Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

02 квітня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] : аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання як дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позову вказує на те, що 01 червня 2018 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час позивач проживає разом з сином в будинку відповідача. Однак, з лютого 2021 року сторони спільне господарство не ведуть. Зазначила, що відповідач участі в утриманні сина не приймає, добровільно матеріальну допомогу не надає. Вона самостійно здійснює догляд за дитиною та утримує її за рахунок державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та за рахунок коштів, які надає їй її мати. Їй відомо, що відповідач має двох дітей від першого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, аліментних зобов`язань відповідач не має, позову про стягнення аліментів на утримання цих дітей не заявлялось. На даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом про стягнення аліментів. У судове засідання представник позивача - [PERSON] не з`явилась, але надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 червня 2018 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 251, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 червня 2018 року (а.с. 9). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13 листопада 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1360 (а.с. 10). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: позивач [PERSON] - мати, та відповідач [PERSON] - батько. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини. Крім того, з рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року по справі № 204/6328/17, яке набрало законної сили 30 січня 2018 року (а.с. 11), вбачається, що відповідач, крім [PERSON] , [INFO] , має ще двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу зі [PERSON] , а саме: неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Однак, при цьому матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того чи сплачує відповідач [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання дитини буде ј частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02 квітня 2021 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, на користь матері [PERSON] , що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У частині 2 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вже було зазначено вище, неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачем по справі. З довідки, виданої Структурним підрозділом «Дніпровське моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» 23 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] з 14 лютого 2017 року працює в Структурному підрозділі «Дніпровське моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» на посаді експедитора центрального складу депо, з 14 грудня 2018 року по 01 листопада 2021 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с. 12). Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, основною обов`язковою умовою для надання матеріальної допомоги дружині до досягнення дитиною трирічного віку, є існування об`єктивної можливості чоловіка надавати таку допомогу. Враховуючи, що відповідач по справі перебуває у працездатному віці, суд вважає, що відповідач є таким, що може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Підстав для зменшення розміру аліментів заявлених до стягнення, які б давали підстави зменшити їх розмір (наприклад, незадовільний стан здоров`я платника, перебування на утриманні непрацездатних або малолітніх осіб, наявність іншої родини та утриманців, тощо), під час розгляду даної справи судом не встановлено. Згідно приписів ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, підсумовуючи наведене, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на її утримання як дружини до досягнення їх дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 02 квітня 2021 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів для утримання дружини. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст. 75, 79, 80, 81, 84, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved