Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

03 червня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 203, 215-216, 236, 524, 548 ЦК України, просить визнати недійсним договір № 7756764, укладений 23.06.2018 року між ним, [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач послався на те, що 23 червня 2018 року між ним та ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладений договір позики № 7756764, відповідно до умов якого фіксовані незмінні проценти становлять 1,12 % і є винагородою позикодавця за надання позики позичальнику, передбаченої цим договором та не є процентами за користування грошовими коштами. Згідно з п. 1.2. договору річна процентна ставка- 408,8 %. Відповідно до п. 1.3. договору строк позики спливає 28.07.2018 року. Згідно з п. 1.4. договору сума, що передається позикодавцем позичальнику за цим договором, складає 3400 гривень. Відповідно до п. 2.1. договору позикодавець передає позичальнику у власність суму позики, а позичальник приймає на себе обов`язок сплатити позикодавцю проценти від суми позики та повернути суму позики впродовж строку позики. Згідно з п. 2.2. договору позика надається позичальнику тільки за допомогою веб-сайту позикодавця mycredit.ua за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Однак, фактично відповідно до умов договору, видача коштів у кредит позиціонується, як надання кредитних коштів. При укладенні даного кредитного договору були порушені права позивача, оскільки договір був укладений в порушення норм ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 2 ст. 11, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». Перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені у п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про 1) особу та місцезнаходження кредитодавця;2)\~кредитні умови,\~зокрема: а)\~мету,\~для якої\~споживчий кредит\~може бути\~витрачений; б)\~форми його\~забезпечення; в)\~наявні форми\~кредитування з\~коротким описом\~відмінностей між\~ними,\~в тому\~числі між\~зобов`язаннями\~споживача; г)\~тип відсоткової\~ставки; ґ)\~суму,\~на яку\~кредит може\~бути виданий; д)\~орієнтовну сукупну\~вартість кредиту\~(в\~процентному значенні\~та грошовому\~виразі)\~з урахуванням\~відсоткової ставки\~за кредитом\~та вартості\~всіх послуг\~(реєстратора,\~нотаріуса,\~страховика,\~оцінювача тощо),\~пов`язаних\~з одержанням\~кредиту та\~укладенням договору\~про надання\~споживчого кредиту; е)\~строк,\~на який\~кредит може\~бути одержаний; є)\~варіанти повернення\~кредиту,\~включаючи кількість\~платежів,\~їх частоту\~та обсяги; ж)\~можливість дострокового\~повернення кредиту\~та його\~умови; з)\~необхідність здійснення\~оцінки майна\~та,\~якщо така\~оцінка є\~необхідною,\~ким вона\~здійснюється; и)\~податковий режим\~сплати відсотків\~та про\~державні субсидії,\~на які\~споживач має\~право,\~або відомості\~про те,\~від кого\~споживач може\~одержати докладнішу\~інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Проте, фактично працівники ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при видачі кредитних коштів не ознайомила позичальника з умовами кредитування та ризиками, так як позивач ніде не ставив свій підпис про це. Таким чином, кредитор не надав позичальнику повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання кредиту. Правила надання грошових коштів у позику позикодавця, згода на збір та обробку персональних даних та пам`ятка позичальника згідно з п. 6.1. кредитного договору, є невід`ємною його частиною. Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Правилами, згодою та пам`яткою, та приймає на себе обов`язок дотримуватись їх. Але працівники фінансової установи не надали позивачу вищевказані Правила та Пам`ятку, і з їх текстом позивач ознайомлений не був. Крім того, пункт 5.2. договору, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є несправедливим та є всі підстави для визнання його недійсним. За умовами договору, за невиплату процентів від суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток на прострочену заборгованість в розмірі 2,70 % за кожен день прострочення, а отже сума компенсації, що відповідно до ч.5 п.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» становить більше 50 % і є несправедливою умовою договору. Також, пунктом 6.2. договору визначено, що укладаючи цей договір позивач прямо дозволяє відповідачу звертатись за отриманням інформації про нього та його фінансовий стан до будь-яких третіх осіб, що володіють або можуть володіти інформацією про нього та передавати будь-яку інформацію про нього до цих третіх осіб. Проте, відповідач не повідомляв позивачу про умови та строки обробки його персональних даних. З аналізу умов договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Отже, даний пункт є незаконним та суперечить абз. 5, 11, п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». З урахуванням наведеного, є всі підстави для визнання оспорюваного договору недійсним в цілому. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 04 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 червня 2020 року. 17 червня 2020 року на адресу суду від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надійшла зустрічна позовна заява про стягнення заборгованості за договором позики, в якій позивач за зустрічним позовом, посилаючись на ст.ст. 509, 526, 530, 549, 610-612 ЦК України, просить прийняти зустрічний позов до спільного розгляду в рамках судового провадження № 2/337/189/20, відмовити у задоволенні зустрічного позову та стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суму заборгованості за договором позики № 7756764 від 23.06.2018 року в розмірі 13086,60 гривень, з яких: 3400 гривень\~заборгованість за тілом позики; 9686,60 гривень\~заборгованість за процентами, а також стягнути понесені судові витрати в розмірі 2102 гривні. В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом послався на те, що 23 червня 2018 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 7756764, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося передати позичальнику у власність суму позики, а позичальник зобов`язувався повернути впродовж строку позики суму позики та сплатити проценти від суми позики. Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі, в тому числі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Оспорюваний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор надсилався на зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі телефонний номер позичальника. 23 червня 2018 року позичальником було підписано договір, чим засвідчено вивчення умов договору, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору. Позичальник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані Товариством грошові кошти. [PERSON] просить визнати даний договір недійсним з підстав порушення Товариством вимог законодавства, зазначених в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, станом на день укладення договору зазначена позивачем редакція Закону відсутня, тобто не є чинною. Оскільки загальний розмір кредиту не перевищував однієї мінімальної заробітної плати, то норми Закону України «Про споживче кредитування» на такий договір не поширюється. Також позивач звертав увагу на порушення Товариством прав обробки персональних даних, а саме відсутність у Товариства права на обробку персональних даних позивача. Проте, відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», підставою для обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних. Так, згідно з п. 6.1. договору, невід`ємними частинами цього договору є згода позичальника на збір та обробку його персональних даних. Крім того, розділом 6 Правил передбачено, що така згода включає в себе, в тому числі, право Товариства на збирання, обробку, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, зміну, поновлення, використання, поширення, знеособлення, знищення персональних даних з метою виконання зобов`язань щодо ідентифікації та верифікації, реалізації прав Товариства. В своєму позові позивач зазначає, що не мав належної можливості ознайомитися з умовами кредитування та ризиками, оскільки йому не було надано доступ до такої інформації. Проте, електронний договір може містити інформацію про посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа. Отже, всі істотні умови договору були надані позичальнику до моменту підписання договору позики у вигляді розміщення на сайті Товариства та закріплені в Правилах і серед іншого містили чітку інформацію про строк позики, дату повернення позики, плату за користування позикою та умови їх нарахування, а також наслідки невиконання, зокрема, прострочення виконання умов договору. Відповідно до п. 3.3.1. договору Товариство зобов`язувалося передати позичальнику суму позики. На виконання даного пункту Товариством перераховано позичальнику позику в розмірі 3400 гривень на умовах визначених договором. Відповідно до п. 4.2. договору позичальник зобов`язаний повернути проценти від суми позики та суму позики не пізніше, ніж у останній день строку позики. Однак, в зазначений строк зобов`язання виконано не було, що призвело до прострочення виконання та виникнення заборгованості. Згідно з п. 3.2.4. договору позичальник повинен сплатити заборгованість у повному обсязі, якщо проценти від суми позики та сума позики не були сплачені позичальником у строк позики. Відповідно до п. 5.2 договору за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток за прострочену заборгованість у розмірі 2,70 % за кожен день прострочення. Протягом строку позики у позичальника жодних застережень та претензій щодо умов позики та її погашення не виникало. Більше того, позичальником оспорюваний договір було пролонговано, а саме додатковою угодою № 1 від 27.07.2018 року по 31.08.2018 року. Обов`язковою умовою здійснення пролонгацій договору була сплата процентів від суми позики. Позичальник лише частково виконав своє зобов`язання та не здійснив повного погашення заборгованості по позиці. Таким чином, станом на 11.06.2020 року заборгованість позичальника з урахуванням оплат в рахунок погашення позики складає 13086,60 гривень, з яких: 3400 гривень заборгованість за тілом позики, 9686,60 гривень заборгованість за процентами. Ухвалою суду від 30 червня 2020 року прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про захист прав споживача та визнання недійсним\~договору позики зустрічний позов ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, та на підставі п. 1 ч. 2\~ст. 198 ЦПК України\~відкладено підготовче засідання і призначено нове підготовче засідання на 19 серпня 2020 року. 21 липня 2020 року на адресу суду надійшов від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги викладені у зустрічній позовній заяві є безпідставними та не відповідають реальним обставинам справи. Відповідачем порушено п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 1.1. договору проценти за користування позикою встановлені у розмірі 1,12%. Проценти від суми позики є винагородою позикодавця за надання позики позичальнику. Таким чином, за користування позикою відповідно до п. 1.1. договору та графіку платежів за позикою, за 35 днів позичальник сплачує відсотки в розмірі 1332,80 гривень. Поряд з цим, відповідно до п. 5.2. договору за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток за прострочену заборгованість в розмірі 2,70 % за кожен день прострочення. Таким чином, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом заборгованість за процентами в розмірі 9686,60 гривень, однак відповідач не погоджується з цим, адже ця сума компенсації становить більше 50 %, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою і не відповідає нормам, встановленим цим законом. Отже, позивач включив у зустрічний позов та у сам кредитний договір умови відповідальності, які зобов`язують відповідача сплатити кредиторові компенсацію на прострочену заборгованість, що вдвічі перевищує суму заборгованості, а це в свою чергу є несправедливим і суперечить положенням п. 3 ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 вересня 2020 року. Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 28 вересня 2020 року на підставі п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Позивач за первісним позовом у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності та задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом свого представника в судове засідання не направив,\~про дату, часі місце\~судового засідання повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23 червня 2018 року [PERSON] ,

Outcome: partial