overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що з травня 2015 року проживає однією сімєю з [PERSON]. З часу спільного проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обовязки подружжя, тобто проживали однією сімєю, як чоловік та жінка. Свої стосунки не реєстрували, оскільки робили заощадження для придбання квартири. За час проживання однією сімєю вони придбали квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було оформлено тільки на відповідача [PERSON], яка в свою чергу відмовляється визнати за ним право власності на ? частину вказаної квартири. З вказаних підстав вимушений звернутись до суду та просити суд встановити юридичний факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]з травня 2015 року по теперішній час, визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю, яка набута за час спільного проживання однією сімєю та визнати за кожним право власності на ? вищевказаної квартири. В письмовій заяві, направленій до суду позивач свою вимогу підтримав та просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідач у письмовій заяві, направленій до суду позов [PERSON] визнав у повному обсязі та також просила суд слухати справу у її відсутність. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує законні права та інтереси сторін, а також інших осіб, суд вважає за можливе постановити рішення відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України. Суд також вважає за необхідне, відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 6890 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 08 вересня 2012 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у нього з відповідачем не склалося. Більше року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя. На примирення не згоден. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 вересня 2012 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 113, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 28). Від шлюбних відносин мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. № 8). Шлюбне життя подружжя не склалося. Більше одного року сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя. На примирення не згодні. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як на погляд суду подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно вищевказаної заяви відповідача, вона виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем «Дорофеєва». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого останнім при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи без самостійних вимог: Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги наступним. Він працював на різних посадах у ВАТ «Содовий завод» з 13 січня 1972 року по 30 квітня 2004 року включно. З 1997 року роботодавець припинив виплачувати заробітну плату, він неодноразово звертався до ВАТ «Содовий завод» з вимогою виплати заборгованості по заробітній платі, але кожний раз отримував відмову через відсутність нібито коштів. Рішенням Слов'янського міського суду, справа №2-345-99 від 13 січня 1999 року вирішено стягнути ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 4641 грн. 70 коп. Виконавчий лист за рішенням Слов'янського міського суду було своєчасно надано до відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції та він був взятий до виконання, але до цього часу рішення суду не виконане. До цього часу рішення комісії по трудовим спорам не виконане. Зазначив, що на час подання позову, ВАТ «Содовий завод», як юридичну особу, не знято з реєстрації і не ліквідовано відповідно до ухвали господарського суду Донецької області. 24 січня 2013 року ним одержано листа Фонду Державного майна України в Донецькій області, відповідно до якого станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Слов'янського міськрайонного суду до президента України. 07 жовтня 2013 року ними отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області, відповідно до якої їх колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист від Державної виконавчої служби України на ім'я [PERSON] (для інформування інших), відповідно до якого постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Завод «Маяк», третя особа генеральний директор ПрАТ «Завод «Маяк» [PERSON] про зміну формулювання причин звільнення з роботи та просив змінити формулювання причин звільнення його з роботи з ПрАТ «Завод «Маяк» із «звільнення у звязку із втратою довіри, п. 2 ст. 41 КЗпП України» на «звільнення за власним бажанням ст. 38 КЗпП України» і дату звільнення з «15 червня 2016 року» на день ухвалення судом рішення по даній справі. Позовні вимоги [PERSON] мотивовано тим, що з 29 листопада 2012 року він працював на посаді завідуючого складом в ПрАТ «Завод «Маяк». 01 червня 2016 року позивач звернувся до генерального директора ПрАТ «Завод «Маяк» з письмовою заявою про звільнення за власним бажанням з 13 червня 2016 року. Однак, 15 червня 2016 року генеральним директором ПрАТ «Завод «Маяк» було видано наказ № А/К-67 про звільнення його з посади завідуючого складом у звязку із втратою довіри (п. 2 ст. 41 КЗпП України), копія якого цього ж дня було направлено позивачу. Підставою для звільнення послугувала службова записка першого заступника генерального директора [PERSON] від 13 червня 2016 року № 436. Трудову книжку позивач отримав лише 01 липня 2016 року, яка була направлена йому 24 червня 2016 року. [PERSON] вважав підстави його звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України незаконними та безпідставним та таким, що порушує його права та інтереси. Позивач заявляє, що 14 червня 2016 року відповідач повинен був звільнити його за власним бажанням, однак, в порушення його прав, він не був звільнений ані 13, ані 14 червня 2016 року, лише 15 червня 2016 року, коли його трудові відносини повинні були вже припинитися, відповідач,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою до Березнегуватського військового комісаріату Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві зазначив, що в період з 13 жовтня по 26 листопада 2014 брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районі м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області в якості солдата, водія мінометного взводу мінометної батареї 3 механізованого батальйону, про що на його ім`я видана довідка командира в/ч польова пошта [NUMBER] від 29 грудня 2015 року № 10958, в якій його прізвище помилково зазначено як « [PERSON] », що не збігається з його прізвищем, зазначеним в паспорті та перешкоджає в отриманні статусу учасника бойових дій. Посилаючись на викладені обставини та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 28 квітня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний момент шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2012 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 3 (а.с.7). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивачка не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю, заінтересована особа: Новопавлівська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що з 2009 року проживала разом з [PERSON] і вела з ним спільне господарство, тобто перебувала у фактичних шлюбних відносинах без офіційної реєстрації шлюбу. 22 грудня 2015 року після тяжкої хвороби [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало йому на праві приватної власності. Спадкове майно знаходиться на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Заявниця просить суд встановити факт її спільного проживання однією сімєю з [PERSON], який помер 22 грудня 2015 року. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала повністю. Представник заінтересованої особи Новопавлівської сільської ради Межівського району в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Суд, вислухавши заявницю, свідків [PERSON] та [PERSON], перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. У відповідності з п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно довідки № 1513 від 09.06.2016 року, виданої виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON] помер 22 грудня 2015 року і по день смерті був зареєстрований в [INFO], фактично проживав по день смерті за адресою: с. Новопавлівка пров. Український, буд.4 із співмешканкою [PERSON] (а.с.12). Факт перебування останніх у фактичних шлюбних відносинах підтверджується також свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що дійсно [PERSON] проживала з покійним [PERSON] з 2009 року, тримали та вели спільне господарство. Поховання останнього здійснювала [PERSON]. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 22 грудня 2015 року (а.с.11). Після смерті останнього залишилось спадкове майно. Мати спадкодавця [PERSON] від спадкового майна сина відмовилася на користь заявниці, що підтверджується її заявою від 16 червня 2016 року (а.с.13). Встановлено, що заявниця [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сімєю не менше як сім років до часу відкриття спадщини, а тому відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом у четверту чергу. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені заявницею, не компенсуються, залишаються за нею. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 05.10.2007 року вона з [PERSON] зареєстрували шлюб у Миколаївській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №05. Від цього шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати, дитину залишити їй на виховання. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Представник органу опіки та піклування вважав, що після розірвання шлюбу дитина повинна проживати з матірю. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2007 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у Миколаївській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №05. У сторін від спільного життя є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. За час спільного проживання позивачка з відповідачем не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 07 липня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Городищенською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 07 липня 1998 року. Шлюб зареєстровано Городищенською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис №14 (а.с.7). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 10 листопада 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №127. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 10 листопада 2012 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №127 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з грудня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. Доходів позивача на данний час недостатньо для свого власного утримання. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved