Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

03.06.2019 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Провадження у справі відкрито 03.06.2019 р. Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. [INFO] в селі Комар Великоновосілківського району Донецької області помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 15.05.2019 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, в тому числі із: земельної ділянки площею 5,32 га., кадастровий №1421282400:02:001:0559, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Оскільки позивач на момент смерті був зареєстрований за однією адресою з [PERSON] , вважає себе таким, що прийняв спадщину. Спадкоємцем майна померлого була відповідач по справі, [PERSON] . Проте, вважає, що Свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на вказану земельну ділянку, видане на ім`я відповідача, є недійсним. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 166708331 від 15.05.2019 року, вбачається, що 22.07.2016 року між [PERSON] , як орендодавцем, та СТОВ «ВЕЛЕС», як орендарем, було укладено договір оренди землі б/н, який 22.07.2016 року був зареєстрований державним реєстратором Великоновосілківської селищної ради Ніколабай І.М. (номер запису про інше речове право 15637818 (спеціальний розділ). Відповідно до цього договору в оренду строком до 22.07.2023 року передавалася земельна ділянка площею 5,32 га. ріллі, кадастровий №1421282400:02:001:0559, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. В подальшому, 07.08.2017 року, в зв`язку набуттям у власність цієї землі [PERSON] , між нею та СТОВ «ВЕЛЕС» було укладено додаткову угоду до цього договору. Вважає дану угоду недійсною, оскільки відповідач [PERSON] не мала правових підстав для її укладання. На підставі ст.ст. 1, 16,30 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст. 202, 203, 216 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» просить суд визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 22.07.2016 року, укладену 07.08.2017 року між [PERSON] , як орендодавцем, та СТОВ «ВЕЛЕС», як орендарем, номер запису про інше речове право 15637818 (спеціальний розділ).Скасувати рішення державного реєстратора Великоновосілківської селищної ради Донченко K.M. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 36498634 від 07.08.2017 року, прийнятого на підставі Додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 22.07.2016 року, укладену 07.08.2017 року між [PERSON] , як орендодавцем, та СТОВ «ВЕЛЕС», як орендарем, номер запису про інше речове право 15637818 (спеціальний розділ). У судове засідання позивач, представник позивача не з`явився, представник позивача надав письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі, про час та місце розгляну справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, доказів поважності причин неявки не надала, її неявка не перешкоджає розгляду справи (а.с. 116,117). Представник відповідача адвокат Чердаклі С.Г. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про відмову від надання правничої допомоги у даному провадженні (а.с. 120-121). Представник відповідача СТОВ «Велес» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву, згідно якої просять справу розглядати без їх участі, рішення винести на розсуд суду (а.с. 115, 117, 118). Представник третьої особи, Великоновосілківської селищної ради, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, у якій просить справу розглянути без участі їх представника, позов визнає (а.с. 99, 103). Суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача, представника позивача, представника відповідача СТОВ «Велес», третьої особи, зважаючи на подані ними заяви, та без участі відповідача [PERSON] , представника Чердаклі С.Г. , оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду данного провадження, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, та беручи до уваги, що сторонни та третя особа належиним чином повідомлені про час та місце розгляду провадження, у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Оскільки сторонни, їх представники та третя особа у судове засідання не з`явились, фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, належним чином оформлені електронні копії документів, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ДРРП) щодо реєстрації додаткових угод між [PERSON] та СТОВ «Велес» від 07.08.2017 року за кадастровим номером земельної ділянки 1421282400:02:001:0559, наданими на підставі ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.06.2019 р. (оригінал міститься у справі № 220/1263/19, провадження № 2/220/373/19), справу № 220/1263/19 (провадження № 2/220/373/19) про дослідження якої було заявлено представником позивача (а.с. 100), оригінал рішення державного реєстратора Донченко Катерини Михайлівни № 36498634 від 07.08.2017 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийняту 07.08.2017 р…. для внесення змін до запису про інше речове право за номером 15637818, судом фактично встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , батьком [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] (а.с. 18, зворотня сторона). [INFO] . [PERSON] помер, що вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER] (а.с. 18). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 583 від 30.08.2018 р., [PERSON] мешкав постійно на день смерті, яка наступила [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; на момент смерті разом з померлим в будинку був зареєстрований його син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 22, зворотня сторона). Зазначена інформація підтверджується й відповіддю Комерської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 477 від 04.10.2018 року, згідно якої [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] з 15.02.1980 р. по день смерті постійно (а.с. 22), а також паспортними даними позивача, згідно яких позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 27.09.1989 р. (а.с. 16). Таким чином, позивач при підтвердженні даних про постійне проживання із спадкодавцем на час прийняття спадщини, може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька, [PERSON] , яка наступила [INFO] , в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Отже, дійсно має правові підстави для звернення до суду з зазначеним позовом. 14.05.2019 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки на всю спадщину видано свідоцтво спадкоємцю першої черги (доньці померлого) та сторонній особі (за заповітом) (а.