 року по справі № 2029/2-2265/11 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та виконавчого листа за № 2-1659/11 від 02.11.2011 року - змінити в сторону зменшення та встановити його в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів [PERSON], але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] [INFO], повноліття. В обґрунтування позовної вимоги позивач зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2011 року по справі № 2029/2-2265/11 з нього стягнуто на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2011 року та до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. На підставі даного рішення видано виконавчий лист за №2-1659/11 від 02.11.2011 року. 23 січня 2017 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Фроловим А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53264373 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1659/11 від 02.11.2011 року, складено розрахунок заборгованості по аліментам № 8531 від 23.03.2017 року на підставі даних бухгалтерії з його місця роботи. Також позивач зазначив, що 05 жовтня 2016 року він уклав шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 969 від 05.10.2016р., видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. 27.02.2017 року. Від шлюбу народився син [PERSON]. Народження дитини зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 299 від 02.03.2017 року, видано свідоцтво про народження серія [NUMBER]. В результаті укладання повторного шлюбу та народження у цьому шлюбі дитини, сімейний стан позивача змінився, на його утриманні знаходяться дві дитини при незмінному розмірі доходів, які він отримує, працюючи на посаді фельдшера з МНС в Комунальному закладі охорони здоров'я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача за дорученням - [PERSON], про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, надав суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник за дорученням - [PERSON], у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності, відмовити позивачу у позові у зв'язку з його безпідставністю та інших підстав зазначених ними у письмових запереченнях проти позову. Також відповідач та представник просили у разі відмови у позові, стягнути з позивача на користь відповідача понесені останньою витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Третья особа, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином про причини неявки до суду представника, не повідомила. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2011 року по справі № 2029/2-2265/11 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2011 року та до досягнення [PERSON] [INFO], повноліття. На підставі даного рішення видано виконавчий лист за № 2-1659/11 від 02.11.2011 року. 23 січня 2017 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Фроловим А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53264373 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1659/11 від 02.11.2011 року, складено розрахунок заборгованості по аліментам № 8531 від 23.03.2017 року на підставі даних бухгалтерії з місця роботи позивача. 05 жовтня 2016 року позивач уклав шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 969 від 05.10.2016р., видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. 27.02.2017 року від шлюбу народився син [PERSON]. Народження дитини зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 299 від 02.03.2017 року, видано свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на вказане вбачається, що для зменшення аліментів необхідні певні умови. За змістом вказаної норми розмір аліментів, у разі пред'явлення позову про їх зменшення, повинен визначатися виходячи з наведених у статті підстав, зокрема, матеріального становища та сімейного стану платника з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, на утримання якої вони стягуються. При цьому, зміни, що відбулися у матеріальному та сімейному стані платника мають бути такими, що ставлять його самого у скрутне становище. Аналізуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку зазначені вище умови відсутні. Зокрема, змін матеріального становища позивача з часу ухвалення останнього рішення про стягнення з нього аліментів не відбулося. Даних про погіршення здоров'я позивач не надав. Таким чином, підстави для зменшення аліментів, визначені ст. 192 СК України відсутні. Позивач працює фельдшером з МНС в Комунальному закладі охорони здоров'я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», має постійне джерело прибутків та регулярний дохід. Згідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 23.03.2017 року № 8531, доданого ним до позовної заяви, за період з лютого 2014 року по лютий 2017 року його грошове забезпечення становить 189 635,86 грн. Виходячи із розміру заробітної плати позивача, яка складає 5936,38 - 8233,26 грн. в місяць (з липня 2016 року по лютий 2017 року), частка заробітної плати, яка залишається після відрахування аліментів (1/4 частини на утримання доньки [PERSON]) буде достатньою для забезпечення нормального життя позивача та його неповнолітньої дитини від другого шлюбу, враховуючи розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік», який з 01.05.2017 року становить: 1 624 грн. на працездатну особу в розрахунку на місяць та 1 426 грн. на дитину віком до 6 років в рахунку на один місяць. Доказів стягнення аліментів на утримання дитини від другого шлюбу позивач не надав, як і не надав доказів того, що його дружина та неповнолітній син перебувають на повному його утриманні. Позивачем не зазначено та не надано доказів наявності змін, які відбулися за час після постановлення рішення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 20.09.2011 року по справі № 2029/2-2265/11 його матеріального та сімейного стану чи інших змін, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів. У випадку зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до 1/6 частини від усіх доходів позивача щомісячно, буде порушено інтереси дитини виходячи з того, що неповнолітній син на відміну від доньки проживає разом з позивачем, що надає другій дитині більш переважний стан щодо його матеріального утримання. Враховуючи те, що позивач є чоловіком працездатного віку ([INFO]), має задовільний стан здоров'я, постійне місце роботи, одержує досить високу заробітну платню, суд, приходить до висновку, що позивач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в раніше визначеному розмірі. Крім того, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів за рішенням суду, повинні враховуватися насамперед інтереси дитини, яка народилася від першого шлюбу, оскільки стягнення аліментів за рішенням суду є способом виконання батьками обов'язку щодо утримання дитини, тобто це є захистом інтересів дитини. Діти, народжені від одного батька, мають право розраховувати на рівний розподіл матеріальних благ, зароблених їх батьком. З системного аналізу норм СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначені розміру аліментів, їх зміні та інше (ст.ст. 182, 192 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі. Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, діти позивача від першого шлюбу та другого шлюбу повинні знаходитись в рівному матеріальному становищі. Виходячи з вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Статтею 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно зі ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з аналізу ст. ст. 84, 88 ЦПК України, Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого часу адвокатом або іншим фахівцем в галузі права. При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою. З метою отримання правової допомоги щодо ведення вищевказаної справи, між [PERSON] та ТОВ «Центр надання правової допомоги та захисту прав власності» в особі керуючого партнера [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги від 29.05.2017 року, за умовами якого було надано правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем до клопотання про відшкодування судових витрат надано: копія договору про надання правової допомоги від 29.05.2017 року; копія додаткової угоди № 1 від 31.05.2017 року з додатком № 1 до неї; копія калькуляції-розрахунку до додаткової угоди № 1 від 31.05.2017 року; копія акту приймання-передачі правової допомоги до від 31,05.2017 року; оригінал квитанції про сплату послуг від 30.05.2017 року № 17; копія диплому про вищу юридичну освіту [PERSON], який безпосередньо надавав відповідачу правовому допомогу; копію виписки з ЄДР щодо юридичної особи. У свою чергу, при наданні правової допомоги за договором, представником відповідача, було витрачено 2 год. 00 хв. За попередньою домовленістю Центру з Клієнтом, година роботи оплачується у розмірі 500 грн. Оплата однієї години роботи у розмірі 500 грн. не суперечить Закону, адже станом на дату укладення договору, мінімальна заробітна плата становила 3 200 грн., а отже, у відповідності до Закону, граничний розмір компенсації витрат у цивільних справах, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, має не перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Тобто, максимальний розмір оплати за годину роботи станом на момент укладення договору становив: 3 200 грн. х 0,4 = 1 280 грн. Таким чином, норми законодавства при визначенні розміру години роботи при наданні правової помоги були дотримані. Таким чином, з урахуванням складності справи, беручи до уваги ступінь часу, витраченого фахівцем в галузі права під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також

Outcome: approved