overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 24 червня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від подружнього життя народився син [PERSON], [INFO], однак сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя і різні характери. Між ними часто виникали сварки та скандали, які призвели до того, що в 2016 році вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Шлюб з відповідачкою носить формальний характер, примирення є неможливим, а тому він вирішив звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 27 жовтня 2017 року о 09.15 год., сторони не з'явились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку, та подали заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі та задовольнити позов. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Вони з 2016 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

04 жовтня 2017 року головний лікар 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні звернулась до суду із вказаною заявою про госпіталізацію у примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON], [INFO], проживаючого [ADDRESS]. Заява мотивується тим, що 04 жовтня 2017 року [PERSON] був доставлений в 3-ю обласну спеціалізовану психіатричну лікарню в супроводі фельдшера та опікуна. До заяви про примусову госпіталізацію додано висновок комісії лікарів-психіатрів 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В судовому засіданні представник 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні підтримала заяву у повному обсязі, бо вважає за необхідне помістити хворого до психіатричного закладу, оскільки той потребує невідкладного та негайного лікування. Прокурор вважає, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу підлягає задоволенню, оскільки для цього наявні всі підстави. Допитана в судовому засіданні опікун [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви головного лікаря 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні. Дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, опікуна особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, з урахуванням думки прокурора, суд вважає, що заява про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] поступив до 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні 04 жовтня 2017 року. Цього ж дня він був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. На підставі огляду складено висновок лікарсько-консультативної комісії, згідно якого хворий [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад з діагнозом «Шизофренія інший тип (пропфшизофренія) параноїдна форма безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом, загострення», внаслідок чого неспроможний самостійно задовольняти свої життєві потреби, представляє небезпеку як для себе, так і для оточуючих, а тому підлягає примусовій госпіталізації до психіатричного стаціонару і лікуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви головного лікаря 3-ї ОСПЛ про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. На підставі ст. ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

04 жовтня 2017 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали поданий позов, просили задовольнити його та збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, пояснив, що бажає сплачувати аліменти на утримання дочки згідно до законодавства. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступного: Як вбачається з матеріалів справи, що з 12 травня 2000 року по 06 квітня 2004 рік сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 06 квітня 2004 року шлюб між ними був розірваний(а.с.5). Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO](а.с.4). Як пояснила в судовому засіданні позивач, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2004 року з відповідача на її користь на утримання дочки були стягнуті аліменти у розмірі 200 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття(а.с.6). Вважає, що в теперішній час вищезазначена сума аліментів є недостатньою та не відповідає вимогам чинного законодавства. Дочці виповнилося 16 років і вона потребує більшої матеріальної допомоги, також збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які сплачує відповідач, не вистачає на виховання та розвиток їх дитини, на витрати, що повязані з покупкою продуктів харчування, одягу, шкільного приладдя. Також позивач пояснила, що на даний час вона працює на посаді бармена, будь-яких доходів, крім заробітної плати не має(а.с.8). Власного житла також не має, разом з дочкою проживає у будинку своїх батьків. П.27 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована Постаною Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року передбачено, що держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01 травня 2017 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1777 гривень. Ч.1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У звязку з вищевикладеним суд вважає що є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]А

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

04 жовтня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 01 лютого 2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 19870.81 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 01 лютого 2011 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримала кредит у сумі 500.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 31 серпня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 499.61 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 14648.78 грн.; -заборгованість за пенею та комісією 3300,00 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн.штраф (фіксована частина); -922,42 грн.- штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 19870.81 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

04 жовтня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 02 листопада 2010 року між банком та відповідачем було оформлено кредитну картку «Універсальна Голд», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у сумі 9900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 96437.77 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 03 лютого 2014 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 9900.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 18 вересня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 10434.14 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 77685.16 грн.; -заборгованість за пенею та комісією 3250,00 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн.штраф (фіксована частина); -4568,47 грн.- штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 96437.77 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

04 жовтня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 18 серпня 2014 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 2600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредит з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 13531.72 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника та не заперечує проти прийняття заочного рішення . Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 18 серпня 2014 року між банком та відповідачем [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER]), який проживає за адресою: [ADDRESS] був укладений кредитний договір № б\\н та отримав кредит у сумі 2600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредит з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. Станом на 31 серпня 2017 року сума заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом - 1404.96 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 11006.20 грн.; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил - штраф (фіксована складова) - 500.00 грн. - штраф (процентна складова) - 620.56 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 13531.72 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

04 жовтня 2017 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON], [PERSON], в якій позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за законом майно її чоловіка. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 20.12.2008 року, відкрилась спадщина на земельну ділянку, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які були втрачені, вона не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутись до суду. Позивачка в судове засідання 26.10.2017 року та 03.11.2017 року не зявилася, однак подала суду заяву в якій просить суд слухати справу у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву в якій просить суд слухати справу у її відсутності, позов визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з'явились. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №079289 від 26.12.2008 року [PERSON] помер 20.12.2008 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД №336363 від 13 липня 1980 року позивачка уклала шлюб із [PERSON]. Згідно відповіді відділу держгеокадастру у Заліщицькому районі майно яке має намір успадкувати позивачка належало [PERSON]. Позивачка просить визнати за нею право власності на замельні ділянки посвідчені державними актами серії ЯА №01424 та серії ЯА №001921 після смерті її чоловіка [PERSON], однак згідно свідоцтва про шлюб її чоловіком є [PERSON]. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А, тому, виходячи із вищенаведеного та враховуючи те, що позивачка належних доказів в підтвердження свого права на спадкування після смерті [PERSON] не надала, суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити повністю за його недоведеністю. На підставі ст. ст. 1220, 1222, 1223, 1233, 1268 ЦК України, ст. ст. 8, 11, 15, 174, 208, 209, 212, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

04 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.10.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.10..2017 р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Шевченко І.Ю. КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, неспокійний, збуджений. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний с-м. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved