Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, просить встановити факт приналежності [PERSON], [INFO], архівної довідки №Л-22513 від 28 листопада 2016 року, виданої державним архівом Львівської області на ім»я [PERSON]. Як на підставу своїх вимог заявник зазначила, що вона, [PERSON], є внучкою [PERSON], [INFO], який разом із своїми батьками у 1946 році був примусово переселений у Львівську область із с. Заслав Саноцького повіту (Польща), у зв'язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею. 20 січня 2015 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 379889 від 20.01.2015 року. Наведені вище обставини про те, [PERSON] являється її дідом по лінії матері, стверджуються, зокрема свідоцтвом про народження моєї матері [PERSON], яке видане 14.08.1963 року, де зазначено, що вона являється дочкою [PERSON]. Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 10.10.1982 року вбачається, що її, заявниці, матір змінила прізвище із «Кривдик» на «Сарахманевич» [PERSON]. Натомість, свідоцтвом про народження, виданого від 18.08.1984 року, стверджується те, що вона являється її дочкою. Те, що вона змінила прізвище із «Сарахманевич» на «Лемішка» у зв'язку з укладенням нею шлюбу стверджується свідоцтвом про одруження від 18.10.2003 року. 28 листопада 2016 року вона, [PERSON], отримала від заінтересованої особи - Архівну довідку за № Л-22513, видану Державним архівом Львівської області. Із зазначеної довідки вбачається те, що її дід [PERSON] там помилково зазначений як [PERSON]. Наведена розбіжність, а також те, що дана довідка належить її діду [PERSON] стверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06 серпня 2001 року, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зокрема, вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON], [INFO]. Його рідний батько [PERSON] помер в 1941 році і мати її, заявниці, діда вийшла заміж за [PERSON] в 1945 році. Тому, в її діда по батькові помилково було вказано «Іванович» замість «Андрійович». Відтак, судом встановлено, що [PERSON], на ім'я якого видана довідка державним архівом Львівської області і [PERSON] є однією і тією ж особою. Також, вказаним рішенням суду встановлено факт, що довідка Державного архіву Львівської області від 26.04.2001 року, видана на ім'я [PERSON] належить [PERSON]. За таких обставин, вважає, що факт приналежності довідки Державного архіву Львівської області за № Л-22513 від 28 листопада 2016 року, виданої на ім'я [PERSON], належить її дідові [PERSON], оскільки, [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. В зв'язку з тим, що у виданій їй архівній довідці неправильно записано ім'я та по батькові її дідуся [PERSON], вона, як член сім'ї переселенця, не може скористатися своїм правом на репатріацію в Польщу, а відтак вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В судове засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з»явились та від представника заявника надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у їх відсутності, заяву підтримує повністю. Представник зацікавленої особи - державного архіву Львівської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи в суді встановлено, що [PERSON], є внучкою [PERSON], [INFO], який разом із своїми батьками у 1946 році був примусово переселений у Львівську область із с. Заслав Саноцького повіту (Польща), у зв'язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею. 20 січня 2015 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 379889 від 20.01.2015 року. Наведені вище обставини, про те, [PERSON] являється дідом заявниці [PERSON] по лінії матері, стверджуються, зокрема свідоцтвом про народження її матері [PERSON], яке видане 4.08.1963 року, де зазначено, що вона являється дочкою [PERSON]. Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 10.10.1982 року вбачається, що матір [PERSON] змінила прізвище із «Кривдик» на «Сарахманевич» [PERSON]. Натомість, свідоцтвом про народження, виданого 18.08.1984 року, зазначено, що [PERSON] являється її дочкою. Те, що заявниця змінила прізвище із «Сарахманевич» на «Лемішка» у зв'язку з укладенням нею шлюбу стверджується свідоцтвом про одруження від 18.10.2003 року. 28 листопада 2016 року [PERSON], отримала від заінтересованої особи - Архівну довідку за № Л-22513, видану Державним архівом Львівської області. Із зазначеної довідки вбачається, що її дід [PERSON] там помилково зазначений як [PERSON]. Наведена розбіжність, а також те, що дана довідка належить її діду [PERSON] стверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06 серпня 2001 року, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зокрема, вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON], [INFO]. Його рідний батько [PERSON] помер в 1941 році і мати мого діда вийшла заміж за [PERSON] в 1945 році. Тому, в діда [PERSON] по батькові помилково було вказано «Іванович» замість «Андрійович». Відтак, судом встановлено, що [PERSON], на ім'я якого видана довідка державним архівом Львівської області і [PERSON] є однією і тією ж особою. Також, вказаним рішенням суду встановлено факт, що довідка Державного архіву Львівської області від 26.04.2001 року, видана на ім'я [PERSON] належить [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в т.ч. і факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин, суд вважає, що факт приналежності довідки державного архіву Львівської області за № Л-22513 від 28 листопада 2016 року, виданої на ім'я [PERSON], належить дідові заявниці - [PERSON], оскільки, [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає заяву підставною та її слід задовольнити.

Outcome: approved