overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

02.10.2014 р. Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» звернулось до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с.2-3), в якому просить стягнути 13460 грн. на їх користь з [PERSON] у відшкодування шкоди, завданої виплатою страхового відшкодування внаслідок ДТП, витрат по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, в заяві від 04.12.2014 р. викладено клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 49). В судові засідання 26.11.2014 р., 15.01.2015 р. відповідач не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 40, 52). За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав. 17.12.2013 р. на автодорозі Одеса-Б.Дністровський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Форд державний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем Мерседес державний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант» як володільця автомобіля Форд державний знак [NUMBER]. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.01.2014 р. [PERSON] визнано винним в скоєнні 17.12.2013 р. адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 130 ч. 1 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5950 грн. (а.с. 6). Згідно ч. 4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою. 08.04.2014 р. позивачем на підставі заяви страхувальника від 22.01.2014 р., страхових актів та розрахунків суми страхового відшкодування до нього, звіту про визначення вартості матеріального збитку здійснено виплату потерпілому страхового відшкодування в розмірі 13000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1929 від 08.04.2014 р. (а.с. 9, 30-31, 32, 33). Отже після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування спричиненого збитку в розмірі 13000 грн. Ст. ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору та витрат на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду (а.с. 4, 54). За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

02.10.2015 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 03.09.1988 Вересоцькою сільською радою Куликівського району Чернігівської області за актовим записом № 12 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, посилаючись на те, що протягом останніх років подружнього життя відповідач систематично зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані влаштовує сварки, що привело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, тому збереження сім'ї є неможливим. Спору про поділ майна вони не мають. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, вказував, що вважає примирення між ними неможливим. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03.09.1988 Вересоцькою сільською радою Куликівського району Чернігівської області за актовим записом № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.1988(а.с. 5). В сім'ї сторін відсутнє взаєморозуміння, як пояснили сторони, в с.Вересоч по вулиці Шевченка, 72 вони проживають періодично, оскільки працюють в інших населених пунктах, шлюбні стосунки припинили. Як вказують позивач та відповідач, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому збереження шлюбу вважають неможливим. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки причини розпаду сiм'ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям позивач вважає не можливим, відповідач згодний на розірвання шлюбу, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

02.10.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON], від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилається на те, що примирення між сторонами не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить не тальки її інтересам, а і інтересам відповідача та їх спільної доньки. В судове засідання позивачка не з'явилася. 28.10.2015 подала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. 21.10.2015 звернувся до суду з письмовою заявою в якій зазначив, що з позовом згоден, на розлучення згоден. Просить розглядати справу за йогої відсутності. Враховуючи зазначені вище заяви сторін, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.06.2009 року сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за номером 833 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. З заяви відповідача [PERSON] від 21.10.2015 року вбачається, що він визнає позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу і не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, визнання відповідачем позовних вимог про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 487, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

02.10.2015 р. [PERSON] звернувся з заявою до Борівського районного суду Харківської області, в якій вказав, що 30.12.2000 р. в с. Богуславка Борівського району Харківської області померла його прабаба [PERSON], яка по день смерті проживала в їх сімї. [PERSON] була рідною бабою батька заявника [PERSON], який помер 08.01.2007 р. Після смерті баби [PERSON] залишилася спадщина із земельної частки (паю) площею 4,97 умовних кадастрових га, розташованої на території Богуславської сільської ради Борівського району Харківської області, на яку вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), розташованій в с. Богуславка Борівського району Харківської області серії ХР № 0041438. Після смерті батьків [PERSON] знайшов у документах сертифікати на земельні ділянки (земельні паї), серед яких були документи на земельний пай прабаби [PERSON] При зверненні заявника до нотаріусу йому було запропоновано звернутися до суду, щоб встановити факт того, що померла [PERSON] є його прабабою, оскільки ніяких документів, які б підтвердили ступінь родинних відносин з померлою не збереглося. В своїй заяві [PERSON] просить встановити факт того, що [PERSON], [INFO], є правнуком померлої 30.12.2000 р. [PERSON]. Запросити до суду в якості свідків [PERSON] та [PERSON]. Витребувати з обласного архіву ДРАЦС відомості про факт народження [PERSON] з обовязковим позначенням батьків [PERSON] В судовому засіданні заявник підтвердив викладені обставини та просить задовольнити заявлені вимоги. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Борівського РУЮ у Харківській області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Свідок [PERSON] повідомляє, що вона проживала по сусідству і підтверджує факт родинних звязків. Свідок [PERSON] пояснює, що являється бабусею [PERSON] та підтверджує факт родинних звязків. Дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту [PERSON] (а.с.4-5); копією довіреності від 22.06.2015 р. (а.с.6-7); копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.8); копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.9); копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.10); копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11); копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.12); копією сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.13); копіями адвокатських запитів (а.с.17-18). Суд, заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України «суд розглядає справи про встановлення факту…родинних відносин між фізичними особами…».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

02.10.2015 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.10.1987 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Цегівській сільській раді Горохівського району Волинської області, актовий запис №18. Від спільного подружнього життя в них народилися троє дітей, які є повнолітніми. Їхне спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що в них немає взаєморозуміння, з багатьох питань вони не можуть дійти згоди, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, не підтримують подружніх відносин, примирення не можливе, тому просить суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позов підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.\~\~ \~ \~ \~ \~ Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 17.10.1987 року у Цегівській сільській раді Горохівського району Волинської області, актовий запис №18. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, розлад в сім»ї носить стійкий характер, тому беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

02.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після померлої 11.11.2007 року матері [PERSON], йому необхідно встановити факт родинних відносин, так як у його свідоцтві про народження в графі матері зазначено «Швець Марія Андріївна», а в свідоцтві про смерть матері вказано «Швець Марфа Андріївна», що обмежує його право при нотаріальному оформлені спадщини; письмово звернувся з заявою про підтримання вимог заяви та розгляд справи за його відсутності (а.с.12). Заінтересована особа представник Кузьминецька сільської ради Гайсинського району Вінницької області письмово вимоги заяви визнав, просив розглянути справу у його відсутність (а.с.13). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій осіб, які беруть участь у справі та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що внаслідок смерті 11.11.2007 року [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 1,9770 га розташованої на території Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 060171, виданого Гайсинською райдержадміністрацією 04.04.2005 року (а.с.4, 6). За свідоцтвом про народження серії І-АМ № 323751, виданим 24.09.2015 року матірю [PERSON], який народився 24.06.1955 року в с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, записано [PERSON] (а.с.5). Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 13.11.2007 року виконкомом Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області серії І-АМ № 099406 зазначено, що [PERSON] померла у віці 80 років в с. Кузьминці Гайсинського району Вінницької області (а.с.4). За довідкою № 470 від 28.09.2015 року виконкому Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі виконкому Кузьминецької сільської ради за № 4, особий рахунок № 297, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки встановлені обставини незаперечно свідчать, що померла 11.11.2007 року [PERSON] є матірю заявника [PERSON], то цей юридичний факт необхідно встановити рішенням суду, оскільки дозволяє прийняти спадщину після смерті спадкодавиці. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

02.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проходження навчання в Коростенському автомотоклубі ДТСААФ з 20 жовтня 1969 року по 30 березня 1970 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області до судового розгляду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про те, що заперечень щодо заяви [PERSON] не має, просить суд розглянути заяву без участі представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. При огляді довідки Житомирської обласної організації ТСО України від 06.07.2015 року за №1/171 видно, що [PERSON] дійсно був зарахований на навчання в Коростенський автомотоклуб ДТСААФ з 20.10.1969 року на курси шоферів - професіоналів по програмі підготовки водіїв карбюраторних машин 3 класу, навчальна група №6, згідно наказу №133 від 28.10.1969 року. Інформація про закінчення навчання в архіві Житомирської обласної організації ТСО України відсутня. Однак у наказі про зарахування на навчання №133 від 28.10.1969 року вказано про те, що навчання розпочати з 20.10.1969 року по 30.03.1970 року. При огляді особової картки водія, видно, що [PERSON], [INFO], закінчив Коростенський автомотоклуб ДТСААФ, свідоцтво №987536 від 16.03.1970 року. При огляді грамоти Коростенського автомотоклубу ДТСААФ від 16.03.1970 року видно, що Коростенський автомотоклуб нагороджує цією грамотою [PERSON] за відмінні показники в навчанні і зразкову дисципліну на курсах шоферів. Дослідженні докази вказують на те, що заявником доведено факт проходження навчання в Коростенському автомотоклубі ДТСААФ з 20 жовтня 1969 року по 30 березня 1970 року, тому маються підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, так як він зможе реалізувати своє право на збільшення строку трудового стажу. Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать про в судовому засіданні встановлено факт проходження навчання [PERSON] в Коростенському автомотоклубі ДТСААФ з 20 жовтня 1969 року по 30 березня 1970 року на курсах шоферів - професіоналів по програмі підготовки водіїв карбюраторних машин 3 класу, навчальна група №6, згідно наказу №133 від 28.10.1969 року та присвоєння кваліфікації водія з врученням свідоцтва за №987536 від 16 березня 1970 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

02.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому, посилаючись на вимоги ст.ст.319,321 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, просила визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, та підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Договору дарування квартири від 25.09.2015 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки ОСББ від 24.09.2015 року у вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] Також встановлено, що у квартирі [ADDRESS] більш 10 років проживає [PERSON] За період проживання постійно порушує правила сумісного проживання, квартира знаходиться у антисанітарному стані, має заборгованість по сплаті комунальних послуг, що підтверджується Протоколом №11, №12 загальних зборів мешканців багатоквартирного будинку, поясненням голови кооперативу Паризької Комуни б.7 від 01.10.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 05.11.2014 року у справі №6-158цс14: право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Таким чином, суд приходить до висновку, що в зв'язку із припиненням права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], право користування зазначеною квартирою у відповідача - [PERSON], як члена сім'ї [PERSON] - втрачено. На підставі викладеного,

Outcome: approved