Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

03 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить встановити факт прийняття ним - спадщини, що відкрилась після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], крім того визнати за ним, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], що належав його батьку [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить домоволодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належало померлому на підставі свідоцтва про право власності. За життя, померлим заповіт не складався. Для оформлення вказаної спадщини він в установлений законодавством термін до нотаріальної контори не звертався, оскільки вважав, що фактично прийняв спадщину шляхом вступу у її володіння та користування, оскільки проживав з батьком, та після смерті вступив в управління спадковим майном. Окрім нього є інші спадкоємці, два брати і сестра, однак вони також не звертались з заявами про прийняття спадщини після смерті батька і не заперечують проти прийняття ним спадщини. На даний час в нього виникла необхідність в оформлені домоволодіння на своє ім'я, однак було встановлено, що отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки не звертався з заявою власності на нього. З цих підстав нотаріус порадив йому звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав заяву в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити та справу слухати у його відсутність. Від представника Бориспільської міської ради [PERSON] надійшла заява, в якій просить справу слухати у її відсутність, при вирішенні спору покладається на думку суду. Суд, дослідив , оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 24.11.2003 року відділом РАГС Бориспільського міського управління юстиції та про що зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №541 (а.с.11). За життя померлим заповіт не складався. Позивач є сином померлого відповідно до даного свідоцтва про народження (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З отриманої на запит суду інформації від нотаріуса, слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР(1963 року). Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими новий ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тобто правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР Таким чином, оскільки [PERSON] помер [INFO], порядок прийняття спадщини регулювався положеннями ЦК УРСР 1963 р. в редакції, чинній на дату відкриття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 р.) після смерті спадкодавця відкривається спадщина. Спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом. Згідно ст. 526 ЦК України (1963 р.) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. За ст. 548 ЦК України (1963 р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред.1963року) позивач являється спадкоємцем першої черги, як син померлого. Судом встановлено, що окрім позивача спадкоємцями першої черги являються також інші діти померлого:[PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, згідно заяв, що містяться в матеріалах справи, вони не заперечують проти оформлення позивачем спадщини, що відкрилась після смерті їхнього батька [PERSON] За ст. 560 ЦК України (1963 р.) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Так, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач до смерті свого батька з квітня 2003 року і по теперішній час проживає в [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджуються, даними акту обстеження житлово-побутових умов №1, складеного депутатом Бориспільської міської ради. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Беручи до уваги, ту обставину, що на час відкриття спадщини позивач постійно проживав зі спадкодавцем, інші спадкоємці від її прийняття відмовились на користь позивача, а також те, що встановлення даного факту можливо лише в судовому порядку, суд приходить до висновку, про задоволення вимог позивача щодо встановлення факту прийняття ним спадщини, що відкрилась після смерті його батька [PERSON], яка помер [INFO]. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ст.. 25 ЦК України цивільна правоздатність припиняється у момент смерті особи. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Факт належності померлому [PERSON] домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], підтверджується копією свідоцтва про право власності №160 від 01.12.1987 року виданого Бориспільським міжміським бюро технічної інвентаризації. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України/. Враховуючи те, що позивач, прийняв спадщину шляхом фактично вступу, тому він має право на набуття права власності на своє ім'я на майно спадкодавця, яке йому належало на правових підставах. На підставі ст. 549 ЦК УРСР 1963, ст.ст. 1216,1218,1261 ЦК України,

Outcome: approved