Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

04 березня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі-позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі-відповідач), посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 жовтня 2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до вимог статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Позивач у позові зазначає, що [INFO] позичальник - [PERSON] помер. Відповідно до вимог ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. З зазначених підстав, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з [INFO] по 10 березня 2014 року. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], відповідач у справі, з якої позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 15 жовтня 2007 року в розмірі 15151,21 разом із судовими витратами по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. У судове засідання від представника позивача, за довіреністю - Борисова П.П., 18 травня 2015 року через канцелярію суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутністю, відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 жовтня 2007 року [PERSON] отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 12 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського місьрайонного управління юстиції у Харківській області за реєстровим номером 355 (а.с.16). На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з [INFO] по 10 березня 2014 року. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорту відповідача, де в якості адреси відповідача реєстрація зазначена: [ADDRESS] (а.с.15). На підставі вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог зазначеної норми закону позивачем 05 серпня 2014 року була направлена претензія до кредитора до Чугуївської державної нотаріальної контори (а.с.20). 25 серпня 2014 року позивачем отримано відповідь Чугуївської державної нотаріальної контори за вих. № 3576/01-16 від 18 серпня 2014 року, в якій зазначалось, що до нотконтори з заявою про відмову від спадщини звернулась дочка спадкоємця, а також, що спадкова права № 834/2013 після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Надра» (а.с.21). Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме: 6 місяців від дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 29 вересня 2014 року до спадкоємця, відповідача у справі, позивачем направлено лист-претензію (ас.22), згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій з боку відповідача не було виконано. Частиною 1 статті 1282 ЦК України, встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі. Станом на дату смерті заборгованість позивальника перед банком за кредитним договором № б/н від 15 жовтня становить - 15151,21 грн., яка складається з наступного: 9515,57 грн. - заборгованість за кредитом; 4197,97 грн. - заборгованість за відсотками; 1437,67 грн. - заборгованість з комісії, що підтверджується розрахунком ( а.с.4-7). На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем, в порушення зазначених вимог, суду не надано ні заперечень до позову, ні доказів у підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи, обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. З зазначених підстав з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 15151,21 грн. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн., оплата якого підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved