Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

02.09.2014 року позивачка звернулася до суду з вищеозначеним позовом, який в подальшому уточнила та свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18.10.1984 року по 16.07.2001 року її батько - [PERSON] працював водієм у Сумському КАТП-1828, яке в подальшому було перейменовано у ТОВ «Сумикомунтранс» і під час його роботи 13.11.1991 року виконкомом Сумської ради було видано ордер № 536 на право зайняття однокімнатної квартири [ADDRESS] на сім'ю з 3-х чоловік, з наданням статусу службової. Після отримання ордеру в даній квартирі почали проживати батько - [PERSON], мати та вона. [INFO] року [PERSON] помер, мати проживає окремо і на даний час у вказаній квартирі проживає позивачка та її малолітній син - [PERSON]. При зверненні до Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради стосовно виключення квартири з числа службових йому відмовлено, оскільки виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації, а не заяви громадянина відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.88р. № 37. У разі відсутності організації (правонаступників), яка повинна надати клопотання, питання виключення квартири може бути вирішено виключно в судовому порядку з наданням підтверджуючих документів. На даний час ТОВ «Сумикомунтранс» не існує і тому вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Вважає, що відмова у задоволенні клопотання про виключення її квартири з числа службових приміщень є необґрунтованою, що є порушенням її прав та законних інтересів. Крім того, у своєму зверненні до відповідача з питання виключення її квартири з числа службових нею зазначалося, що підприємства, яке зверталося з заявою про встановлення ознаки службовості , вже не існує, а тому просить ухвалити рішення, яким зобов'язати Виконавчий комітет Сумської міської ради розглянути питання щодо виключення з числа службових житлових приміщень квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримує у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача та третьої особи Коров*яковська О.О. в судовому засіданні з позовними вимога не згодна. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що позивачка разом зі своєю сім'єю в складі з трьох осіб на підставі ордера № 536 від 13.11.1991 року і виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів, вселились та мешкали в службовому приміщенні - однокімнатній квартирі [ADDRESS] площею 27,2 кв. м.: [PERSON] - заявник; [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька /а.с.11/. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON] одружилась з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). З трудової книжки [PERSON] вбачається, що з 18.10.1984 року по 16.07.2001 року він працював водієм третього та другого класу Сумського КАТП-1828, яке в подальшому було перейменовано в ТОВ «Сумикомунтранс» (а.с. 8). Згідно Головного управління статистики у Сумській області від 28.08.2014 року станом на 01 вересня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумикомунтранс» припинило свою діяльність та вилучено з реєстрації /а.с.14/. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.12). З довідки КП «Сумижитло» вбачається, що [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] разом з сином - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет міської ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Згідно п. 27 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністерства УРСР від 04.02.1988р. №37 з наступними змінами, наймач службового жилого приміщення вправі проживати в ньому разом з членами своєї сімї. Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.88р. № 37, виключення жилого приміщення з числа службових відбувається за клопотанням підприємства, установи та організації рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. У даному випадку позивачу та членам його сім'ї ордер на вселення в службове приміщення видавався підприємством , яке припинило свою діяльність, без права правонаступництва. При зверненні [PERSON] до Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради стосовно виключення квартири з числа службових заявнику листом начальника Управління від 24.06.2011 року відмовлено у вирішенні цього питання, з посилкою на ту обставину, що відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.88р. № 37, виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації, а не заяви громадянина . Суд вважає, що одноособова відмова начальника Управління про розгляд питання виключення житла з числа службових не грунтується на законі, тому що таке звернення повинно розглядатись органом місцевого самоврядування і який своїм рішенням надав житлу статусу службового. У даному випадку квартира [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Суми в особі Сумської міської ради. Тому орган місцевого самоврядування як фактичний власник нерухомого майна повинен був розглянути питання заявника чи є необхідність збереження спірному житлу статусу службового приміщення на даний час, з постановленням відповідного обгрунтованого рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved