Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

04.01.2017 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просить визнати правочин про припинення зобов'язання шляхом прощення залишку боргу за кредитним договором №2047/2003 від 12.12.2003 удаваним та визнати укладеним правочин про припинення зобов'язання шляхом прощення залишку боргу за кредитним договором №2047/2003 від 12.12.2003 передачею позичальником [PERSON] відступного в сумі 17 192 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на наступні обставини. 12.12.2003 між нею та АТ «Індустріально-експортний банк» було укладено кредитний договір №2047/2003, відповідно до умов якого останній надав позивачу суму кредиту в розмірі 10 000 грн. 00 коп. строком користування 12 місяців. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29.07.2005 з позивача на користь АТ «Індустріально-експортний банк» стягнуто суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 19 684 грн. 26 коп. 19.02.2016 на пропозицію ТОВ «Фінансова компанія «Авіста» про необхідність погасити заборгованість в розмірі 17 191 грн. 57 коп. строком до 23.02.2016, яка в подальшому буде анульована позивач внесла на розрахунковий рахунок кредитора грошові кошти в розмірі 17 191 грн. 57грн. У зв'язку з погашенням заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Фінансова компанія «Авіста» 19.02.2016 видало довідку про відсутність у позивача перед відповідачем заборгованості за вказаним кредитним договором. Проте, згідно листа ТОВ «Фінансова компанія «Авіста» від 19.02.2016, на пропозицію позивача, ТОВ «Фінансова компанія «Авіста» погодилось звільнити позивача від подальшого погашення кредитної заборгованості шляхом прощення залишку боргу. Посилаючись на відсутність від позивача жодної пропозиції щодо врегулювання проблемної заборгованості, вважає, що фактично під анулюванням (прощенням) частини боргу в дійсності приховувався за правовою природою та змістом досягнутих сторонами домовленостей договір про припинення кредитних зобов'язань шляхом передачі відступного в грошовій формі. Таким чином, вважає правочин про припинення зобов'язання шляхом прощення боргу за вказаним кредитним договором удаваним та укладеним у зв'язку з передачею позичальником [PERSON] відступного в сумі 17 192 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просила позов задовольнити. Відповідач та третя особа, повідомлені належним чином про час та місце розгляд справи в судове засідання своїх представників не направили та не повідомили про причини їх неявки. Заяви про розгляд справи за відсутності представників до суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч.2 ст. 169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, який не направив до суду свого уповноваженого представника, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, третьої особи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши представника позивача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими сторонами доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Як встановлено судом, 12.12.2003 між позивачем [PERSON] та АТ «Індустріально-експортний банк» було укладено кредитний договір №2047/2003, відповідно до умов якого останній надав позивачу суму кредиту в розмірі 10 000 грн. 00 коп. строком користування 12 місяців. (а.с.9) Відповідач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем, надав позивачеві грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп., що визнається позивачем. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29.07.2005 з позивача на користь АТ «Індустріально-експортний банк» стягнуто суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 19 684 грн. 26 коп. (а.с.8) 26.09.2009 між ТОВ «АУЗ Факторинг» та АТ «Індустріально-експортний банк» укладено договір факторингу №03/09, відповідно до умов якого ТОВ «АУЗ Факторинг» передав грошові кошти в розпорядження Клієнта, а Клієнт відступив Факторові Право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором. (а.с.10-20) 18.02.2013 між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу №02/13-1 та Додаток №1 до нього, за умовами якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступає ТОВ «АНСУ» право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором. (а.с.21-23) Згідно наданого позивачем листа відповідача від 05.02.2016, останній пропонує позивачу сплатити заборгованість в розмірі 17 191 грн. 57 коп. до 23.02.2016 та залишок буде анульовано.(а.с.23) На пропозицію відповідача, 19.02.2016 позивач сплатила заборгованість в розмірі 17 191 грн. 57 коп., що підтверджується квитанціями від 16.02.2016 та 19.02.2016. (а.с.41,42) На підтвердження виконання позивачем зобов'язань перед відповідачем ТОВ «Фінансова компанія АВІСТА» згідно з кредитним договором № 2047/2003 від 12.12.2003, 19.02.2016 відповідач видав позивачу довідку про відсутність заборгованості за вказаним договором. (а.с.44) Разом із тим, згідно листа відповідача від 19.02.2016 №19/02-2 на пропозицію позивача щодо врегулювання проблемної заборгованості ТОВ «Фінансова компанія АВІСТА» було прийнято рішення про звільнення позивача від подальшого виконання зобов'язань за кредитним договором № 2047/2003 від 12.12.2003 шляхом прощення (анулювання) залишку боргу за умови погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 17 192 грн. 00 коп. З урахуванням здійснених позивачем погашень, залишок заборгованості за вказаним кредитним договором, що підлягає прощенню станом на 19.02.2016 складає 68 765 грн. 87 коп. (а.с.43) Обґрунтовуючи позов позивач просить визнати правочин про припинення зобов'язання шляхом прощення залишку боргу за кредитним договором №2047/2003 від 12.12.2003 удаваним з тих підстав, що останній був вчинений для приховання іншого правочину про припинення зобов'язань за кредитним договором шляхом передачі відступного в грошовій формі, який сторони насправді вчинили та визнати укладеним правочин про припинення зобов'язання шляхом прощення залишку боргу за кредитним договором №2047/2003 від 12.12.2003 передачею позичальником [PERSON] відступного в сумі 17 192 грн. 00 коп. Разом з тим, суд не може погодитись з заявленими вимогами, виходячи з наступного. У відповідності зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. За правилами ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Разом із тим, належних та достатніх даних та доказів того, що позивач погодилась на прощення частини заборгованості за вказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а тому, виходячи з положень ст. 235 ЦК України відсутні підстави стверджувати про те, що зазначений правочин про припинення зобов'язання шляхом прощення залишку боргу за кредитним договором №2047/2003 від 12.12.2003 вчинений між позивачем та відповідачем для приховання іншого правочину. Відповідно до ст.600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Однак, належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що позивач з відповідачем погодили передання боржником кредиторові відступний суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з вищевикладеного, оскільки судом не встановлено і позивачем не доведено, що сторонами був вчинений правочин про припинення зобов'язання шляхом прощення залишку боргу за кредитним договором №2047/2003 від 12.12.2003 для приховання іншого правочину, суд вважає відсутніми підстави для визнання укладеним вказаного правочину удаваним та відповідно відсутніми підстави для визнання правочину про припинення зобов'язання шляхом прощення залишку боргу за кредитним договором №2047/2003 від 12.12.2003 передачею позичальником [PERSON] відступного в сумі 17 192 грн. 00 коп. Відтак позов задоволенню не підлягає, у зв'язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір стягненню не підлягає. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed