Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

04.02.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено, що 21.07.2014 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2004956504, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 15762 грн., відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів - додаток № 1 до Кредитного договору. Згідно з п. 1.4 частини 2 Кредитного Договору за користування кредитом Позичальник ([PERSON].) зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату. Відповідно до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Згідно з п. 1.4.4 Кредитного договору за обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного Договору. Пунктом 1.9 Кредитного договору в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором, позивач має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором. [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором від 21.07.2014 року не виконав, порушив строки сплати заборгованості, у зв'язку з чим Банком було направлено йому вимогу про виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі - повне повернення кредиту, сплату нарахованих за користування кредитом відсотків, сплату пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань. [PERSON] вимоги Банку не виконав через що у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 21293 грн. 25 коп., яка складається з: - заборгованості по тілу кредиту - 15762 грн.; - заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту - 5529 грн. 70 коп.; - заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 1 грн. 55 коп. 21.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відповідно до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором від 21.07.2014 року № 2004956504. Отже, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором від 21.07.2014 року № 2004956504. На підставі викладеного, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за Кредитним договором від 21.07.2014 року у розмірі 21293 грн. 25 коп., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У судове засідання представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Шапошник Н.А. не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до положень ст. 77 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що 30.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2004956504, яким Банк надав Позичальнику - [PERSON] споживчий кредит, а Позичальник отримав його на наступних умовах: кредит у розмірі 15762 грн., на споживчі цілі, на строк з 30.07.2013 року по 30.07.2016 року, зі сплатою процентів 0,01% річних. Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором. Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів - додаток № 1 до Кредитного договору. Згідно з п. 1.4 частини 2 Кредитного Договору за користування кредитом Позичальник ([PERSON]) зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату. Відповідно до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Згідно з п. 1.4.4 Кредитного договору за обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного Договору. Пунктом 1.9 Кредитного договору в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором, позивач має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором /а.с. 3-7, 8/. Таким чином, 30.07.2013 року [PERSON] уклав кредитний договір з ПАТ «ОТП Банк», отримав кошти, користувався ними, зобов'язався їх повернути. Внаслідок не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість. З розрахунку ціни позову вбачається, що станом на 06.01.2015 року заборгованість [PERSON] перед Банком становить 33749 грн. 36 коп. та складається із: - залишку заборгованості по кредиту - 25750 грн. 19 коп.; - заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту - 5887 грн. 17 коп.; - заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 2112 грн. /а.с. 9/. 24.07.2014 року Банком було направлено [PERSON] вимогу про виконання своїх зобов'язань та дострокове повернення кредитних коштів /а.с. 10/. З вищенаведеного вбачається, що позивачем належним чином було надано кредит відповідачу [PERSON], який його отримав, користувався, а отже зобов'язаний повернути, що відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебував у договірних відносинах з позивачем, але взятих на себе зобов'язань належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 21293,25 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1080 ЦК України визначено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Положеннями ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Проаналізувавши вищевикладене, судом встановлено, що право вимоги за договірним зобов'язанням - Кредитним договором від 30.07.2013 року має саме ТОВ «ОТП Факторинг Україна» /а.с. 17-20, 21/. Позивач ставить питання про стягнення з [PERSON] суми заборгованості у розмірі 21293,25 грн., в той час, коли відповідно до розрахунку сума заборгованості становить 33749,36 грн., однак, суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог. Отже, суму боргу у розмірі 21293,25 грн. необхідно стягнути на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved