Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

03 липня 2017 року [PERSON], який діє від імені [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Генічеської міської ради Херсонської області, [PERSON], [PERSON], в якій з урахування уточнень просив визнати нечинним та скасувати рішення сесії Генічеської міської ради від 21 грудня 2009р. за №1179 в частині передачі безоплатно у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0929 га, із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради, за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Петровського,17; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №516078, виданий на імя [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0929 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Петровського,17, та його державну реєстрацію.. За наслідком розгляду справи, 28 лютого 2017 року Генічеським районним судом Херсонської області ухвалено рішення, яким позов [PERSON], який діє від імені [PERSON] задоволено частково; визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК за №516078, виданий на імя [PERSON], [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0929 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ вул. Петровського,17, та скасовано його державну реєстрацію за № 652210001000568 від 19 червня 2011 р.; у решті позову\~відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 березня 2017 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2017 року залишено без змін. 03 липня 2017 року на адресу суду надійшла заява [PERSON], який діє від імені [PERSON], про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат, та стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 4901,20 грн. Заяву мотивовано тим, що Генічеським районним судом Херсонської області розглянуто цивільну справу № 653/64/16-ц, та ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. При цьому, суд під час ухвалення рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат у розмірі 4901,20 грн., які складаються з наступного: витрат на вчинення нотаріальних дій за посвідчення довіреності на [PERSON] від 14.01.2016 року 350 грн., судового збору 551,20 грн., витрат на надання правової допомоги при слуханні справи в судах першої та другої інстанції 4000 грн., що й стало підставою звернення до суду з вказаною заявою У судовому засіданні позивач підтримав вимоги заяви просив її задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви уточнив, просив стягнути судові витрати з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Також, зазначив, що інтереси позивача [PERSON] у судових засіданнях представляв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, а у позасудовий час діяв як фахівець у галузі права. Про надання правової допомоги, між ним та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг від 15 січня 2016р. Вважає, що є підстави для стягнення з відповідачів судових витрат, які поніс позивач у розмірі 4901,20грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти доводів заяви заперечив. Зазначив, що під час розгляду справи ані позивачем, ані його представником не надавались докази на підтвердження понесених судових витрат, а тому вони не можуть бути предметом дослідження на цій стадії процесу. Крім того, зазначив, що оскільки судовий збір сплачено [PERSON], тому він не може стягуватись на користь [PERSON] Просив у задоволенні заяви відмовити. Інші учасники у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви по суті. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи заяви, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно п. 4 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] діючий в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання нечинним та скасування рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради та визнання недійсним та скасування державного акту, в якому також ставив питання про розподіл судових витрат. 28 лютого 2017р., Генічеським районним судом Херсонської області ухвалено рішення, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 березня 2017р., яким позовні вимоги [PERSON] який діяв в інтересах [PERSON] задоволено частково. При цьому під час ухвалення рішення, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, хоча позовна заява містила таку вимогу. Згідно приписів ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551, 20 грн., що підтверджено оригіналом квитанції від 14 січня 2016р. Враховуючи те, що позовні вимоги у частині визнання недійсним та скасування державного акту були заявлені до [PERSON] та [PERSON], тому суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з останніх у рівних частинах. При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що судовий збір було сплачено представником [PERSON], у звязку з чим судовий збір повинен повертатись саме йому, а не [PERSON], оскільки вказаний судовий збір було сплачено в інтересах [PERSON] за подану останнім позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року № 10, визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Отже, стягнення витрат на вчинення нотаріальних дій за посвідчення довіреності чинним законодавством не передбачено, а тому витрати в сумі 350 грн. не підлягають стягненню з відповідачів на корить позивача. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст.79, ст. ст.84,88 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 42 ЦПК України [PERSON] був допущений до участі у справі, як представник позивача на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом. Представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя, а особа, що надає правову допомогу - від свого імені. Тобто, виходячи з положень\~ст. 47 ЦПК України\~особа, що надає правову допомогу відноситься до осіб, які є іншими учасниками цивільного процесу. Виходячи з положень\~ст. 56 ЦПК України, заяв про залучення до участі у справі [PERSON], як особи, що має право на надання правової допомоги позивач та його представник не заявляли, додатково підтвердивши ці обставини в ході розгляду справи. Представник позивача, у порядку передбаченому ч. 2\~ст. 56 ЦПК України, до участі у справі, як особа, що надавала правову допомогу позивачу допущена не була. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу. Вказана правова позиція підтверджується пунктом 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №2 від 12 червня 2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині 2\~ст. 56 ЦПК України. Також подібну позицію висловила колегія Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ: ухвалі від 16 березня 2016 року по справі № 6-36175ск15, ухвалі від 15 червня 2016 року по справі № 276/1173/15-ц. Посилання представника [PERSON] на той факт, що поза судових засідань він діяв саме як фахівець у галузі права, оскільки має вищу юридичну освіту ні чим не підтвердженні, та є голослівними, а тому суд їх не приймає до уваги. Крім того, суд враховує, що під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавались, тому додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат згідно з правилами абз.2 п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial