Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

03.07.2020 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Бахмутської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову вказала, що згідно договору дарування від 04.12.2003 року, засвідченого приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округа, вона отримала в дар від [PERSON] Ѕ частину житлового будинку розташованого в [ADDRESS] . Даний договір дарування зареєстрований в реєстрі за №7795. 20.10.2008 року вона яка є власником Ѕ частини житлового будинку розташованого в [ADDRESS] та [PERSON] , який на той час був власником залишеної Ѕ частини вищезазначеного будинку, було проведено приватизацію земельної ділянки під вищезазначеним будинком. Згідно договору дарування від 08.04.2009 року [PERSON] подарував їй залишену Ѕ частину житлового будинку розташованого в [ADDRESS] . Даний договір засвідчений приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округу та внесено в реєстр за №1353. На теперішній час, коли вона намагалась розпорядитись належним їй будинком, їй стало відомо, що Ѕ частина земельної ділянки розташованої під будинком [ADDRESS] до сих пір зареєстрована за [PERSON] , який помер [INFO] році, у зв`язку з чим, на теперішній час вирішити питання стосовно Ѕ частини не можливо, крім звернення до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просивши позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Бахмутської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до договору дарування від 04.12.2003 року, засвідченого приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округа, [PERSON] отримала в дар від [PERSON] Ѕ частину житлового будинку розташованого в [ADDRESS] . Даний договір дарування зареєстрований в реєстрі за №7795. Відповідно до договору дарування від 08.04.2009 року, засвідченого приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округа, [PERSON] отримала в дар від [PERSON] Ѕ частину житлового будинку розташованого в [ADDRESS] . Даний договір дарування зареєстрований в реєстрі за №1353. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №75. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №1835. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на час набуття права власності на житловий будинок) до особи, яка придбала або набула житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Згідно з абз.2 ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на час набуття права власності на житловий будинок) передбачено, якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені,б ез зміни її цільового призначення. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved