Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

04.01.2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 1991 року. Між позивачем та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя. Сторони мешкають окремо на протязі шести років, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя немає. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 28 лютого 1991 року у Словянському міськвідділі запису актів громадянського стану Донецької області (актовий запис № 162 від 28.02.1991 року), прізвище «Савченко» - залишити без змін. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявився, про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 28 лютого 1991 року у Словянському міськвідділі запису актів громадянського стану Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 162 від 28.02.1991 року). (а. с. 7) Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна немає. Спільних неповнолітніх дітей подружжя не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, позивач та відповідач тривалий час мешкають окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримують, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved