Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

03 травня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про визнання усних угод на заселення недійсними, зобов'язання вчинити певні дії в якій просив суд визнати заселення і змови з відповідачем незаконними та повернути майно (житло) володарю від набувшої його без достатньої правової підстави по [ADDRESS] обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON], яка мала у власності помешкання по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вказані приміщення належить йому на праві власності в порядку спадкування за законом. 08.04.2006 року [PERSON] за усною згодою заселила [PERSON] у спірне приміщення, будь-якої згоди щодо цього у інших спадкоємців вона не отримувала. На думку позивача вказані дії порушили його право власності та права власності інших спадкоємців, що і вимусило його звернутися до суду з вказаною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 19 травня 2017 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання усних угод на заселення недійсними, зобов'язання вчинити певні дії. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2017 року зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання усних угод на заселення недійсними, зобов'язання вчинити певні дії до розгляду цивільної справи № 639/3264/16-ц, 2/639/107/17 за позовом [PERSON] до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] про визнання незаконними /протиправними / дії або бездіяльність, визнання права власності на спадкування, визнання права на земельну ділянку, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2017 року - скасовано. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання усних угод на заселення недійсними, зобов'язання вчинити певні дії - направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.06.2018 року у даній справі було призначено повторний автоматичний розподіл справи на підставі п. 2.3.49 та п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2018 року для розгляду даної цивільної справи, суддею було визначено головуючого суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання усних угод на заселення недійсними, зобов'язання вчинити певні дії - прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про об'єднання в одне провадження декількох справ - відмовлено. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про залучення до участі у справі 3-тьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача, [PERSON] - відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання усних угод на заселення недійсними, зобов'язання вчинити певні дії. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, раніше надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що як вбачається з відповіді КП «ХМ БТІ» від 01.06.2006 року, до прийняття рішення Жовтневого РІК від 05.05.1971 року № 142-38 за [PERSON] в КП «Харківське міське БТІ» було зареєстроване право власності на 1/5 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.09.1947 року, нотаріусом 1-ї ХМНК, р.№ 22416/1. (а.с. 32) [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.07.1992 року. (а.с. 33) За життя [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. (а..с 33) [INFO] року померла [PERSON], яка за життя проживала за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 35, 36-38) [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про Смерть серії [NUMBER] від 10.03.2005 року. (а.с. 34) Як вбачається з відповіді 5 ХДНК від 04.08.2006 року, після померлої - [INFO] року, [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS] подана заява 31.08.2005 р. під № 2261 від племінника, [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] про прийняття спадщини на долю померлої - [INFO] року матері - [PERSON], та заведена спадкова справа за № 586/2005 р. Після померлого - [INFO] року [PERSON], який мешкав в [ADDRESS] подана заява 14.06.2005 року під № 954 від дружини - [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], про прийняття спадщини, згідно ст. 1261 ЦК України. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с. 113) Як вбачається з відповіді 5 ХДНК від 09.02.2008 року, після померлої [INFO] року [PERSON], що мешкала в [ADDRESS], заведена спадкова справа за № 586/2005 та 30 серпня 2006 року надійшла заява за № 1428 від [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], про прийняття спадщини на долю своєї померлої [INFO] року матері [PERSON] (рідної сестри спадкодавиці) - по праву представлення. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалося. (а.с. 3) Так, на думку позивача, йому та іншим спадкоємцям належить право власності на приміщення в будинку [ADDRESS] Позивач зазначає, що [PERSON] піклувалася про [PERSON] по день її смерті - [INFO] року, що підтверджується довідкою від 31.07.2000 року. (а.с. 72) Після смерті [PERSON], [PERSON] за усною домовленістю поселила у спірному будинку - [PERSON], яка на думку позивача немає ніяких достатніх на те підстав для проживання у спірному будинку, та що її проживання порушує його права як власника та права інших спадкоємців. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч.1,2 ст.319 ЦК України) Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1 ст. 321 ЦК України) Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч вказаним вимогам закону позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин справи та суті його позовних вимог. Так позивачем не було надано суду доказів того, що він є власником частини будинку [ADDRESS]. Позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач на теперішній час проживає у спірному приміщенні та на якій правовій підставі, та що її дії порушують права [PERSON], які підлягають захисту в судовому порядку. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання усних угод на заселення недійсними, зобов'язання вчинити певні дії слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, а також те, що позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed