Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

03 лютого 2021 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі - відповідач), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович (надалі - третя особа-2), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 03 лютого 2021 року від представника позивача на адресу суду також надійшла заява про заміну відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (надалі - третя особа-1). Предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, зареєстрованого в реєстрі за № 5534 від 03 грудня 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний напис порушує права позивача та вчинений з порушенням, оскільки при вчиненні вказаного виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності. Відповідачем завищено суму вимог, які були пред`явлені позивачу, зокрема сума боргу, на яку нарахована пеня. Відповідач не звертався до позивача з вимогою про усунення порушення та не повідомив його про те, що при вчиненні виконавчого напису, суму заборгованості може бути збільшено з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року витребувано у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 5534 від 03 грудня 2020 року. Крім цього, витребувано у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича належним чином засвідчену копію виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 5534 від 03 грудня 2020 року та копії матеріалів виконавчого провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року вжито заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни, вчиненного 03 грудня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 5534, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 78095,10 грн. заборгованості, на час розгляду цивільної справи №761/4221/21 і до набрання законної сили рішення суду. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 26 травня 2021 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни надійшли на адресу суду належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 5534 від 03 грудня 2020 року, серед яких копії: заяви на вчинення виконавчого напису №8865245 від 01.12.2020, кредитного договору №2706/0807/64-318 від 29 серпня 2007 року, виписки з особового рахунка № [NUMBER] за період з 17.07.2020 по 01.12.2020, претензії вих. №8865245 від 01.12.2020, реєстру поштових відправлень рекомендованих листів. 02 червня 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича на адресу суду надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Треті особи пояснень суду не надали. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії письмово документа, 29 серпня 2007 року, між позивачем та Акціонерним комерційним банком «ТАС - Комбанк» укладено кредитний договір №2706/0807/64-318 (надалі - кредитний договір). Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 9492 долари США, на строк з 29 серпня 2007 року по 30 серпня 2012 року. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, сторони домовилися про те, що позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, через касу банку, згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною вказаного договору. Згідно графіку погашення заборгованості, затвердженого додатком №1 до кредитного договору, встановлено зобов`язання погашення заборгованості щомісяця з 20.09.2007 по 29.08.2012 рік. Відповідно до наявної в матеріалах справи претензії, 01 грудня 2020 року, під вих. №8865245 відповідачем складено претензію, про погашення заборгованості у розмірі 77095,10 грн. Того ж дня, 01 грудня 2020 року, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису вихідний номер якої також 8865245, яка була прийнята нотаріусом 01.12.2020. Як вбачається із змісту вказаної заяви, до неї додано кредитний договір, копії претензії до боржника та реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості. Відповідно до наявної в матеріалах нотаріальної справи виписки з особового рахунка, стягнення проводиться у сумі 77095,10 грн. та за період з 17.07.2020 по 01.12.2020. 03 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни вчинено виконавчий напис, під реєстровим номером №5534, яким з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 2706/0807/64-318 від 29.08.2007, укладеним з Публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи 19356840), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11 від 02.02.2012 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи 36698193), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 17-07/2020 від 17.07.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи: 36799749), стягнуто заборгованість за кредитним договором 2706/0807/64-318 від 29.08.2007 року. Відповідно до змісту спірного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором 2706/0807/64-318 від 29.08.2007 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.07.2020 року по 01.12.2020 року. Сума заборгованості складає 77 095,10 грн., в тому числі: 35332,51 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 41762,59 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісіями. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувана, в розмірі 1000,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувана. Загальна сума, що підлягає стягненню - 78 095,10 грн. Оцінка суду. Позивач, обґрунтовуючи зміст позовних вимог, зазначає, що вказаний напис порушує права позивача та вчинений з порушенням, оскільки при вчиненні вказаного виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності. Відповідачем завищено суму вимог, які були пред`явлені позивачу, зокрема сума боргу, на яку нарахована пеня. Відповідач не звертався до позивача з вимогою про усунення порушення та не повідомив його про те, що при вчиненні виконавчого напису, суму заборгованості може бути збільшено з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу. Надаючи оцінку аргументів позивача, суд звертає увагу на таке. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Суд критично оцінює наявну в матеріалах справи виписку з особового рахунка боржника, оскільки з її змісту неможливо встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором та її складових, бо серед документів відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами, а виписка з рахунку, фактично є довідкою про розмір заборгованості, яка не підтверджується іншими доказами про безспірність заборгованості. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Аналіз пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі № 554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020 року), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). У зв`язку із цим, Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У цивільній справі, що розглядається в процесі судового розгляду встановлено, що відповідачем на адресу позивача направлено рекомендованого листа. Проте, в матеріалах справи відсутній опис вкладення, який безумовно може підтвердити інформацію про те, що позивачу було направлено саме вимогу про усунення порушень. Крім цього, відповідачем не додано доказів того, що позивачем було отримано саме вимогу. Також суд звертає увагу на те, що копія реєстру рекомендованих поштових відправлень не містить підпису та печатки установи зв`язку, які б підтверджували прийняття послуги до виконання. Крім цього, суд звертає увагу на те, що наявна в матеріалах справи претензія складена 01 грудня 2020 року, під вих. №8865245. Того ж дня, 01 грудня 2020 року, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису вихідний номер якої також 8865245, яка була прийнята нотаріусом 01.12.2020. Спірний виконавчий напис вчинено вже 03 грудня 2020 року. Враховуючи те, що позивачем не отримано вимоги, а про наявність відповідних вимог відповідача за кредитним договором, позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, що позбавило позивача можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного вчинення виконавчого напису. Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, у спірному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 17.07.2020 року по 01.12.2020 року. Сума заборгованості складає 77 095,10 грн., в тому числі: 35332,51 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 41762,59 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісіями. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувана, в розмірі 1000,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувана. Загальна сума, що підлягає стягненню - 78 095,10 грн. Однак, приватним нотаріусом не враховано умов п. 1.1. кредитного договору, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 9492 долари США, на строк з 29 серпня 2007 року по 30 серпня 2012 року. Крім цього, відповідно до п. 3.1. кредитного договору, сторони домовилися про те, що позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця, через касу банку, згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною вказаного договору. Згідно графіку погашення заборгованості, затвердженого додатком №1 до кредитного договору, встановлено зобов`язання погашення заборгованості щомісяця з 20.09.2007 по 29.08.2012 рік. З урахуванням вищезазначеного, під час розгляду справи, судом встановлено, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який не обґрунтовується та не доводиться жодним доказом, в тому числі й щодо меж позовної давності. Отже, встановлені обставини справі свідчать про те, що такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними, судом встановлено, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед банком, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який не обґрунтовується та не доводиться жодним доказом, щодо меж позовної давності.

Outcome: approved