overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

03.08.2021 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різність поглядів на життя, несумісність характерів, втрати почуттів один до одного. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року вказана цивільна справа прийнята до розгляду та призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню\~ з наступних підстав. Судом встановлено 26 лютого 2011 року між позивачкою та відповідачем зареєстрований шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї складено актовий запис № 314, та видано Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою\~статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

03.09.1995р. сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Голосківської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON]. [INFO]. Посилаючись на втрату почуття любові та поваги, окреме проживання протягом 2-х останіх років, оскільки він переїхав проживати до своєї матері, яка потребує постійного догляду, [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на розірванні шлюбу, у позивача є інша сім'я. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин і проживають окремо та не бажають зберегти сім'ю, бо позивач має іншу сім'ю, наполягають на розірванні шлюбу, відповідачка просить залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]». Із встановалених обставин справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому, його необхідно розірвати, після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

03.09.1999 року Виконавчим комітетом Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 10. Від шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом трьох останніх років їх подружні стосунки з відповідачкою не підтримуються, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суперечок щодо виховання доньки немає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі та закінчити розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, якою позовні вимоги визнає та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, доказаним і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх приватним інтересам, інтересам їх дітей, в зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

03.09.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа ВДРАЦС Полонського РУЮ, про виключення його як батька з актового запису дитини - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог вказав, що він не може бути батьком даної дитини, оскільки з відповідачкою не проживають разом протягом восьми років, на даний час позивач з жовтня 2013 року розлучений з відповідачкою. Про те, що він записаний батьком дитини [PERSON] він дізнався у червні 2013 року від працівників служби у справах дітей Полонської РДА. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи - ВДРАЦС Полонського РУЮ, в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, при вирішенні справи покладається на думку суду. Відповідачка, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Суд, за згодою позивача та його представника відповідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що відповідачка на неодноразові повідомлення не прибула на проведення генотипоскопічної експертизи, суд приймає рішення на підставі наявних в справі доказів, оскільки це не суперечить закону. Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в порядку ст. 174 ЦПК України, так як відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною доведена показами позивача та наявними у справі доказами. У справі встановлено, що сторони перебували з 20.10.2001 року у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON], яка на даний час проживає з позивачем. У червні 2013 року позивач дізнався, що він записаний батьком ще однієї дитини - [PERSON], [INFO], однак він не може бути батьком цієї дитини, оскільки з весни 2005 року сторони не проживають разом, не спілкуються. На проведення судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеня спорідненості позивача та дитини відповідачка не являлася, внаслідок чого експертиза проведена не була. Відповідно до ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є справедливими, обґрунтованими та підставними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

03.09.2013 року ТОВ «ПЕРТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про усунення перешкод у користуванні елінгами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а саме звільнивши його з передачею ключів від приміщень. Вимоги мотивовані тим, що 22.05.2012 року приватний нотаріус видав позивачу свідоцтво про придбання зазначених елінгів з прилюдних торгів. 21.03.2013 року представниками товариства виявлений факт зайняття відповідачем спірного майна. ТОВ «ПЕРТ» на адресу [PERSON] двічі направлено листи з вимогою добровільного звільнення приміщень, які залишилися без відповіді. Протягом сезону [PERSON] продовжувала використовувати елінги для надання їх відпочиваючим для проживання. До цього часу відповідач не звільнила спірне нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, оскільки [PERSON] не чинить перешкод ТОВ «ПЕРТ» щодо користування елінгами. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва від 22.05.2012 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON], ТОВ «ПЕРТ» є власником нежилих приміщень - елінгів №6, №7, №8, №9 і №10, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Як свідчить лист голови ПК «Дельфин» від 22.01.2014 року у зазначених елінгах знаходяться меблі [PERSON], вони користується приміщеннями і має від них ключі. Зазначені обставини підтверджують також акти від 21.03.2013 року та від 31.05.2013 року, які складені представниками ТОВ «ПЕРТ». Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, що передбачено ст.391 ЦК України. Доводи представник відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують висновок суду про порушення прав ТОВ «ПЕРТ» щодо здійснення права власності відносно спірних нежилих приміщень. Позовні вимоги стосовно виселення відповідача та вселення Товариства не підлягають задоволенню, тому що елінги є нежилими приміщеннями. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

03.09.2013 р. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с.2-3), в якому просить стягнути 55566,63 грн. на їх користь з [PERSON] у відшкодування шкоди, завданої виплатою страхового відшкодування внаслідок ДТП, виплатою витрат, пов'язаних з сплатою судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, в заяві від 17.01.2014 р. викладено клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 66). В судові засідання 23.10.2013 р., 02.12.2013 р., 21.01.2014 р. відповідач не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 49, 55, 57, 60-61, 62, 67). За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК| України.|речі| З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав. 12.12.2010 р. на вул. 1 Травня в м. Іллічівську Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Форд державний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем Фольксваген державний знак [NUMBER]. Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» автомобіль Фольксваген державний знак [NUMBER]. Зазначений факт встановлений постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 03.02.2011 р., якою [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 14). Згідно ч. 4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою. 15.02.2011 р. та 24.05.2011 р. позивачем на підставі заяви страхувальника від 13.12.2010 р., страхових актів та розрахунків суми страхового відшкодування до нього, звіту №1385/10 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49406,37 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1670 від 15.02.2011р. та №5684 від 24.05.2011 р. (а.с. 7-11, 15-20, 32-37). Отже після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування спричиненого збитку в розмірі 49406,37 грн. Ст. ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору (а.с. 44), співмірні з розміром шкоди, доведеної документами на а.с. 36-37. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

03.09.2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 2011 року між ними припинені шлюбні відносини з причин втрати почуттів поваги та любові, сварок та скандалів, що виникали в сім'ї. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 10.05.1997 року виконкомом Степногірської селищної Ради Василівського р-ну Запорізької області, за актовим записом № 11. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

03.09.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем розірвали шлюб 04.02.2014. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.01.2014, яке набуло законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.4-5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], батьками якого вони являються (а.с.3). Батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

03.09.2014р. [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташована по [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв'язку з відсутністю витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю. Позивачка [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Адамівської сільської ради просив провести розгляд даної справи за його відсутності, про що до суду повідомив телефонограмою, проти позовних вимог не заперечував. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO]., був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS]. [PERSON] як єдиний спадкоємиць за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно встановити факт набуття права приватної власності [PERSON], який помер [INFO]. на житловий будинок [ADDRESS] та визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вул. [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

03.09.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 02.01.1986 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося через непорозуміння і несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки. З 2002 р. проживають окремо, спору про поділ майна не виникає. Недноразово пропонувала чоловіку розірвати шлюб в органах РАЦСу, але він відмовлявся, тому звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач позов визнав і пояснив, що тривалий час з дружиною проживають окремо і вважає, що сім'я не може бути збережена. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 02 січня 1986 р. у Красноіванівській сільській раді П'ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2002 року і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

03.09.2014р.. до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона наполягає розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконкомом Адамівської сільської ради Вінницької області 17 лютого 1998 року, актовий запис № 2. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося, на протязі тривалого часу між ними не досягнуто порозуміння, існує відсутність спільних поглядів на життя. В даний час вона з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер. Від спільного життя у неї з відповідачем є син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинилися понад півроку тому. Позивачка наполягала шлюб розірвати, оскільки будь-яке примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. ПО, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить інтересам подружжя та іх малолітній дитині.

Outcome: approved