Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

03.08.2015 [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просив суд встановити йому графік зустрічей з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO] один раз на місць (кожну останню суботу місяця) з 11:00 до 17:00 год. Позивач [PERSON] та її представник обґрунтували позов тим, що батько дитини - [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини та, коли тій було лише 2,5 місяці, залишив сім'ю, а ще через кілька місяців зовсім перестав цікавився її розвитком, потребами та здоров'ям. Додатково позивачка суду показала, що дитина знає відповідача, як біологічного батька лише по фотографіям. Шлюб між сторонами розірвано 11.11.2011, а 06.12.2011 з відповідача рішенням суду присуджено аліменти на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісячно, але і цей обов'язок він не виконує належним чином. Має заборгованість по сплаті аліментів близько десяти тисяч гривень. Після того, як відповідач у липні 2010 року полишив сім'ю, він бачив дитину один чи два рази, тай то випадково. Коли йшов з сім'ї сказав, що має право на компенсацію за те, що зачав дитину. Про зустріч з дитиною [PERSON] ніколи не просив, будь яких звернень з цього питання до позивача чи органу опіки та піклування від відповідача не надходило. З 2014 року, коли позивач підняла питання позбавлення його батьківських прав, відповідач почав висувати свої умови, а саме йшлося про відмову позивача від аліментів. Наразі позивач створила нову сім'ю з [PERSON], з яким у них є спільна дитина. Малолітня [PERSON] сприймає його, як свого батька, оскільки він опікується нею з дев'ятимісячного віку і бажає усиновити дівчинку. Зустрічний позов позивач не визнає, вважає його безпідставним ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною вона відповідачу не чинила і чинити не могла, оскільки такого бажання від нього не надходило. У травні цього року, коли вже постало питання позбавлення його батьківських прав, [PERSON] прийшов до дитини в дитячий садок, показав вихователю свій паспорт та представився батьком. Тоді дитина отримала стрес, дома стривожено повідомила, що приходив той дядя [PERSON], який на фотографії. Вона його не сприймає як батька, а себе не відчуває дочкою відповідача, говорить, що її тато - [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, свої заперечення обґрунтувати тим, що він бажає спілкуватися та бачитись з дитиною, хоче щоб дочка сприймала його як батька. Кілька разів він передавав подарунки дитині на день народження через свого знайомого [PERSON], однак позивачка відмовлялась їх приймати. Тепер, коли постало питання усиновлення його дочки другим чоловіком позивачки, він переглянув свою поведінку та хоче виправити ситуацію, але позивачка зі свого боку нічого не робить для цього. Той факт, що він не надавав матеріальної чи іншої допомоги на лікування дитини відповідач пояснює тим, що позивачка не повідомляла його про якісь проблеми. Заборгованість по аліментам він не вважає підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки ця заборгованість виникла з об'єктивних причин, не з його вини, а через відсутність постійної роботи. Вже більше року, як він створив нову сім'ю з [PERSON], у якої є своя дитина і він добре ставиться до неї. Рідної дочки він ніколи не забував і намагається сплачувати аліменти, виходячи зі своїх можливостей. У травні цього року він бачився з дитиною у дитсадку і передав їй цукерки. Дитина поводила себе насторожено, була неговіркою, дивилась на нього вивчаючим поглядом, однак цукерки прийняла. Відповідач вважає, що спілкування з дитиною один раз на місяць, про яке він просить в зустрічному позові, сприятиме зближенню його з дочкою. Додатково пояснив, що зараз він проживає у м. Васильків, влаштовується на постійну роботу, а тому частіше бачитись з дитиною йому буде складно і матеріально, і фізично. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Лой К.М. підтримала висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та пояснила суду, що [PERSON] жодного разу не звертався до Служби у справах дітей по питанню усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. Натомість, мати дитини [PERSON] (тепер [PERSON]) неодноразово зверталась зі скаргами на відповідача про ухилення його від участі у вихованні та утриманні дитини. З відповідачем проводились профілактичні бесіди, однак той вів себе самовпевнено, пояснював, що у нього немає коштів платити аліменти, про бажання бачитись з дитиною, Про наявність у нього перешкод в спілкуванні з дитиною відповідач не повідомляв. Дитина є хворою від народження та потребує додаткових зусиль для її повноцінного фізичного, духовного та розумового розвитку. Окрім матері дитини ці обов'язки взяв на себе її нинішній чоловік [PERSON] Представник органу опіки та піклування наголосила, що Служба не знає жодного прикладу належного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, не знає навіть прикладу простого спілкування з дитиною. Через це між дитиною та відповідачем відсутній психологічний зв'язок, а тому Служба у справах дітей вважає, що позбавлення його батьківських прав слугуватиме інтересам дитини, оскільки є особа - нинішній чоловік позивачки [PERSON], якого дитина вважає своїм батьком та який фактично взяв на себе обов'язки, від яких самоусунувся рідний батько дитини. Свідок [PERSON] суду показала, що малолітня [PERSON] фактично росте на її очах. Ця дитина не була бажаною для відповідача, він виражав зневагу до вагітної позивачки, застосовував фізичну силу до неї одразу після народження дитини. Складалось враження, що дитина його дратувала. Через постійний стрес та нездорову обстановку в сім'ї у матері пропало молоко. Відповідач залишив сім'ю, коли дівчинці було всього 2,5 місці. Свідок знає, що позивачка бажала налагодити стосунки з чоловіком, телефонувала йому, просила прийти на перший Новий рік [PERSON], однак той не прийшов. Від дитини ніхто не приховував, що в неї є тато [PERSON], вона бачила його на фотографіях, сприймала цю інформацію спокійно, але коли одного разу у травні цього року [PERSON] прийшов до дитсадка, дитина повернулась стривоженою та замкнутою. Свідок [PERSON] суду показав, що він вже п'ять років знає позивачку. З нею він зареєстрував шлюб у грудні 2013 року. Малолітню [PERSON] сприймає як свою рідну дитину, так як почав опікуватись нею, коли тій не було і одного року від народження, бажає усиновити її. Дружина розповідала про колишнього чоловіка, як такого, що бив її, докоряв та постійно сварився з нею. За п'ять років він бачив батька дитини лише два рази: одразу як познайомився з позивачкою та два роки назад випадково в лікарні. Відповідач заговорив до дівчинки, хотів взяти на руки, але дитина розплакалась. Пізніше він один раз спілкувався з відповідачем по телефону, повідомив про свій намір усиновити дівчинку і той у відповідь сказав, що дасть згоду на усиновлення, якщо [PERSON] забере заяву про стягнення аліментів. Дитина називає його (свідка) батьком, а він її - дочкою. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є сусідкою [PERSON] Знає, що дитина [PERSON] у віці 3-х місяців залишилась без опіки батька. Відповідач залишив сім'ю та пішов жити до своїх батьків. Вона бачила його, як той неодноразово проїжджав на велосипеді по вулиці, повз двір позивачки, але жодного разу не зупинився і не зайшов у двір, щоб провідати дитину. А коли дитині було приблизно три роки, вона (свідок) випадково побачила відповідача в супермаркеті. У них зав'язалась коротка розмова, тоді [PERSON] спитав у неї як виглядає дочка та на кого вона схожа. На її запитання сказав, що не був на дні народженні дитини, бо були інші справи. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є хрещеною матір'ю дитини. Знає, що [PERSON] не спілкується з дитиною та не сплачує аліменти. [PERSON] хоче всиновити теперішній чоловік позивачки [PERSON] Відповідач ніколи не цікавився у неї дитиною. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її племінницею. Відповідач, виражав зневагу до вагітної позивачки. Через це новороджена дитина була збудженою та дратувала відповідача. Він покинув сім'ю та пішов проживати до своєї матері, коли дівчинці було кілька місяців. На перший Новий рік до дитини не прийшов, хоч позивачка його кликала в розмові по телефону. Тоді вона (свідок) чула, що відповідач щось грубо та несмішливо відповів. На той перший Новий рік [PERSON] передав цукерки в подарунковій упаковці через свого знайомого. Коли вони висипали їх на диван перед дитиною, то там між цукерками були черв'яки. Вважає, що в такий спосіб відповідач висловив своє ставлення до позивачки і дитини. Зараз дитина називає батьком другого чоловіка позивачки - [PERSON], у них є спільна маленька дитина, а з [PERSON] їх давно нічого не пов'язує. