Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

04.02.2021 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та з урахуванням уточнюючих заяв від 16.03.2021, 23.04.2021 року просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 33628,99 грн. та пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 13566,82 грн. В обґрунтування вказаного позову зазначила про те, що 07.09.2010 року рішенням Волноваського районного суду Донецької області на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку й інших доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 19.08.2010 року і до повноліття дитини. 04.10.2010 року Волноваським районним судом Донецької області було видано виконавчий лист № 2-9225/10 про примусове виконання рішення Волноваського районного суду Донецької області від 07.09.2010 р. про стягнення аліментів з [PERSON] на корить [PERSON] у розмірі 1/4 частин від усіх видів заробітку й інших доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 19.08.2010 року і до повноліття дитини. Відповідач належним чином не виконує свої обов`язки зі сплати аліментів внаслідок чого станом на 01.01.2021 р. виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 33628,99 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах. Також, посилаючись на норму ч.1 ст. 196 СК України, просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2019 року по 01.01.2021 року в розмірі 13566,82 гривень. Рух справи у суді. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року провадження у справі відкрито. Постановлено справу розглядути за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивачка не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, позовні вимоги визнав та просив справу розглянути у його відсутність. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов висновку, що пред`явлений позов про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 07.09.2010 року рішенням Волноваського районного суду Донецької області з [PERSON] на користь [PERSON] ( [PERSON] ) стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку й інших доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.08.2010 року і до повноліття дитини. 04.10.2010 року Волноваським районним судом Донецької області було видано виконавчий лист № 2-9225/10 про примусове виконання рішення Волноваського районного суду Донецької області від 07.09.2010 р. про стягнення аліментів з [PERSON] на корить [PERSON] у розмірі 1/4 частин від усіх видів заробітку й інших доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 19.08.2010 року і до повноліття дитини. 02.04.2021 року Волноваським районним відділом державної виконавчої служби Східного МРУ МЮ (м. Харків) було видано довідку - розрахунок по ВП 60905778 відповідно до змісту якої всього за період з 01.12.2019 до 01.01.2021р. загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів складає 33628,99 гривень (а.с. 30). Відповідачем на підтвердження оплати аліментів у вказаний період жодних доказів не надано. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). Оскільки відповідачем в процесі розгляду справи не було доведено того, що в період з грудня 2019 по січень 2021 роки, він дійсно сплачував аліменти у встановленому в рішенні суду розмірі, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 33628,99 грн. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 0.022016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішення вказаного спору суд виходить із встановлених обставин справи та враховує правововий висновок Великої Палати Верховного Суду. Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений позивачем у розрахунку від 23.04.2021 року і який не спростований відповідачем. Згідно із вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У зв`язку з виниклою заборгованістю зі сплати аліментів у відповідача виникла пеня за несплату аліментів у розмірі 64534,66 грн., Проте, позивачем надано свій розрахунок пені у розмірі 13566,82 гривень і саме ця суму заявлена до стягнення та визнана відповідачем. Вказані позовні вимоги відповідають положенням законодавства, а тому також підлягають задоволенню. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 33628,99 грн. та пеня у зв`язку з простроченням сплати аліментів в сумі 13566,82 грн. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved