Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

04.02.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] (третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та усунення перешкод в користуванні власністю (а.с. № 2-4). В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні посилалася на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. В грудні 2012р. позивачка прописала відповідачку, яка не є її родичкою, до себе в квартиру. Відповідачка не мала намір проживати в спірній квартирі, оскільки винаймала житло, а реєстрація їй була потрібна для працевлаштування. Позивачка зверталася до відповідачки з вимогою про зняття з реєстраційного обліку, проте остання пообіцяла зробити це добровільно, проте на сьогоднішній день цього не зробила, у зв'язку з чим чинить позивачці перешкоди в користуванні. Просила, визнати [PERSON], [INFO], уродженку м. Дніпропетровська такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] та усунути перешкоди для неї у користуванні власністю, а саме, квартирою [ADDRESS] з боку відповідачки, шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачка про судові засідання по справі, які призначалися на 14.04.2015р. та 28.05.2015р. повторно не з'явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином за адресою, наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 14). Згідно відмітки на конверті, яким було надіслано на адресу відповідача копію позову та судову повістку на 14.04.2015р., він повернувся «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. № 19-20). Крім того, на судове засідання 28.05.2015р. відповідачка повідомлялася на підставі ч. 3 ст. 76 ЦПК України, шляхом вручення судової повістки через відповідну житлово-експлуатаційну організацію, яка зазначила, що вручити судову повістку не має можливості через відсутність [PERSON] в квартирі (а.с. № 25). Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судові засідання, які призначалися на 14.04.2015р. та 28.05.2015р. повторно не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи розпискою та поштовим повідомленням (а.с. № 18, 26), про причини не явки суд не сповістив. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності відповідачки та представника третьої особи на підставі ст. 169 ЦПК України, та з урахуванням того, що від відповідачки заперечень до суду не надійшло, то суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухав позивачку, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] ( а.с. № 8). Як вбачається з пояснень позивачки, наданих в судовому засіданні 28.05.2015р., відповідачка [PERSON] не є її родичкою, а є особою, за яку її просила спільні знайомі, щоб вона надала їй реєстрацію у своїй квартирі задля можливості працевлаштування у м. Дніпропетровську. Відповідачка була тільки зареєстрована в її квартирі з 07.12.2012р., в тім жодного дня в цій квартирі не проживала. Позивачці було відомо, що відповідачка винаймала житло за іншою адресою, яка їй не відома. Згідно довідки Єдиного абонентського відділу Жовтневого району м. Дніпропетровська КП «Міські комунальні платежі» № 1393 від 16.01.2015р. відповідачка зареєстрована в квартирі позивачки з 07.12.2012р. ( а.с. № 9). Згідно акту від 27.01.2015р., засвідченого начальником дільниці № 3 ТОВ «ЖЖЕП» та підписаного сусідами позивачки, відповідачка фактично ніколи не вселялася та не мешкала у квартирі [ADDRESS] (а.с. № 27). Крім того, даний факт підтвердила свідок [PERSON], яка також підписувала акт від 27.01.2015р. та зазначила, що позивачка не чинила перешкод відповідачці щодо проживання (замки та двері не змінювала) (а.с. № 27, 28-29 ). З огляду на те, що відповідачка в розумінні ст. 64 ЖК України не є членом сім'ї наймача квартири, оскільки ніколи не проживала за місцем реєстрації, а ї реєстрація носила формальних характер, то суд з огляду на положення ст. ст. 71, 163 ЖК України та ст. ст. 383, 391 ЦК України вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, за можливе позовні вимоги задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], уродженку м. Дніпропетровська такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] та усунути перешкоди [PERSON] у користуванні власністю, а саме, квартирою [ADDRESS] з боку [PERSON], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позову, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір, сплачений при подачі позову в розмірі 243грн. 60коп. (а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved