Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

04.11.2016 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] та двох її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, він та його донька відповідач [PERSON] разом з дітьми зареєстровані в спірній квартирі. При цьому, відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою в квартирі, ніколи в ній не проживала, не сплачувала за комунальні послуги, не виділяла кошти на утримання квартири. Речі відповідача та її дітей в квартирі відсутні. З огляду на те, що відповідач у спірній квартирі відсутня більш ніж шість місяців без поважних причин, позивач просить визнати її, та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник третьої особи служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні при вирішенні спору просила врахувати інтереси неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON], яка є одночасно законним представником малолітніх дітей, в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак від неї не надійшло заяв про розгляд справи у її відсутності або про перенесення судового розгляду, також від відповідача не надійшов відзив. Згідно ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши думку позивача та його представника, які не заперечують проти ухвалення заочного рішення, вважає можливе розглянути дану справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на даний час в спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], який є власником особового рахунку, його дочка [PERSON], та онуки [PERSON] та [PERSON]. Позивач пояснив, що відповідач, будучи зареєстрованою, у спірній квартирі не проживала, як і не проживали її діти. Згідно Актів про не проживання особи, які були неодноразово складені в 2009, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роках, відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти тривалий час не проживають в спірній квартирі, зокрема відповідач не проживає приблизно з 2000-2002 року, а діти взагалі ніколи не проживали в даній квартирі. Факт непроживання відповідача та її дітей у спірній квартирі понад шість місяців підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які будучи допитаними в судовому засіданні показали, що вони є сусідами позивача. В спірній квартирі постійно проживає позивач, а відповідач там не проживає понад шість місяців, приблизно з 2000-2002 років, а її діти взагалі ніколи в даній квартирі не проживали. Відповідно до платіжних документів про оплату житлово-комунальних послуг, наданих для огляду суду представником позивача, комунальні послуги та послуги за утримання спірної квартири сплачує позивач самостійно. Таким чином, дослідивши всі докази по справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідач з дітьми не проживає в спірній квартирі більш ніж шість місяців, не цікавиться нею, не несе витрат по її утриманню, по оплаті комунальних послуг та квартплаті, ніяких її речей в спірній квартирі немає. Поважних причин, через які відповідач була відсутня понад шість місяців в спірній квартирі судом не встановлено, як і не встановлено, що позивач будь-яким чином чинив відповідачу перешкоди у користуванні квартирою. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин і тому втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], в зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню. При цьому, суд приходить до висновку, що неповнолітні діти відповідача теж втратили право користування спірною квартирою, т.я. ніколи там не проживали, при цьому, даним рішенням суду інтереси неповнолітніх дітей не будуть порушені, оскільки вони проживають разом з матір'ю, яка, як вбачається з матеріалів справи, забезпечена житлом, в якому постійно проживає разом з дітьми. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення зустрічного позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесенні судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1102,42 грн. та 551,20 гривень.

Outcome: approved