Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

02.08.2016 року позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просила визнати її втратившою право користуватись житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити також з тих підстав, що реєстрація відповідача в будинку де вона мешкає змушує її нести додаткові витрати по утриманню житла, при цьому вона зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленню про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи будучі належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду до судового засідання не з'явився і судом було прийняте рішення справу розглянути за його відсутністю. При досліджені письмових доказів по справі судом встановлено . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] спадкоємицями за законом є позивач та відповідач (а.с. 7). Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частку спірного житлового будинку (а.с. 8,11-13). Відповідно до заочного рішення від 06.11.2017 року задоволено позов [PERSON] про перерозподіл часток у садковому майні, та внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину. Визнано за [PERSON] ? частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, та визнано за [PERSON] ? частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами. Відповідач до теперішнього часу спадщину не прийняла, проте зареєстрована у зазначеному будинку, але там не мешкає, не бере участі в утриманні та обслуговуванні цього житла(а.с.6,14). Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В статті 405 ЦК України зазначено - Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.2 ст.317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідач [PERSON], як власник частини житлового будинку, згідно ч.1 ст.383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Таким чином, у зв'язку з тим, що позивач є власником 3/4 частини спірного житлового будинку, а відповідач, у сою чергу має право на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] у даному конкретному випадку норми ст.391 ЦК України не підлягають застосуванню, оскільки позивач [PERSON] не є особою, яка має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності, тобто не є власником або особою, яка повністю володіє майном з підстави передбаченої законом або договором. За таких обставин, суд вважає безпідставною вимогу позивача.

Outcome: dismissed