Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

04.09.17 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про визнання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою № 9 по вул. Миколайчука, 36 в м. Львові. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 09.11.1995р. вона зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою, квартира не приватизована і належить міській раді. Позивач є основним квартиронаймачем. Крім неї в квартирі зареєстровані сини [PERSON], [PERSON], а з 2001 року внучка [PERSON]. Батьки останньої [PERSON] та [PERSON] розлучились, внучка в квартирі не проживає з 2004 року, оскільки разом із матірю виїхали в Російську Федерацію на постійне місце проживання. Факт їх проживання за межами України стверджується випискою адміністрації Дінського сільського поселення Дінського району Краснодарського краю РФ. Відтак, позивач вважає, що її внучка [PERSON] втратила право користування квартирою в силу того, що не проживає в такій більше 6 місяців без поважних причин. Дані обставини створюють позивачу незручності в користуванні житлом, вона змушена оплачувати зайві комунальні послуги, відтак просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, зіславшись на викладені в заяві обставини та факти. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подала відзиву на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Представник органу опіки та піклування Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення по справі з врахуванням інтересів дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з довідки ЛКП «Північне 411» від 16.03.17р., в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], її сини [PERSON] і [PERSON], а також внучки [PERSON] та [PERSON]. Квартира не приватизована та належить місцевій раді, основним квартиронаймачем є позивач. Судом встановлено, що внучка [PERSON] зареєстрована в квартирі з 2001 року , проте не проживає в ній з 2004 року і по даний час. Із пояснень позивача встановлено, що остання разом із матірю виїхали в Російську Федерацію на постійне місце проживання, що стверджується випискою адміністрації Дінського сільського поселення Дінського району Краснодарського краю РФ від 15.06.17р. Факт не проживання внучки [PERSON] за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 36/9 стверджується також актами № 134 від 27.02.17р. та № 421 від 21.08.17р., складеними комісією ЛКП «Північне 411». Відповідно до ст.72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, встановлені ст.71 цього ж Кодексу. Статтею 71 Житлового кодексу України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Поважні причини відсутності визначені ч.3 ст.71 Житлового кодексу, перелік таких є вичерпним. Згідно ст.7 Закону України «Про вільний вибір місця проживання та свободу пересування» однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач з неповнолітньою дочкою не проживають у спірній квартирі з 2004 року, відповідач не вносить коштів на утримання житла, де відсутні будь-які речі [PERSON] та її дочки [PERSON], не має наміру проживати за вказаною адресою, тому суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення .

Outcome: approved