Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

04 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання та визнання права спільної сумісної власності, посилаючись на те, що з квітня 2003 року проживала однією сім`єю з [PERSON] , шлюбні відносини не були зареєстровані. За період спільного проживання за спільні кошти ними було набуте майно: гараж у [ADDRESS] , житловий [ADDRESS] с. Кардашинка Голопристанського [ADDRESS] в СТЖТ «Петровець-5», земельну ділянку з кадастровим номером 6522381000:05:018:0177, квартиру [ADDRESS] , автомобіль Hyundai Santa Fe\~DM, 2017 року випуску. Спільне проживання однією сім`єю було припинено у березні 2018 року. З посиланням на ст. ст. 60, 74 СК України просила встановити факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.2004 по 05.03.2018; визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на вищезазначене майно. До закінчення підготовчого засідання позивачка неодноразово змінювала та доповнювала позовні вимоги, та остаточно просила визнати факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.2004 по 05.03.2018; визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на наступне майно: гараж у [ADDRESS] , житловий [ADDRESS] с. Кардашинка Голопристанського району Херсонської області в СТЖТ «Петровець-5», земельну ділянку з кадастровим номером 6522381000:05:018:0177, квартиру [ADDRESS] , житлову нерухомість: сто п`ятдесят сім квартира-студія за вказаним номером 157, розташована на десятому поверсі будівлі Конгресо Сейс Біс (Congreso Seis Bis), у місті Торремолінос, провінція [ADDRESS] , [ADDRESS] Авеніда де лос [ADDRESS] (Avenida de los Manantiales) без вказаного номеру, а також стягнути з [PERSON] на її користь 597400грн вартості автомобіля, який був придбаний в період спільного проживання та відчужений відповідачем. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові (з урахуванням уточнень). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач та його представник не з`явилися в судове засідання без поважних причин, а тому вважає за можливе розглянути справу у їхню відсутність. Відповідач під час підготовчого провадження подав відзив (а.с. 120-121), в якому просив відмовити в позові, оскільки з відповідачкою не проживав як сім`я, не вели спільного господарства, наміру одружуватися він не мав. Рухоме та нерухоме майно придбано ним за його особисті кошти. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Із матеріалів справи та показів свідків вбачається, що з 01 січня 2004 року по 10 лютого 2018 року позивачка та відповідач фактично проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та саме в цей період сторонами за спільні кошти було придбано спірне майно. Дані обставини підтверджуються, зокрема\~показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Так, свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с. Очаківське Голопристанського району Херсонської області, добре знає позивачку, яка після смерті чоловіка проживала у власному будинку, мала велике господарство, машину. У 2003 році до неї переїхав [PERSON] , свого майна він не привіз. Довгий час відповідач не працював, лише по господарству. Свідок неодноразово була присутньою на святкуваннях у будинку сторін, де також були присутні рідні відповідача: його мати, сестра. Впевнена, що сторони проживали як одна сім`я, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, разом все придбавали. Після переїзду до м. Гола Пристань, [PERSON] продала свій будинок, всі меблі перевезла на нову дачу, яку вони купили. Також свідок пояснила, що [PERSON] проживав зі [PERSON] постійно, іншого будинку в с. Очаківське він не мав. Свідок [PERSON] пояснив, що один рік (приблизно в 2016 році) він працював на дачі [PERSON] , допомагав з будівництвом та ремонтом. На дачі хазяйнувала [PERSON] , [PERSON] в той час був у рейсі. Розраховувалась за роботу також [PERSON] . Свідок був упевнений, що [PERSON] є господинею та вони з [PERSON] є чоловіком та дружиною. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом сторін по квартирі в [ADDRESS] та [ADDRESS] проживали разом в однокімнатній квартирі, поводили себе як чоловік та дружина, все робили разом, їздили вдвох. Інших жінок та чоловіків з ними жодного разу не бачив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживала разом з [PERSON] та [PERSON] в одному під`їзді в [ADDRESS] . Це була справжня сім`я, жили разом приблизно 6-7 років, інших чоловіка/дружини у них не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є другом сім`ї [PERSON] . З 2006 року вона з онуком відпочивала в с. Очаківське в будинку [PERSON] , була присутньою на святкуваннях у них. Бачила там і брата відповідача і його матір, сестру. [PERSON] та [PERSON] були однією родиною, довгий час жили за рахунок господарства позивачки, оскільки відповідач не працював, а після 2009 року він почав ходити у рейси в море. Також з матеріалів справи вбачається, що місце проживання сторін зареєстровано за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9 зворотній бік). Судом також встановлений факт сумісного відпочинку [PERSON] та [PERSON] у м. Трускавець, що підтверджується світлинами та довідками діагностичного центру (183-186). Крім того позивачкою на підтвердження сталих сімейних відносин у вказаний період, надано світлини, із яких вбачається, що сторони спільно проводили відпочинок, відзначали свята в колі рідних ( а.