Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

02 лютого 2017 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України дитини без згоди батька, Свої вимоги мотивувала тим, що з грудня 2010 року вона з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Вони є батьками [PERSON], [INFO]. У серпні 2013 року їхні стосунки припинилися та на даний час дитина проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, він постійно та безпідставно чинить їй перешкоди в здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного та духовного розвитку, морального стану. Зокрема, відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд малолітнього сина за кордон у супроводі матері для відпочинку та оздоровлення. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Позивач вважає, що ненадання відповідачем такого дозволу ґрунтується виключно на неприязних стосунках між батьками та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Виїзд дитини за кордон у її супроводі жодним чином не порушує право батька на участь у вихованні власної дитини, оскільки має за мету перш за все реалізацію охоронюваних законом прав та інтересів дитини. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року позовну заяву залишено без руху. 14 березня 2017 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2017 року відкрито провадження в справі. 14 вересня 2017 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову. З урахуванням останньої заяви (а.с. 50) позивач просить суд ухвалити рішення, яким: -дозволити тимчасовий виїзд за межі України до Князівства Андорра неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька [PERSON], строком до 14 днів перебування, у період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року, в супроводі матері [PERSON]; -дозволити тимчасовий виїзд за межі України до Королівства Іспанія неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька [PERSON], строком до 14 днів перебування, у період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, в супроводі матері [PERSON] Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки в судове засідання до суду подано не було. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності її представника та при ухваленні рішення виходити з інтересів дитини (а.с. 48). Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2010 року по серпень 2013 року та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 січня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Частиною 5 цієї статті визначено, що той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], визначено з матір'ю [PERSON] за розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 53 від 26 січня 2017 року (а.с. 10). Позивач посилається на те, що відповідач систематично ухиляється від надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини для оздоровчого відпочинку, при цьому не пояснює свою відмову. Також зазначає, що батько не взмозі матеріально надати таку можливість дитині, та лише вона може забезпечити відпочинок дитини за кордоном. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася з проханням до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на 2017 рік в оздоровчо-виховних цілях, в тому числі з 17 березня 2017 року по 26 березня 2017 року до гірськолижного курорту в Андоррі, м. Вальнорд (а.с. 13). Зазначений лист отримано відповідачем 08 грудня 2016 року, проте він залишений без відповіді (а.с. 14). Також суду надано текст електронної переписка сторін з приводу надання згоди батька на виїзд дитини за кордон. З цієї переписки вбачається, що відповідач заперечує проти надання дозволу на виїзд дитини за кордон на гірськолижний курорт в Андорру. Посилався на те, що присутність лише одного з батьків буде небезпечним для дитини та пропонував відпочинок в присутності двох батьків на курортах України, де дитина буде під наглядом та в безпеці (а.с. 20-23). 14 вересня 2017 року позивач звернулася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини до Королівства Андорра з 16 грудня 2017 року по 23 грудня 2017 року та до Іспанії з 17 липня 2018 року по 31 липня 2018 року. Зазначений лист отримано відповідачем 04 вересня 2017 року, проте відповіді на нього [PERSON] надано не було (а.с. 51-53). Цивільна справа перебуває в провадженні суду з лютого 2017 року, проте відповідачем письмового, нотаріально посвідченого дозволу на виїзд дитини за кордон хоча б до однієї країни слідування надано не було. Вбачається, що відповідач заперечує проти виїзду за межі України на відпочинок їх з позивачем сина - [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що в зв'язку з цим дитина була позбавлена можливості оздоровитися та відпочити за межами України, а саме: в Князівстві Андорра з 18 березня 2017 року по 25 березня 2017 року, в Федеративній Республіці Німеччина з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року та в Князівстві Андорра з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року, що є порушенням прав та інтересів дитини. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. З п. 4 зазначеної постанови вбачається, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач проти виїзду дитини за межі України для відпочинку заперечує, посилаючись на те, що присутність лише одного з батьків буде небезпечним для дитини Разом з тим, будь-яких належних доказів на підтвердження викладено відповідач суду не надав, зокрема, не обґрунтував чому мати дитини неспроможна забезпечити належний рівень безпеки, відпочинку та оздоровлення їх сина або, що позивач діє всупереч інтересам дитини. За таких обставин, суд вважає, що відмова відповідача в наданні дозволу на виїзд сина за межі України є неправомірною та суперечить інтересам дитини. Позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Королівства Іспанія для відпочинку та оздоровлення їх сина без згоди та супроводу його батька строком до 14 днів перебування, у період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, в супроводі матері [PERSON] Суд вважає, що зазначений термін та період перебування за межами України дитини без згоди батька не суперечить вимогам закону та відповідає інтересам дитини. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України до Князівства Андорра строком до 14 днів перебування, у період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року, в супроводі матері [PERSON] Судове рішення ухвалюється 16 квітня 2018 року, тому період, вказаний у позовній заяві для такої поїздки вже минув. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 640 гривень судового збору.

Outcome: partial