Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] (надалі - спірна квартира). Відповідач є її сином. З 1989 року він з власної волі не проживає у спірній квартирі, а проживає у [ADDRESS]. Вважала, що реєстрація відповідача й спірній квартирі, позбавляє її як власника в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, окрім того їй доводиться сплачувати за відповідача комунальні послуги. Посилаючись, зокрема на ст.ст.321, 405 ЦК України, просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності відносно квартири [ADDRESS], визнав [PERSON], 1963 року народження, уродженця м.Маріуполя, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] Відповідач [PERSON] письмових заперечень проти позову до суду не подав. В судовому засіданні, позивач [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Крім того, позивач [PERSON] суду пояснила, що особисті речі відповідача в спірній квартирі відсутні, відповідач останні сім років матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, проти позову заперечував. Зазначив, що реєстрація у спірній квартирі йому потрібна щоб не змінювати медичний заклад через зміну місця реєстрації, оскільки він хворіє на тяжку хворобу. Також підтвердив, що спірну квартиру він залишив добровільно в 1989 році. Його особисті речі у спірній квартирі відсутні, останній раз він був у спірній квартирі сім років тому. Матеріальної допомоги позивачу він не надає, спільній побут та господарство з позивачем не веде. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.10.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.10.2008 року №8559598 /а.с.3, 4/. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України, на думку суду, дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до інформації, одержаної в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м.Маріуполі Головного управління ДМС України в Донецькій області, місцем реєстрації відповідача [PERSON] є адреса: [ADDRESS]. Відповідно до акту від 25.11.2015 року, складеного ЖБК «Теремок», [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 1989 року /а.с.5/. В судовому засіданні, відповідач [PERSON] також підтвердив, що хоча він зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте фактично у спірній квартирі не проживає з 1989 року. При цьому, взагалі останній раз відвідував спірну квартиру сім років тому. Також, відповідач [PERSON], в судовому засіданні не заперечував проти того, що спірну квартиру він залишив добровільно, спільний побут та господарство з позивачем не веде, грошових витрат на утримання квартири не несе, а його особисті речі в спірній квартирі відсутні. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 1 ст.61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В той же час, частина 2 цієї статті передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів того, що [PERSON] через поважні причин не проживав у спірній квартирі понад один рік або між [PERSON] та [PERSON] була домовленістю про відсутність останнього понад один рік у спірній квартирі, суду не надано. Таким чином, суд робить висновок, що відповідач [PERSON] є таким, що втратив право на користування спірною квартирою, оскільки не проживає в ній понад строк, встановлений ст.405 ЦК України без поважних причин. Отже, позові вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved