Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

04.05.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у незареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Батьківство відповідачем не визнавалось, проте, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.01.2020 року батьком дитини встановлено [PERSON] . Від самого народження дитини з відповідачем стосунки не підтримують, разом не проживають. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, тому не має можливості влаштуватися на роботу. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2020 року відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, таке залишається і в разі розірвання шлюбу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.01.2020 року, яке набрало чинності 05.03.2020 року. Відповідно до довідки №248 виданої ТОВ ЖЕК «Забота», дільниця №2 від 23 квітня 2020 року, встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Відповідач проживає окремо та у добровільному порядку не бере участі у матеріальному утримані позивачки. Відповідно до абз.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відтак, оцінивши в сукупності надані докази, суд виходить з того, що позивач відповідно до ст.84 СК України має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, а відповідач може надавати таку допомогу. На підставі викладеного, врахувавши обов`язок чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі заявлених позовних вимог. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. Разом з тим, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved