Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

02.11.2015 року [PERSON], (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області (далі відповідач), третя особа - відділ Держгеокадастру в Ширяївському районі Одеської області (далі третя особа) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу а саме, що державний акт на земельну ділянку розміром 14,14 га, що знаходиться на території Новоєлизаветівської сільської ради виданий на ім'я [PERSON] належить її чоловіку [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданий на підставі рішення Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області від 26.07.2000 року № 27 та визнання за нею, [PERSON], [INFO] право приватної власності на земельну ділянку розміром 14,14 га, що знаходиться на території Новоєлизаветівської сільської ради та належить її чоловіку [PERSON], який помер [INFO], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданий на підставі рішення Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області від 26.07.2000 року № 27, в порядку права спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на підставі рішення Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області від 26.07.2000 року № 27, було помилково зазначено прізвище [PERSON] замість [PERSON] та те, що [INFO] помер її співмешканець [PERSON] (далі співмешканець) після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 14,14 га, що знаходиться на території Новоєлизаветівської сільської ради, вона у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори задля оформлення своїх спадкових прав, але нотаріусом у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку (які були втрачені), було відмовлено, що підтверджується матеріалами справи. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги своєї довірительки підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників провадження. Що стосується вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, судом встановлено наступне. 01.12.2000 року [PERSON], [INFO] на підставі рішення Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області від 26.07.2000 року № 27 отримав державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку розміром 14,14 га, що знаходиться на території Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, для ведення особистого селянського господарства. При видачі зазначеного державного акту було допущено помилку і записано прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]». Згідно п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Перевіривши матеріали справи, суд знайшов підтвердження факту належності правовстановлюючих документів а саме, що державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я [PERSON] належить [PERSON]. Даний факт підтверджується копіями документів доданих до матеріалів справи (а.с. 8-12), а тому підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо визнання за позивачкою, право приватної власності на земельну ділянку, яка належить її співмешканцю, дослідивши матеріали справи та докази по справі, судом встановлено наступне. [INFO] помер співмешканець позивачки, [PERSON] (далі співмешканець), що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 01.12.2000 року відповідно до рішення Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області від 26.07.2000 року № 27, на території Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, співмешканцю належала земельна ділянка загальною площею 14,14 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі земельна ділянка). При житі 19.02.2015 року співмешканець на її ім'я уклав заповіт, який посвідчений секретарем Краснопільської сільської ради Уманського району Черкаської області і зареєстрований в реєстрі за № 2, яким заповів їй все своє належне майно. Після смерті співмешканця відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті співмешканця за заповітом, у вигляді земельної ділянки, але нотаріусом у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку (які були втрачені), було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.09.2015 року виданого Любашівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області. Факт існування державного акту на земельну ділянку та його втрати, підтверджується копією державного акту серії [NUMBER], від 01.12.2000 року, інформаційним листом відділу Держгеокадастру у Ширяївському районі Одеської області від 13.11.2015 року за № 34-28-99.12-741/15-15 та газетами «Одеські вісті» та «Промінь», що знаходяться в матеріалах справи (а.с. 48-49). У зв'язку з тим, що позивачка не має можливості отримати правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку та надати його нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, вона була змушена звернутися до суду з вищезгаданою позовною заявою. Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Після відкриття спадщини (ст. 1220 ЦК України) та належить спадкоємцеві (ст. 1268 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи позивачка є спадкоємцем за заповітом, але нотаріусом спадкові права позивача не були оформлені з причини відсутності оригіналів правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді земельної ділянки. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Таким чином на думку суду право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, тому після його смерті, спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що інші спадкоємці, в судовому засіданні не встановлені, та приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і той факт, що правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Outcome: approved