Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

02 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 22 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до договору позики, [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 800\~000,00 грн., що підтверджується розпискою, а відповідач зобовязався повернути кошти до 01 лютого 2015 року. Свої зобовязання позивач виконав у повному обсязі, а відповідач незважаючи на те, що термін виконання зобовязання настав, позику не повернув та не сплатив передбачені договором проценти за користування нею. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентах, нарахованих за період з 23.12.2014 року по 23.06.2015 року за користування кредитними коштами згідно договору позики від 22.12.2014 року у сумі 50\~000,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позові, пояснив, що дійсно відповідачем 23 січня 2015 року була частково погашена заборгованість за укладеним договором у сумі 542\~000,00 грн., просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач до суду не прибув, проте до суду надана заява, в якій просить слухати справу у його відсутності, також надані письмові заперечення, в яких просив суд в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що 23 січня 2015 року повернув позивачу частину позики у сумі 542\~000,00 грн., а решту не зміг повернути, через обставини, які від нього не залежали, з врахуванням п. 1.2.2 договору розмір процентів за період з 23.12.2014 року по 23.06.2015 року вираховується на загальну суму 271\~770,83 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 22 грудня 2014 року між [PERSON], Позикодавцем, та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно п. 1 якого Позикодавець передає, а Позичальник приймає у власність 800\~000,00 грн. (а.с. 2). Факт одержання коштів у сумі 800\~000,00 грн. підтверджується розпискою, власноручно написаною [PERSON] (а.с. 3). Пункт 1.2 договору позики встановлює, що Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики в розмірі 12,5 % річних, що складає 100\~000,00 грн. Пунктом 1.2.1 договору передбачено, що проценти виплачуються в день повернення позики. Проценти сплачуються готівкою у гривні за адресою Позикодавця, якщо сторони не дійшли згоди щодо іншого місця передачі. Відповідно до п. 1.2.2 договору, у разі часткового повернення позики проценти нараховуються на неповернуту суму позики. Згідно п. 2 укладеного договору, Позичальник зобовязався повернути Позичкодавцеві позику, а також проценти готівкою в строк до 01 лютого 2015 року (а.с.2). 23 грудня 2014 року між [PERSON], Продавцем, та [PERSON], Покупцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] М. в місті Івано-Франківську (а.с. 27-28). Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 1046 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 23 січня 2015 року відповідачем було повернуто позивачу позику в частині у сумі 542 000,00 грн., що підтверджено позивачем у судовому засіданні, інша сума позики у строк, вказаний у розписці та договорі позики, не була повернута. За таких обставин, відповідно до п. 1.2.2 договору позики від 22.12.2004 року, проценти розраховуються наступним чином. За період з 23.12.2014 року по 23.01.2015 року за користування 800\~000,00 грн. становить 8\~333,33 грн. з наступного розрахунку: 800 000,00 грн. (сума позики) х 12,5 (розмір процентів відповідно до п. 1.2 договору) : 100 : 12 місяців (кількість місяців у році) х 1 місяць (кількість місяців прострочення) = 8\~333,33 грн. За період з 23.01.2015 року по 23.06.2015 року за користування 258 000,00 грн. становить 8\~333,33 грн. з наступного розрахунку: 258 000,00 грн. (сума неповернутої позики) х 12,5 (розмір процентів відповідно до п. 1.2 договору) : 100 : 12 місяців (кількість місяців у році) х 5 місяців (кількість місяців прострочення) = 13\~437,50 грн. Загальна сума процентів за період з 23.12.2014 року по 23.06.2015 року складає 21\~770,83 грн. з розрахунку: 8\~333,33 грн. + 13\~437,50 грн. = 21\~770,83 грн. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, судом встановлений факт того, що відповідач не виконав у повному обсязі зобов'язання, покладені на нього за договором позики, частково повернув суму боргу, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за період з 23.12.2014 року по 23.06.2015 року у сумі 21\~770,83 грн. Оскільки суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, тому на підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати на сплату судового збору (а.с. 8), а саме: судовий збір у сумі 239,99 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 629, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial