Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

04 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд, визнати виконавчий напис, вчинений [PERSON], приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, 31 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 10387, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів у сумі 121\~457,62 грн., таким, що не підлягає виконанню, та скасувати його; стягнути з Комерційного банка «Приватбанк» на користь [PERSON] стягнене за вказаним виконавчим написом нотаріуса в загальній сумі 3756,15 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши клопотання, в якому позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 5 ст.223, п. 4 ч. 1 ст.280 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом отримана заява про розгляд справи без участі третьої особи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10387, про стягнення з [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (надалі Банк) грошових коштів у сумі 121\~457 грн. 62 коп., які є її боргом за Кредитним договором № б/н від 18.01.2013 року, укладеним між нею та Банком, в тому числі: залишок заборгованості за кредитом 7\~252,02 грн.; залишок заборгованості за відсотками 101\~545,58 грн.; пені та комісія 4\~019,18 грн.; штраф 5\~640,84 грн.; витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису - 3\~000,00 грн. Стягнення здійснюється за період чотири роки вісім місяців дванадцять днів, а саме з 18.01.2013 р. по 30.09.2017 р. В обґрунтування позовних вимог боржник зазначив, що у момент вчинення виконавчого напису заборгованість не була безспірною, а банком не надано приватному нотаріусу таких доказів. Крім того, відсутні докази укладення кредитного договору. Відповідно до\~статті 87 Закону України \~«Про нотаріат»\~ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. За\~статтею 88 цього \~Закону \~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно зі\~статтею 50 Закону України «Про нотаріат» \~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа,\~права та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У позовній заяві [PERSON] йдеться про порушення порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, відсутність кредитних правовідносин з ПАТ КБ «Приватбанк» та відсутність боргових зобовязань. Способом захисту порушеного права позивача є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оцінивши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18.01.2013 р., суд погоджується з позицією позивача, що вона не є кредитним договором в розумінні ст.1054 ЦК України, оскільки згідно цієї анкети-заяви [PERSON] погоджувалась лише на зарплатний пакет з кредитним лімітом по платіжній картці «Універсальна»/Gold - 300 грн. Також, суд приймає до уваги те, що в анкеті-заяві не зазначено ані номеру картки, ані строку її дії, що унеможливлює ідентифікувати розрахунок заборгованості з певною карткою. З розрахунку заборгованості, що був наданий нотаріусу, вбачається, що заборгованість за кредитом виникла з 29 січня 2014 р. Саме з цього часу у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином, станом на 31.10.2017 р., коли вчинено виконавчий напис, строк позовної давності вже минув. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.\~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на вказані положення закону відповідач не надав суду допустимі та належні докази, які спростовують доводи позивача. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved