Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

02.07.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що вона, [PERSON] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . На випадок смерті мати лишила заповіт, посвідчений 16.09.1998 року секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Балас А.А. Відповідно до змісту заповіту, [PERSON] все своє майно і все те, що їй буде належати і на що матиме право за законом, заповіла їй, [PERSON] . На день смерті мати постійно проживала разом з нею в [ADDRESS] [ADDRESS] . Вона прийняла спадщину протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця, сплачувала комунальні платежі за будівлю, з дня смерті спадкодавця [INFO] , обробляла земельну ділянку, проводила частковий ремонт будинку, таким чином, вона фактично прийняла спадщину. Вона є єдиним спадкоємцем [PERSON] , відповідач або будь-які інші особи не претендують на вказане спадкове майно, а тому спадкове майно належить їй. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифікату [NUMBER]. Згідно довідки Шкарівської сільської ради №02-18-1591 від 05.09.2015 року за померлою [INFO] року [PERSON] рахується сертифікат на право на земельну частку (пай) серія №0302678, виданий 27.12.1996 року Білоцерківською РДА. Вказаний сертифікат, був отриманий нею особисто 13.04.2000 року від ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська», куди він раніше був переданий [PERSON] і де зберігався. Згідно довідки Шкарівської сільської ради №02-35-349 від 16.05.2018 року, вона [PERSON] , згідно сертифікату серія [NUMBER] має право на земельну частку (пай) розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах, № 1035 згідно схеми поділу земель колективної власності. Згідно викопіювання з проекту поділу земель колективної власності колишньої КСА «Білоцерківська» за №1035 визначено земельну ділянку, яка передається їй у власність. Нажаль, вона втратила сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , виданий 27.12.1996 року Білоцерківською РДА, з приводу чого нею було надруковане оголошення у Білоцерківській міськрайонній газеті «Громадська думка» №89-90 від 04.11.2016 року. Отримати дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий 27.12.1996 року Білоцерківською РДА вона не може, оскільки це може зробити лише номінальний власник - [PERSON] , якої немає в живих. З метою оформлення прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до Білоцерківської районної нотаріальної контори, проте нотаріус Карпусь І.О. 27.02.2019 року винесла постанову про відмову їй в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] на право на земельну частку (пай), оскільки відсутній правовстановлюючий документ - сертифікат на земельну частку (пай). Отже, оформити свої спадкові права у нотаріуса вона не має можливості, тому просила визнати, в порядку спадкування за заповітом, за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах, розташовану в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яке належало, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 27.12.1996 року Білоцерківською РДА, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 05.07.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.08.2019 року замінено первісного відповідача - Шкарівську сільську раду Білоцерківського району Київської області належними відповідачами: [PERSON] ,[INFO], та [PERSON] , [INFO]. Ухвалою суду від 05.09.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала та просила визнати, в порядку спадкування за заповітом, за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах, розташовану в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яке належало, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 27.12.1996 року Білоцерківською РДА, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та зали шити за нею судові витрати без відповідного відшкодування. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти визнання прав за [PERSON] на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти визнання прав за [PERSON] на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків: [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п.2 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області (а.с.8). Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.7), 19.11.1959 року в Шкарівській сільській раді народних депутатів був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №27. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Шкарівською сільською радою народних депутатів (а.с.7). Також, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , 1968 року народження, є сестрами позивача та дочками померлої [INFO] [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.25). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.9), 16.09.1998 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було, і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на випадок її смерті і за законом матиме право заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Шкарівською сільською радою Балас А.А. та зареєстрований в реєстрі за №53. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.10), заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за №39673650 та є чинним, заповідач - [PERSON] , зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №53, дата посвідчення 16.09.1998 року, місце посвідчення Шкарівська сільська рада Білоцерківського району, Київської області. Судом, також, встановлено, що [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Карпусь І.О. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . 27.02.2019 року державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Карпусь І.О. винесла постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , на право на земельну частку (пай), оскільки відсутній правовстановлюючий документ - сертифікат на право власності на земельну частку (пай). Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися з позовом до суду за правилами позовного провадження. З довідки виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №02-18-1591 від 08.09.2015 року (а.с.12), вбачається, що за померлою [PERSON] , [INFO] рахується Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , виданий 27.12.1996 року Білоцерківською РДА. Державний акт на право власності на земельну частку (пай) не видавався. З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Білоцерківська» (а.с.13) вбачається, що 13.04.2000 року ТОВ «Агрофірмою «Білоцерківська» було видано [PERSON] сертифікат [NUMBER], згідно заповіту [PERSON] . Як вбачається з викопіювання з проекту поділу земель колективної власності колишньої КСА «Білоцерківська» (а.с.14) зазначена земельна ділянка зареєстрована за №1035. Судом встановлено, що [PERSON] втратила сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий 27.12.1996 року Білоцерківською РДА. 04.11.2016 року у Білоцерківській міськрайонній газеті «Громадська думка» в №89-90 було надруковано оголошення про втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER] від 27.12.1996 року, виданий на ім`я [PERSON] . Згідно довідки Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №745 від 05.07.2017 року (а.с.11) померла [PERSON] , [INFO], була постійним жителем села Шкарівка, проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] до дня смерті. [PERSON] прийняла спадщину на протязі 6 місяців з дня смерті спадкоємця шляхом сплачувала комунальні платежі за будівлю з дня смерті з 19.05.1999 року по 19.11.1999 рік. Обробляла земельну ділянку в період червня, липня, серпня 1999 року. Проводила частковий ремонт будинку. Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER] , що виданий Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області 22.08.2003 року (а.с.6), [PERSON] . [INFO] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] з 10.02.1978 року. З відповіді на запит Білоцерківської районної державної нотаріальної контори №1426/01-09 від 14.08.2019 року (а.с.42), вбачається, що згідно з перевіркою у Спадковому реєстрі за період з 2000 року до 14.08.2019 року після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалася. Даний факт, також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.43). З довідки Київського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Київській області №2029/01-17 від 27.09.2019 року (а.с.55), вбачається, що згідно архівного фонду №36 (Білоцерківська районна державна нотаріальна контора), що знаходиться на зберіганні в Київському обласному державному нотаріальному архіві, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилась та не видавалась з 19.05.1999 року по 2000 рік. Підстава: фонд № 36 , алфавітна книга обліку спадкових справ за 1999-2000 рр. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт, що позивач проживала разом із своєю матір`ю - [PERSON] до дня її смерті і до сьогодні проживає у будинку [ADDRESS] , після смерті матері доглядає за будинком, утримує його у належному стані, здійснила ремонт, замінила вікна, побудувала господарські споруди, обробляє город. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 1Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. А відповідно до п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи той факт, що на ім`я спадкодавця, як колишнього член КСП було видано сертифікат, який посвідчує майнові права на земельну частку (пай), то позивач, як спадкоємець за заповітом, набуває в порядку спадкування майнові права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері, то право на земельну частку (пай) у розмірі 1,92 га в умовних кадастрових гектарах згідно із сертифікатом серії КВ № 0302678, належить їй. Однак, не маючи оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), позивач не має можливості підтвердити своє право на земельну частку (пай) в позасудовому порядку, що у свою чергу перешкоджає реалізації права на виділення земельної ділянки в натурі. Правилами статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У силу частин першої та другої статті 1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексуУкраїни 1990року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. . Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документа не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, з метою захисту законного права позивача на спадщину, суд приходить до висновку, що позов позов підлягає до задоволення та визнає за позивачем в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах, розташовану в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яке належало, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 27.12.1996 року Білоцерківською РДА, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1) та заявила клопотання про залишення за нею вказаних витрат без відповідного відшкодування.

Outcome: approved