Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

02.10.2020 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2020 року є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки № 114/02-03 від 11.08.20 року в квартирі зареєстровані [PERSON] . З 2018 року відповідач фактично не проживає в квартирі, що також підтверджується і актом про не проживання від 21.09.2020 року.Також зазначала, що комунальні платежі відповідач не сплачує та участі в утриманні будинку не приймають, відповідно до довідки від 30.12.2020 року [PERSON] має заборгованість за вивіз сміття у розмірі 810,18 грн, особистих речей відповідача у квартирі немає, а тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Позивачка до судового засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу від 11.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу\~ що зареєстровано в реєстрі за № 720. За [PERSON] було зареєстроване право власності на вищезазначену квартиру, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно відомостей № П1-166981-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку наданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, квартира [ADDRESS] є місцем реєстрації [PERSON] . З акту ОСББ «Шляховик 45» вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2018 року. Відповідно до довідки від 30.12.2020 року, наданої ОСББ «Шляховик 45» [PERSON] яка є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , станом на 30.12.2020 року має заборгованість у розмірі 810,18 грн за вивіз сміття. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою [ADDRESS] , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутньою понад встановленого законом строку відповідачем. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №595/1271/16-ц (провадження № 61-18966св18), у разі припинення права власності на будинок, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів сім`ї колишнього власника. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень\~ст.6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідачів у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідачі відсутні за даним місцем реєстрації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача\~\~підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в розмірі 840,80 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved