Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

03.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по відшкодуванню витрат, пов'язаних зі службовим відрядженням, в сумі - 1654,52 грн., середній заробіток за останні три місяці з дня звільнення в сумі - 11 604 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 17.08.1993 року перебувала в трудових відносинах з Відділом освіти Валківської районної державної адміністрації Харківської області, займаючи посаду завідувача районним методичним кабінетом. 04.12.2013 року була звільнена із займаної посади на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв'язку з переходом на виборну посаду. В день звільнення подала заяву з прохання виплатити всі належні до сплати суми, передбачені ст.ст.47,116 КЗпП України, та видати трудову книжку. Проте, з дня звільнення по даний час всі передбачені законом виплати відповідачем не проведено. За його повідомленням станом на 24.02.2014 року заборгованість по відшкодуванню витрат у зв'язку зі службовим відрядженням складає 1654,52 грн. За таких обставин вважає, що відповідач допустив порушення ст.117 КЗпП України, тому зобов'язаний сплатити позивачу, як звільненому працівникові, середній заробіток за весь час затримки виплат по день фактичного розрахунку, а саме середньомісячний заробіток згідно довідки про доходи в сумі 3868,00 грн. за останні три місяці з дня звільнення на загальну суму 11604,00 грн. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечувала розгляд справи у разі відсутності відповідача проводити в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток, причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не направив. З огляду на викладене, суд вирішує справу за відсутності сторін, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує із виписки з трудової книжки серії [NUMBER], згідно наказу № 355-к від 12.08.1993 року [PERSON] з 17.08.1993 року переведена на посаду завідувача Валківським районним методичним кабінетом Відділу освіти Валківської районної державної адміністрації Харківської області. 04.12.2013 року позивач звільнена згідно наказу № 340-к від 04.12.2013 року в зв'язку з переходом на виборну посаду, на підставі п.5 ст.36 КЗпП України. За повідомленням начальника Відділу освіти Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-32/213 від 24.02.2014 року заборгованість по відшкодуванню витрат, пов'язаних зі службовим відрядженням станом на 24.02.2014 року становить 1654,52 грн., фінансові зобов'язання віднесені ГУДКСУ 22.11.2013 року для реєстрації, зареєстровані 25.11.2013 року. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. При звільненні працівника у відповідності до вимог ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки докази свідчать, що в день її звільнення відповідачем не проведено виплату всіх сум, що належать позивачу від установи, а саме по відшкодуванню витрат, пов'язаних зі службовим відрядженням, розмір яких сторонами не оспорюється. Згідно положень ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки про доходи № 33 від 21.02.2014 року, виданої Відділом освіти Валківської районної державної адміністрації Харківської області середньомісячний заробіток [PERSON] за жовтень-листопада 2013 року становить 3868,00 грн. Враховуючи, що затримка розрахунку з позивачем за відсутності спору про розмір належних йому сум тягне обов'язок відповідача провести на користь позивача виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За змістом ст.117 КЗпП України пред'являючи таку вимогу до власника, працівник не зобов'язаний доводити наявність будь-яких шкідливих наслідків затримки розрахунку при звільненні. Хоча згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, працівник об'єктивно не може довести факт затримки виплат через відсутність розрахунку при звільненні. Разом з тим, власник може довести факт розрахунку, надавши суду відповідні розрахункові документи, а також довести наявність чи відсутність вини, обов'язок по доведенню якої за аналогією ст.614 ЦК України лежить на власникові. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved