Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

04.05.2018 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідачів, у якому просить змінити порядок стягнення аліментів на його утримання, а саме стягувати такі безпосередньо у його користь, а не матері. 03.09.2018 р. сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, представник позивача вказав, що підтримує позовні вимоги, а відповідачі зазначили, що визнають позов. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 висловлено таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15.03.2016 р., що набрало законної сили 09.04.2016 р., вирішено стягувати з [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на час навчання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки його щомісячних доходів з 04.01.2016 р. і до закінчення навчання, але не більше як до двадцяти трьох років. 11.04.2016 р. було видано відповідний виконавчий лист. Позивач просить стягувати раніше присуджені аліменти на його навчання безпосередньо у його користь. Відсутні законодавчі обмеження для зміни порядку стягнення таких аліментів. Виходячи з фактичних обставин справи, аналізу вищезазначених норм, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Outcome: approved