Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

02.07.2021 року позивач [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» з позовною заявою, яку згодом уточнила та в якій просить суд: стягнути з АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на її користь одноразово у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати заборгованості по щомісячних виплатах в рахунок відшкодування шкоди за період з 1 січня 2019 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 18223,40 грн. та по 2659, 88 грн. щомісячно, починаючи з 01 листопада 2021 року; зобов`язати відповідача збільшувати їй розмір відшкодованої шкоди завданої каліцтвом з одночасним підвищенням мінімальної заробітної плати на відповідний коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати у відношенні до попередньої мінімальної заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 19 квітня 1980 року при переході через залізничний шлях в м. Маріуполі в районі станції «Маріуполь -порт» в Приморському районі м. Маріуполя вона була травмована вагоном Ясиноватського відділення Донецької залізничної дороги та отримала ушкодження, внаслідок чого з 01.08.1988 року була визнана інвалідом 2 групи безстроково та такою, що втратила працездатність на 100 %. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.06.1989 року з Ясиноватського відділення Донецької залізничної дороги на її користь в рахунок відшкодування шкоди за період з 13.03.1989 року по 13.06.1989 року стягнуто одноразово 91 руб.11коп., та починаючи з 14.06.1989 року довічно по 30 рублів 37 копійок щомісячно. При винесенні судового рішення судом здійснений розрахунок відшкодування шкоди виходячи з її середньомісячної заробітної плати і визначений розмір щомісячних платежів в сумі 30 рублів 37 коп. безстроково В подальшому у зв`язку із збільшенням середньомісячної заробітної плати їй щомісячно виплачувалося по 105 грн. 74коп. Починаючи з 01.09.2013 р. на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.12.2013 р. по справі №266/4135/13-ц щомісячно платежі збільшено до 514,78 грн. та стягнуто з відповідача одноразово у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати заборгованість по щомісячних виплатах в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом за період з 01.01.2004 р. по 30.08.2013 р. в розмірі 21004,36 грн. В частині стягнення одноразово у вказаній сумі, рішення було виконано у повному обсязі, а в частині щомісячних платежів рішення частково виконувалось до січня 2016 р. З лютого 2016 р. відповідач перестав сплачувати позивачу щомісячне відшкодування шкоди. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.02.2019 року її позовні вимоги задоволено, стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на її користь одноразово у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати заборгованість по щомісячних виплатах в рахунок відшкодування шкоди за період з 1 вересня 2013 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 41866,85 грн. та по 1652,26 грн., щомісячно, починаючи з 01.11.2018 року з урахуванням проведених виплат, здійснюючи виплати у визначеному розмірі в подальшому. Постановою Донецького апеляційного суду від 24.09.2020 року за її заявою по перегляду за нововиявленими обставинами вказане рішення Приморського районного суду залишене без змін. В подальшому Лиманським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) відкривалось виконавче провадження №63474862 за результатами якого 16.04.2021 року рішення суду виконано. Разом з тим, відповідач здійснив щомісячну виплату без врахування коефіцієнту зростання мінімальної заробітної плати, обмежившись мінімальною заробітною платою грудня 2018 року. Таким чином, недоплачені суми в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом за період з 1 січня 2019 року по 31 жовтня 2021 року складають 18223,40 грн., а щомісячне відшкодування станом на 05.11.2021 року складає 2659,88 грн. На підставі чого, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О. від 25.08.2021 року по справі відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу АТ «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» вручено 11.10.2021 року. Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. 01.10.2021 року до суду від представника АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Пинзіної Ю.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що АТ «Укрзалізниця» заперечує проти позову з огляду на таке. Позивач у позовній заяві посилається, що відповідач самостійно не здійснює підвищення розміру відшкодування шкоди завданої каліцтвом з одночасним підвищенням мінімальної заробітної плати на відповідний коефіцієнт збільшення. Однак, ч.2 ст. 1208 ЦК України встановлено, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Тобто збільшення розміру відшкодування не здійснюється автоматично. Підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: підвищення вартості життя; збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Вказаний перерахунок, як підстава для збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, не передбачений чинним законодавством. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема осіб, які втратили працездатність. У контексті ч.2 ст. 1208 ЦК України під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт. Крім того, наданий позивачем розрахунок є арифметично не вірним. Таким чином, можлива сума щомісячних виплат може бути 26859 грн., а можлива сума недооплачених коштів - 13185,30 грн. Також, з 01.06.2021 року щомісячні виплати не припинялись, позивач отримує щомісяця 1652,28 грн., згідно рішення по справі №266/6357/18. Виплата за вересень 2021 року була здійснена 23.09.2021 року. На підставі чого, просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. 09.11.2021 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, суд приходить до висновку про необхідність здійснення розгляду справи за наявними в ній доказами з урахуванням ч.1 ст.13 ЦПК України. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.12.2013 року №266/4135/13-ц, яке набрало законної сили та виконувалося відповідачем до лютого 2016 року встановлено, що 20 квітня 1980 року [PERSON] отримала травму при переході через залізничні шляхи, внаслідок чого втратила працездатність на 100%, є інвалідом 2 групи безстроково, причина інвалідності трудове каліцтво по шляху на роботу, непрацездатна. Цим же рішенням стягнуто з Державного підприємства «Донецька залізниця» в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом по 514,78 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2013 року ( а.с. 10-21). Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.02.2019 року у справі №266/6357/18, яке набрало законної сили, позов [PERSON] , задоволено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на її користь одноразово у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати заборгованість по щомісячних виплатах в рахунок відшкодування шкоди за період з 1 вересня 2013 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 41866,85 грн. та по 1652,26 грн., щомісячно, починаючи з 01.11.2018 року з урахуванням проведених виплат, здійснюючи виплати у визначеному розмірі в подальшому. (а.с.22-25). Постановою Донецького апеляційного суду від 24.09.2020 року за заявою [PERSON] по перегляду за нововиявленими обставинами, рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.02.2019 року, залишено без змін. (а.с.26-29). У відповідності до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Відповідно до Положень першого Протоколу (Париж, 20.03.1952р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.ХІ.1950), практики Європейського суду з прав людини у справах щодо захисту права власності, що є джерелом права в Україні має застосовуватись органами державної влади, в тому числі і судами, яка в розгляді багатьох заяв ілюструє поняття право власності, захист майнового інтересу. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Копецький проти Словаччини» (Кореску у. Slovakia) [ВП1, заява № 44912/98, п. 52. ЄСПЛ 2004-ІХ), зауважено що, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Так, судом встановлено, та не заперечувалося відповідачем, що за період з 1 січня 2019 року по 31 травня 2021 року неодноразово підвищувалась мінімальна заробітна плата. Законами України про Державний бюджет України за 2019-2021 року затверджені розміри мінімальної заробітної плати, зокрема: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 4173 грн.; з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року - 4723 грн.; з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року - 5000 грн.; з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року - 6000 грн. На підставі зазначеного та відповідно до вимог ст.1208 ЦК України дійсно у зв`язку із збільшенням розмірів мінімальної заробітної плати та підвищенням вартості життя, що мали місця після 01 листопада 2018 року, [PERSON] має право на збільшення розміру відшкодування шкоди. Першим збільшення мінімальної заробітної плати після встановленого рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.02.2019 року щомісячного платежу у розмірі 1652,26 грн. мало місце бути з січня 2019 року, а тому саме з цього часу у [PERSON] виникло право на збільшення розміру відшкодування. Визначаючи суми, що належать до відшкодування позивачу суд виходить з наступного. Коефіцієнт зростання мінімальної заробітної плати з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року становив 1, 12 (4173 грн. мінімальна заробітна плата): розмір щомісячного відшкодування позивачу з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року повинен був становити на 1850,53 грн. більше щомісячно. З 01.01. 2020 року коефіцієнт зростання мінімальної заробітної плати становив 1,13, розмір щомісячного відшкодування з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року повинен був становити на 438,84 гривень більше. З 01.09. 2020 року коефіцієнт зростання мінімальної заробітної плати становив 1,06, розмір щомісячного відшкодування з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року повинен був становити на 564,31 гривень більше. З 01.01.2021 року коефіцієнт зростання мінімальної заробітної плати 1,2, розмір щомісячного відшкодування з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року повинен був становити на 1007,62 гривень більше. Отже, загальна сума відшкодування шкоди з урахуванням зростання мінімальної заробітної плати, на отримання якої мала право позивачка за період з січня 2019 року по жовтень 2021 року становить 18223,40 грн. На підставі чого, позивач має право на отримання одноразової суми відшкодування за спірний період, але за відрахуванням з цієї суми фактично отриманих сум, одноразова сума становить 18223,40 гривень. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача щомісячних платежів в рахунок відшкодування шкоди позивачу з 01.01.2019 року, суд виходить з наступного. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було встановлено розмір мінімальної заробітної плати - 4173 гривень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року - 4173 гривень, з 01.09.2020 року по 31.12.2021 року - 5000 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року - 6000 гривень. Коефіцієнт зростання мінімальної заробітної плати за 2019 рік становить 1,12 (4173:3723 (мінімальний розмір заробітної плати в 2019 році: на мінімальний розмір заробітної плати в 2018 році). Коефіцієнт зростання мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року становить 1,13 (4723:4173 (мінімальний розмір заробітної плати з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року : на мінімальний розмір заробітної плати в 2019 році). Коефіцієнт зростання мінімальної заробітної плати за період з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року становить 1,06 (5000:4723 (мінімальний розмір заробітної плати з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року : на мінімальний розмір заробітної плати за період з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року) Коефіцієнт зростання мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2021року по 30.11.2021 року становить 1,2 (6000:5000 (мінімальний розмір заробітної плати в 2021 році: на мінімальний розмір заробітної плати в 2020 році). Таким чином, суд вважає, що розмір щомісячного відшкодування позивачці у зв`язку із збільшенням мінімальної заробітної плати повинен бути визначений з 01 листопада 2021 року в сумі 2659,88 грн. та виплачуватися відповідачем на користь позивача щомісячно саме у даному розмірі в подальшому, а тому суд задовольняє позовні вимоги. Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача збільшувати їй розмір відшкодованої шкоди завданої каліцтвом з одночасним підвищенням мінімальної заробітної плати на відповідний коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати у відношенні до попередньої мінімальної заробітної плати, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають вимогам ч.2 ст. 1208 ЦК України. Частиною ст. 1208 ЦК України визначено, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Отже, збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, не підлягає автоматичному збільшенню, окрім як за рішенням суду. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 908 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial