overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

04 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви, пояснила, що на момент звернення до суду їй виповнилося 60 років, окрім пенсії за віком у розмірі 999 грн., вона немає інших джерел доходів, чи близької людини, яка б могла надавати їй матеріальну підтримку. Відповідач, як син позивачки добровільно допомоги не надає, хоча таку можливість має, оскільки є повнолітнім та працездатним. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на особисте утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову. В судове засідання, [PERSON], не зявилася, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЖ № 143183 (а.с. 6). Згідно довідки, виданої Управлінням з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, розмір [PERSON] отримує пенсію за віком при повному стажі у розмірі 999 грн.00 коп.(а.с. 5). Відповідач [PERSON] доводиться сином позивачці, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного Кодексу України, Повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

04 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 19 листопада 2005 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 36. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила в заяві, що з 2012 року вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, не проживають спільно, в звязку з різними поглядами на життя, несумісністю характерів, внаслідок чого виникали сварки, конфлікти що призвело до припинення сімейних відносин, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розірвати шлюб, в разі задоволенні вимог, її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 2005 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 36, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. У відповідності до ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2012 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття довіри, любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

04 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 27 липня 2011 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей - дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані та проживають з позивачкою та на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 33% частки заробітку щомісячно до повноліття дитини. У попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 16). Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, не заперечуючи проти сплати аліментів на утримання дітей (а.с. 17). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 27 липня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 2), від якого мають неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] (а.с. 3) та [PERSON], [INFO] (а.с. 4), які зареєстровані разом з батьками за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «СЄЗ №1» №3318 від 04 жовтня 2016 року (а.с. 7), та проживають з позивачкою, що не оспорювалось відповідачем. Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/3 частки заробітку, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

04 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 12 серпня 2008 року у виконкомі Веряцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №7. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 2008 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Веряцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №7 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6) та сина [PERSON], 09.11.2010 р.н (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітні діти після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

04 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 06 грудня 2014 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб розпався через різні погляди на життя, ведення домашнього господарства. Після народження дитини відповідач не надавав будь - якої матеріальної допомоги. З жовтня 2015 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, позовні вимоги визнає. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2014 року, який оформили у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 245. (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. (а.с. 7) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надав, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про поділ майна на теперішній час не мають. Малолітня дитина - син [PERSON], [INFO], залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

04 жовтня 2016 року [PERSON] пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. 26.10.1997 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Дмитрівській сільській раді Татарбу- нарського району Одеської області, актовий запис № 12. Від шлюбу мають двох дітей: повноліт- нього [PERSON], [INFO], та неповнлітнього [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між ними часто виникали непорозуміння з різних побутових причин, вони мають різні погляди на життя. Вважає, що подальше сумісне проживання неможливе, шлюб носить формальний характер, тому має бути розірваний. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її ві- дсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій згоден на розірвання шлюбу, про- сив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що 26.10.1997 р. Дмитрів- ською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] народжен- ня, актовий запис № 12. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7), у сторін по справі є не- повнолітній син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постановле- но, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су- перечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим суд вва- жає, що шлюб має бути розірваний. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 551, 20 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

04 жовтня 2016 року Баришівський районний суд Київської області ухвалив рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Київобленерго» в особі Баришівського районного підрозділу про порушення права споживача та задовольнив позовні вимоги. 10.04.2017 року до суду з заявою звернувся представник позивача [PERSON] [PERSON], в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі, та стягнути з відповідача ПАТ «Київобленерго» на користь позивача судові витрати в сумі 562 грн. 00 коп. та повторно зобов,язяти відповідача укласти з позивачем договір про користування електричною енергією з зазначенням нових вимог, які не зазначені в позовній заяві та не були предметом розгляду при ухваленні судом рішення від 04.10.2016 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав подану ним до суду заяву. В частині стягнення судових витрат зменшив вимоги до 551 грн. 20 коп. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти поданої заяви про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Київобленерго» в особі Баришівського районного підрозділу про порушення права споживача. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення, або судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення в частині стягнення судових витрат в сумі 551 грн. 20 коп. на користь позивача [PERSON] з відповідача ПАТ «Київобленерго» в особі Баришівського районного підрозділу, які понесла [PERSON] при подачі до суду позовної заяви. В іншій частині поданої заяви про укладення з позивачем договору про користування електричною енергією з зазначенням нових вимог, які не були вказані в позовній заяві та не були предметом розгляду при ухваленні судом рішення від 04.10.2016 року слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

04 жовтня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 06 серпня 2010 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис №1829. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 07 червня 2016 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

04 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 93/41. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.10.2016р. о 10 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.10.2016р. о 10 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Даніленко лікарні КЗ «ДГП № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора туговуха, відповіді не завжди по суті. Не спить, занепокоєна. Не спить, занепокоєна, суєтна. Орієнтована частково. [PERSON] було поставлено попередній діагноз без психотики. Судинна деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

04 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 124/9. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.10.2016р. о 12 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON]М не підтримала вимоги заяви. Заінтересована особа [PERSON] заперечував проти задоволення заяви та просив відмовити. Захисник [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви і просила відмовити. Прокурор Приймак Я.О. заперечував проти задоволення заяви та просив відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що 03.10.2016р. о 12 год. 19 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „Новомосковської ЦРЛ ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки обумовлені органічною патологією головного мозку. В судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що [PERSON] безпорадний і не здатна самостійно задовольнити основні свої життєві потреби. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки передбачених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» підстав для її примусової госпіталізації не вбачається.

Outcome: dismissed