Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

02.06.2021 позивач звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області із позовною заявою до Решетилівської міської ради Полтавської області, у якій просить суд визнати за ним, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Звернувшись до приватного нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Вважає, що спірний будинок належав його батьку, тому звернувся до суду за захистом своїх спадкових справ із даним позовом. Ухвалою суду від 07.06.2021 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. 06.07.2021 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 19.07.2021 приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлашом Ю.Д., на виконання ухвали суду від 06.07.2021, надано до суду копію спадкової справи , заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 12.08.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. 18.06.2021 позивачем по справі подано клопотання у якому він просить проводити розгляд даної справи за його відсутності. Окрім цього у своїй заяві від 06.07.2021 позивач просив судові витрати, які складаються зі сплати судового збору, покласти на нього. Відповідач - Решетилівська міська рада Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Правом на подання відзиву не скористалися. 13.09.2021 до суду подано заяву секретаря Решетилівської міської ради Полтавської області про проведення судового розгляду даної справи за відсутності їх представника, складу суду довіряють, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с.75). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.05.2016 виконавчим комітетом Потічанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с.6). [PERSON] є батьком позивача - [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с.7). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.04.2021 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що він не надав документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно про належність цього майна спадкодавцеві (а.с.15, 66). З інвентаризаційної довідки, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області» від 07.04.2021 вбачається, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди в [ADDRESS] , станом на 29 березня 2021 р, відповідають наступним параметрам: А1- Житловий будинок (1968 року будівництва), загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м.; Б - Літня кухня (1960 року будівництва); б - Веранда (1960 року будівництва); Б1 - Сарай (1960 року будівництва); б1 - Сарай (1960 року будівництва); В - Сарай (1970 року будівництва); В1 - Гараж (1970 року будівництва); Г - Сарай (1960 року будівництва); г - Погріб (1960 року будівництва); г1 - Сарай (1965 року будівництва); г2 - Сарай(1965 року будівництва); №1 - Ворота (1978 року будівництва); №2 - Огорожа (1978 року будівництва). Згідно Виписки з погосподарської книги №6, особовий рахунок № [NUMBER] , виданої виконавчим комітетом Решетилівської міської ради 19.03.2021 р. №01.3-02/54, домоволодіння в [ADDRESS] на день смерті [INFO] належало [PERSON] . Реєстрація права власності не проводилася (а.с.14) Із матеріалів спадкової справи №12/2016, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким заповів все належне йому майно на день його смерті своєму синові - [PERSON] (а.с.41). [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.42). Згідно довідки №02-25/265 від 12.05.2016, виданої Потічанською сільською радою Решетилівського району Полтавської області, померлий [PERSON] на день своєї смерті [INFO] дійсно був зареєстрований та проживав за адресою: село Пасічники решетилівського району Полтавської області разом із [PERSON] (дружиною) (а.с.40). [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка - [PERSON] на користь її сина - [PERSON] (а.с.45). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.2016, [PERSON] прийняв у спадщину після померлого [PERSON] земельну ділянку, площею 3,3999 гектара, розташованої: Полтавська область, Решетилівський район, Потічанська сільська рада, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія 1-ПЛ № 033878, виданого Потічанською сільською радою Решетилівського району Полтавської області 20 серпня 2002 року на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Потічанської сільської ради від 11 квітня 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 174, кадастровий номер 5324284200:00:007:0030. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.59). Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли із захисту права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно з п. 4.15 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5(зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Разом з цим, аналіз положень Інструкції свідчить про те, що виникнення права власності на будинки, споруди від державної реєстрації не залежало. Відповідно до п.6 зазначеної інструкції, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, враховуючи те, що вищевказаний будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Окрім цього, відповідно до постанови ВС від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17 індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. За змістом п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу, списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, складалися бюро технічної інвентаризації на підставі погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих. Згідно ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих Української РСР», який втратив чинність згідно з Постановою Верховної Ради Української РСР від 8 грудня 1990 року N 534-XII ведення погосподарських книг відносилося до компетенції сільських рад. Аналіз вищевказаного законодавства свідчить про те, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При цьому виникнення права власності не залежало від державної реєстрації цього права. Наявність у погосподарській книзі запису про належність житлового будинку [PERSON] свідчить про те, що за життя він набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Врахувавши вищевикладене, суд вважає доведеним наявність права власності спадкодавця [PERSON] ., померлого [INFO] , на вказаний житловий будинок. З огляду на зазначене, судом встановлено, що позивач має право на спадщину після померлого батька - [PERSON] як спадкоємець за заповітом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, суд вважає можливим визнати за ним право власності на спадкове майно. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи позицію позивач в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved