overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

04 жовтня 2016 року Позивач звернулась до суду з позовом до Відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ними повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що 04 вересня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що діти прописані і проживають разом з нею, проте її доходів на утримання дітей не вистачає, а тому вважає, що матеріальна допомога з боку відповідача повинна бути регулярною. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти постановлення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою Позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 вересня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04 вересня 2010 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Встановлено, що діти проживають разом з матір'ю, але її доходів на утримання доньок не вистачає. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, Відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з Позивачем, суд вважає за доцільне призначити аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не меншому ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір в сумі 551,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 26.08.2000 року, зареєстрований у Словянському міськвідділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 370. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2016 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дітей немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження, серії І-НО № 101472, 26 серпня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Візінок) [PERSON] зареєстровано шлюб у Словянському міськвідділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 370. Від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Ляльченко», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 22 жовтня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2016 року через те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом. 21 листопада2016 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення (а.с.17). В судове засідання після надання строку для примирення позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Відповідач в судовому засіданні після надання строку для примирення позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 жовтня 2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). З серпня 2016 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. У пункті 10 вказаної Постанови зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - [PERSON] Враховуючи зміст наведених вище норм права та встановлених в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття сина, тобто до 22 лютого 2024 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі та мають спільну дитину. Проживають разом, проте кошти на утримання сина відповідач з власної ініціативи не надає, що призводить до необхідності їх у нього просити, а це її принижує. В судовому засіданні позивач підтримала позов з наведених підстав. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечив та пояснив, що він в повній мірі матеріально утримує свою сімю. У вересні 2016 року у нього з дружиною виникли суперечки з приводу його роботи, так як він не бажає її залишати, на чому наполягає позивач. Зазначив, що він постійно купує продукти харчування, ним зроблено закупівлю овочів на зиму, він сплачує комунальні послуги, дитина має все необхідне, а про потребу здійснення якихось додаткових витрат дружина його не повідомляла. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ № 006960, виданого 22 березня 2006 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодську Світловодського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на Басиста (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 017275, виданого 22 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки КП «Житлосвіт 2012» від 30 вересня 2016 року, [PERSON] мешкає разом з [PERSON] та сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Відповідач у вказаній квартирі зареєстрований (а.с. 7, 14). Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень ст.ст. 141 та 180 СК України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а обовязок утримання дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто участь у витратах на утримання дітей мають брати як позивач, так і відповідач. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Під час розгляду справи встановлено, що як позивач, так і відповідач піклуються про матеріальне забезпечення дитини. Суд визнає, що позивач не довела достовірними доказами, що відповідач ухиляється від виконання свого обовязку утримувати їх спільну дитину, позовні вимоги є недоведеними та передчасними, а відтак в їх задоволенні слід відмовити. З підстав ч. 4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 липня 2012 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, тому позивачка вважає, що їх сімя розпалась, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 13 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 647. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що сімя фактично розпалася та просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2012 року (а.с.4). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 551, 20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку, вказуючи, що вона перебувала зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (шлюб розірвано 29.05.2007 року згідно рішення Погребищенського районного суду Вінницької області), [INFO] народилася донька [PERSON]. В позовній заяві позивачка зазначає, що на даний час [PERSON] перебуває на повному утриманні позивачки [PERSON] та навчається у Вищому професійному училищі № 42 в м.Погребище на денній формі навчання. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила стягувати з відповідача [PERSON], аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 500 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечував. З'ясувавши позицію сторін та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою (свідоцтво про народження а. с. 9). Згідно з довідкою виданою Вищим професійним училищем № 42 м. Погребище № 174 від 28.09.2017р., [PERSON], дійсно є студенткою 23 групи по професії «Кухар, кондитер» та знаходиться не на повному державному утриманні, форма навчання - денна (а. с. 3). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 185 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов'язком, як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що повнолітня дочка [PERSON], є матеріально малозабезпеченою, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а батько має можливість надати дочці матеріальну допомогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави 640 гривень судових витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], яким просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до заяви, позивач заявлені вимоги підтримала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON], є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно Довідки виданої виконкомом Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 10.07.2017 року за № 1812 неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю - [PERSON]. Відповідно до Медичного висновку № 1116, виданого Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» від 21 червеня 2017 року, [PERSON], має захворювання G 40.8 - епілепсія, складні парціональні напади, щоденні резистентні до терапії. Згідно із Довідкою, виданою Драгівською сільською радою Хустського району Закарпатської області від 10.07.2017 року за № 1811, [PERSON], [INFO], не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною інвалідом [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2017 року та до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України віднести за рахунок держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON], яким просила розірвати шлюб із відповідачем. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2015 року. Від спільного проживання подружжя неповнолітніх дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи на те, що з 06 вересня 2011 року перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя з ним не склалося через втрату почуття поваги один до одного, у звязку з чим вони з 2014 року разом не проживають, відтак їх сім?я не може бути збережена. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надіславши до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. У судове засідання не зявився і відповідач [PERSON], який надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Перевіривши фактичні обставини справи в межах, наданих письмових доказів, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, сторони 06 вересня 2011 року у Великобузівській сільській раді Шишацького району Полтавської області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів, цього ж числа, зроблено відповідний актовий запис за № 7 та видано свідоцтво серії 1-КЕ № 084411 / а. с. 3 /. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1 КЕ № 207370 від 11 серпня 2014 року, виданим виконавчим комітетом Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області / а. с. 4 /. Окрім цього, позивач [PERSON] має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO] / а. с. 5 /. За правилами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи, що сторони з 2014 року шлюбних стосунків не підтримують через втрату почуття поваги один до одного, спільне господарство не ведуть та категорично наполягають на розірванні шлюбу, у звязку з чим їх подальше життя в складі однієї сім?ї є неможливим, так як це суперечило б інтересам кожного із них, а також інтересам їх малолітньої доньки, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved