Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

03 листопада 2017 року заявник звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту смерті своєї матері [PERSON], яка померла 08.05.2017р. в м. Донецьк. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що 08.05.2017р. в м. Донецьк померла її мати [PERSON] Після її смерті, вона звернулась до Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану для проведення державної реєстрації смерті матері, але отримала відмову, оскільки факт смерті [PERSON] відбувся на тимчасово окупованій (непідконтрольній) території України, на якій неможливо отримати відповідний документ встановленого зразка. З метою отримання належного свідоцтва про смерть, яке в подальшому буде визнаватись при предявленні такого свідоцтва в підприємствах, установах, організаціях, заявник звернулась до суду. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без присутності заінтересованої особи та зазначив, що не має заперечень проти заявлених вимог. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, судом встановлено наступне. [PERSON] є рідною матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії IV НО № 264470 (а.с. 6). 21 червня 1964 року [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №330 зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище на «Сємєндяєва», що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії I-НО № 323935 (а.с.7). 19 грудня 1972 року Калінінським відділом ЗАГСу м. Донецька шлюб між батьками заявниці [PERSON] та [PERSON] припинено. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне «Карпушина», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії I-НО № 471732 та довідкою про розірвання шлюбу № 554/04.3-119 від 19.09.2017р. (а.с.9-10). 08.05.2017р. в м. Донецьк [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.05.2017р. (а.с.13), а також довідкою про причину смерті від 08.05.2017р. (а.с. 12), виданими на окупованій території. Листом від 31.10.2017р. Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заявнику було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства здоровя України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за №1150/13024 (а.с. 14). Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Законом України від 04.02.2016 р. № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», що набув чинності 21.02.2016\~року, Цивільний процесуальний кодекс України\~доповнений ст. 257-1, якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно ч.1\~ст.257-1 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону - Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а)\~лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)\~фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в)\~лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Згідно з абз. 2 п. 18\~Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, суд бере до уваги свідоцтво про смерть [PERSON] від 12.05.2017р. та довідку про причину смерті [PERSON] від 09.05.2017р., виданих на тимчасово окупованій території України, зазначаючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об'єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України легітимне та легальне свідоцтво про смерть. На підставі викладеного та

Outcome: approved