Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до моменту закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Посилалась на те, що повнолітня дочка [PERSON] навчається у інституті соціальної роботи та управління Національного педагогічного університету імені [PERSON] на денній формі навчання та повністю перебуває на її утриманні (оплата харчування, одягу, проїзду, придбання учбової літератури). В звязку з відсутністю у студентки самостійних доходів вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач, який є батьком [PERSON], ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча має таку можливість. До повноліття дочки аліменти сплачував. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримувала, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому. Будучи допитаною як свідок, пояснила, що працює вчителем у школі. На даний час при педагогічному навантаженні у 29 годин отримує чисту заробітну плату в сумі 7200 грн.. Донька навчається на бюджетній формі навчання, але в 2017 році стипендії не отримала, так як не добрала кількох балів. Їй важко самій забезпечити дитину. По її підрахунках вона затрачає на утримання студентки десь 5000 грн. у місяць. Проїзд з Києва додому в один кінець коштує 240 грн., щоденний проїзд на навчання 30 грн., плата за квартиру 2000 грн., також вона оплачує канцтовари, послуги по ксерокопіюванню, вартість деяких навчальних посібників (довідників). На 2 тижні дає дочці 1000 грн., новою поштою висилає продукти. Зараз є потреба в придбанні одягу та взуття на зиму, що також коштує недешево. Вона тримає велике господарство, також допомагає старшій дочці з малолітньою дитиною, чоловік якої теж студент. Колишній чоловік ніякої участі в утриманні студентки не приймає, до цього часу має заборгованість по аліментах за 2015 рік, які сплачував до повноліття дитини. У судове засідання третя особа без самостійних позовних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON], не зявилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Не заперечував своє батьківство щодо дитини, те, що має постійне місце роботи та доходи, проте, як і в своєму письмовому запереченні на позов, категорично не погоджувався з тим, щоб аліменти стягувалися на користь матері дитини. Визнав, що дійсно останнім часом не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Висловив припущення, що діти налаштовуються проти нього матір»ю. Пояснив, що спроможний сплачувати десь 1500 грн. аліментів, але при умові, що вони йтимуть на картку дитини. В даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, інших дітей не має, будь-які стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ № 088395, виданого Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі сторін, який було розірвано 29 червня 2004 року. Повнолітня донька [PERSON] перебуває на утриманні матері Довідками Національного педагогічного університету імені [PERSON] ІІІ ІV рівня акредитації № 562/15 від 12.11.2015 року, від № 748 06.09.2017 року підтверджено, що [PERSON] є студенткою групи 3 соціальна робота, факультет соціально-економічної освіти та управління, денного відділення, бюджетна форма навчання; термін навчання - з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року, у 2017 році доходів не отримує. Ч.1 ст.60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач у судовому засіданні визнав своє батьківство щодо дитини, те, що він працює водієм у ПП «Еліт «Решен КЛАБ» і його доходи дозволяють сплачувати аліменти. Також ним визнано, що донька в даний час навчається стаціонарно, і що він в її утриманні участі не приймає. Суд дійшов висновку, що вказані обставини, відповідно до припису ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Позивач надала докази, які підтверджують батьківство відповідача щодо повнолітньої дитини, та докази того, що повнолітня донька продовжує навчання та не має самостійних доходів, в зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги. Також надала доказ про отримувану нею (позивачем) заробітну плату, яку суд визнав недостатньою для покриття всіх затрат на навчання доньки. Крім цього, належним доказом щодо предмету доказування суд визнав пояснення позивача, яка була допитана в якості свідка, і повідомила про обставини, що обґрунтовують її вимоги, зокрема, про розмір витрат, які вона несе на утримання доньки - студентки. Приведені позивачем витрати не виходять за межі розумного. Крім цього, обставину про складність забезпечення навчання на стаціонарі за нинішніх економічних умов суд вважає загальновідомою. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч.1 ст.200 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до роз»яснення наданого в п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15.06.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У судовому засіданні такі юридичні факти встановлені. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 191, 199-201 Сімейного Кодексу України, підлягаючими задоволенню, проте, частково, оскільки мінімально можливий розмір аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлено лише для неповнолітніх дітей, на повнолітніх він не поширюється і визначається за правилом ч.1 ст. 200 СК України. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. Письмові заперечення відповідача на позов, в яких він вказав, що позивач не надала належних доказів на підтвердження потреби дочки у матеріальній допомозі у зв»язку з навчанням, та, що вона не має права звернення до суду, так як дитина проживає в м. Києві, а не з позивачем, сприйняті критично і до уваги не взяті з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Позивачем надано докази (паспорт третьої особи, витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON], довідку виконкому Бугаївської сільської ради від 2.11.2017 року № 02 35/1167 ), які свідчать, що [PERSON] до цього часу зареєстрована за місцем проживання позивача і значиться в складі її сім»ї. З огляду на те, що в даний час студентка переважно проживає в м. Києві, тому, в зв»язку з навчанням, її проживання в с. Бугаївці підпадає під ознаки тимчасового, і такого, що зареєстроване в установленому законом порядку. Крім цього, чинне законодавство дозволяє громадянам мати кілька місць проживання. Вказані доводи свідчать про те, що позивач мала право звернутися до суду з зазначеним позовом при наявності законодавчої альтернативи такого звернення : або мати, або дочка- студентка. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі названої норми суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial