Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

03 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Веселинове Миколаївської області, вул. Гагаріна, 25. В зазначеному будинку крім позивачки зареєстровані відповідачі: [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки та [PERSON], яка є двоюрідною сестрою чоловіка позивачки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вже довгий час не проживають за даною адресою, оскільки добровільно змінили постійне місце проживання виїхавши до Російської Федерації. На сьогоднішній день відповідачі не мають можливості самостійно знятися з місця проживання. Реєстрація відповідачів порушує права позивача як власниці житлового будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв'язку з чим вона просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та з підстав зазначених у позові просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, через засоби масової інформації. Про причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних причин. В судовому засіднні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в смт Веселинове Миколаївської області по вул. Гагаріна. 25. Право власності [PERSON] на житловий будинок підтверджено договором дарування від 18 червня 1996 року, який посвідчено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори, виконуючою обов`язки Веселинівської державної нотаріальної контори [PERSON]. 18 лютого 1997 року Веселинівською філією Миколаївського МБТІ за реєстраційним № 915 за [PERSON] зареєстровано право власності на вище зазначений житловий будинок. В зазначеному будинку крім позивачки зареєстровані відповідачі: [PERSON] та [PERSON] Відповідачка [PERSON] є рідною сестрою позивачки та проживала в будинку позивачки до 2006 року. В 2006 році [PERSON] добровільно змінила своє місце проживання, виїхавши до м. Москви та отримала громадянство Російської Федерації. З реєстрації вона знялась, однак в будинковій книзі відповідної відмітки зроблено не було. В свою чергу відповідач [PERSON] є двоюрідною сестрою чоловіка позивачки. Для отримання паспорту їй необхідно було зареєструвати своє місце проживання. В зв`язку з тим, що у її матері [PERSON], яка проживала в [INFO] були відсутні документи на будинок, позивачка в 2005 році зареєструвала її у власному будинку за адресою: смт. Веселинове Миколаївської області, вул. Гагаріна, 25. Однак відповідачка жодного дня не проживала за вказаною адресою, та в подальшому виїхала до Російської Федерації. На сьогоднішній день позивачка, як власниця житлового будинку має намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, однак реєстрація відповідачів у її будинку перешкоджає їй у цьому. Для вирішення даного питання позивачка звернулась до Веселинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, однак їй в цьому було відмовлено в зв`язку з відсутністю особистої заяви відповідачів та рекомендовано звернутися до суду. В зв'язку з чим [PERSON] звернулась до суду та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Суд вважає, що реєстрація відповідачів у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є членом родини позивача [PERSON] та не проживає у будинку, розташованому в смт. Веселинове Миколаївської області по вул. Гагаріна, 25, без поважних на те причин, понад один рік. В свою чергу відповідачка [PERSON] не є членом родини позивачки та не проживає у зазначеному житловому будинку понад шість місяців, без поважних на те причин. Крім того даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] та [PERSON]. З огляду на вище викладене, для усунення перешкод у здійсненні позивачем свого права користування та розпоряджання своїм житловим будинком, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладено,

Outcome: approved