Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

03 травня 2017 року Криворізький міський центр зайнятості звернувся з позовом до [PERSON], третя особа ПП «Будівельник Кривбасу» про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач звернувся до центру, як шукаючий роботу. Наказом йому надано статусу безробітного та 21.04.2011 року між центром та ним був укладений договір підвищення кваліфікації в Криворізькому технічному університеті за навчальною програмою «Автоматизація кошторисної справи в будівництві», строком на 3 місяці з метою сприяння подальшого працевлаштування. Відповідач працевлаштувався, однак центр про це не повідомив,внаслідок чого за липень місяць незаконно отримав соціальні послуги у вигляді підвищення кваліфікації вартістю 826,32 грн. Центром було прийнято наказ про відшкодування вартості наданих послуг, про що було повідомлено листом відповідача, однак вимоги останнім добровільно виконані не були. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь Криворізького міського центру зайнятості кошти у сумі 826, 32 грн. Представник позивача Шматько Д.С., який був присутній в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який був присутній в судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Надав до суду письмові заперечення, які долучено до матеріалів цивільної справи. Представник Третьої особи Пшиченко Ю.В., також був присутній в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити позивачу у повному обсязі. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 03.03.2011 року звернувся до Криворізького міського центру зайнятості як шукаючий роботу. Наказом Криворізького міського центру зайнятості № НТ110310 від 10.03.2011 року [PERSON] був наданий статус безробітного відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» № 803-ХІІ від 01 березня 1991 року (а.с.3). З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2011 року між [PERSON] був укладений договір № 98/11 на підвищення кваліфікації в Криворізькому технічному університеті за навчальною програмою «Автоматизація кошторисної справи в будівництві», строком на 3 місяці з метою сприяння подальшому працевлаштуванню. Криворізьким міським центром зайнятості було проведено перевірку достовірності даних, які є підставою для надання відповідачу статусу безробітного, матеріального забезпечення та соціальних послуг, та було встановлено, що в період перебування на обліку, відповідач працював у ПП «Будівників Кривбасу» у липні 2011 року (а.с. 6). Був складений акт № 465 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.8). Згідно ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітним визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до пп. 36.1 п. 36.3 ст. 36 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено права та обов'язки та відповідальність осіб. Застраховані особи мають право брати участь в управлінні страхуванням на випадок безробіття через своїх представників відповідно до цього Закону. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України. Згідно пп. 1 п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 219, «Громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку: з дня працевлаштування, в тому числі на сезонні або загальнодержавні оплачувані громадські роботи, державної реєстрації фізичної особи - підприємця, укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг. При цьому в картці робиться запис про прийняття на роботу, зазначаються дата і номер наказу, дата державної реєстрації фізичної особи - підприємця, дата укладення цивільно-правового договору». Відповідно Положенню «про порядок надання Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття послуг з професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації» затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України від 13 лютого 2001 року № 53/59, « 1.1. Професійна підготовка перепідготовка або підвищення кваліфікації громадян є одним із видів соціальних послуг, зорієнтованих на забезпечення ефективної політики зайнятості населення, підвищення конкурентоспроможності особистості на ринку праці. 1.2. Державна служба зайнятості організовує професійне навчання застрахованих осіб, а також незастрахованих осіб, які вперше шукають роботу інших незастрахованих осіб у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних за їх згодою у випадках чинним законодавством». Судом встановлено, відповідач [PERSON], під час перебування на обліку в Криворізькому міському центрі зайнятості, не повідомив про факт працевлаштування, внаслідок чого за липень 2011 року незаконно отримав соціальні послуги у вигляді підвищення кваліфікації в розмірі 826,32 грн. Центром зайнятості 22.08.2014 року було прийнято наказ про відшкодування вартості наданих соціальних послуг, та направлено лист № 07-07/3131 про відшкодування коштів, але відповідач добровільно кошти не повернув (а.с.13). Відповідач [PERSON] доказів на спростування викладеного, чи доказів сплати боргу за спірний період, до суду не надав. Враховуючи викладене, суд вважає правомірним стягнення з відповідача [PERSON] на користь Криворізького міського центру зайнятості незаконно отримані кошти за липень 2011 року, у вигляді підвищення кваліфікації вартістю 826,32 грн. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмір 1600 грн. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved