Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

03.09.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» /далі Банк/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], для погашення заборгованості по кредитному договору від 15.01.2008 р. в сумі 343993 грн. 27 коп. станом на 28.07.2015 р., шляхом визнання права власності на предмет іпотеки. В обґрунтування вказує, що згідно умов кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит на строк до 15.01.2033 р. в сумі 16500 доларів США, зі сплатою 11,9% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань по кредитному договору, оскільки відповідач не вносить платежів, заборгованість станом на 28.07.2015 р. перед Банком становить 15591, 92 доларів США, що за курсом НБУ 22,98 грн., становить 343993,27 грн. Для забезпечення виконання зобовязання за договором з [PERSON] було укладено іпотечний договір спірної квартири від 15.01.2008 р., по умовам якого відповідач передав в іпотеку Банку трикімнатну квартиру [ADDRESS]. В звязку з невиконанням умов Договору, не повернення кредиту та не виконання зобовязань відповідно до умов договору іпотеки, ст.ст.526-530, 1050-1054 ЦК України, ст.ст.33, 37 Закону України «Про іпотеку» Банк має право та вимагає звернути стягнення на заставлене майно, шляхом набуття права власності на квартиру згідно рішення суду. Відповідачу була направлена вимога про виконання обовязків по договору яка проігнорована. Представник Банку [PERSON] направила до суду клопотання про підтримання позову, та розгляд справи в відсутності представника Банку. Відповідач [PERSON], та його представник [PERSON] проти позову заперечували, вказують що в звязку з різким підвищенням курсу долара США позивач не міг оплачувати кредит, оскільки його заробітна плата не змінилася. Позивач має на утриманні доньку - інваліда 1-ї групи, а Банк не йде на поступки щодо реструктуризації заборгованості. Вислухавши відповідача та його предствника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов Банку підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.01.2008 р. між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір згідно якого Банк надав відповідачу кредит на строк до 15.01.2033 р. в сумі 16500 доларів США зі сплатою 11,9 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом а.с.4-13. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання передбачені п.1.1.-3.1. Договору які передбачають повернення кредиту, процентів за користування кредитом які нараховуються щомісяця, у встановлені строки не виконує, має заборгованість перед Банком в сумі 15591, 92 доларів США, що за курсом НБУ 22,98 грн., становить 343993,27 грн. станом на 28.07.2015 р., що підтверджується довідкою про стан розрахунків а.с.17. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Заперечення відповідача стосовно підвищення курсу іноземної валюти стосується неможливості сплати кредиту, тому суд не може прийняти їх уваги, оскільки боржник не звільняється від відповідальності з за неможливості виконання грошового зобовязання. З метою забезпечення виконання зобовязання по кредиту з відповідачем укладено та нотаріально посвідчено 15.01.2008 р.іпотечний договір за умовами якого відповідач передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], загальною площею 55.5 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м. а.с.14-18, вартістю на час укладення договору 92774,00 грн.. В звязку з невиконанням вимог до [PERSON] 27.07.2015 р. була направлена вимога про повернення кредитних коштів, та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки а.с.19-21. Не повернення кредиту та не виконання всіх зобовязань в тридцятиденний термін - відповідно до умов договору іпотеки, ст.ст.12, 33, 36, 37 ч.1 Закону України «Про іпотеку», п.11 іпотечного договору - строк повернення кредиту визнається таким що настав, Банк має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, на тридцять перший день, яке на розсуд Банку може бути здійснене на підставі рішення суду. При чому Банк як іпотекодержатель самостійно обирає способи звернення стягнення на предмет іпотеки, та може задовольнити вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно ст.ст.589, 590 ч.1, 2 ЦК України - у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказане відповідає розясненням викладеним в п.39 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Тому слід звернути стягнення на предмет іпотеки та визнати за Банком право власності на спірну квартиру, для погашення заборгованості по кредитному договору. При задоволенні позову, та звільненні Банку від сплати судового збору, в якому введена тимчасова адміністрація, та діють повноваження Фонду гарантування вкладів- судовий збір в сумі 927,75 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави, відповідно до оцінки предмета іпотеки, згідно ст.ст.79,81,88 ЦПК України. На підставі ст.ст.589-591, 525-526, 611 Цивільного Кодексу України, ст.33-37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved