Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

03 серпня 2020 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» адвокат Остащенко О.М. звернулася до суду з даним позовом, просила стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» суму в розмірі 260 032,28 грн. - 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №11154107000 від 14 травня 2007 року, а також сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 травня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №11154107000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 883 000 грн. зі строком до 13 травня 2018 року з процентною ставкою 16,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 14 травня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки, згідно якого [PERSON] поручилась перед банком за виконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором. У результаті відступлення прав вимоги та купівлі-продажу майнових прав, право вимоги за вказаним договором отримало ТОВ «ФК «Гефест». За кредитним договором, укладеним з відповідачем, утворилась заборгованість загальною сумою 2 889 247,67 грн., з яких: 773 474,96 грн. - заборгованість по кредиту; 2 115 772,71 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. В зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду та просив на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 260 032,28 грн. Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання на 30 вересня 2020 року, яке відкладено на 06 жовтня 2020 року через відсутність відомостей про отримання відповідачами судових повісток. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, долучив до позовної заяви клопотання про проведення розгляду справи у його відсутність, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не повідомили про причини неявки, відзив не подали. 06 жовтня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення 3% річних від простроченої сумиза кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11154107000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 883 000 грн. зі строком до 13 травня 2018 року з процентною ставкою 16,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки. 08 грудня 2011 року АТ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами, права вимоги за договорами кредиту, іпотеки та поруки, зокрема за Договором про надання споживчого кредиту №11154107000 від 14 травня 2007 року, Договором поруки від 14 травня 2007 року. 22 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Стар Інвестмент Фаунд» укладено Договір №1429/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого відступлено право вимоги, зокрема за Договором про надання споживчого кредиту №11154107000 від 14 травня 2007 року та за Договором поруки від 14 травня 2007 року. 22 травня 2019 року між ТОВ «Стар Інвестмент Фаунд» та ТОВ «ФК Гефест» укладено Договір №22052019 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого відступлено право вимоги, зокрема за Договором про надання споживчого кредиту №11154107000 від 14 травня 2007 року та за договором поруки від 14 травня 2007 року. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: договором про надання споживчого кредиту №11154107000 від 14 травня 2007 року з додатками до нього, договором поруки від 14 травня 2007 року, договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», договором №1429/К купівлі-продажу майнових прав, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Стар Інвест Фаунд» з долученим до нього Витягом з Реєстру боржників, Договором №22052019 купівлі-продажу майнових прав від 22 травня 2019 року. Відповідно до частин 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Як встановлено судом, ТОВ «ФК «Гефест» за договором купівлі-продажу майнових прав є правонаступником усіх прав та обов`язків первісного кредитора за кредитним договором. Усі дії, вчинені первісним кредитором, є обов`язковими для правонаступника так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Припинення кредитного договору не впливає на право кредитора на виплати, передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням трьох процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, стягнення 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову (Постанова Верховного Суду у справі № 922/4099/17). Оскільки визначена сума заборгованості за кредитом складає 773 474,96 грн., то 3 % річних за останні три роки складає: в період з 28 липня 2017 року по 27 липня 2018 - 23 204,24 грн. (773 474,96 х 0,03); за період з 28 липня 2018 року по 27 липня 2019 року - 23 204,24 грн. (773 474,96 х 0,03); за період з 28 липня 2019 року по 27 липня 2020 року - 23 204,24 грн. (773 474,96 х 0,03). Загальна сума 3 % річних за вказані періоди (3 роки) становить 69 612,74. Суд звертає увагу на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється (Постанова Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Таким чином, позовна вимога щодо стягнення 3% річних за порушення зобов`язання з повернення процентів за користування кредитом не підлягає задоволенню, оскільки нарахування 3 % річних здійснено після закінчення строку дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1044,16 грн. (від 26,77 % задоволених вимог).

Outcome: partial