Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

04.12.2019 року [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Київської місцевої прокуратури №7, Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року цивільну справу передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи справу передано судді Казмиренко Л.В. 30.12.2020 року. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.01.2021 року прийнято до розгляду справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що з 29.04.2014 року по 01.12.2016 року перебував під слідством та судом, зокрема обвинувачувався Подільською районною прокуратурою м. Києва у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 20.05.2016 року його було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано у зв`язку із відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01.12.2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вирок суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Подільського районного суду міста Києва від 20.05.2016 та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 01.12.2016 року залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення. Зазначає, що 27.12.2011 року він був призначений директором КП «Житній ринок». 29.04.2014 року його було затримано за підозрою в отриманні неправомірної вигоди, а вже на другий день 30.04.2014 року вручено повідомлення про підзору у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. За ухвалою суду від 01.05.2014 року відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 97 440 грн., яку було внесено, однак через те, що це були травневі вихідні з-під варти він вийшов під заставу лише через 5 днів. Впродовж проведення досудового розслідування він збирав докази своєї невинуватості та неправомірних дій щодо нього. В подальшому змушений був написати заяву про звільнення, і за розпорядженням №241 Київського міського голови був звільнений із займаної посади за угодою сторін. Вказує, що незаконними діями органу досудового розслідування йому завдано матеріальної та моральної шкоди, оскільки в період часу з відкриття кримінального провадження та ухвалення виправдувального вироку він незаконно знаходився під слідством (пред`явлення обвинувачення, обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, здійснення викликів до слідчого, до суду, неодноразові проведення допитів тощо). Все це у сукупності призвело до систематичного стресового стану, необхідно було тривалий час доводити свою невинуватість : честь, гідність, добрий імідж та його ділова репутація були підірвані; спричинені прямі збитки як керівнику, який був змушений заради збереження спокою інших співробітників комунального підприємства розрив ділових стосунків, контрактів, недовіра до нього як ділового партнера. Факт спричинення йому моральної шкоди підтверджується не тільки фактом арешту при всіх співробітниках, триманням в ІТТ, притягнення до кримінальної відповідальності, приниження його людської гідності, зниження авторитету серед родичів та друзів, що в сукупності негативно відобразилось не тільки на соціальному статусі та перспективах на майбутнє, а й на тому, що він як генеральний директор отримав негативний вплив на власну ділову репутацію (всі слідчі дії на момент затримання проводились в присутності ділових партнерів); були розірвані ділові відносини, домовленості, зв`язки; оскільки кримінальне провадження було відкрито за фактом отримання ним неправомірної вигоди, у його партнерів виник сумнів у добропорядності та чесності його діяльності. При цьому зазначає на вимоги ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», про відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом виходячи із розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Вказує, оскільки перебував з 29.04.2014 року по 01.12.2016 року, тобто 32 повних місяці, під слідством і судом, розмір відшкодування з урахуванням мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017 року - 3200 грн., становить за 32 місяці 102 400 грн. 00 коп. Однак з урахуванням його та членів його сім`ї моральних страждань, нервових хвилювань, постійне перебування у стресі, і оскільки розмір відшкодування не може бути менше 102 400 грн., оцінює моральну шкоду у розмір 2 000 000 грн. Також зазначає, що оскільки був змушений звільнитись з роботи, втрата його заробітної плати повинна обраховуватись з 16.09.2014 року по 01.12.2016 року за 2 роки 2 місяці або 26 місяців. Відповідно до довідки про середню заробітну плату за останні три місяці він отримав заробітну плату в розмірі 8329,98 грн. Тому загальний розмір втраченого заробітку з вересня 2014 року по грудень 2016 року складає 216 579, 48 грн. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» індексація заробітної плати це механізм її підвищення, що надає можливість частково чи повністю компенсувати подорожчання споживчих товарів чи послуг. Таким чином, враховуючи індекс інфляції за період з жовтня 2014 по грудень 2016 року, розмір матеріальної шкоди у вигляді неотриманого заробітку становить 371 484,24 грн. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити та стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Державної казначейської служби України у місті Києві (Державної казначейської служби України) шкоду, завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в сумі 2 371 484,24 грн. Від Київської місцевої прокуратури №7 надійшов відзив на позовну заяву. Вказували, що в квітні 2014 року до прокуратури звернувся свідок [PERSON] із заявою про вимагання неправомірної вигоди директором КП «Житній ринок» [PERSON] , якому було повідомлено про вчинення злочину, передбаченого ст. 368 КК України та розпочате кримінальне провадження № 42014100070000087 від 23.04.2014 року. Затримання [PERSON] відбувалося в порядку ст.208 КПК України одразу після проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема контролю за вчиненням злочину. Дане затримання відбувалося лише після того, як даний свідок звертався із заявою до прокуратури з приводу неправомірних дій. Під час затримання [PERSON] було роз`яснено його процесуальні права, зокрема право на правову допомогу, під час затримання був присутнім адвокат та брав участь у слідчих діях. В подальшому за ухвалою суду [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави. Оскільки 01 та 02 травня 2014 серед тижня були четвер та п`ятниця, а субота та неділями вихідними днями, то першим робочим днем був понеділок 05 травня 2014 року. Враховуючи вимоги Закону «Про попереднє ув`язення» порушень вимог законодавства при звільненні [PERSON] 05.05.2014 року допущено не було. Доводи [PERSON] про звільнення з посади під тиском не підтверджується жодними доказами. Так, укладний контракт закінчувався через три місяці з моменту прийняття рішення [PERSON] про звільнення. Рішення про розірвання контракту було прийнято [PERSON] добровільно і за його згодою. Трудовий спір [PERSON] не порушувався, жодного судового рішення, яким встановлено даний юридичний акт, немає. Вважають вимоги [PERSON] необґрунтованими та у задоволенні позову просять відмовити. Від ГУНП у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, вказують, що оскільки Подільське УП ГУНП у м. Києві не є юридичною особою і є структурним підрозділом ГУНП у м. Києві, відзив на позов подає ГУНП у м. Києві. Зазначили, що КПК України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди органами досудового розслідування, і

Outcome: partial