Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

02 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві покликається на ту обставину, що їй на підставі договорів дарування, посвідчених 31 березня 2018 року приватним нотарусом Гордійчуком Б.І. Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області, належить житловий будинок за номером [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0655 гектара для обслуговування вказаного вище будинку. На момент продажу за вказаною адресою був зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] і згідно інформації КП «Інформаційно-ресурсний центр» зареєстрований у вказаному житловому будинку по даний час, однак там не проживає, жодної допомоги на утримання житлового приміщення не надає, не сплачує комунальні платежі. Його реєстрація у належному їй будинку створює для неї певні незручності, оскільки вона не може розпорядитися будинком на власний розсуд. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] . Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче провадження, а ухвалою цього ж суду від 28 жовтня 2019 року підготовче провадження закінчене та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся судом у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалюється заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені заком угоди. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що стверджується договором дарування житлового будинку від 31.03.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119194478 від 31.03.2018 року та будинковою книгою. Як вбачається з довідки зареєстрованих та заборгованість за надані житлово- комунальні № 4163 від 27.09.2019 в спірному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. А згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач в зазначеному будинку не проживає понад рік, за відсутності будь яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обов`язків щодо утримання будинку не несе, він втратив право користування жилою площею в даному будинку, та підлягає до визнання його таким, що втратив право користування житлом в судовому порядку. Понесені позивачем судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved