Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

03.07.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №004-12006-101211 від 10.12.2011 у розмірі 9632,29 гривень, яка складається із такого: 9632,29 грн.- тіло кредиту; Свої вимоги обгрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем укладений в письмовій формі договір кредиту №004-12006-101211 від 10.12.2011 відповідно до умов якого відповідач отримав картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України, у гривнях за яким банк відкрив держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5 000,00 грн. Відповідно до умов договору, держатель картки - відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, а також погашення заборгованості за овердрафтом, сплачувати всю суму процентів. Відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання та станом на 28.05.2015 виникла заборгованість у розмірі 9632,29 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 10.09.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі., що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 28.09.2015 згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» відповідно до довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України є юридичною особою (а.с. 14). Відповідно до укладеного договору відповідач отримав картковий рахунок №004-12006-101211 від 10.12.2011 відповідно до умов якого відповідач отримав картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України, у гривнях за яким банк відкрив держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5 000,00 грн. Відповідно до п.1.3 Договору, банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступного: Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Відповідно до п. 3.6 Договору, клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначені у тарифах. Обов'язковими складовими є частка погашення заборгованості, овердрафт та просрочена заборгованість попередніх періодів. У разі порушення держателем строків сплати заборгованості та процентів, держатель сплачує банку пеню, що передбачено п.3.7 Договору. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим виникла забргованість і станом на 28.05.2015 складає 9 632,29 гривень, яка складається із такого: 9 632,29 грн.- тіло кредиту; Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Що стосується витрат, пов'язаних з опублікуванням оголошення в газеті, то суд не вважає за необхідне їх стягувати з відповідача, оскільки позивач не надав документу, що підтверджує понесені витрати, пов'язані з опублікуванням оголошення в пресі, як того вимагає ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved