Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

02.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки студентки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання дочкою, тобто до 01.07.2016 року. Позов мотивує тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 16.07.1994 року. З 2008 року і по даний час вони мешкають окремо, відповідач виїхав в м.Олександрію. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] року, її батьком є відповідач. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 30.08.2010 року, з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання дочки, до досягнення нею повноліття, тобто до 18.01.2013 року. 18.01.2013 року дочка досягла повноліття. З 01.09.2013 року дочка навчається на контрактній основі на денному відділенні в Кіровоградському медичному коледжі ім. Є.Й.Мухіна. Термін навчання до 01.07.2016 року. Аліменти за попереднім рішенням суду їй перераховували з ВАТ «Шарівське», з яким у відповідача укладено договір про оренду землі. Посилаючись на ст., ст. 191, 198, 199 СК України просить вимоги задовольнити. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує та в разу повторної неявки відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення, відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 182, 199 Сімейного Кодексу України За положенням ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка або син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, якщо повнолітня дочка або син продовжують навчання. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але менше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 15.07.1994 року (а.с.6). [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). [PERSON] є студенткою першого курсу, спеціальність «Сестринська справа» Кіровоградського медичного коледжу ім. Є.Й. Мухіна, де навчається з 01.09.2013 року по 01.07.2016 року, денної форми навчання, за контрактом, що підтверджується довідкою від 08.11.2013 року та контрактом (а.с.9 - 10). Згідно заяви позивачки, з 2008 року відповідач проживає окремо, має постійний дохід, оскільки за попереднім рішенням суду він сплачував їй аліменти шляхом перерахування коштів з ВАТ «Шарівське», з яким у відповідача укладено договір про оренду землі (паю). Даних про те, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина, до суду не надано. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці від заробітку ( доходу) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби дочки в матеріальному забезпеченні, враховуючи при цьому, що повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному відділенні, на контрактній основі та перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно утримувати її, а батько є працездатним, має постійний дохід, оскільки ним укладено з ВАТ «Шарівське» договір про оренду землі, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх дочки на час навчання, що не порушує права та інтереси інших осіб. Щодо вимоги, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд вважає, що ч.2. ст. 182 СК України стосується неповнолітніх дітей, а тому в цій частині вимог - відмовляє. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 02.12.2013 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн..

Outcome: partial