Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

04.05.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення АТО та АР Крим, а також до РФ, разом із матірю без згоди та супроводу батька. В обґрунтування свого позову позивачка [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З 19 серпня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та сторони припинили мешкати як одна родина. Відповідач після розірвання шлюбу припинив спілкування з дитиною та з початку 2011 року у відповідача з,явилася інша родина та діти. Зрідка відповідач навідується до дитини, яка мешкає разом із позивачем. 11.09.2017 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], при реєстрації шлюбу залишила собі прізвище [PERSON]. Позивачка бажає повезти дитину за кордон з метою відпочинку, оздоровлення та розширення її кругозору. Однак, позивач не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача, тому що за місцем свого останнього проживання він не мешкає, та не бажає спілкуватися з позивачем та дитиною. На неодноразові прохання надати дозвіл вивозити дитину на відпочинок, відповідач ніяк не реагував, ігноруючи потреби позивача із донькою. В позовній заяві просила суд надати дозвіл дитині [PERSON], [INFO] на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна, а також на виїзд через лінію розмежування до зони проведення антитерористичної операції, АР Крим, та Російську Федерацію, разом з нею матірю [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення [PERSON], [INFO] 16-річного віку, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій просять суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, в своїй заяві просить суд розглянути справу без його участі та позов визнав у повному обсязі. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Як було встановлено в судовому засіданні, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі мати вказана [PERSON], а в графі батько вказаний [PERSON]. На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. \~\~\~\~\~\~\~\~ Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved