Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

03 червня 2017 року, [PERSON], звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №1 в будинку №76 по вул. Будьонного (нині вул. [PERSON]) в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Свої вимоги обґрунтувала тим що вона є власником спірної квартири, в якій зареєстрованими залишились колишні власники [PERSON] та [PERSON], які понад рік не проживають в квартирі, не сплачують комунальні платежі, відсутні їх особисті речі. Вона, як власник квартири змушена оплачувати комунальні платежі за всіх зареєстрованих в квартирі осіб, що змусило її звернутися до суду з даним позовом. Позивач, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилась. У своїй письмовій заяві просить розглядати справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку, заперечень щодо позову не надали, заяву про розгляд справи без їх участі не подали. Від третьої особи Жовтоводського міського сектору ДМСУ надійшла заява про розгляд справи без участі представника ДМС (а.с.26, 41). За вказаних обставин суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР\~Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, квартира [ADDRESS] (нині вул. [PERSON]) в м. Жовті Води Дніпропетровської області належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 23 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.5) та про що свідчить копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6). В спірній квартирі залишились зареєстрованими колишні власники квартири, [PERSON], яка продала позивачу спірну квартиру та її син [PERSON] (а.с.4). В добровільному порядку відповідачі з реєстрації не знялись. На даний час в спірній квартирі мешкає позивач разом зі своєю сімєю. Позивач, ставлячи питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] посилається на те, що відповідач в спірній квартирі не мешкають, а вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою в тому числі оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідачі, не являючись власниками житла, не проживають і не користуються житловим приміщенням, а саме, квартирою №1 будинку №76 по вул. Грушевського в м. Жовті Води Дніпропетровської області, що є приватною власністю позивача, не виявили наміру проживати у будинку вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню і відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування \~жилим приміщенням. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved