Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

04.12.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та користуються послугами КП «Водоканал», а тому зобов`язаний щомісяця проводити оплату за спожиту воду і послуги каналізації. Однак, відповідачі всупереч вимогам ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), не в повному обсязі здійснював оплату за послуги, внаслідок чого за період з 01.04.2011 по 31.10.2019, виникла заборгованість у розмірі 8808,55 грн. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також 1921,00 грн. судового збору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2019 відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 12.03.2020 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона сплачувала всі нарахування за послуги протягом останніх 3-х років. Щодо сплати послуг за період з грудня 2000 по жовтень 2016 рік включно, то позивачем пропущений строк позовної давності, в межах якого можна стягнути заборгованість за надані послуги. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача 18.03.2020 надав відповідь за відзив, в якому зазначив, що 25.09.2017 КП «Водоканал» зверталося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за надані послуги. За даною заявою було видано наказ, проте ухвалою від 29.11.2017 судовий наказ було скасовано. Тому строк позовної давності було перервано у відповідності до ч. 2 ст. 264 ЦК України. Крім того, із розрахунку заборгованості убачається що відповідачі періодично сплачували за послуги, і навіть суму більшу, ніж нараховану за місяць, що свідчить про визнання відповідачами боргу перед позивачем. Також, 31.07.2017 із [PERSON] укладено договір розстрочки наявної заборгованості, що є визнанням відповідачем всього боргу, а також перериває строки позовної давності. 01.04.2020 відповідач [PERSON] подала заперечення, в яких зазначила, що відмова у видачі судового наказу не позбавила позивача звернутися із позовною заявою, а тому строк позовної давності не переривався. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просять в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.12.2019 № 01-07/02/6781. Позивачем надавались відповідачам послуги з водопостачання і каналізації у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку суми заборгованості за період з 01.04.2011 по 31.10.2019 заборгованість відповідача за надані послуги водопостачання та каналізації складає 8 808,55 гривень. Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою-комунальних послуг. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідач мав змогу відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як не взмозі за них сплачувати належним чином, але не скористався цією можливістю. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач свої зобов`язання з оплати послуг за спожиту воду і послуги каналізації виконував неналежним чином, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 8808,55 гривень. Відмовляючи в задоволенні заяви відповідачів про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд виходив з наступного. Позивач, звернувшись 04.12.2019 до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачів заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2011 по 31.10.2019. Дійсно, в силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте, з розрахунку заборгованості відповідачів перед КП «Водоканал» із стовпця «сплачено всього за період» убачається, що відповідачі з листопада 2013 року по жовтень 2019 рік (зокрема, листопад 2013 року, травень і вересень 2014 року, вересень і листопад 2017 року, 2018 рік, з лютого по жовтень 2019 року) здійснювали часткові погашення заборгованості, які значно перевищують суми нарахування за поточний місяць, що свідчить про визнання відповідачами боргу перед позивачем та, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Також, згідно з договором №7625/1 від 31.07.2017, укладеним між КП «Водоканал» та [PERSON] , споживач зобов`язалася протягом 18 місяців, починаючи з 01.08.2017, сплатити заборгованість за надані послуги в сумі 14300 грн. Отже, відповідач, укладаючи договір від 31.07.2017, погодилася із наявною заборгованістю та визнала її. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в даному випадку заява відповідача про застосування строку позовної даності не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідачами у наведені вище періоди здійснювалися на користь КП «Водоканал» сплати за водопостачання і водовідведення. Крім того, ч.1 ст. 95 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення). Пунктом 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) встановлено, що судовий наказ видається, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що у 25.09.2017 КП «Водоканал», в порядку ч. 1 ст. 96 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення), звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації. За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2017 скасований судовий наказ про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] 14269, 00 гривень заборгованості з оплати за спожиту воду і послуги каналізації. В подальшому, 04.12.2018 КП «Водоканал» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості по оплаті за водопостачання і водовідведення. Звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу також перериває перебіг строку позовної давності. Таким чином, доводи відповідача в обґрунтування заперечень проти позову, перевірені судом під час розгляду справи та не є підставою для відмови у позові з підстав, наведених вище. Стосовно стягнення судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1, п.2 ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №041223 [PERSON] є інвалідом 2-ї групи. Тому, судовий збір підлягає стягненню лише з [PERSON] в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved