Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

03 жовтня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області звернулась [PERSON] та її представник за довіреністю - [PERSON] із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, де заінтересованими особами є [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог посилаються на наступні обставини. З 02 листопада 1958 року батьки заявника [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народились - вона - заявник та її сестра - [PERSON] 18 серпня 1989 року шлюб між її батьками був розірваний. З 1992 року її батьки проживали разом у двокімнатній квартирі [ADDRESS]. Вона та її сестра [PERSON], маючи власні квартири проживали зі своїми родинами та були поруч з батьками та всіляко допомагали їм. [INFO] після тривалої хвороби у віці 59 років померла її мати - [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складалась з рухомих речей та нерухомості. Складову частину нерухомості складала і частка в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Інша частка у праві спільної сумісної власності на дану квартиру належить батькові заявника [PERSON] Останні два роки життя її матері стан здоров'я [PERSON] - матері заявника суттєво погіршився, прогресував цукровий діабет. Тому, [PERSON] вимушена була переїхати у батьківську квартиру та проживала в ній більше півроку. Після смерті матері у квартирі залишились меблі, які належать їй, побутові речі, посуд, які вона фактично прийняла як спадок та постійно користувалась ними. З часу смерті матері вона зберігає у себе документи на квартиру. Також, вважає за необхідне зазначити, що смерть її матері суттєво вплинула на стан здоров'я її батька. Він постійно переймався через втрату своєї дружини, що спричинило загострення існуючих у нього хвороб. Батько на той час перебував у важкому фізичному та емоційному стані та потребував сторонньої допомоги. Проживаючи разом із батьком вона готувала для нього їжу, прибирала у квартирі, займалась його лікуванням. Вважає, що проживаючи тривалий час після смерті матері в даній батьківській квартирі, прийнявши у володіння та користування меблі, побутові речі, посуд, зберігаючи в себе всі документи фона фактично прийняла спадщину і весь час вважала, що частина квартири, яка належить її матері перейшла їй у спадок. Маючи всі документи на руках, вона звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у здійснені нотаріальної дії, про що нотаріусом винесено відповідну постанову. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, заявник [PERSON] та її представник [PERSON] звертаються до суду та просять встановити факт прийняття [PERSON] спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті свої матері [PERSON], яка померла [INFO] у місті Маріуполі Донецької області. Заявник [PERSON], її представник - [PERSON], діючий на підставі довіреності, в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали заявлені вимоги, наполягали на їх задоволенні. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, проти вимог заяви не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно даних свідоцтва про народження, заявник є дочкою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] [INFO] померла у місті Маріуполі Донецької області, що підтверджується свідоцтвом смерть від 06 липня 2016 року, виданого повторно Ордонікідзевським районним у місті Маріуполі віллі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Актовий запис № 242. Після смерті [PERSON] відкрилось спадкове майно - 1/2 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданого Маріупольським державним виробничим підприємством по ремонту та експлуатації Житлового фонду «Житловик» від 07 квітня 1995 року, за реєстраційним номером 35444. Згідно довідки ПП «Альянс - ГіС», виданої 03 жовтня 2016 року, в період з липня 1997 року по вересень 1998 року [PERSON] проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] та здійснювала за нею догляд. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу в Донецькій області М.Л.Демко від 10 серпня 2016 року, [PERSON] відмовлено у заведені спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], з тих підстав, що спадкоємець пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що починається з моменту відкриття спадщини, як того вимагає стаття 549 ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Згідно статті 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У частині 1 статті 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року зазначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, встановлено, що заявник є спадкоємцем майна померлої за законом, фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, а тому, у суду є всі підстави задоволення вимог заявника та встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті матері.

Outcome: approved