с.187-188). Всі вказані вище докази спростовують заперечення відповідача про те, що він не проживав з позивачкою як одна сім`я. Сторони у зазначений період часу не перебували в іншому шлюбі. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю з 01 січня 2004 року по 10 лютого 2018 року, вели спільне господарство. Позивачкою не доведено факт проживання з відповідачем однією сім`єю у період з 10 лютого 2018 року по 05 березня 2018 року, оскільки будучи допитаною у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що через декілька днів після купівлі квартири (07.02.2018) відповідач зник, у зв`язку з чим вона зверталася до поліції. Після цього разом сторони вже не проживали, стосунки між ними остаточно припинилися. З матеріалів справи вбачається, що під час спільного проживання сторонами придбано майно, а саме: гараж, що знаходиться в [ADDRESS] (договір купівлі-продажу, посвідчений 22 квітня 2011 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Негра Л.А., а.с. 10-11); житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0617 га, кадастровий номер 6522381000:05:018:0177 (договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений 10 вересня 2015 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., а.с. 14-16); земельну ділянку загальною площею 0,0617 га, кадастровий номер 6522381000:05:018:0177, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений 10 вересня 2015 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., а.с. 21-23); двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 07 лютого 2018 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В.); житлову нерухомість: сто п`ятдесят сім квартира-студія за вказаним номером 157, [ADDRESS] на [ADDRESS] будівлі Конгресо [ADDRESS] Біс (Congreso Seis Bis), у місті Торремолінос, провінція [ADDRESS] , [ADDRESS] Авеніда де лос [ADDRESS] (Avenida de los Manantiales) без вказаного номеру, згідно кадастру вул. Ріо [ADDRESS] , [ADDRESS] (Rio Mesa) Іспанія. Займає площу у 32 метри 25 сантиметрів квадратних, яка складається зі спальні-вітальні, ванної кімнати, маленької кухні, комори-шафи і тераси. Розташування: напроти входу до коридору загального користування; правий прохід веде до північного фасаду з видом на внутрішній двір; зліва на цьому ж самому поверсі знаходиться квартира 158, в глибині розташований західний фасад з видом на внутрішній двір. Сукупна частка складає 0,36172 відсотка. Кадастровий номер: 5847202UF6554N0152SF, договір купівлі-продажу посвідчений нотаріусом Іспанії 13 вересня 2016 року за номером 1171. Вартість квартири складає 30000,00 євро, що на день її придбання складало 896869,08 гривень (а.с. 148-160); автомобіль Hyundai Santa Fe\~DM, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 168). Відповідно до частини 2\~статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до частини першої\~статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частиною другою\~статті 74 СК України\~передбачено, що на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Отже, до майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім`єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Згідно довідки Регіонального сервісного центру в Херсонській області від 06.11.2018 [PERSON] подарував автомобіль Hyundai Santa Fe [PERSON] , та на даний момент вказане рухоме майно зареєстроване за останньою. Вартість даного автомобіля становить1194800,00 грн (а.с. 206) Згідно з частиною третьою\~статті 61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно із\~статтею 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом\~статті 74 СК України\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом встановлено, що під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу придбано спірний транспортний засіб, а тому він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, з`ясувавши, що [PERSON] . 29.06.2018 відчужив зазначений автомобіль без відома та згоди позивачки, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1/2 частку його вартості. Таким чином, позивачка довела факт спільного проживання та перебування у фактичних подружніх відносинах сторін у справі в період з 01 січня 2004 року по 10 лютого 2018 року, при цьому сторони, проживаючи як подружжя придбали спірне майно за спільні кошти, а тому в силу ст.74 СК України дане майно є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Доводи відповідача про те, що майно придбано за його особисті кошти, які він отримував за роботу, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідач не спростував презумпцію спільності майна, набутого під час фактичних шлюбних стосунків. З матеріалів справи вбачається, що позивачка у справі [PERSON] сплатила судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 9514,80 грн. ( а.с.2, 82). Оскільки суд приходить висновку про задоволення позову, на користь [PERSON] підлягає стягненню з відповідача судовий збір у повному розмірі. За таких обставин,

Outcome: partial