Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

02 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, не бере участі у піклуванні та вихованні сина, має постійний дохід, працює, інших утриманців не має. Позивач окрім соціальної допомоги при народженні дитини іншого доходу не має, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач не заперечував щодо стягнення аліментів, просив їх розмір зменшити, вказуючи, що позивач заперечує його спілкуванню з дитиною. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження серії І-ФП № 235395 від 14.08.2015 року (а.с. 2), підтверджується, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки, наданої виконавчим комітетом Ониськівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області від 17.11.2015 року за вих. № 1063, малолітня дитина проживає разом з матір'ю (а.с. 3). Відповідач проживає окремо від дитини. Матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, має постійний дохід (а.с. 7), є працездатним, тому має можливість і зобов'язаний утримувати свого малолітнього сина. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від заробітку (доходу) і (або) в твердій грошовій сумі з того із батьків, який зобовязаний сплачувати аліменти. Як передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком коли розмір аліментів визначено у твердій грошові сумі. При визначенні способу виконання обовязку утримувати дітей, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище не тільки дитини, а й відповідача, який є працездатним, має постійний заробіток, стан здоровя його задовільний, інших утриманців не має, тому суд вважає можливим стягнення аліментів з відповідача в частці від заробітку (доходу) щомісячно. Визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, суд враховує, молодий вік, відсутність будь-яких інших доходів крім заробітної плати, тому вважає можливим стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частка на одну дитину. З огляду на викладені обставини, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору та на користь позивача понесені і документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 350 грн.. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial