Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

02 вересня 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» про стягнення коштів вкладу. Під час слухання справи було замінено відповідача на Публічне акціонерне товариство «БГ Банк» у зв'язку зі зміною назви банку. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму 12 752,81 доларів США. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за Договором банківського вкладу №ДФ-062055, що укладений між сторонами, [PERSON] розмістив на вкладному рахунку суму 12 545,07 доларів США зі сплатою 10,15% річних строком з 04.06.2014 року до 04.08.2014 року. 07.08.2014 року позивач звернувся до Банку із заявою про видачу вкладу та відсотків, але Банк не виплатив коштів. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заперечень чи пояснень до суду не направив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Як встановлено в судовому засіданні, 04 червня 2014 року між [PERSON] (далі - Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Банк Перший» (далі - Банк, правонаступником якого є відповідач) був укладений Договір №ДФ-062055 банківського вкладу (депозиту) (вклад «Класичний» без права поповнення зі сплатою процентів в кінці строку). В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Вкладник передав, а Банк прийняв для зберігання грошові кошти в іноземній валюті (долари США), що надійшли від Вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] в розмірі 12 545,07 доларів США на строк 61 днів, з 04.06.2014 року до 04.08.2014 року (п.1.1, 1.2 Договору). За умовами п.1.4, 2.1 Договору, по закінченню Строку Вкладу Банк повертає Вклад та нараховані проценти в розмірі 10,15% річних Вкладникові у безготівковій формі на рахунок [NUMBER], відкритий у ПАТ «Банк Перший». Умовами договору не передбачено поповнення вкладу. Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони погодились на умови, зазначені в ньому. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією платіжного доручення, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором та 04.06.2014 року перераховано 12 545,07 доларів США на депозитний рахунок. 01.08.2014 року [PERSON] звернувся до Банку із заявою про повернення депозиту із відсотками у повному розмірі. Крім того, як вбачається з виписки про рух коштів по депозитному рахунку [PERSON], станом на 18.09.2014 року залишок по рахунку становить 12 752,81 доларів США. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що будь-яких виплат до судового засідання Банком проведено не було. Отже, так як з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача невиплачений депозит з відсотками в сумі 12 752,81 доларів США. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved