Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

03.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «Михайлівське» (далі - ФГ «Михайлівське») про стягнення заборгованості по орендній платі, інфляційних збитків, процентів, пені в загальному розмірі 10 408 грн. 82 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка [PERSON] є власником земельних ділянок, загальною площею 15,20 га, що призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. 13.11.2006 року у Вознесенському реєстраційному окрузі за № 040601100106 між [PERSON] та ФГ «Михайлівське» було укладено договір оренди вищевказаних земельних ділянок строком на п'ять років. Проте, протягом дії обумовленого договору відповідач свої зобов'язання щодо сплати орендної плати належним чином не виконував, внаслідок чого за 2011 рік рахується заборгованість в розмірі 3 760 грн. 00 коп., яку відповідач відмовляється виплатити в добровільному порядку, що, в свою чергу стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Посилаючись на вказані обставини, положення ст. 625 ЦК України, позивачка просила також стягнути з відповідача інфляційні збитки в розмірі 98 грн. 90 коп. та проценти за час прострочення платежу в розмірі 263 грн. 20 коп. Крім того, відповідно до п. 14 договору оренди земельних ділянок [PERSON] просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 6 286 грн. 72 коп., із розрахунку 0,2 % несплаченої суми за кожен день прострочення. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим, згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивачки проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закону) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Відповідно до ст. 15 указаного Закону істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Зазначені відомості встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Також за згодою останніх може проводитися зміна орендної плати, що регламентовано ст. 23 Закону та знайшло своє відображення в укладеному між сторонами договорі оренди землі. Так, п. 36 договору внесення змін до вказаного договору передбачено лише шляхом укладення сторонами спільного письмового документу. Зазначене узгоджується з положеннями ч.1 ст. 651 ЦК України. При цьому, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що і договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. ст. 654 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та ФГ «Михайлівське» був укладений договір оренди земельних ділянок, загальною площею 15,20 га, розташованих на території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, яка належить позивачці на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія І-МК № 031121, виданого 05.12.2001 року Щербанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області. Зазначений договір зареєстрований у Вознесенському реєстраційному окрузі 13.11.2006 року за № 040601100106. Згідно даного договору сторони визначили строк його дії в п'ять років. (п.8 договору). Частиною 1 ст. 31 вищевказаного Закону передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічне положення містить укладений сторонами договір оренди (п. 37). Відповідно до п.п.9, 11 укладеного між сторонами договору оренди землі за користування обумовленою земельною ділянкою, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату продукцією або в грошовій формі в розмірі 1 113 грн. 00 коп. на рік (до вказаної суми входить податок на прибуток). Виплата орендної плати здійснюється до 15 листопада поточного року. Матеріали справи вказують на те, що орендна плата позивачці за 2011 рік відповідачем не була виплачена. Доказів на спростування наведеного останнім надано не було. Таким чином, з ФГ «Михайлівське» на користь [PERSON] належить до стягнення заборгованість по орендній платі за 2011 рік у розмірі 946 грн. 05 коп. (1 113 грн. 00 коп. (відповідно до п.9 договору оренди земельної ділянки) - 15 % податків та обов'язкових платежів). При цьому, підстав для стягнення орендної плати в розмірі, визначеному позивачкою, суд не вбачає, оскільки додаткова угода про внесення змін до договору оренди землі, зокрема, в частині підвищення розміру орендної плати, від 15.11.2009 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.12.2012 року визнана недійсною, в зв'язку з чим відпали підстави для нарахування орендної плати, виходячи з 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Дане рішення набрало законної сили. Тоді як Указ Президента України від 19.08.2008 року «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким внесено зміни до Указу Президента України від 2.02.2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та збільшено мінімальний розмір орендної плати до 3% носить рекомендаційний характер й не може бути підставою для автоматичної зміни умов договору оренди. Відповідні зміни в передбаченому законом порядку до договору оренди земельних ділянок сторонами внесені не були. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Так, п. 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня в розмірі 0,2 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня в розмірі 1 581 грн. 80 коп. ( 946 грн. 05 коп. х 0,2% х 836 днів). Крім того, зважаючи на юридичну природу правовідносин, які склалися між сторонами, як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Отже, з відповідача належать до стягнення проценти за період з 16.11.2011 року по 16.03.2014 року) в розмірі 66 грн. 22 коп. (946 грн. 05 коп. х 3%/12 місяців х 28 місяців) та інфляційні збитки за період з грудня 2011 року по лютий 2014 року в розмірі 03 грн. 78 коп.(виходячи з встановлених індексів інфляції за вказаний період). В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (25 %) в сумі 310 грн. 90 коп. (243 грн. 60 коп. (судовий збір) + 1 000 грн. 00 коп. (правова допомога) х 25%).

Outcome: partial