Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

04.02.2019 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла позовна заява, яка від імені позивача [PERSON] підписана його представником [PERSON] до відповідача Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи первісну позовну заяву, уточнену позовну заяву від 04.04.2019 року та уточнену позовну заяву від 12.03.2020 року позивач вказує, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,74 га, розташованою за адресою: Одеська область, Кілійський район, Новоселівська сільська рада, належній померлій на підставі Державного акта на право власності на землю, серія [NUMBER] , виданого на підставі рішення 19 сесії XXIII скликання Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області від 15.12.2000 року №20-ХХІІІ-12. З огляду на те, що позивач постійно проживав зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину фактично. Тому з метою оформлення прав на спадкове майно та одержання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до Теплодарської міської нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з огляду на те, згідно глави 10, розділу 4, пункту 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання спадкоємцем правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцеві. Неподання відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії у порядку ст. 46 Закону України «Про нотаріат», є підставою для відмови, або зупинення нотаріальної дії. З огляду на те, що у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду. Також позивач вказує, що інших спадкоємців у [PERSON] окрім сина - [PERSON] немає. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: -встановити факт належності [PERSON] , земельної ділянки площею 5, 74 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 464236, виданого на підставі рішення 19 сесії XXIII скликання Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області від 15.12.2000 року №20-ХХІІІ-12 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5, 74 га, розташовану за адресою: Одеська область, Кілійський район, Новоселівська сільська рада в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. На підставі письмової заяви позивача та відповідача суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши докази, надані сторонами у справі, та розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 464236 виданого 16.10.2001 року встановлено, що [PERSON] , яка мешкає в с. Новоселівка Кілійського району Одеської області на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Норвоселівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 15 грудня 2000 року № 20-ХХІІІ-12 передано у приватну власність земельну ділянку площею 5, 74 гектарів в межах згідно з планом на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3011, /а. с. 19/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 03 від 24.01.2006 року, /а. с. 9/. Відповідно до довідки за вих. № 571 від 17.09.2018 року наданої Новоселівською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , 1967 року народження, яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1986 року до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований та проживав [PERSON] , [INFO] - син, /а. с. 12/. Згідно повідомлення Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1190/02-14 від 24.11.2018 року вбачається, що 17.10.2018 року була відкрита спадкова справа № 123к/2018 після померлої [INFO] [PERSON] - 1967 року народження. Ретельно вивчивши документи надані заявником встановлено відсутність державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 2464236 виданого на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Новоселівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 15.12.2000 року № 20-ХХІІІ-12 на земельну ділянку площею 5, 74 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, Новоселівська сільська рада. На підставі вищезазначеного позивачу рекомендовано звернутися до суду, /а. с. 11/. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого їх встановлення. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] була власником земельної ділянки загальною площею 5, 74 гектарів, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця втрачені, що є підставою для встановлення факту належності земельної ділянки спадкодавцю на праві власності. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 05.10.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 3 від 17.02.1987 року, /а. с. 8/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Отже, правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно зі ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні З матеріалів справи, зокрема із повідомлення Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину лише з підстави того, що відсутній правовстановлюючий документ, а тому позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial