Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

03 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Креді [PERSON]», [PERSON], в якому просить кредитний договір № 08ДС58 від 28 травня 2008 року, укладений між ним та АТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступник [PERSON] «Креді [PERSON]») визнати недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 28 травня 2008 року ним та АТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступник [PERSON] «Креді [PERSON]») було укладено кредитний договір № 08ДС58, за яким він, як позичальник, на умовах забезпеченості, повернення, строковості отримав кредит у розмірі 130000,00 доларів США. 28 травня 2008 року між позивачем та АТ «Індустріально-експортний банк» укладено договір іпотеки, зареєстрований за № 2229, згідно якого в разі неналежного виконання зобовязань за кредитним договором № 08ДС58 від 28 травня 2008 року стягнення звертається на предмет іпотеки нежитлову будівлю літ. А-1 загальною площею 352,5 кв.м., розташовану у м. Чернігові по вул. Стаханівців, 4А. 14 серпня 2009 року між позивачем та АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] укладено договір поруки № 08ДС58, відповідно до п. 2.2.1 якого у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, поручитель зобовязаний погасити без будь-яких заперечень виданий позичальнику кредит. Вважає, що кредитний договір № 08ДС58 від 28 травня 2008 року підлягає визнанню недійсним, оскільки в кредитному договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту; банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача; у додатку № 1 до кредитного договору не вказано повної орієнтованої вартості кредиту. Стверджує, що зміст кредитного договору № 08ДС58 від 28 травня 2008 року суперечить Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства і його було укладено ним під впливом тяжкої для нього обставини і вкрай невигідних умовах, а тому на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково заявив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] «Креді [PERSON]» в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 30). Поштою на адресу суду від відповідача [PERSON] «Креді [PERSON]» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з зайнятістю представника відповідача у іншому судовому засіданні. Суд не визнає причини неявки представника відповідача [PERSON] «Креді [PERSON]» у судове засідання поважними, оскільки відповідач є юридичною особою і має можливість надати повноваження для участі у справі іншому представнику. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому порядку відповідно до приписів ст. 74 ЦПК України (а.с. 25, 29). Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідачів за наявними доказами у справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 травня 2008 року між АТ «Індустрально-Експортний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 08ДС58 відповідно до умов якого [PERSON] зобовязується надати Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання Кредит у валюті, обумовленій в цьому Договорі, у розмірі 130000,00 доларів США, а позичальник зобовязується прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити Плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим Договором. Строк кредитування: з 28.05.2008 по 25.05.2023 року (п. 1.1. Договору) (а.с. 5-10). Згідно п.п. 2.1 та 2.1.1 Кредитного договору позичальник зобовязується використати кредит виключно за таким цільовим призначенням: з метою придбання та ремонту нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля загальною площею 352,5 кв.м. квартиру, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Стахановців, буд. 4а. Статтею 3 Договору визначено умови та порядок надання кредиту (укладення між сторонами договору іпотеки та договору страхування; сплату одноразової комісійної винагороди; порядок забезпечення зобовязання); статтею 4 Договору плату за кредит (встановлено процентну ставку за наданим кредитом у розмірі 13,5 % річних із розрахунку 360 днів на рік, порядок нарахування, сплати процентів, зміни розміру процентної ставки); статтею 6 Договору порядок та черговість виконання боргових зобовязань; статтями 9, 10 права та обовязки сторін, відповідальність сторін. В Додатку № 1 до Кредитного договору № 08ДС58 від 28 травня 2008 року сторонами погоджено Графік погашення суми кредиту (строк погашення кредиту, щомісячну суму погашення кредиту в валюті кредиту, розраховано помісячний залишок заборгованості за кредитом в валюті кредиту у випадку здійснення плати по кредиту згідно цього графіку) (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З аналізу приписів, встановлених параграфами 1, 2 Глави 71 Цивільного кодексу України, вбачається, що істотними умовами договору кредиту, крім умови про предмет, є умова про мету кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобовязань позичальника, порядок плати за кредит, обовязки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи, що позивачем не доведено, що відповідачем не дотримано законодавства України при укладанні кредитного договору, укладення оспорюваного кредитного договору під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах на момент укладення кредитного договору, а тому суд приходить до висновку, що підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору не має.

Outcome: dismissed