Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 300 доларів США та відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1500 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2014 року вона позичила [PERSON] 300 доларів США, які остання зобовязувалась повернути через 14 днів, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою. Стверджує, що вона не одноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути суму боргу, однак суму боргу відповідачем по теперішній час так і не повернуто. Пояснює, що зверталась із заявою про повернення їй боргу до Куликівського РВ УМВС України в Чернігівській області, однак 11.02.2015 року отримала письмову відповідь про те, що між нею та відповідачем маються цивільно-правові відносини, розгляд яких відноситься до компетенції суду. Також вважає, що неправомірними діями відповідача їй задана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 1500 грн. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час слухання справи повідомлялась в порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.04.2014 року між [PERSON] в якості позики було передано [PERSON] в борг 300 доларів США строком на 14 днів, про що відповідачем була складена власноруч написана розписка (а.с. 21). В порушення умов договору позики, позичальник свої зобовязання не виконала. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В суді знайшов своє підтвердження факт порушення [PERSON] зобовязань, передбачених умовами укладеного договору позики від 03 квітня 2014 року, а тому заборгованість за договором позики в сумі 300 доларів США підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обсяг відповідальності відповідача та діяльності позивача, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках останньої, її переживання та страждання в сукупності з приводу неповернення суми боргу і приходить до висновку, що з урахування засад розумності, виваженості та справедливості, сума у 1500 грн. буде адекватною нанесеній [PERSON] моральній шкоді [PERSON]. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved