Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

04.06.2018 року заявник звернулась до суду з вказаною заявою про встановлення факту, відповідно до якої прохала суд встановити факт перебування її на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] , із [INFO] (дати укладання шлюбу з [PERSON] ) до [INFO] (дати смерті [PERSON] ). В обґрунтування заяви вказувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якій між ними було зареєстровано 01.07.1987 року. За весь час сумісного життя вона фактично перебувала на утриманні свого чоловіка, який помер [INFO] , оскільки за життя її чоловік був військовослужбовцем і отримував пенсійне забезпечення по лінії Міністерства оборони України як інвалід другої групи, таким чином, він мав більший дохід ніж вона. Також заявником зазначено, що [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а сама заявниця [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, на день смерті вони постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Заявник вказувала, що отримує пенсію, що значно менше ніж пенсія, на яку вона має право як член сім`ї померлого в разі втрати годувальника за померлого чоловіка, у зв`язку з чим звернулась з відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, на яку отримала листа № 3949/03-24/1 від 15.05.2018 року про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка, у зв`язку з тим, що на момент смерті [PERSON] він та заявниця [PERSON] були зареєстровані за різними адресами. Лист Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області також містив роз`яснення, що для призначення даного виду пенсії заявниці потрібно надіслати на адресу управління рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні у померлого чоловіка. Вказане і стало підставою звернення заявника до суду з даною заявою. 12.06.2018 року до суду надійшли письмові пояснення від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на заяву про встановлення факту перебування особи на утриманні, у якій зазначено, що при розгляді питання щодо встановлення факту перебування на утриманні, головне управління покладається на розсуд суду. 05.07.2018 року до суду від представника заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Заявниця надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), [INFO] , з 01.07.1987 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Хорола Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим Полтавським міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану 20 липня 1987 року серії [NUMBER] , про що зроблений актовий запис № 1416 (копія наявна в матеріалах справи). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Полтавським міським відділом державної реєстрації актів громадянського 24.03.2003 року серії [NUMBER] , актовий запис 1416 (копія наявна в матеріалах справи). Заявник вказувала, що за життя останнього вони до 24.03.2003 року проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , де був зареєстрований [PERSON] . У судовому засіданні 26 червня 2018 року було допитано свідків, про допит яких 05.06.2018 року заявницею було подане клопотання, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначені свідки своїми показами підтвердили факт перебування [PERSON] на утриманні померлого чоловіка [PERSON] до дня смерті останнього [INFO] , та факт їх сумісного проживання за адресою [ADDRESS] . Судом також встановлено, що за життя [PERSON] був військовослужбовцем, під час проходження військової служби отримав інвалідність другої групи, у зв`язку з чим, йому була призначена пенсія згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що підтверджується довідкою, виданою Полтавським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України від 16 травня 2018 року № 12/65, копія якої наявна в матеріалах справи. Судом встановлено, що заявниця під час спільного проживання з чоловіком знаходилася на його утриманні, а його дохід та пенсія були основним джерелом засобів до її існування. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталася із заявою про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, на яку отримала листа № 3949/03-24/1 від 15.05.2018 року про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка з роз`ясненням про те, що статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачено призначення пенсії в разі втрати годувальника непрацездатним членам сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, які перебували на їх утриманні. Членами сім`ї померлого вважаються такі, що перебували на його утриманні, якщо вони на день смерті годувальника були на повному його утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відмова обумовлена тим, що на момент смерті [PERSON] він та заявниця [PERSON] були зареєстровані за різними адресами. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, і дозволить заявнику оформити пенсію. За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Під час розгляду справи по суті спір про право судом не виявлений. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначення пенсії в разі втрати годувальника непрацездатним членам сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, які перебували на їх утриманні. Членами сім`ї померлого вважаються такі, що перебували на його утриманні, якщо вони на день смерті годувальника були на повному його утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. За встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про доведеність факту перебування заявника на повному утриманні свого померлого чоловіка; встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved