Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

04.08.2020 до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що вона немає можливості працювати, враховуючи вік дитини, отримує лише допомогу держави, інших доходів не має, а тому в неї склалася вкрай тяжка фінансова ситуація. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.08.2020 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. 19.10.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів. У задоволенні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку просив відмовити в повному обсязі. Вказав, що має захворювання серця, ніде не працює, знаходиться на утриманні своїх батьків, відтак немає можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. 10.11.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач просила не приймати відзив на позовну до уваги та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають з 31.10.2019 у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Сторони не ведуть спільного господарства та проживають за різними адресами. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки малолітня дитина проживає з матір`ю, батько - відповідач по справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] працездатний, інших неповнолітніх, малолітніх дітей на утриманні не має. Доводи відповідача в тій частині, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, є непомірним для нього так, як він ніде не працює, перебуває на утриманні батьків суд відхиляє. На підтвердження свого незадовільного стану здоров`я відповідачем надано копії виписки з медичної картки хворого, копію висновку лікаря від 03.02.2014, виданого Київським міським дитячим кардіологічним центром, копію висновку ехокардіографії від 15.10.2020 відповідно до яких [PERSON] має підтверджені функціональні зміни в роботі серця, ознаки тахиаритмії, порушення релаксації. Однак, за відсутності відповідних консультативних висновків лікарів, суд позбавлений можливості оцінити стан здоров`я відповідача з наведених письмових доказів, оскільки такі не містять відомостей щодо необхідності проведення певного виду лікування, не містять жодних призначень, рекомендацій щодо амбулаторного чи стаціонарного лікування, в тому числі, будь-яких обмежень або застережень до фізичних навантажень чи працевлаштування. Сама по собі відсутність офіційного доходу [PERSON] не звільняє його як батька від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини і не свідчить про об`єктивну відсутність можливості виконання батьком свого обов`язку утримувати власну дитину. В ході розгляду судом даного спору відповідачем не наведено обгрунтованих доводів та не надано належних доказів, які в контексті ст. 182 СК України свідчили б про відсутність можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Дитина, яка має двох працездатних батьків, вправі розраховувати на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частинні стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Щодо заявлених вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, судом встановлено наступне. [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та окрім соціальних виплат, інших джерел доходів не має. Згідно з ч. 2 - ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, врахувавши встановлені вище обставини щодо працездатності відповідача та відсутності у нього інших зобов`язань фінансового характеру, а також виходячи з підстав розумності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог, зокрема, про стягнення з відповідача коштів на утримання позивача в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial