Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

04.10.2019 року до суду звернулася позивачка з позовною заявою, яку іменувала: «про зобов`язання обстежити місця поховань родини [PERSON] і [PERSON] та вчинити дії», однак в прохальній частині позовної заяви просила: зобов`язати відповідачів усунути порушення Закону України «Про поховання та похоронну справу» - відсунути поховання [PERSON] з родинного поховання [PERSON] та стягнути з відповідачів матеріальну шкоду за переустановку пам`ятника [PERSON] в розмірі 1700 грн. Вимоги мотивувала тим, що на Успенському кладовищі в м. Охтирці поховані її чоловік, його батьки, бабуся та онук. Поруч похована родина [PERSON] . Між могилами [PERSON] (похованої в 1974 року) та онука [PERSON] (похованого в 1993 року) було пропущене вільне місце, на якому вкопаний металевий столик. В 2002 році навпроти столика був похований [PERSON] , в зв`язку із чим, земельна ділянка [PERSON] зменшилася на 50 см. За Законом України «Про поховання та похоронну справу», відстань між могилами повинна бути 0,5 м. 21.11.2016 року проведено поховання [PERSON] . Щоб її могила була поряд із чоловіком і на одному з ним рівні, вона була похована шляхом підкопування до могили онука позивачки [PERSON] , внаслідок чогомогила була пошкоджена, просів бордюр, похилилася надмогильна плита та частково пам`ятник. Під час проведення похорон і поминок також була пошкоджена могила чоловіка позивачки - розійшлися шви, просіли бордюри, відпала плитка, похилився пам`ятник.Тому почивач змушена була його перевстановити, за що сплатила 1700 гривень. Позивачка була обурена наругою над могилами її рідних, а тому зверталась неодноразово усно та письмово до директора КП «Благоустрій» [PERSON] . У відповідь отримала заборону в категоричній формі на будь-яке поховання на ділянці позивачки, пославшись на старий цвинтар та можливість поховань виключно біля могил рідних і близьких. [PERSON] зазначає, що [PERSON] і [PERSON] фальшували поховання, щоб вона не претендувала на вільне місце. Позивач через 2 роки ставила питання про приведення поховання [PERSON] у відповідність до вимог Закону України «Про поховання та похоронну справу», а саме через фальшування поховання пустим пам`ятником поховання її чоловіка. [PERSON] вісім разів зверталась зі скаргами до міського голови [PERSON] на дії директора КП «Благоустрій» [PERSON] , однак міський голова взявся активно підтримувати [PERSON] , для чого залучив працівників КП «Благоустрій» і управління капітального будівництва та житлового комунального господарства Охтирської міської ради. Заявлені нею скарги були досліджені не в повному обсязі та, як наслідок, отримані на них відповіді є необґрунтованими та сфальшованими. Згідно з ухвалою Охтирського місьрайонного суду Сумської області від 17.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. 04.11.2019 представник відповідача - Охтирської міської ради подала відзив на позовну заяву, де вказала, що перепоховання останків відповідно до ст. 21 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Оскільки звернень від особи, яка здійснила поховання, щодо перепоховання [PERSON] не надходило, Охтирська міська рада жодним чином не порушувала права позивача. Оскільки міська рада прав позивача не порушувала, немає підстав для відшкодування матеріальної шкоди. Заявлені позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами, просила відмовити в їх задоволенні. 06.11.2019 відповідач КП «Благоустрій» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Зазначив, що проти вимог позивачки щодо зобов`язання відсунути поховання [PERSON] з родинного поховання [PERSON] заперечував з огляду на ст.ст. 21, 23 Закону України «Про поховання та похоронну справу», оскільки письмових звернень від особи, яка здійснила поховання щодо перепоховання [PERSON] не надходило. Крім того, вважав, що з боку Комунального підприємства «Благоустрій» позивачці не була заподіяна шкода, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами. 13.11.2019 позивач надала заперечення на відзив, в яких зазначила, що не знайшла в повноваженнях міського голови [PERSON] , які б надавали йому право не розглядати її скарги по суті, перетворювати їх розгляд на розваги, забавки, навмисну тяганину, на глум і моральні знущання над нею, на безсоромну брехню надавати їй безграмотні, сфальшовані відповіді і акти. У відповідях, актах не викладались причини звернень [PERSON] , протягом року не видавали акту обстеження, не викликали [PERSON] , скарга на [PERSON] доручена [PERSON] , до складу комісії включили свата [PERSON] - [PERSON] , депутатів з інших округів, порушення Закону України «Про поховання та похоронну справу» розглядали працівники КП «Благоустрій» - бухгалтер, таксувальниця і два «незалежних експерта» з вулиці, всі «обстеження» зводилися до переписування дат народження померлих, матеріали пам`ятників, форми ділянки, фальшували її розміри, підмінили стару розвалену гробницю (пусту) на пустий новіший пам`ятник, щоб не дати вільне місце позивачці. Крім того, зазначила, що її позовна заява не містить вимоги про відшкодування моральної шкоди. Поховання [PERSON] порушує право позивачки бути похованою на своїй родинній ділянці біля своїх рідних. Згідно з ухвалою Охтирського місьрайонного суду Сумської області від 26.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020, проведеного у зв`язку з звільненням судді [PERSON] з посади судді, вказана справа надійшла в провадження судді Соколової Н.О. Рішення про повторне проведення підготовчого провадження судом не ухвалювалось. 12.05.2020 в судовому засіданні надійшло письмове клопотання про забезпечення доказів у справі, шляхом виходу суду разом з учасниками справи на кладовище для перевірки довжини вільної ділянки між могилами [PERSON] або призначення експертизи для вимірювання довжини ділянки на вільному місці між могилами [PERSON] навпроти поховання [PERSON] та викликати в судове засідання [PERSON] . Ухвалою суду від 12.05.2020 клопотання залишено без розгляду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Зазначила, що просить відсунути могилу [PERSON] , похованого у 2002 році на 50 см у перший ряд, де поховані його родичі, а на тому місці буде могила позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позові. Крім цього, звернула увагу суду на порушення Порядку утримання кладовищ щодо недатнимання відстані між рядами та могилами при захороненні [PERSON] . Представник відповідача КП «Благоустрій» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Також зазначив, що у позивача відсутні документи на будь-яке право користування земельною ділянкою. Родинне поховання, про яке зазначає позивач, в даному випадку не має місця, оскільки позивач його не оформляла. Вона є користувачем виключно земельної ділянки, на якій похований її чоловік. З ідентичними позовними вимогами лише до відповідача [PERSON] позивач вже зверталася до суду та судом було прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, справа 583/2745/18. У разі задоволення позовних вимог, будуть порушені права інших осіб. Також зазначив, що [PERSON] був похований ще у 2002 році, тому саме з того часу позивач повинна була знати про порушення своїх прав, тому зробив заяву про застосування строків позовної давності. Представник Охтирської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, зазначених у відзиві, також вказала, що жодні права позивача не порушені, оскільки позивач хоче захистити свої права на поховання біля рідних у майбутньому. Законодавство не містить поняття відсунення, наявне поняття «перепоховання», але воно проводиться у виключних випадках за заявою родичів похованої особи, але таких заяв від родичів [PERSON] не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що аналогічні позовні вимоги були предметом судового розгляду, проте відповідачем у справі була [PERSON] . Законодавство не містить поняття відсунення, наявне поняття «перепоховання». Але захоронення [PERSON] своїх родичів було здійснено у законний спосіб, вона отримала дозвіл на поховання і їх вказали на земельну ділянку, на якій було зроблено захоронення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У суді встановлено, що в м. Охтирці знаходиться Успенське кладовище. Земля під цим кладовищем є об`єктом комунальної власності. На даному кладовищі знаходяться могили « [PERSON] [INFO] - [PERSON] [INFO]», могила онука позивача « [PERSON] [INFO]», могила чоловіка « [PERSON] [INFO]», поруч з якими могили родичів відповідача [PERSON] - « [PERSON] [INFO]» та « [PERSON] [INFO]». Наведене підтверджуються наявними в матеріалах справи світлинами, актами, відповідями на звернення позивача, які будуть зазначені судом нижче. Також позивач склала схему зазначених поховань, яку долучила до матеріалів справи. (а.с. 27). [INFO] помер [PERSON] у м. Суми, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Зарічним відділом РАГС 27.08.1993 року серії [NUMBER] . (а.с.28). Встановлено, що [PERSON] , похований [INFO] року на кладовищі Успенському , розміщеному в м. Охтирка, вул. К. Маркса , про що в книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблений відповідний запис 10.01.2013 року за № 31. (а.с.33). В матеріалах справи наявний рахунок від 11.05.2017 року на ім`я [PERSON] на суму 1700,00 грн. за переустановку пам`ятника, виданий фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.33). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2018 року, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Сумської області від 18.09.2018 року, позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з КП «Благоустрій» Охтирської міської ради та виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. з кожного. На підставі цього рішення видані виконавчі листи про стягнення з виконавчого комітету Охтирської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій» моральної шкоди. (а.с.29,30). На підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.02.2019 року виданий виконавчий лист про зобов`язання Комунального підприємства «Благоустрій» Охтирської міської ради ліквідувати сміттєзвалище серед могли на Успенському кладовищі в м. Охтирка Сумської області. (а.с.31). З матеріалів справи вбачається, що на адресу [PERSON] надходили повідомлення у відповідь на її звернення. Так, 26.12.2016 року КП «Благоустрій» повідомило, що, оскільки Успенське кладовище, яке знаходиться по вул. Залізничній, у м. Охтирці , Сумської області , створене більше ста років тому, нових місць для поховання немає, захоронення проводяться біля могил рідних та близьких, тому відстані між проходами значно скорочені. (а.с. 5). 12.06.2017 року на скаргу [PERSON] надана відповідь КП «Благоустрій» про те, що 21.09.2005 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради прийнято рішення про часткове припинення поховань померлих на Соборному, Успенському та Миколаївському кладовищах і надавати дозволи на поховання померлих на вказаних кладовищах згідно з договорами-замовленнями, враховуючи волевиявлення особи, яка взяла зобов`язання поховати померлого, виключно в існуючих межах. Відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 16.12.2004 року поховання не повинні виходити за межі території державного плану, відстань між рядами повинна бути 1 метр, між ділянками поховань в рядку - 0,5 м. Оскільки Успенське кладовище дуже старе, відстань між рядами не дотримана із самого початку його існування, захоронення проводяться біля могил рідних та близьких. Зі слів [PERSON] було з`ясовано, що в 2002 році доглядач цього кладовища в межах місця родинного захоронення родини [PERSON] надала місце для поховання її батька і на прохання матері зарезервувала місце для [PERSON] поруч з чоловіком. На той час на зарезервованому місці були чагарники та сміття, захоронень поруч не було. Їй також передали вимогу позивачки щодо перепоховання своїх батьків вперед до своїх родичів на 0,5 м, щоб в майбутньому була допустима відстань для поховання самої позивачки, але [PERSON] категорично відмовилася, так як вважає, що з її боку не було жодних порушень і вона не бажає турбувати прах померлих батьків. При замірах було встановлено, що відстань між могилою онука [PERSON] та могилою померлої [PERSON] становить 0,55 м. Оскільки, грубих порушень виявлено не було, позивачці було запропоновано знайти спільну мову з [PERSON] та вирішити цей конфлікт мирним шляхом (а.с. 6). 30.06.2017 року директором КП «Благоустрій» була надана письмова відповідь, з якої вбачається, що в листопаді 2016 року був виїзд на Успенське кладовище комісії у складі заступника директора КП «Благоустрій» Чижика С. М . , завідувача КПО [PERSON] і [PERSON] , якою було оглянуто та зроблено заміри місць поховань онука [PERSON] та [PERSON] , в ході яких не виявлено пошкоджень могил та пам`ятників. Насип щойно насипаної могили впритул до плитки. Плитка непошкоджена, бордюр зі сторони входу до місця родинного поховання [PERSON] трохи просів від давності. Жодні споруди не осквернені та не пошкоджені. [PERSON] неодноразово запрошувалася до КП «Благоустрій» на співбесіду, але вона посилаючись на погане самопочуття відмовлялася. Перепоховати своїх батьків ближче на 0,5 м до своїх родичів, щоб дотриматися допустимих відстаней, вона відмовилася. (а.с. 7). 13.07.2017 року начальник управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Охтирської міської ради та міський голова надав відповідь на звернення [PERSON] до міського голови [PERSON] від 19.06.2017 року № 148/03-Д на неякісну роботу директора КП «Благоустрій» та повідомив, що роботу КП «Благоустрій» в частині організації роботи з поховань перевірено, порушень не виявлено. (а.с.8,9). 10.08.2017 року начальником управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства надана відповідь про те, що питання щодо розподілу місць на кладовищі було розглянуто з виходом на територію Успенського кладовища в присутності заявниці, начальника та головного спеціаліста-юрисконсульта управління та завідувача ритуальної служби КП «Благоустрій». В результаті обстеження місць поховання родин [PERSON] та [PERSON] , вислухавши думку заявниці, враховуючи, що кладовище функціонує близько 100 років без розподілу його на ділянки-сектори, надати оцінку ситуації щодо розподілу місць на кладовищі не є можливим. Також зазначено, що площа місця родинного поховання родини [PERSON] перевищує норми, визначені законодавством, а на території вказаного місця родинного поховання наявне місце між могилами, достатнє для здійснення ще одного поховання. Чинними нормативними актами не передбачено резервування місця для майбутніх захоронень (а.с. 10, 12). Листом в.о. начальника управління капітального будівництва та житлово-комунального господарстві від 05.09.2017 року № 05/2410 повідомлено, що при розгляді скарги від 07.08.2017 року за вхідним № 191/03-Д акт обстеження поховань на кладовищі не складався, так як для розгляду вказаної скарги розпорядчими документами комісія не створювалась. (а.с.11). 12.10.2017 року розглянута скарга [PERSON] до міського голови з питання надання акту обстеження поховань на Успенському кладовищі від 02.10.2017 року № 252/03-Д. Для обстеження поховань на Успенському кладовищі була створена комісія за участю представників управління та міської ритуальної служби Комунального підприємства «Благоустрій», якою 11.10.2017 року був складений відповідний акт. (а.с. 13,14). У відповідь на звернення [PERSON] від 06.11.2017 року з питання надання акту обстеження поховань на Успенському кладовищі, 17.11.2017 року надана відповідь про те, що площа земельної ділянки, яку займає територія Успенського кладовища становить 7,6705 га. Рішенням Виконавчого комітету Охтирської міської ради від 16 березня 2005 року № 91 при Комунальному підприємстві «Благоустрій» створена ритуальна служба в місті, яка відповідно до Положення забезпечує функціонування місць поховань. Рішенням Виконавчого комітету Охтирської міської ради від 21 вересня 2005 року № 293 на території Успенського кладовища частково припинено поховання померлих. Територія кладовища не поділена на ділянки-сектори та ряди, так як кладовище функціонує понад 100 років. Міська рада, виконавчий комітет міської ради та його структурні підрозділи не мають повноважень щодо надання правової оцінки діям директора КП «Благоустрій» та громадянки [PERSON] . Наказом управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Охтирської міської ради від 13 листопада 2017 року № 121-ОД була створена комісія для обстеження поховань на Успенському кладовищі м. Охтирка. В результаті проведених обстежень та замірів, про що 16.11. 2017 року складено відповідний акт, виявлено наступне. Могили родини [PERSON] розташовані наступним чином: подвійна могила « [PERSON] [INFO]. - [PERSON] - [INFO]», встановлений гранітний пам`ятник, облаштована тротуарною плиткою; вільне місце, на якому встановлені стіл та лавка, має довжину по влаштованій тротуарній плитці - 1,88 м; могила «[PERSON]. [INFO]», встановлений пам`ятник, облаштована тротуарною плиткою; могила « [PERSON] », встановлений гранітний пам`ятник, облаштована тротуарною плиткою. Могили [PERSON] розташовані наступним чином: могила « [PERSON] [INFO]», встановлений гранітний пам`ятник, відстань від початку могили до бордюрного каменю території, де встановлений стіл та лавка - 1,75 м; могила « [PERSON] [INFO] р . р.», відстань від початку могили, де встановлений дерев`яний хрест, до бордюрного каменю території захоронення [PERSON] - 2,05 м, відстань від краю могили до початку пам`ятника « [PERSON] » - 0,65 м. Зі слів заявниці після поховання « [PERSON] » ґрунт був накиданий до місця захоронення « [PERSON] », влаштування тротуарної плитки та гранітних пам`ятників нею було проведено після захоронення « [PERSON] » (а.с. 15-18). Встановлено, що звернення [PERSON] від 06.12.2017 року № 346/01-Д до міського голови з питання дій директора КП «Благоустрій» [PERSON] щодо поховання [PERSON] розглянуто. Листом начальника управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства від 14.12.2017 повідомлено, що за результатами обстеження поховань на Успенському кладовищі 16.11.2017 року складений акт у відповідності до вимог з діловодства та підписаний власноруч усіма присутніми членами комісії, в якому відображені матеріали, які можна було отримати в результаті візуального огляду та проведених вимірів (відстаней), зазначених до виміру позивачкою особисто. Разом з тим, доведено до відома особи, яка звернулась зі скаргою, що між подвійною могилою « [PERSON] - [PERSON] » та могилою [PERSON] в наявності вільне місце (встановлені стіл та лавка), достатнє для здійснення ще одного поховання. (а.с.19-23). 04.06.2018 року комісією, створеною на КП «Благоустрій», було обстежено місця поховання на Успенському кладовищі м. Охтирка та складено акт, згідно якого в результаті обстеження виявлено наступне: ділянка місця родинного поховання « [PERSON] » облаштована тротуарною плиткою, загальна площа якої становить 18,68 м2. Ділянка місця родинного поховання « [PERSON] » також облаштована тротуарною плиткою біля гранітних пам`ятників, загальна площа яких становить 3 м 2 . (а.с. 26, 27). Листом від 05.08.2019 року вихідний № 195 директор КП «Благоустрій» [PERSON] повторно повідомив, що в межах сімейного поховання сім`ї [PERSON] є вільна ділянка для захоронення і ніяких перешкод для цього не буде. (а.с.32). Згідно з ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 року, поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. Згідно з ст. 8 Закону України «Про поховання та похоронну справу», організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції: 1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання; 2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання; 3) створюють ритуальні служби; 4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом; 5) здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності; 6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами. Для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства. Згідно з ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу», особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до міського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із міським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про поховання та похоронну справу», для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка. Згідно з ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. За бажанням одного з родичів, визначених у частині п`ятій статті 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Відповідно до п. 1.7 затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 року № 193 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань (далі - Порядок), сектори території місць поховань поділяються на ряди та місця, відстань між рядами повинна бути один метр, між ділянками поховань в ряду - 0,5 м. Пункт 2.4. вказаного Порядку, передбачає, що за зверненням виконавця волевиявлення чи особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого. На бажання виконавця чи особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Згідно з п. п. 2.5, 2.6 Порядку, кожне поховання померлого здійснюється в окремій могилі. Довжина могили для дорослого повинна бути не менше двох метрів, ширина - 1 м, глибина - не менше 1,5 м від поверхні землі до кришки труни, з урахуванням місцевих ґрунтово-кліматичних умов. У разі поховання померлих дітей розміри могили можуть бути відповідно зменшені. Відстань від дна могили до рівня стояння ґрунтових вод повинна бути не менше 0,5 м, висота намогильного горбка - 0,5 м. Згідно з ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувачем місця поховання (місця родинного поховання) - є особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене ст. 25 цього Закону. Правилами організації поховання та ритуального обслуговування в населених пунктах України, затверджених Наказом №10 від 3.03.1995 року Державного комітету з питань житлово-комунального господарства, родинних поховань не передбачалося. Також не передбачалося і наступними нормативними актами до 2003 року. З набранням чинності ЗУ «Про поховання та похорону справу» введена можливість родинних поховань. Така можливість регламентована зазначеним Законом та Наказом №193 від 19.11.2003 року Державного комітету з питань житлово-комунального господарства. Пунктом 2.8 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, передбачено можливість виділення місць для поховання 2 і більше осіб, при цьому для родинного поховання, відповідно до п. 2.8, виділяється ділянка площею 6,6м2 (2,2х3). За впорядкування, організацію роботи, утримання та належне функціонування Успенського кладовища у відповідності до норм чинного законодавства несуть відповідальність виконавчий комітет Охтирської міської ради та КП «Благоустрій». В судовому засіданні дійсно встановлено порушення п. 1.7 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 року № 193, що полягає в недотриманні відстані між рядами та між ділянками поховань в ряду. Однак, зазначене не дає підстав для задоволення позову про відсунення могили [PERSON] з огляду на те, що [PERSON] є користувачем місця поховання свого чоловіка [PERSON] , до спеціалізованого комунального підприємства для отримання свідоцтва користувача місця родинного поховання позивачка не зверталася, що підтвердила в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що вказане в свідоцтві про поховання [PERSON] місце не є родинним, а є одинарним. (а.с.33). Оскільки право користувача місця родинного поховання у позивача не було оформлено у встановленому Законом порядку та не визначений розмір та межі земельної ділянки місця родинного поховання, не може бути порушено право, яке не набуто у встановленому порядку. Крім цього, [PERSON] є користувачем місця поховання свого чоловіка [PERSON] з 10.01.2013, тоді як [PERSON] , могилу якого просить відсунути позивач був похований значно раніше, ще в лютому 2002 року. Крім цього, чинне законодавство не містить поняття відсунення могили, в ст. 21 Закону України «Про поховання та похоронну справу» мова йде про перепоховання. В статті зазначено, що перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмового звернення особи, яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть, дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , як особи, яка здійснила поховання [PERSON] з письмовим зверненням про перепоховання не зверталася. За таких обставин, підстав для відсунення (перепоховання) могили [PERSON] судом не встановлено, тому і немає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проте, позивачем не надано суду достовірних доказів неправомірності поведінки відповідачів, причинно-наслідкових зв`язків між такими діями відповідачів та наслідком - похилення пам`ятника Добробабенка, а отже, вимога в частині відшкодування матеріальної шкоди з боку відповідача є недоведеною. За таких обставин ця позовна вимога задоволенню не підлягає. Що стосується судових витрат, слід зазначити таке. При подачі позову позивач просила звільнити її від сплати судового збору у зв`язку з матеріальним станом. При відкритті провадження дане питання судом не вирішувалось. При подачі позову позивач повинна була сплатити судовий збір за 2 позовні вимоги: одна - немайнового характеру, інша - майнового, тобто 2 квитанції по 768,4 грн., всього - 1536, 8 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Дослідивши довідку про доходи позивача, встановлено, що сума судового збору за 2 позовні вимоги перевищує 5% річного доходу позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. За таких обставин, суд вважає можливим зменшити позивачу розмір судового збору до 384, 20 грн. 20.11.2019 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, п.1,4 (заява про забезпечення доказів). Вказана квитанція була подана разом з клопотанням про обстеження місць поховань. Заява про забезпечення позову не подавалася. 12.05.2020 в судовому засіданні надійшло письмове клопотання про забезпечення доказів у справі, яке ухвалою суду від 12.05.2020 залишено без розгляду. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду. За таких обставин, вважаю можливим зарахувати сплачену суму судового збору за заяву про забезпечення доказів, як судовий збір, що підлягає стягненню з позивача у зв`язку з відмовою від позову та прийнятим раніше рішенням суду про зменшення розміру судового збору. На підставі ст. ст. 10, 11, 13, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed