overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

02 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми вкладу, посилаючись на те, що між сторонами 23.12.2013 року був укладений договір № 704393/2013 про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок «Новорічний подарунок VIP«Квартальний», відповідно до умов якого позивач вніс кошти в розмірі 5 000 доларів США з датою вимоги вкладу 23.01.2015 року. На даний час в нього виникла необхідність у достроковому поверненні депозиту, однак відповідачем було відмовлено в його поверненні. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму вкладу в розмірі 5000 тисяч доларів США. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Відділення №111 свого представника в судове засідання не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с.22),причина неявки невідома. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 23.12.2013 року був укладений договір № 704393/2013 про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок «Новорічний подарунок VIP«Квартальний», відповідно до умов якого позивач вніс кошти в розмірі 5 000 доларів США з датою вимоги вкладу 23.01.2015 року. Позивач вніс кошти обумовлені договором, що підтверджується квитанцією № 1124986 від 23.12.2013 року . Днем закінчення строку вкладу є 23.01.2015 року. Згідно ч.1ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку Так відоповідач не повернув позивачеві кошти в сумі 5 000 доларів США на першу його вимогу, а тому, дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

02 червня 2014 року позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1997 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. На даний час вони припинили подружні відносини, донька мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, інших утриманців відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1997 року, від якого в них [INFO] року народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина здорова. На теперішній час дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами виник спір з приводу матеріального утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе урегулювати спір шляхом зобов'язання відповідача виплачувати аліменти в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здоровий, працездатний, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, дитина здорова, тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Окрім того, з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України також слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

02 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.12.1990 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом ЗАГСу м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 649 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час повнолітній, та неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2006 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про погодження з позовними вимогами, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 22 грудня 1990 року зареєстрували шлюб Відділом ЗАГСу м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 649 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час повнолітній, та неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2006 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

02 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 15 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 225, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, зловживанням відповідачкою спиртних напоїв. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина мешкає з відповідачкою. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON]., надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 225, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області.(а.с.8) Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

02 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений нею 20.01.1998 року з відповідачем [PERSON] та стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 20.01.1998 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 01, від якого народилися - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживать разм з останньою та знаходяться на її утриманні. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2013 року і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу та займатися вихованням дітей. Зароблені позивачкою коштів не вистачає на утримання малолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по 1/2 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Згідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 243,60 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

02 червня 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дитини. Позивачка в ході судового засідання підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] не працює, є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою [PERSON], [INFO] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст. 182 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? від всіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

02 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не працює, в звязку з чим, вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7), які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо від сімї, матеріальної допомоги позивачці, яка не працює у звязку з доглядом за дитиною [PERSON], [INFO], не надає. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України - розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач працевлаштувався не офіційно, його заробітна плата складає близько 2400 грн. в місяць, сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дружини, яка перебуває в декретній відпустці, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 02 червня 2015 року і до досягнення їх сином [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 06 березня 2017 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що знаходяться в шлюбних відносинах з 07 вересня 2012 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №313. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що з останньою сімейне життя не склалося: різні погляди на життя. Майнового спору та спору з приводу виховання дитини не мають. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги викладенні в позовній заяві підтримав повністю та просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не зявилася, направивши письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечуває. Сторони спроб до примирення робити не бажають. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у звязку з чим подальше ухвалення судом заходів для їх примирення суперечитиме моральним принципам суспільства. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 17 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з відповідачкою. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за № 39 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), який проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 30 червня 1990 року, мотивуючи тим, що хоча й проживає з відповідачем в одному будинку, але з грудня 2014 р. припинили вести спільне господарство і підтримувати шлюбні стосунки. Причиною цього стало те, що не знаходять спільної мови з більшості питань ведення спільного господарства, внаслідок чого виникають постійні сварки. Від шлюбу дітей не мають. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявилася, але також надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 1990 року. Від вказаного дітей не мають. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони проживають разом в одному житловому будинку, але з грудня місяця 2014 року. Причиною цього є те, що вони не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Примирення між собою категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved