Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

04.03.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] йому належить земельна ділянка площею 4,84 га в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, виданої на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрадії № 231-р від 06.08.2004 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між ним та відповідачем по справі був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 5 років, а саме, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2014 року. Заявою від 05.09.2014 року [PERSON] попередив відповідача по справі про те, що у зв'язку із закінченням вказаного договору оренди земельної ділянки він не має наміру надалі продовжувати договір її оренди з відповідачем, а тому просив виділити йому належну земельну ділянку. У відповідь на подану ним заяву про відмову від продовження дії договору оренди земельної ділянки йому надійшов лист заступника генерального директора ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 25.12.2014 року про те, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» має намір продовжувати з ним договір оренди земельної ділянки і має переважне право перед іншими землекористувачами на його укладення. Позивач зазначає, що правові підстави відповідача на володіння вказаною земельною ділянкою закінчились, тому відповідач утримує його земельну ділянку безпідставно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що договір оренди землі укладений позивачем та відповідачем припинив свою дію з 31.12.2014 року, вказану земельну ділянку відповідач не обробляє, вона не перебуває у його володінні та користуванні. Відповідач пропонував позивачу укласти додаткову угоду та продовжити дію договору оренди, однак позивач відмовляється. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 06.08.2004 року належить земельна ділянка площею 4,84 га, розташована в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 01.09.2009 року відповідач уклав з позивачем договір оренди вище вказаної землі строком на п'ять років. Вказаний договір 26 березня 2012 року зареєстровано в Кумарівській сільраді, про що в державному реєстрі земель вчинено запис за № [NUMBER]. Відповідно до ст. 120 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку, а також право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Дані обставини свідчать свідчать про те, що вказаний договір є укладеним, а відповідач користується земельною ділянкою на підставі договору, який не оспорено. За такого, в даному випадку позадоговірне володіння відповідачем спірною земельною ділянкою є помилковими, а без вирішення питання про визнання договору недійсним, не можна витребувати майно у відповідача з підстав передбачених ст. ст. 1212-1215 ЦК України. Подібна правова позиція висловлена Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-99цс13. За висновками Верховного Суду України, договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, а отже - оспорюваним й витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння без визнання цього договору оренди землі недійсним не ґрунтується на вимогах, встановлених ст.ст. 210, 640 ЦК України. Враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed