Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

04.09.2013 року Одеська міська рада звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , ТОВ «Клініка репродуктивної медицини» НАДІЯ-МАМА» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним. 30 жовтня 2014 року Приморським районним судом м. Одеси, було ухвалено заочне рішення по цивільний справі за позовом Одеської міської ради до [PERSON] , ТОВ «Клініка репродуктивної медицини» НАДІЯ-МАМА» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, яким позов Одеської міської ради, був задоволений та визнаний недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON] та ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «НАДІЯ-МАМА», згідно якого [PERSON] продав, а ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «НАДІЯ-МАМА» купило нерухоме майно - нежилу будівлю - офіс, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 572,2 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Носенко О.В. 29.04.2009 року № 1510, а також стягнуто з [PERSON] , ТОВ «Клініка репродуктивної медицини» НАДІЯ-МАМА» судові витрати у розмірі 57,35 гривень з кожного на користь Одеської міської ради (УДК в Одеській області, МФО 828011, код ЄДРПОУ 23862106, на рахунок одержувача - ВДК у місті Одесі, ЄДРПОУ 23862106, код бюджетної кваліфікації 13050200). У лютому 2019 року ТОВ «Клініка репродуктивної медицини» НАДІЯ-МАМА» звертається до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням процесуального права та у відсутність представника відповідача. За наслідками розгляду заяви, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2019 року, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси 30 жовтня 2014 року було скасоване та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник Одеської міської ради у судове засідання позов підтримав у повному обсязі. Представник ТОВ «Клініка репродуктивної медицини» НАДІЯ-МАМА» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, надавши кписьмовій відзив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов Одеської міської ради обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.01.2009 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення яким задоволені позовні вимоги [PERSON] по цивільній справі № 2-614/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання права власності, та за [PERSON] було визнано право власності на самовільно реконструйовану нежилу будівлю - офіс, загальною площею 572,2 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси та додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2009 року за [PERSON] . КП «ОМБТІ та РОН» 23.03.2009 року було зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме нежилу будівлю - офіс, загальною площею 572,2 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . 29.04.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «НАДІЯ-МАМА» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продав, а ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «НАДІЯ-МАМА» купило нерухоме майно - нежилу будівлю - офіс, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 572,2 кв.м. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна за ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «НАДІЯ-МАМА» КП «ОМБТІ та РОН» 16.06.2009 року було зареєстроване право власності на нежилу будівлю - офіс, загальною площею 572,2 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . 09.07.2011 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено заяву заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.01.2009 року, вказане рішення від 06.01.2009 року та додаткове рішення від 09.02.2009 року було скасовано. 12.03.2013 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання права власності було залишено без розгляду. Таким чином, скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.01.2009 року та додаткове рішення від 09.02.2009 року по справі 2-614/09, які стали підставою для визнання права власності на вищевказану нежитлову будівлю за [PERSON] і, як результат, реєстрації такого права за ним КП «ОМБТІ та РОН». Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. Щоб правочин вважався чинним, а відповідно і правомірним, при його вчиненні мають бути дотримані умови законності змісту правочину. Зміст правочинів відповідно до п.1 ст. 203 ЦК України не повинен порушувати положень як законів, так і інших нормативно-правових актів, прийнятих на основі Конституції України. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Таким чином, договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна - нежилої будівлі - офісу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 572,2 кв.м. між [PERSON] та ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «НАДІЯ-МАМА» укладений з порушенням вимог діючого законодавства, так як [PERSON] не був належним власником вищевказаного нерухомого майна і, як результат, не мав права його відчужувати. Виходячи з наведеного, договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON] та ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «НАДІЯ-МАМА», згідно якого [PERSON] продав, а ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «НАДІЯ-МАМА» купило нерухоме майно - нежилу будівлю - офіс, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 572,2 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Носенко О.В. 29.04.2009 року має бути визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved