Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

03 липня 2012 року померла [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема, на земельні ділянки, що розташовані на території Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивачі є спадкоємцями за заповітами після смерті [PERSON], однак із обєктивних причин пропустили строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може оформити спадкові права, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду. Позивачі у судове засідання не зявилися. 28 серпня 2017 року подали суду заяви у яких просили суд розглянути справу у їх відсутності (а.с. 53, 54). Представник відповідача Курашовецької сільської ради подав суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у його відсутності (а.с. 62). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] померла 03 липня 2012 року у с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять, зокрема, дві земельні ділянки площею 2,5039 га кожна, які розташовані на території Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 19, 20). 02 липня 2010 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала два заповіти (а.с. 17, 18, 68, 70). Заповітом, зареєстрованим у реєстрі під № 79, спадкодавець належну їй земельну ділянку, згідно Державного акту серії ЯБ № 685425 виданого 15 вересня 2006 року та майновий сертифікат заповіла [PERSON]. Заповітом, зареєстрованим у реєстрі під № 80, [PERSON] земельну ділянку (державний акт серії ЯБ № 685426) заповіла [PERSON]. За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48899124 від 29.08.2017 (а.с. 60) згадані вище заповіти від імені [PERSON] не змінено і не скасовано. Державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори своєю постановою № 1639/02-31 від 31.05.2017 (а.с. 21) відмовив [PERSON] та [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивачі пропустили встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживали без реєстрації разом із спадкодавцем до дня її смерті у с. Шкарівка Білоцерківського району, а тому вважали, що прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Такі доводи позивачів стверджуються довідкою виконавчого комітету Шкарівської сільської ради № 625 від 24 травня 2017 року (а.с. 22). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48899116 від 29.08.2017 (а.с. 61) вбачається, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв. Суд вважає, що вказана позивачами причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] та [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 гривень. Позивачами сплачено судовий збір у розмірі по 336 гривень 80 копійок кожним (а.с. 2, 3). Таким чином, з відповідачів належить додатково стягнути судовий збір у розмірі 303 гривні 20 копійок з кожного.

Outcome: approved