с. 20). З тексту постанови вбачається, що до складу спадщини, на яку видано свідоцтво про право на спадщину доньці померлого, входить й земельна ділянка, площею 5,3200 га, розташована на території Комарської сільської ради, Великоновосілківського району Донецької області. Відповідач [PERSON] є донькою померлого, що сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами провадження. 22.07.2016 р. між [PERSON] та СТОВ «Велес» укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1421282400:02:001:0559, строк дії договору - 7 років, з урахуванням ротації культур, договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та державної реєстрації (а.с. 57-60). 07.08.2017 року відповідачем [PERSON] , як орендодавцем, та відповідачем СТОВ «Велес», як орендарем, укладено додаткову угоду до Договору оренди землі б/н від 22.07.2016 року, згідно умов якої сторони домовилися, що у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку, кадастровий номер 142128400:02:001:0559, до другої особи в порядку спадкування за законом, замінити орендодавця з [PERSON] , який помер [INFO] , на [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкова справа № 400/2016 р., зареєстровано у реєстрі за № 471; змінено редакцію перший абзац та частину 9 договору оренди землі б/н від 22.07.2016 р. (а.с. 51). Дану додаткову угоду до договору оренди землі було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 15637818 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації 22.07.2016 року, державний реєстратор Ніколабай Інна Миколаївна, Великоновосілківська селищна Рада Великоновосілківського району, Донецької області (а.с. 26). Рішенням державного реєстратора Донченко Катерини Михайлівни № 36498634 від 07.08.2017 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийняту 07.08.2017 р…. для внесення змін до запису про інше речове право за номером 15637818, вирішено внести зміни до запису про інше речове право за номером 15637818 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкрите на об`єкт нерухомого майна, з реєстраційним номером спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 104). 03.09.2019 року Великоновосілківським районним судом Донецької області постановлено рішення по цивільній справі № 220/1263/19 (провадження № 2/220/373/19) по цивільній справі за позовом [PERSON] , представник позивача адвокат Кузнєцова О.П., до [PERSON] , представник відповідача Чердаклі С.Г. , Великоновосілківської державної нотаріальної контори, Комарської сільської ради Великоновосілківського району про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування рішення державного реєстратора Великоновосілківської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Кравець С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено та, зокрема, визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом реєстровий № 471, видане державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. 30.05.2017 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 5,32 га. кадастровий №1421282400:02:001:0559, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області; скасовано рішення державного реєстратора Великоновосілківської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Кравець С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35435899 від 30.05.2017 року, прийнятого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом реєстровий № 471, виданого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. 30.05.2017 року (а.с. 105-114). Рішення суду набрало законної сили, не скасовано. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у справі 220/1263/19 (провадження № 2/220/373/19), не доказуються при розгляді даної справи. Таким чином, відповідач [PERSON] уклала правочин, а саме додаткову угоду до договору оренди землі від 07.08.2017 р. На час укладання угоди вона була власником земельної ділянки, кадастровий номер №1421282400:02:001:0559, але рішенням суду від 03.09.2019 р. документ, який надав відповідачу [PERSON] право власності та підстави для укладання правочинів стосовно спадкового майна, а саме вказаної земельної ділянки, визнано недійсним. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як передбачено ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимоги про застосування наслідків недійсного правочину наразі не заявлені. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу, заяву та рішення суду, що набрало законної сили. Водночас згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема у разі, якщо заява про скасування державної реєстрації прав подана неналежною особою. Висновки суду за результатами розгляду позову Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши надані суду докази, оцінивши та проаналізувавши їх у сукупності та логічному взаємозв`язку, суд вважає їх належними, достатніми, допустимими та достовірними. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутність права власності відповідача [PERSON] на майно, передане в оренду за додатковою угодою до договору оренди від 22.07.2016 р., укладеною 07.08.2017 року, свідчить про невідповідність оспорюваного правочину вимогам частини першої статті 203 ЦК України, і відповідно до частин першої та третьої статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання такого правочину - додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 22.07.2016 року, укладену 07.08.2017 року, між [PERSON] , як орендодавцем, та СТОВ «Велес», як орендарем, - недійсною з моменту його укладення. Враховуючи те, що позивач [PERSON] не є власником спірного майна (право власності не оформлено належним чином) чи стороною оспорюваного правочину, а отже, в розумінні пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не наділений правами заявника на подання заяви про скасування запису в Державному реєстрі іпотек щодо укладення договору іпотеки та запису про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, а тому суд дійшов висновку, що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного цивільного інтересу позивача є скасування рішення державного реєстратора про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнятого на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 22.07.2016 р., укладеної 07.08.2017 р., враховуючи, що саме такий спосіб просив застосувати позивач. Таким чином, позовні вимоги позивача, [PERSON] , підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 17), судовий збір підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та СТОВ «Велес» у загальній сумі 1536 грн. 80 коп. (за розгляд двох вимог немайнового характеру), по 768 грн. 40 коп. з кожного, відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved