Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

03.07.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 21.01.1989 року, від спільного подружнього життя мають двоє дітей : [PERSON] [INFO], яка на час розгляду справи є повнолітньою та [PERSON] [INFO] Стверджує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, у зв»язку з чим виникали сварки, які згодом переростали у скандали, під час яких відповідач ображав її та застосовував фізичне насильство. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім»ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери, постійно зловживає алкогольними напоями. Позивач зазначає, що з відповідачем подружніх відносин не підтримує, спільне господарство не веде, вони стали чужими людьми. Вважає примирення неможливим, просить шлюб розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] разом з нею за місцем її реєстрації. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позовній заяві, просить позов задовольнити. Зазначає, що дитина повинна проживати з нею, оскільки вона любить свою доньку і має змогу забезпечити її всім необхідним. Постійно слідкує за станом здоров'я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї. Вказує, що їй на праві власності належить 1/2 частини будинку в с. Наварія по вул. Зелена буд.140 Пустомитівського районного Львівської області. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Однак в судовому засіданні 26.08.2014 р. позов визнав частково, в частині визначення місця проживання дитини з позивачкою, в іншій частині позов заперечив. Третя особа-представник органу опіки та піклування Пустомитівської РДА в судовому засіданні вказав, що сторони у справі не зверталися до органів опіки та піклування із заявою про визначення місця проживання дитини, у зв'язку з чим йому не відомо про те чи існує між сторонами спір з приводу цього. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.01.1989 року, зареєстрованому у відділі запису актів цивільного стану Львівської міської адміністрації актовий запис № 78, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.11.1993 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.1993 р., та [PERSON] [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12.08.2003 р. Відповідно до довідки б/н від 13.06.2014 р. виданої Пустомитівським РВ ГУ МВС України у Львівській області , позивачка [PERSON] 01.05.2014 р. зверталася із письмовою заявою про те, що її чоловік [PERSON] спричинив їй тілесні ушкодження. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Задовольняючи позов в часині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу,яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення сторін відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько дитини, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи те, що в судовому засіданні 26.08.2014 р. відповідач зазначав про відсутність спору та заперечень щодо визначення місця проживання дитини з позивачкою, суд приходить до висновку, що в цій частині в задоволенні позову слід відмовити, оскільки сторони добровільно дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина.

Outcome: partial