Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

04 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на її користь борг у сумі 24 000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що 20 серпня 2014 року вона позичила своїй двоюрідній сестрі [PERSON] під розписку грошові кошти у сумі 10000 грн, з умовою їх повернення через два роки - 20 серпня 2016 року в сумі 12000 грн. Однак [PERSON] захворіла онкологічною хворобою, їй потрібні були грошові кошти на лікування і вона попросила відстрочити повернення боргу. Також [PERSON] потрібні були грошові кошти для оплати операції. Позивач дала їй у борг під розписку ще 12000 грн на строк два роки. [PERSON] погодилась зазначити у розписці, що у разі, якщо з нею щось станеться, борг поверне її чоловік або донька. [PERSON] борг не повернула, тому позивач звернулась до суду і рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 610/2040/17 було стягнуто з [PERSON] на її користь 12000 грн боргу. 19 жовтня 2017 року на підставі зазначеного судового рішення було видано виконавчий лист. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] до часу смерті своєї дружини - [PERSON] постійно проживав разом з нею, тому відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є її спадкоємцем. На прохання позивача до [PERSON] повернути борг його дружини він відмовив. Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою до відповідача як до спадкоємця після смерті [PERSON] . Ухвалою від 18.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.01.2020. 02.01.2020 відповідач подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог зазначив, що його дружина - [PERSON] померла [INFO] . На момент її смерті вони перебували у шлюбі, однак проживали окремо і були зареєстровані за різними адресами. Як спадкоємець за законом, який не був зареєстрований на день смерті зі спадкодавцем, він повинен був подати заяву про прийняття спадщини. Оскільки у дружини не було майна, із заявою про прийняття спадщини після її смерті він не звертався, тому не є її спадкоємцем і до нього не перейшли права та обов'язки спадкодавця. Вважає, що у позивача відсутні підстави для звернення до суду із даною позовною заявою про стягнення з нього боргу його дружини. Крім того, зазначив, що [PERSON] вже зверталась до суду із таким самим позовом. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21.05.2019 було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про стягнення з нього боргу дружини. Постановою Харківського апеляційного суду від 15.10.2019 зазначене рішення залишено без змін. Тому відповідач вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі (а.с. 20-24). 10.01.2020 позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідач та його дружина - [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, однак проживали усією сім`єю до смерті [PERSON] в орендованій квартирі у м. Балаклія Харківської області, і що відповідачу було відомо про розписки його дружини. Оскільки [PERSON] була дружиною відповідача, грошові кошти, які [PERSON] у неї позичила, були необхідні на сімейні потреби (а.с. 41, 42). Ухвалою від 10.01.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.02.2020. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, просив закрити провадження у справі з підстав, наведених у відзиві. Частиною 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. На підтвердження обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, вона надала суду копію паспорта [PERSON] , серії [NUMBER] , на якій містяться записи про те, що [PERSON] , [INFO] , позичає на онкологічну операцію гроші в сумі 12000 грн [PERSON] з поверненням 100 грн щомісячно процентів. У випадку, якщо з нею щось станеться, борг повернуть чоловік або дочка; [PERSON] взяла в борг 12000 грн строком на два роки у [PERSON] . Вказані записи на копії паспорта датовані 02.12.2016 (а.с. 10). Відомостей про те, що чоловік або дочка [PERSON] підписували вказану розписку або укладали інші договори (розписки) щодо грошових зобов'язань [PERSON] , матеріали справи не містять. Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 04.10.2017, ухваленим у цивільній справі № 610/2040/17 (провадження № 2/610/911/2017) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 12000 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640,00 грн, про що зазначено у рішенні Балаклійського районного суду Харківської області від 21.05.2019 у цивільній справі № 643/17219/18 (а.с. 31, 32). Балаклійським районним судом Харківської області на підставі рішення від 04.10.2017 було видано виконавчий лист у справі № 610/2040/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 12000 грн та витрат зі сплати судового збору в сумі 640 грн (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2018 року виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 30). З вимогою про повернення боргу за борговою розпискою від 02.12.2016 та із позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за вказаною розпискою [PERSON] за життя [PERSON] не зверталась, рішенням суду наявність договірних відносин між [PERSON] і [PERSON] за вказаною розпискою не встановлювалась. У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу його дружини. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області у цивільній справі № 643/17219/18 (провадження № 2/610/213/2019) від 21.05.2019 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою відмовлено повністю. Зі змісту рішення суду встановлено, що [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просила визнати відповідача боржником після смерті його дружини - [PERSON] та стягнути з нього суму боргу 24000 грн. У рішенні зазначено, що доказів на підтвердження укладення договорів позики від 20.08.2014 та 02.12.2016 [PERSON] в інтересах сім'ї і використання грошових коштів, одержаних за договорами, в інтересах сім'ї, не надано; не доведено, що вказані договори створюють обов'язки для відповідача як другого з подружжя з повернення позивачу суми боргу померлої дружини - [PERSON] (а.с. 31, 32). Постановою Харківського апеляційного суду від 15.10.2019 зазначене рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 21.05.2019 залишено без змін (а.с. 33-38). До суду із даною позовною заявою про стягнення заборгованості з чоловіка померлої [PERSON] , як її спадкоємця, позивач звернулась у грудні 2019 року. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно копії паспорта [PERSON] , за життя її місце проживання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до копії паспорта відповідача [PERSON] та відповіді Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 16.12.2019 на запит суду, його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 12.09.2002 (а.с. 14, 25-27). Згідно відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 15 січня 2020 року, наданої на запит суду, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до Балаклійської державної нотаріальної контори не звертався. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14 січня 2020 року інформація стосовно [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 60, 61). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення статті 1268 ЦК України, частиною третьою якої передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зі змісту позовної заяви і доданих до неї документів встановлено, що [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] як до спадкоємця [PERSON] . У листопаді 2018 року [PERSON] зверталась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу як до чоловіка померлої, посилаючись на ст. 65 Сімейного кодексу України, відповідно до частини четвертої якої договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Оскільки рішення Балаклійського районного суду Харківської області у цивільній справі № 643/17219/18 (провадження № 2/610/213/2019) від 21.05.2019 було ухвалено з приводу спору між [PERSON] і [PERSON] про той самий предмет, однак з інших підстав, відсутні передбачені п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України обставини, за яких суд закриває провадження у справі. Отже підстави для закриття провадження у даній справі, про що просив відповідач, відсутні. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обов'язку відповідача [PERSON] з повернення позивачу суми боргу [PERSON] , як спадкоємця останньої. Під час судового розгляду справи не були підтверджені обставини, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог, а саме не підтверджено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини - [PERSON] . Крім того, як зазначила у судовому засіданні позивач, у [PERSON] на праві власності майна не було. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю. Оскільки суд залишає без задоволення позов [PERSON] , звільненої від сплати судового збору відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні, а самі судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed