Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

02 квітня 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням, санаторно-курортним оздоровленням та розвитком здібностей неповнолітньої дитини, стягнення пені та інфляційних втрат. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року у справі №607/13639/15-ц з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 23 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на даний час [PERSON] вважає недостатнім, що не відповідає інтересам дитини, оскільки з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів її матеріальне становище значно погіршилося. Позивач втратила роботу, однак зобов'язана утримувати і турбуватися про неповнолітню дитину шкільного віку, яка має хронічні захворювання, забезпечувати її харчуванням, одягом, взуттям, а також про непрацездатну матір пенсійного віку. Відповідач здоровий, у працездатному віці, має постійний дохід. [PERSON] займається створенням веб-сайтів, комп'ютерними технологіями і має можливість заробляти гроші працюючи вдома, але ухиляється від сплати аліментів. За вказаних обставин [PERSON] просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача з 600 грн. на 2000 грн. в твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з дня позову до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у період з 22 листопада 2017 року по 19 грудня 2017 року донька сторін перехворіла важкою вірусною інфекцією, яка дала ускладнення у вигляді пневмонії легень, гострого синуситу та катарального отиту. У зв'язку з цим [PERSON] витрачено кошти на лікуючі препарати, масажі, інгаляції в сумі 1302,89 грн. Половину цих коштів, а саме 651,45 грн., позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь. Також позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати, пов'язані з санаторно-курортним лікуванням дитини у 2017 році в сумі 6865 гривень та половину від необхідної суми для санаторно-курортного лікування дитини - 6865гривень щорічно, до покращення діагнозу здоров'я дитини, починаючи з 2018 року. Така вимога [PERSON] мотивована тим, що у зв'язку із захворюванням неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що мають хронічний характер, дитина потребує щорічного санаторно-курортного лікування. У дитини діагностовано аденоїди II ступеня, а тому, щоб уникнути оперативного втручання лікарі рекомендують щорічне оздоровлення на морі. Також спільна дочка сторін має неврологічне захворювання - міатонічний синдром, де поряд з лікуючими препаратами, масажами, невролог теж рекомендує морське оздоровлення. Такі ж рекомендації дає імунолог для зміцнення імунної системи дитини. Через небажання [PERSON] добровільно нести додаткові витрати на санаторно-курортне оздоровлення та лікування [PERSON], позивач звернулася із вимогою про їх стягнення та про стягнення половини додаткових витрат, пов'язаних з розвитком здібностей дитини у розмірі 955,00 грн., що становлять половину суми, сплаченої [PERSON] за заняття в музичній школі та школі танців за період з вересня 2017 року по березень 2018 року. Також, позивач просить стягнути з відповідача 2342,50 грн. щорічно додаткових витрат (половина від необхідної суми в рік для розвитку здібностей дитини), починаючи з наступного року. Так як заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 15 травня 2014 року по 31 січня 2018 року складає 14325 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, складеним старшим державним виконавцем Франківського відділу ДВС ЛМУЮ Борським Р.М., позивач просить стягнути з відповідача 1675,00 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та 4282,21 грн. інфляційних втрат за період з 01 вересня 2015 року по 31 січня 2018 року. 27 квітня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому частково визнав позовні вимоги, а саме: 651,45 грн. додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини в листопаді-грудні 2017 року; 955,00 грн. додаткових витрат, пов'язаних з розвитком здібностей дитини, сплачених за заняття в музичній школі та школі танців з вересня 2017 року по березень 2018 року; 1675, 00 грн. пені Решта позовних вимог відповідач не визнає з огляду на те, що його матеріальне становище з часу постановлення Тернопільським міськрайонним судом рішення від 23 листопада 2015 року в справі №607/13639/15-ц по-суті не змінилося. [PERSON] не працює, до [INFO] він являвся опікуном та здійснював догляд за своїм недієздатним батьком [PERSON], який помер [INFO]. На даний час відповідач опікується непрацездатною матір'ю пенсійного віку [PERSON], яка постійно хворіє і за рекомендацією лікарів потребує стороннього догляду. Будь-яких доходів, крім однієї пенсії матері, [PERSON] не має. Відповідач вважає, що [PERSON] добровільно, з власної ініціативи погіршила свій матеріальний стан, а щодо погіршення стану здоров'я дочки зазначає, що на день прийняття рішення судом 23 листопада 2015 року перелік хвороб [PERSON] був аналогічним і ця обставина враховувалась судом. [PERSON] вважає, що його матеріальний стан, як і матеріальний стан позивачки по-суті не змінився, стан здоров'я їх спільної доньки не погіршився, а тому підстав для зміни розміру аліментів немає. З приводу витрат на санаторно-курортне оздоровлення, відповідач покликається на те, що [PERSON] вимагає від нього оплати витрат на її туристичної поїздки в Болгарію та повної оплати за доньку. [PERSON] не погоджується на оплату таких витрат в сумі 6865 грн., як і на оплату такої суми щорічно, оскільки невідомо куди, з якими цілями та за яку суму витрат поїде позивачка з дочкою у 2018 році та в наступних роках. Ці витрати є необґрунтовані і нічим не підтверджені. Також [PERSON] не погоджується щорічно сплачувати [PERSON] 2342,50 грн. на розвиток здібностей дитини. Вказана сума нічим не підтверджена. Невідомо як довго їх спільна донька буде відвідувати музичну школу і школу танців та чи не змінить вона своїх уподобань та яку вартість вони будуть мати в майбутньому. Крім того, відповідач вважає, що до правовідносин, що склалися між ним та позивачкою і виникли внаслідок прострочення сплати аліментів застосовується спеціальна норма, а саме ст.196 CK України, а тому вимога про стягнення суми втрат від інфляції є такою, що суперечить положенням цього закону. У зв'язку з цим [PERSON] не погоджуюсь на сплату 4282,21 інфляційних втрат. У відповіді на відзив, поданій представником позивача 21 травня 2018 року, вказується, що відповідно до скан-копії зроблених із особистої сторінки у соціальній мережі Fасеbоок, а саме поширеного запису від 02 листопада 2017 року відповідач зазначає, що на даний момент він працює в редакції газети системний адміністратором. Натомість, відповідно до наданих довідок із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 1 кварталу 2015 року по 4 квартал 2017 року інформація про доходи [PERSON] відсутня. Дані обставини свідчать про наявність доходу у відповідача, який він намагається приховати. Щодо позиції [PERSON] по сплаті інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів, то відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-113цс13 розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, на підставі ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч.9 ст.10 ЦПК України, у порядку передбаченому Законом України «Про індексації грошових населення». Таких самих висновків прийшов і Апеляційний суд Тернопільської своєму рішенні від 24 грудня 2015 року під час розгляду справи за апеляційною [PERSON] на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року Щодо погіршення стану здоров'я доньки сторін, то до позову додані копії лікарських виписок, які стосуються [PERSON] Дані документи датовані різними місяцями 2017 року, а тому твердження [PERSON] про те, що стан здоров'я дитини не змінився є безпідставними. Вимоги [PERSON] про стягнення понесених витрат на оздоровлення та розвиток здібностей дитини та подальше стягнення щорічної виплати коштів на оздоровлення та розвиток дитини, а також за заняття у гуртках нормам чинного законодавства не суперечать та є обґрунтованими. 08 червня 2018 року відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив в яких не погоджується з аргументами, наведеними у відповіді на відзив. Зазначає, що висновок позивачки про те, що він не здійснював догляд за батьком тільки тому, що проживав у Львові, а батько помер в с.Заклад Миколаївського району Львівської області є непереконливим. Батько дійсно помер в психоневрологічній лікарні, яка знаходиться в с.Заклад де він перед смертю лікувався. Весь інший час [PERSON] фактично проживав з відповідачем і матір'ю в [ADDRESS], де [PERSON] здійснював за ним догляд. Інформація із особистої сторінки у соціальній мережі Fасеbоок є видумкою відповідача, починаючи від прізвища користувача «[PERSON]», місця роботи, спеціальності, місця проживання та можливостей щодо праці та проживання в різних місцях. Ці факти не є правдивими і нічим не підтверджуються, а тому не можуть слугувати доказами по даній справі. Рекомендація лікарів щодо санаторно-курортного лікування дитини не може розцінюватися спрощено як достатня можливість її контактувати з морською водою. Санаторій - це лікувально-профілактичний заклад для лікування і оздоровлення з допомогою природних факторів у поєднанні з дієтотерапією, фізіотерапією, медикаментозним лікуванням та іншими заходами. [PERSON] вважає, що позивачка має намір стягнути з нього кошти за туристичну поїздку, а не санаторно-курортне лікування дитини. Щодо оплати наперед витрат за заняття дочки музикою і танцями, то вони повинні бути аргументованими, оскільки залежать від бажання дитини займатися музикою і танцями та її фізичних можливостей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви вказані у позовній заяві та у відповіді на відзив, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в частині стягнення додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини в листопаді-грудні 2017 року, а також додаткових витрат, пов'язаних з розвитком здібностей дитини, сплачених за заняття в музичній школі та школі танців з вересня 2017 року по березень 2018 року та пені. В решті позов заперечили, свої доводи обґрунтували у відзиві на позовну заявута у запереченнях на відповідь на відзив. Суд, заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Так, у відзиві на позовну заяву від 27 квітня 2018 року відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині стягнення: 651,45 грн. додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини [PERSON] в листопаді-грудні 2017 року; 955,00 грн. додаткових витрат, пов'язаних з розвитком її здібностей, сплачених за заняття в музичній школі та школі танців з вересня 2017 року по березень 2018 року; 1675, 00 грн. пені. Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З врахуванням положень процесуального закону та за відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо добровільності визнання [PERSON] вказаної вище частини позовних вимог, суд вважає такі вимоги [PERSON] підставними та задовольняє їх шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 651,45 грн. додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини [PERSON] в листопаді-грудні 2017 року, 955,00 грн. додаткових витрат, пов'язаних з розвитком її здібностей, сплачених за заняття в музичній школі та школі танців з вересня 2017 року по березень 2018 року та 1675, 00 грн. пені. Щодо решти позовних вимог суд виходить з наступного. Як установлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи у сторін є спільна дитина - дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 13 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. 23 листопада 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення в справі №607/13639/15-ц яким змінено розмір стягнення аліментів, що стягувалися з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], які визначено в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В ході судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] погасив заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала станом на день звернення [PERSON] з позовом до суду, що також підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 20 квітня 2018 року, складеним старшим державним виконавцем Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Борським Р.М., та визнається сторонами у справі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається із записів у трудовій книжці [PERSON], остання на час звернення з позовом до суду офіційно не працевлаштована, що також підтверджується довідкою №339 від 12 березня 2018 року, виданою Тернопільським МРЦЗ, де позивачка зареєстрована як безробітна з 13 лютого 2018 року. Її дохід за період з 13 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 462,86 грн. Довідкою №407 від 12 березня 2018 року, складеною ТОВ «КомЕнерго - Тернопіль - 3», підтверджено те, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], де також зареєстрована її мати [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Щодо [PERSON], то згідно листа ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області №12789/К/1100 від 30 липня 2015 року, інформації про джерела та суми виплачених доходів [PERSON], за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2015 року, немає. Також з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] від 19 квітня 2018 року №329/13-05-18-01, за період з 1 кварталу 2015 року по 4 квартал 2017 року інформація про доходи відповідача відсутня. Довідка №3378 від 18 червня 2018 року, видана Львівським міським центром зайнятості, містить відомості про те, що [PERSON] на обліку у вказаному центрі зайнятості не перебуває і виплати допомоги з безробіття не отримує. З 22 травня 2018 року по 15 січня 2035 року відповідачу призначено допомогу - компенсацію непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою старше 80 років, що слідує з довідки Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №1594 від 20 червня 2018 року. Інформація про розмір нарахованої допомоги у вказаній довідці відсутня. Згідно довідки №260309-1593 Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 20 червня 2018 року, за період з грудня 2017 року по травень 2018 року [PERSON] отримав 9,55 грн. компенсаційної виплати працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за особою похилого віку, що досягла 80-річного віку. Із свідоцтва про народження [NUMBER] від 16 травня 1975 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Львова, слідує, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Городоцького районного суду Львівської області (справа №2-о/441/3/2015) від 04 червня 2015 року [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним. [PERSON] призначено опікуном останнього. Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №175 від 16 липня 2015 року [PERSON], 1940 року народження, призначено опікуна його сина [PERSON], 1975 року народження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], видане 24 квітня 2018 року Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Мати відповідача [PERSON] відповідно до скерувань Комунальної 2-ї міської поліклініки від 21 червня 2018 року (№20761149, м. Львів, вул. Симоненка,4) направляється на лікування в терапевтичне відділення на оперативне лікування з діагнозом - зріла катаракта обох очей. З наведеного вище суд робить висновок про те, що з часу ухвалення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської областірішення в справі №607/13639/15-ц матеріальний стан, як платника, так і одержувача аліментів змінився. Позивачка [PERSON] втратила роботу та на час розгляду справи є безробітною, а відповідач [PERSON] у зв'язку зі смертю батька [PERSON] не являється опікуном недієздатної особи, що судом враховувалось при зміні (зменшенні) розміру аліментів в справі №607/13639/15-ц, однак продовжує здійснювати догляд за матір'ю [PERSON]Ю, яка досягла похилого віку, та у зв'язку з цим йому призначено допомогу - компенсацію непрацюючій працездатній особі. З урахування наведеного, суд, проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення шляхом зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат, пов'язаних з санаторно-курортним оздоровленням та розвитком здібностей неповнолітньої дитини, стягнення інфляційних втрат, суд вважає, що вони підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Змістом ст.185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст.185 СК участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Згідно довідки Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні від 22 березня 2018 року [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: дисфункція жовчного міхура, рецидивуючі ГРВІ, міатонічний синдром, аденоїди II ступеня, порушення постави, вальгусні стопи, потребує лікування у стоматолога-ортодонта з приводу неправильного формування прикусу. Дитина потребує санаторно-курортного лікування, збалансованого харчування (овочі, фрукти, м'ясо, вітамінотерапія). Вищевказане підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного хворого, записами лікаря-інфекціоніста МДКЛ від 24 листопада 2017 року, 27 листопада 2017 року, 04 грудня 2017 року; лікаря-невропатолога від 05 грудня 2017 року; лора від 05 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року, 11 лютого 2017 року; ортопеда від 15 грудня 2017 року та 18 грудня 2017 року. З метою покращення стану здоров'я дочки [PERSON] в період з 16 серпня 2017 року по 28 серпня 2017 року разом з [PERSON] перебували на морі в Болгарії, що вбачається із заявки туриста на бронювання туристичних послуг від 16 червня 2017 року, товарних чеків від 13 червня 2017 року, 01 серпня 2017 року, виданих підприємцем [PERSON] Вартість путівки 13730,00 грн. Сума витрат, які позивачка понесла на санаторно-курортне оздоровлення спільної дочки сторін становить половину вартості путівки - 6865,00 грн., а тому половина цих коштів в розмірі 3432,50 грн. підлягає до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] Підстави стягнення додаткових витрат на дитину, зазначені [PERSON] в її позові, в світлі положень ст.185 СК України не є достатніми для висновку про обумовленість цих витрат особливими обставинами на майбутнє. Окрім того, позивачкою не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження обґрунтованості розміру майбутніх щорічних витрат на санаторно-курортне лікування дитини та на розвиток здібностей неповнолітньої [PERSON] Ціни реалізації 1 ліжко-дня на 2018 рік по ДП «Санаторій для дітей з батьками «Скадовськ» ЗАТ «Украпрофоздоровниця», які засвідчені представником позивачки, не є належним та допустимим доказом на підтвердження таких витрат. Виходячи з наведеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимог про стягнення майбутніх витрат на санаторно-курортне оздоровлення дитини та на розвиток здібностей спільної дочки сторін З приводу вимоги позивачки про стягнення з відповідача 4282,21 грн. інфляційних втрат суд покликається на те, що ст.625 ЦПК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Передбачена ст.625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст.625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносин. До правовідносин, які склалися між сторонами та виникли внаслідок прострочення сплати аліментів може бути застосовано спеціальну норму права, а саме cт.196 СК України, а не cт.625 ЦК України. У зв'язку з визнанням [PERSON] позовних вимог в частині стягнення 1675,00 грн. неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки, суд застосував до виниклих між сторонами правовідносин ст.196 СК України, а тому вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення суми втрат від інфляції є такими, що суперечать положенням закону. На підставі ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: partial