Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

03.02.2021 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 11.02.2014 р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 11.02.2014 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 19 000,00 грн. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів, станом на 01.12.2020 у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 33 675,04 грн., яка складається з такого: - 24 955,28 грн. заборгованість за тілом кредиту, яка є простроченою; - 0 гр. 00 коп. заборгованість за відсотками; - 0 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; - 0 грн.00 коп. заборгованість за простроченими відсотками; - 8 719,76 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 0,00 грн. пені; - 0,00 грн. комісії, та не сплачена на день звернення позивача до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту, а саме 24 955,28 грн., та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Представник позивача разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник позивача також разом із позовною заявою надав клопотання про огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк. Ухвалою від 04.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за зареєстрованим місцем проживання останнього Крім того, було здійснено повідомлення про розгляд справи шляхом направлення повістки. Проте обидва конверту повернулися до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Додатково відповідач був повідомлений про розгляд справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», а відтак в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України особа вважається повідомленою про судовий розгляд. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, що 11.02.2014 між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання к Умовам і Правилам надання банківських послуг в Приватбанк (а.с. 27). За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому кредитний ліміт декілька разів збільшувався, до максимального розміру у 19 000,00 грн. станом на 28.07.2017 (а.с. 25). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 01.12.2020 у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 33 675,04 грн., яка складається з такого: - 24 955,28 грн. заборгованість за тілом кредиту, яка є простроченою; - 0 гр. 00 коп. заборгованість за відсотками; - 0 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; - 0 грн.00 коп. заборгованість за простроченими відсотками; - 8 719,76 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 0,00 грн. пені; - 0,00 грн. комісії. Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. При цьому суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про клопотання про огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк», з огляду на таке. Згідно із ч. 1 ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Як визначає ч. 7 ст. 85 ЦПК України, у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Частиною 1 ст. 100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Відповідно до ч. 3 зазначеної статті учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Оскільки представником позивача разом із позовом був наданий вказаний електронний доказ в його паперовій копії, що засвідчена його особистим підписом (а.с. 28-57), та суд не ставить під сумнів відповідність паперової копії оригіналу, зміст вказаного доказу був досліджений судом, тому відсутні підстави для дослідження судом оригіналу електронного доказу в порядку ч. 7 ст. 85 ЦПК України. Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Відповідно до ст. 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договору; якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Суд бере до уваги, що позивач на власний розсуд вимагає від відповідача лише заборгованість за кредитом, адже це не порушує права відповідача. Проте в ході дослідження письмових доказів судом встановлено, що максимальний розмір кредитний ліміт становив 19 000 грн. При цьому позивач не зазначає в позовній заяві та в порушення ст. 81 ЦПК України не надає належних доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого виникла у відповідача заборгованість у розмірі 24955,28 грн. за простроченим тілом кредиту, яка перевищує максимальний розмір кредитного ліміту. Зокрема, позивач не посилається на конкретні положення умов укладеного із відповідачем договору чи положення законодавства, які дозволяють включати до суми заборгованості за тілом кредиту інші нарахування (пені, комісії, відсотки тощо). Враховуючи викладене суд приходить до висновку про недоведеність позивачем заявленого розміру заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24 955,28 грн., а тому підлягає стягненню сума кредиту в розмірі 19 000,00 грн. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial