Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

02 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23 лютого 2012 року, про що було зроблено актовий запис № 171. Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин розладу сімейних відношень, часто виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Сторони на момент пред'явлення позову до суду не досягли згоди з приводу матеріального утримання дитини. Також вказує, що на даний момент вона не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому має право на аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття і на своє утримання у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність відповідача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 лютого 2012 року, про що було зроблено актовий запис № 171 (а.с. 6). Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 84 СК України позивачка має право на утримання з боку відповідача до досягнення дитиною трьох років не залежно від того чи вона працює та її матеріального становища за умови, що відповідач має змогу надати таке утримання. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище, відсутність у відповідача інших зобов'язань та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в сумі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн. та на користь позивача в сумі 243,60 грн. (а.с. 1-2). Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved