Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

02.12.2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. Вона зазначила, що 04.09.2013 року дочка [PERSON] подарувала їй належну на праві спільної сумісної власності з відповідачем [PERSON] квартиру №59 за адресою: сел.Комсомольське Зміївського району Харківської області, вул.Лермонтова, 11. На момент відчуження квартири, в ній був зареєстрований відповідач. Відповідач та її дочка [PERSON] перебували в шлюбі. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24.04.2014 року шлюб між ними розірвано. На даний час в цій квартирі зареєстровані такими, що проживають її дочка [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON] та відповідач. Лише відповідач проживає в квартирі. [PERSON] створює неможливі умови для проживання, застосовує фізичне та психологічне насильство, добровільно житлове приміщення не звільняє, чим чинить перешкоди у користуванні квартирою, порушує її право власності. У звязку з такою поведінкою відповідача, вона зверталась в міліцію, де їй рекомендували звернутись до суду. Посилаючись на принцип непорушності права приватної власності, вона просить суд усунути перешкоди в здійсненні нею права власності шляхом виселення [PERSON] з квартири № 59 за адресою: сел.Комсомольське Зміївського району Харківської області, вул. Лермонтова, буд.11, позбавити його права користування цим житловим приміщенням. Жодних угод щодо найму квартири між нею та відповідачем не укладалось. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог. [PERSON] пояснила, що її дочка [PERSON] у вересні 2013 року зі згоди чоловіка [PERSON] подарувала квартиру за вищевказаною адресою. Відповідач був присутній при посвідченні угоди, нотаріус йому розяснював наслідки договору дарування та й те, що він не матиме права на квартиру, а ні її частку. Після укладення вказаної угоди, відповідач продовжував проживати в квартирі, але став кривдити свою жінку та дітей, вигнав їх з дому. На грунті психологічних навантажень, у дочки діагностували цукровий діабет. Траплялись випадки, коли він бив дружину. Внаслідок такої поведінки відповідача, [PERSON] з дітьми перейшли проживати до неї. В той час, [PERSON] залишився в квартирі, в якій зняв міжкімнатні двері, пошкодив меблі, повідрізав від напруги електричні розетки, плиту. Позивачка вказала на те, що відповідач перешкоджає їй в користуванні квартирою. Вона несе всі витрати по сплаті комунальних послуг, [PERSON] користується цими послугами, однак не проводить їх оплати. У батьків відповідача є чотирьохкімнтана квартира де він може проживати. Відповідач позов не визнав. Він пояснив, що в шлюбі з [PERSON] дочкою позивачки, було придбано трикімнатну квартиру за вищевказаною адресою. 15.03.2011 року внаслідок поломки крана в квартирі, сталося залиття сусідньої квартири, власники якої подали позов до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У серпні 2013 року дружина повідомила його, що квартиру можуть заарештувати за борги. Він сприйняв загрозу втрати квартири як реальну і погодився тимчасово, до повного погашення спричиненої шкоди, надати згоду на укладення [PERSON] договору дарування на імя тещі позивачки в справі. [PERSON] не заперечував того, що нотаріусом йому розяснювались наслідки укладення договору дарування. Разом з тим він наполягав на тому, що відбулась усна домовленість з [PERSON] через деякий час переоформити квартиру. Іншого житла він не має. Відповідач вважає, що позивачкою не доведено, що він перешкоджає їй в користуванні квартирою. На момент зміни власника квартири він був чоловіком дочки позивачки, тобто членом сімї власника і йому було дозволено проживати в квартирі. [PERSON] заперечує правомірність його виселення згідно ч.3 ст.116 ЖК України як такого, що самоправно зайняв житлове приміщення. Представник Зміївський РС ГУДМС Харківській області належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився, заперечень не надав. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] отримала в дар від дочки [PERSON] квартиру №59 за адресою:сел.Комсомольське Зміївського району, вул.Лермонтова,79, що підтверджується копією договору дарування квартири від 04.09.2013 року. ( а.с.7) Із договору дарування вбачається, що вказана квартира придбана 12.09.2001 року і належить [PERSON] Сторони не заперечували того факту, що квартира була придбана в період шлюбу [PERSON] і [PERSON] Однак, позивачка стверджувала, що вона з чоловіком придбали її та оформили на дочку, а відповідач вказував на те, що квартиру купили разом з дружиною. [PERSON] підтвердив, що надав згоду на дарування квартири і нотаріус йому розяснив наслідки такої угоди для нього. В квартирі зареєстровані відповідач, його колишня дружина [PERSON] та їх неповнолітні діти, що вбачається з довідки начальника ОСББ « Оксамит» від 27.10.2014 року. ( а.с.12) [PERSON] зверталась із заявою на дії [PERSON] до міліції, що вбачається з копії відповіді начальника Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області. Їй рекомендовано для вирішення цивільно-правового спору звернутись до суду. ( а.с.13) Тому, спірним питанням є реалізація [PERSON] права приватної власності на квартиру. Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зі змісту ст.383 ЦК України вбачається, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї імї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У ст.328 ЦК України перелічені підстави набуття права власності, зокрема, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону а незаконність набуття права власності не встановлено судом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоядженням своїм майном.( ст.391 ЦК України) Відповідачем не надано доказів, щодо незаконності набуття права власності на квартиру [PERSON] [PERSON] розяснювалось право на подачу позову про визнання частково недійсним договору дарування квартири, чого він не зробив на момент розгляду справи. ( а.с.32,33) Судовим розглядом встановлено, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] дочкою позивачки і дарувальником квартири розірвано, що підтверджується копією заочного рішення суду від 24.04.2014 року, судом встановлено про відсутність шлюбних відносин між подружжям. [PERSON] вказувала на те, що відповідач зловживає спиртними напоями на грунті чого, в сімї виникають постійні скандали та сварки, не утримує сімю.( а.с.11) Членом сімї [PERSON] відповідач не був Вищевикладене спростовує твердження відповідача на заперечення проти позову про те, що він був і залишається членом сімї [PERSON] і її дочки [PERSON] і відповідно до вимог ст.ст.150,156 ЖК України, ст.405 ЦК України має право на проживання в квартирі. Аналіз змісту вказаних правових норм вказує на правове положення члена сімї власника квартири, яким відповідач не є і зворотнє не доведено. Статтею 158 ЖК України передбачено, що інша особа ( не власник та не член його сімї) може користуватись жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянину на підставі права приватної власності, лише у разі укладення договору найму житлового приміщення. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами будь-яких договорів не укладалось. Ч. 3 Ст.116 ЖК України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Тобто, за конкретних обставин, коли право власності на квартиру перейшло до [PERSON] і вона з [PERSON] не укладала договору на користування ним спірною квартирою, слід вважати, що він там перебуває самоправно. Закон не передбачає збереження права користування житлом за особами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру, але не є на час розгляду справи членами його сімї. Таким чином судом встановлений факт втрати права [PERSON] на квартиру за вищевказаною адресою, з припиненням для колишнього власника права власності на житлове приміщення члени його сімї також втрачають право користування цим житлом і підлягають виселенню. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved