Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

02 квітня 2014 року Очаківський міжрайонний екологічний прокурор Дніпровської екологічної прокуратури звернувся до суду із зазначеним позовом до Куцурубської сільської ради та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовував тим, що під час перевірки було виявлено порушення земельного законодавства при приватизації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житла із земель комунальної власності. Так, відповідачкою [PERSON] упродовж 2000-2002 років було реалізовано право на одержання земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житла шляхом безоплатної приватизації. Дана обставина залишилась поза увагою при повторній приватизації останньою в 2009 році земельної ділянки для будівництва, та обслуговування житлового будинку із земель комунальної власності в с. Куцуруб Очаківського району. Посилаючись на викладене, просив визнати незаконними та скасувати п.п. 1.75 п. 1 рішення XXVIII сесії 5 скликання Куцурубської сільської ради № 12 від 17 червня 2008 року в частині надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документу на посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; п.п. 1.17 п. 1, п.п. 2.17 п. 2 рішення XXXV сесії 5 скликання Куцурубської сільської ради № 10 від 21 січня 2009 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку та повернути її у власність територіальної громади в особі Куцурубської сільської ради. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, просили застосувати строк позовної давності, пославшись на те, що правові підстави для поновлення прокурору пропущеного строку звернення до суду з мотивів створення структурного підрозділу в системі органів прокуратури відсутні. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Очаківської міської ради № 27 від 28 травня 2002 року було затверджено технічну документацію по складанню державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,100 га на ім'я [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). На підставі вказаного рішення 19 червня 2002 року відповідачці [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], за цільовим призначенням: обслуговування житлового будинку (а. с. 11). 21 січня 2009 року рішенням Куцурубської сільської ради № 10 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на земельну ділянку розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] на ім'я відповідачки [PERSON] (а. с. 13) та 01 червня 2009 року останній видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку (а. с. 14). Згідно встановлених обставин справи відповідачка [PERSON] вдруге одержала безоплатно у власність земельну ділянку по одному й тому ж виду використання, тобто для обслуговування житла. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно ч. 4 цієї статті передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-57цс-13 від 19 червня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. В процесі проведення безоплатної приватизації земельної ділянки в с. Куцуруб Очаківського району не було встановлено, чи не використала відповідачка попередньо право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для обслуговування житла. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та іншими, передбаченими законом, способами. Частиною 1 ст. 155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки, так і самі державні акти. Визнання недійсними державних актів є законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Проаналізувавши надані по справі докази, суд дійшов переконання, що оскільки відповідачкою [PERSON] вдруге було одержано безоплатно у власність земельну ділянку по одному й тому ж виду використання, тому оскаржувані частини рішень Куцурубської сільської ради та державний акт на право власності на земельну ділянку слід визнати недійсними, а спірну земельну ділянку - повернути у власність територіальної громади в особі Куцурубської сільської ради. Вирішуючи питання щодо застосування позовної давності, суд виходить з наступного. За правилами ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Прокурор звернувся до суду із позовом в межах наданих йому повноважень за захистом інтересів держави в сфері земельних відносин, підставою для чого стали результати перевірки дотримання вимог земельного законодавства Очаківською міжрайонною екологічною прокуратурою. Оскільки останню було створено наказом Генерального прокурора України від 04 жовтня 2011 року і лише з цього часу прокурор міг дізнатися про наявність оспорюваного рішення Куцубської сільської ради, суд вважає, що строк звернення до суду прокурору, на підставі ч. 5 ст. 267 ЦК України, підлягає поновленню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 839 грн. 40 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом прокурор звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved