Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

03 листопада 2014 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на жилий будинок. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що в квітні 2013 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою. Спадщину вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а в також на земельну ділянку площею 0,0660 га на підставі свідоцтва про право на спадкування за законом від 13.10.2014 року. Інші спадкоємці спадщину не прийняли. Щодо спадкування вказаного будинку, то державним нотаріусом 15.10.2014 року їй було відмовлено у зв'язку із відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Тому, просила визнати право власності на це домобудівництво за нею, як за єдиним спадкоємцем. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, посилаючись на доводи, наведені у позові, а також уточнила позов, прохаючи визнати право власності на спірний будинок із зазначенням технічних даних будівлі і споруд. Представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи це тим, що відсутності докази прийняття спірного будинку в експлуатацію. З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] і її батьком був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.21). На підставі рішення виконкому Костянтинівської міськради від 05.12.1990 року № 470 [PERSON] дозволено будівництво двоповерхового будинку за умови зносу старого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Після цього, рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 27.04.1994 року № 173 [PERSON] було дозволено будівництво сараю-літньої кухні за вказаною адресою (а.с.12). За життя [PERSON] побудував двоповерховий будинок А-2, загальною площею 163,7 кв.метри, житловою площею 76,9 кв. метри, І - ганок, Б-1 - літню кухню-сарай; В- вбиральню душ; № 1-2 - огорожу (а.с. 14-19). Але право власності на зазначений будинок та споруди у Костянтинівському МБТІ зареєстроване не було. У квітні 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 20). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та приватизованої земельної ділянки площею 0,0660 га за вказаною адресою. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги на підставі ст. 1261 ЦК України. Спадщину вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проживаючи разом із померлим на дату його смерті, що підтверджується паспортом громадянки України (а.с.5-6). Крім неї спадкоємцями після смерті [PERSON] була [PERSON] та [PERSON], які відмовились від спадщини згідно повідомлення державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори та витягу із спадкового реєстру (а.с. 32-33). Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0660 га за адресою: [ADDRESS] було видано позивачці [PERSON] (а.с. 32). Позивачка звернулася до державної реєстраційної служби прав на нерухоме майно та державного нотаріусу, але рішенням реєстратора про відмову в реєстрації від 07.02.2014 року та постановою державного нотаріуса від 15.10.2014 року у реєстрації права власності на житловий будинок позивачці також було відмовлено у зв'язку із відсутністю документів щодо належності цього майна спадкодавцю (а.с. 22-23). Документом, який засвідчує право власності земельною ділянкою, є вищевказане свідоцтво про право власності в порядку спадкування, видане Костянтинівською державною нотаріальною конторою (а.с. 32). Згідно довідки про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд, виданому Костянтинівським бюро технічної інвентаризації 23.10.2014 року, рік побудови житлового будинку - 1993 (а.с.19), тому прийняття його до експлуатації законом не вимагається. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її батька - [PERSON]. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів та заперечень. Представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження своїх доводів в частині відсутності або неможливості представлення документів, що підтверджують прийомку до експлуатації спірного будинку, про що свідчить відповідь Держаного архіву Донецької області (а.с. 36). В оформленні права власності на будинок позивачці було відмовлено тому, що власник будинку помер та відсутні правовстановлюючі документів Прийняти будинок до експлуатації також неможливо у зв'язку зі смертю власника та діючим законодавством на час будівництва це не вимагалось. Тому єдиним способом набуття та захисту права власності позивачки [PERSON] є тільки судовий

Outcome: approved