Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

02.08.2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся комунальний заклад охорони здоров?я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов'янська» із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її згоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] була госпіталізована 02 серпня 2018 року о 09-30 год. до КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов'янська». Направлення на госпіталізацію було видане дільничним лікарем-психіатром Покровської ЦРЛ. Підставою для висновку про необхідну госпіталізацію є відомості про поведінку [PERSON], отримані від дільничного лікаря психіатра та сина хворої [PERSON] На підставі цих відомостей [PERSON] була оглянута лікарем - психіатром [PERSON] в приймальному відділенні КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов'янська» 02.08.2018 р., який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м.Слов'янська», які підтвердили обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON], прийшовши до висновку, що її обстеження і лікування можливо тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв'язку з її відмовою від госпіталізації за психічним станом. Заявник просить суд ухвалити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на госпіталізації [PERSON] Додатково зазначила, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] пояснив, що під час огляду хворої у останньої була виявлена наявність психічних розладів, в силу яких вона агресивно поводиться, вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих. З 2012 р. [PERSON] щорічно перебуває на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні, цього разу госпіталізована за заявою її сина. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, [PERSON], в судовому засіданні заперечень щодо госпіталізації не висловила. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Прокурор Страшненко О.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до лікарсько-психіатричного огляду № 473/4 від 02.08.2018 року у [PERSON] виявлені наступні психічні розлади: продуктивному контакту не доступна, знаходиться у стані психомоторного збудження, мова не по суті. Голосно кричить, розмовляє нецензурною лайкою, виявляє агресію відносно оточуючих, відчуває слухові галюцинації, заявляє, що хтось запускає їй отруйні речовини, відчуває їх запах. Усвідомлення хвороби відсутнє, не може виконати свої життєві потреби, потребує стаціонарного лікування. У зв?язку із наявністю у [PERSON] важкого психічного розладу у виді хронічного маячного розладу, примусова госпіталізація [PERSON] до психіатричної лікарні визнана доцільною. (а.с.2). З направлення на госпіталізацію Покровської ЦРЛ лікаря психіатра Гайдоби вбачається, що [PERSON] хворіє на психічні розлади з 2012 р., неодноразово лікувалася в умовах стаціонару. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, а саме - справа «Акопян проти України» від 05.06.2014 року, в якій Європейській суд з прав людини дійшов висновку про те, що невиправдане поміщення особи у психіатричний заклад стало можливими внаслідок відсутності справедливих та належних превентивних засобів захисту, які могли б забезпечити їй адекватний юридичний захист від свавілля. Ні в якому разі не можна допустити, щоб тримання особи у психіатричній лікарні супроводжувалося примусовим лікуванням, завдано їй тяжких страждань та шкоди приватному і сімейному життю, а також позбавляло її можливості ефективно оскаржити своє примусове лікування. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не було встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Окрім того, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. В даному випадку в судовому засіданні було з достовірністю встановлено, що [PERSON] потребує психіатричної допомоги в умовах стаціонару, а тому заява підлягає задоволенню. У відповідності до положення ч.1 ст.342 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved