Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

02 червня 2016 року орган опіки та піклування в особі Камінь-Каширської районної державної адміністрації звернувся у суд із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог зазначає, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] зловживає спиртними напоями, недобросовісно відноситься до своїх материнських обов'язків, вихованням дитини не займається, веде аморальний спосіб життя, по кілька днів взагалі не з'являється вдома. Дядько дівчинки, [PERSON], неодноразово звертався по питанню виховання його сестрою малолітньої дитини. Працівниками служби було перевірено умови проживання дитини і виявлено, що в кімнатах по місцю проживання матері не прибрано, посуд не митий. За дівчинкою доглядала тітка, - [PERSON] Зі слів дідуся, [PERSON], мати не приділяє уваги вихованню та розвитку дівчинки, залишає її не повідомляючи про своє місце перебування. Відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Оскільки дитина опинилася в складних життєвих обставинах, то 29 грудня 2015 року її було влаштовано до Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Ковеля. Лише в лютому 2016 року відповідачка [PERSON] звернулася в службу у справах дітей і поцікавилася місцем перебування своєї дочки. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 11 березня 2016 року було розглянуто питання про стан батьківських обов'язків [PERSON] Рішенням комісії №12 від 11 березня 2016 року було зобов'язано [PERSON] протягом одного місяця створити належні умови для спільного проживання та виховання дитини. Працівниками служби під час профілактичних бесід [PERSON] надавалися рекомендації як покращити умови проживання в сім'ї, також вона була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов'язків, проте поведінка відповідачки не змінилася, вона жодного разу не була у реабілітаційному центрі, не дзвонила та не цікавилася здоров'ям своєї дитини, по місцю проживання не з'являється, продовжує вести аморальний спосіб життя. Працівниками районного центру для сім'ї, дітей та молоді під час обстежень встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає (проживає у співмешканця), на роботу не влаштувалася, зловживає алкоголем, не створила жодних умов для проживання та виховання дитини. 14 квітня 2016 року на комісії з питань захисту прав дитини повторно розглянуто поведінку та стан виконання батьківських обов'язків матір'ю та прийнято рішення надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки. З урахуванням наведеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], і стягнути з відповідачки на утримання її дочки аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, зазначивши їх отримувачем Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей м. Ковель, де перебуває дитина. Представник позивача Сидорчук С.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позові підстав і просив їх задовольнити. Прокурор Антонюк В.В. у судовому засіданні не заперечив позбавити [PERSON] батьківських прав з тих підстав, що остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, та стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законодавством порядку, причину неявки суду не повідомила і заяву про відкладення розгляду справи суду не подала. За згодою представника позивача та з врахуванням думки прокурора, судом, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, проведено заочний розгляд справи на підставі поданих представником позивача та наявних у матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог частин 2 і 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК), батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави для позбавлення матері, батька батьківських прав визначені ст. 164 СК, у відповідності до якої, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з вимогами ст. 165 СК, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК (а.с. 3, 4). З пояснень у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що з часу народження дитини відповідачка [PERSON] самоусунулася від виховання своєї дочки, без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться фізичним та моральним розвитком дівчинки, покинула малолітню дитину проживати з дідом та дядьком, залишивши місце реєстрації, веде бродяжницький спосіб життя та зловживає алкогольними напоями. Як вбачається з повідомлень Комунальної установи «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» № 105 від 29.02.2016 року, № 223 від 24.05.2016 року, з 29 грудня 2015 року малолітня [PERSON] зарахована до складу вихованців центру, за період перебування у центрі відповідачка жодного разу не відвідала дитину та не поцікавилася нею (а.с. 15, 16). Згідно з рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації № 12 від 11 березня 2016 року [PERSON] було зобов'язано протягом одного місяця змінити свій спосіб життя та створити належні умови для спільного проживання і виховання дитини (а.с. 18). Допитана як свідок працівник Камінь-Каширського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] пояснила, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] фактично проживає у [ADDRESS], батьківських обов'язків по вихованню дочки не виконує і після поміщення останньої до центру соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Ковелі долею дитини не цікавиться, не вживає заходів щодо повернення їй дочки, не створила належних умов для проживання дитини. З висновку Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 01 червня 2016 року № 768/35/2-16 вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки вона самоусунулася від виховання дочки, її життям, здоров'ям та утриманням не цікавиться, і після влаштування дитини до Комунальної установи «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» поведінку свою не змінила, до дитини не приїжджає, не цікавиться її здоров'ям, матеріальним забезпеченням, життям дитини (а.с. 19). Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] не піклується про свою дитину, не займається її вихованням та утриманням, не проявляє батьківської уваги та турботи про неї, тобто, фактично ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини без об'єктивних поважних причин, а тому позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав підлягають до задоволення. Відповідно до ст. ст. 166, 180 СК, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що [PERSON] свій обов'язок по утриманню дочки не виконує, не надає будь-якої матеріальної допомоги, та беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої дитини, яка перебуває у Комунальній установі «Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», суд вважає за можливе та необхідне стягувати з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп., з яких 551 грн. 20 коп. за вимогу немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав) та 551 грн. 20 коп. за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів). На підставі наведеного та

Outcome: approved