Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

03 січня 2018 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 09 лютого 1985 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. У них з [PERSON] був син - [PERSON], [INFO], який 06 жовтня 2006 року помер. Спільне життя не склалось і вони з відповідачем не проживають разом з 1998 року, не підтримують одне одного, не виявляють один до одного ніяких почуттів, фактично сімя розпалася і її подальше збереження неможливе. Спорів стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала повністю та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 09 лютого 1985 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - Троценко), [INFO], перебувають у шлюбі, місце реєстрації - Центральний ЗАГС Комсомольська н/А, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу здійснено запис за № 242 (а.с. 5). Неповнолітніх дітей у сторін немає. Згідно з викладеними позивачем [PERSON] обставинами спільне життя не склалось і вони з відповідачем не проживають разом з 1998 року, не підтримують одне одного, не виявляють один до одного ніяких почуттів, фактично сімя розпалася і її подальше збереження неможливе. Спорів стосовно поділу спільного майна немає. Враховуючи викладені позивачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сімя сторін дійсно давно розпалась та поновлена бути не може. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище [PERSON], яке вона отримала в звязку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона виявила таке бажання. На підставі викладеного,

Outcome: approved