Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

03.02.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, в обґрунтування позову зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 03.05.2016 року, відкрилася спадщина на житловий будинок №15 з господарчими будівлями розташованого по вул. Верхня Степова в с. Любопіль Лиманського району Одеської області. За життя чоловік заповіту не склав та вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду із-за відсутності правовстановлюючих документів у спадкодавця на це нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Представник відповідача Любопільської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність/а.с.44/.\~\~ Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодав-цеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Як передбачено ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії ІІ-ЖД № 400005, [PERSON],[INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу, дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] /а.с.10/. Судом установлено, що 03.05.2016 року у віці 54 років помер [PERSON], який на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарчими будівлями по вул. Верхня Степова, буд.15 Лиманського району Одеської області, що належав померлому на праві власності згідно запису у господарської книги №6 Любопільської сільської ради, особовий рахунок №314, сторінка 15. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріусом спадкоємиці відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно /а.с.6-9/. Технічним паспортом, виготовленим Комінтернівським РБТІ 11.04.2013 року на житловий будинок №15 по вул. Верхня Степова у с. Любопіль Лиманського району Одеської області, власником значиться [PERSON],/а.с.11-15/ Судом встановлено, що відповідно до господарчій книзі №6 на сторінці №15 особовий рахунок №314 за [PERSON] зареєстровано житловий будинок 1984 року забудови по вул. Верхня Степова 15 у с. Любопіль Комінтернівського району Одеської області /а.с.31/ . Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавст- вом передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Таким чином, спадкодавець набув право власності в встановленому законом порядку, що діяв на час спорудження ним житлового будинку з господарчими будівлями (дата забудови - 1984 рік) по вул. Верхня Степова, буд.15 в с. Любопіль Лиманського району Одеської області.\~ Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією спадкової справи №219/2016 до майна померлого 03 травня 2016 року [PERSON], початої 13.07.2016 року Комінтернівською державною нотаріальною конторою Одеської області, підтверджується звернення спадкоємиці за законом першої черги до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк /а.с.25-41/. Згідно розясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1268,1269,1270 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~ і

Outcome: approved