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є хрещеною матір'ю позивачки. Кожен день бачить її та малу [PERSON]. На жодному святі чи на дні народженні дитини ніколи не було [PERSON], хоч йому ніхто ніколи не забороняв бачитись з дитиною. Свідок [PERSON] суду показав, що у квітні 2013 році він возив до помешкання, де живе [PERSON] велосипед на день народження дитини. Про це його попросив [PERSON], який не пояснив чому сам не хоче передати подарунок, а він (свідок) не цікавився. Тоді вдома нікого не було, а тому він залишив велосипед на подвір'ї. У 2014 році його знову попросив [PERSON] передати подарунок для дитини на день народження - іграшкового ведмедя, але позивачка відмовилась брати. В обох випадках [PERSON] їздив з ним, але з машини не виходив, ні про що не розпитував. Вислухавши сторони та представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про відмову в зустрічному позові, виходячи з наступного. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на пільги та державну допомогу, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. З 13.03.2010 по 17.11.2011 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.120) 17.11.2011 шлюб сторін розірвано за рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області (а.с.11). За змістом цього рішення позивачка у позові вказала на постійні сварки та бійки, які вчиняв відповідач та те, що з липня 2010 року вони однією сім'єю не проживають, спільного бюджету не мають, шлюб носить формальний характер. Відповідач позов визнав. Відповідно до показань сторін та свідків, [PERSON] залишив сім'ю до розірвання шлюбу, через кілька місяців після народження дитини та повернувся до свого попереднього місця проживання в будинок своїх батьків. З 26.10.2011 [PERSON] є платником аліментів на утримання дитини, які стягнуті Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області у розмірі 400 гривень щомісячно. Вказане підтверджується копією виконавчого листа на рішення суду (а.с.13) 28.12.2013 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.8). Відповідно до довідки з місця проживання [PERSON] проживає в [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: чоловік [PERSON], 1982 р.н., дочка [PERSON], 2010 р.н. та син [PERSON], 2014 р.н. (а.с.9). З медичної документації вбачається, що дитина [PERSON] від народження мала проблеми зі здоров'ям. Так, 22.07.2010 та 19.09.2010 вона проходила стаціонарне лікування в Київській обласній дитячій лікарні, м. Боярка, а 12.04.2013 обстежувалась в Інституті ПАГ АМН України, м. Київ (а.с.53-55). На теперішній час дитина також хворіє, перебуває на «Д» обліку у лікаря дерматолога та лора, потребує курсового лікування, курортного оздоровлення та планового оперативного лікування, що підтверджується інформаційним листом Комунального закладу Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр медико-санітарної допомоги» № 247 від 07.04.2015. (а.с.19). Згідно інформаційної довідки дошкільного навчального закладу №7 «Берізка» від 24.03.2015 [PERSON], 2010 р.н., відвідує цей заклад з серпня 2012 року. Батько дитини [PERSON] жодного разу не був у дитсадку і ніколи не цікавився перебуванням дитини у ньому, не спілкувався з вихователями, не цікавився потребами дитини, не приходив на святкові ранки, не брав участі у фінансовому утримання дочки в дитячому садку (а.с.22). Відповідно до характеристики з дошкільного навчально-виховного закладу [PERSON], доглянута та розвинута на свій вік дитина. Мама дитини виявляє цікавість та турботу про неї, регулярно відвідує батьківські збори та свята (а.с.17). Зі змісту оновленої довідки відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького МРУЮ № 3466 від 26.08.2015 вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментам, станом на 11.02.20145 року складала 9009,00 гривень, а станом на 26.08.2015 ця заборгованість зросла та складає 10309,00 гривень. За шість з половиною місяців боржник сплатив 1300 гривень, що становить половину від належної суми за цей період (а.с.65). 24.02.2015 виконавчий комітет Переяслав-Хмельницької міської ради, як орган опіки та піклування прийняв рішення про доцільність, позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно [PERSON], [INFO] та надав відповідний висновок, в якому навів підстави свого рішення (а.с.23) З показань свідків та показань самого відповідача встановлено, що [PERSON] майже п'ять років зовсім не цікавився здоров'ям дитини ні в матері, ні в інших родичів та знайомих. Не бачився з дочкою останні три роки, а в перші два роки з п'яти бачив дитину кілька разів виключно при випадкових зустрічах в громадських місцях. Бажання спілкуватись з дочкою відповідач не проявляв, зустрічі з нею не шукав, присуджені судом аліменти добровільно не сплачував. У зв'язку з цим позивачка неодноразово просила орган опіки та піклування вплинути на нього. Коли реально постало питання позбавлення його батьківських прав, відповідач на прохання його теперішньої дружини та представника у справі вперше за довгі роки навістив дитину в дитячому садочку, що призвело до психологічного стресу дитини. При розгляді справи судом не було встановлено, що відповідач усвідомлює свою відповідальність за життя, здоров'я, розвиток та виховання дитини. Саме відсутність у відповідача почуття відповідальності за дитину, на думку суду і є причиною невиконання ним своїх батьківських обов'язків. Жодної обставини та фактів, які б вказували на неможливість виконувати [PERSON] свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини в суді не встановлено. Крім цього, відповідач не переконав суд в тому, що він готовий взяти на себе виконання цих обов'язків. У своєму розумінні він підміняє поняття батьківського обов'язку по вихованню дитини поняттям спілкування та зустрічами з дитиною та вважає, що рідкими побаченнями з дочкою він забезпечить повноцінний, всебічний та гармонійний її розвиток. Разом з тим, судом встановлено, що малолітня [PERSON] сприймає теперішнього чоловіка позивача [PERSON], як свого батька. Останній в свою чергу бажає її усиновити та на запитання суду твердо відповів, що його сім'я - це дружина [PERSON] та двоє його дітей [PERSON], 2014 р.н. та [PERSON], 2010 р.н. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст. 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ця відповідальність, зокрема передбачена в п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, де вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що [PERSON] без поважних причин самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини [PERSON], 2010 р.н., її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення. Всі ці факти суд вважає встановленими та розцінює їх, як кожен окремо так і в їх сукупності, як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками. Доводи відповідача про те, що позивачка своєю поведінкою усунула його від виконання батьківських обов'язків, оскільки чинила перешкоди в спілкуванні з дитиною не підтверджені доказами та є непереконливими. За таких обставин, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 24.02.2015 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], 2010 р.н. Враховуючи інтереси дитини, з огляду на усталену пасивну поведінку відповідача та нехтування ним своїми обов'язками, суд вважає, що застосування до відповідача більш м'якого заходу впливу (попередження), з випробуванням його поведінки в часі є недоцільним. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] про встановлення графіку зустрічей з дитиною суд відмовляє, у зв'язку з недоведеністю відповідачем будь яких перешкод які нібито чинить [PERSON] Спору щодо способу участі батька у вихованні дитини між сторонами немає через повну відсутність такої його участі. Крім цього, в суді не встановлено наявності в дитини особистої прихильності до рідного батька. На думку суду за відсутності такої прихильності та при самоусвідомленні себе дочкою іншого чоловіка, якого дитина називає батьком, зустрічі з біологічним батьком можуть зашкодити психіці та інтересам дитини. А тому це питання потребує попереднього ретельного вивчення та вирішення органом опіки та піклування в порядку ст. 158 СК України, чого зроблено не було, через відсутність звернення відповідача до цього органу. На підставі викладено,

Outcome: approved