Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

03 травня 2019 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача, про визначення місця проживання дитини. У своїй позовній заяві позивач посилалась на те, що 23.06.2007 року між нею та відповідачем Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] .. [INFO] рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано. Дитина після розірвання шлюбу та по теперішній час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Просить суд, визначити місце проживання дитини разом з нею. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 20 травня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 18.06.2019 р. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 12 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.08.2019 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] [INFO] рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно Висновку Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 18/5-351 від 11.07.2019 про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із матір`ю, вважається за доцільне: визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Враховуючи вік неповнолітньої дитини, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, суд вважає, що на даний час проживання дитини з матір`ю, яка фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини із матір`ю. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved