Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

02 січня 2019 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 01 серпня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №925. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON]»я Максимівна, [INFO] та [PERSON], [INFO] Разом з тим, подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обовязки. Внаслідок цього, між ними постійно виникали непорозуміння та суперечки. У звязку із цим, вже близько чотирьох років вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. На даний час у неї втрачено почуття кохання до відповідача. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У звязку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що з відповідачем вони спільно не проживають вже близько чотирьох років, а тому рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Строк на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Пояснив, що вже тривалий час вони з дружиною не підтримують фактичних шлюбних відносин та проживають окремо. Строк на примирення просив не надавати. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 01 серпня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №925 (а.с.7). Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON]»я Максимівна, 22 червня 2000р.н. та [PERSON], 26 січня 2009р.н. (а.с.8). Спільне життя сторін на склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обовязки. Близько чотирьох років вони разом не проживають, припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно вимог\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 % сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду, що становить 352 грн. 40 коп., а інших 50% сплаченого нею судового збору слід повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved