Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

\~\~ 04.07.2016 (дата згідно з штемпелем на конверті) до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшов даний позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 10.11.2014 в розмірі 105889 грн., яка складається з 49000 грн. по тілу позики та 56889 грн. пені за прострочення повернення позики. Свій позов позивач мотивує тим, що 10.11.2014 між сторонами за згодою чоловіка відповідача [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач надав в борг відповідачеві 49000,00 грн. в інтересах сімї відповідача. За договором позичальник зобовязався повернути повну суму позики в термін до 10.06.2015. Однак станом на день звернення до суду відповідач так і не повернув позику позивачеві, тому останній звернувся до суду з даним позовом. В судове засіданні позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов підтримує повністю та не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач у суд не зявився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Третя особа, яка не заявляє яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета позову, на стороні відповідача, судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10.11.2014 [PERSON] (далі позикодавець) та [PERSON] (далі позичальник) уклали договір позики, згідно з яким позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в розмірі, установленому договором, а позичальник зобовязується повернути їх позикодавцю в порядку та на умовах, визначених цим договором. (а.с.3). Згідно з п.2.1 договору позики сума позики становить 49000 грн. В п. 4.1 договору позики встановлено, що строк повернення повної суми позики встановлений сторонами до 10.06.2015. Відповідно до п.5.3 договору позики днем повернення позики (її частини) вважається день написання розписки позикодавця про повернення йому повної суми позики (її частини) за цим договором, або день сплати коштів через термінал в будь-якому відділенні «Приватбанку» на розрахунковий рахунок позикодавця і відділенні «Приватбанку» №4149437834683383. Згідно з п.6.1 та п.6.2 договору позики при простроченні повернення позики (його частини) позичальник сплачує позикодавцеві пеню в розмірі 0,3% від неповернутої суми позики за кожен день прострочення позики чи її частини. Сплата позики поза межами строків її повернення не звільняє позичальника від сплати пені за порушення договірних зобовязань. Чоловік [PERSON] [PERSON], надав свою згоду на отримання від [PERSON] за договором позики грошових коштів в сумі 49000,00 грн. на умовах, визначених в договорі, а також своїм підписом підтвердив отримання коштів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.\~ Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у\~ строк та в порядку, що встановлені\~ договором. Згідно з ст. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. В постанові від 03.09.2014 №6-100цс14 Верховний суд України зробив правовий висновок про те, щоза правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Однак, оскільки згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, суд позовну даність щодо стягнення пені не застосовує. В позовній заяві вказано, що розмір пені за прострочення боргових зобов'язань, відповідно до п. 6.1 Договору позики від 10.11.2014, з 11.06.2015, становить 56889 грн. виходячи з розрахунку: 49000 х 0,3 % х 387 = 56889 грн., де 49000 грн. сума заборгованості по тілу позики, 0,3 % розмір пені від неповернутої суми позики за кожен день прострочення повернення позики чи її частини, 387 - кількість днів прострочення повернення позики. Оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог тана підставі поданих сторонами доказів, а позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу не збільшив та не зменшив позовних вимог, суд задовольняє позов в межах вказаних позовних вимог. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1058,89 грн. На підставі ст.ст. 551, 624, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved