overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

04.12.2014р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 06.08.1994 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матір'ю. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.1994р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З теперішнього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

04.12.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом в до [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] разом [PERSON], померлим 01.03.2015 року та про визнання за [PERSON] право власності на квартиру №98 в будинку № 33 а по вул. Смирнова Юрія в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м., як за спадкоємицею четвертої черги за законом, після смерті [PERSON], померлого 01.03.2015 року. В обґрунтування вказує, що згідно свідоцтва про право власності від 15.07.2013 року її чоловіку [PERSON] належить квартира №98 в будинку № 33 а по вул. Смирнова Юрія в м. Кривому Розі. 01.03.2015 року [PERSON] помер. З [PERSON] вона мешкала у фактичних шлюбних відносинах з січня 2010 року, вони мали намір зареєструвати належним чином свої відносини, але оскільки чоловік дуже хворів, тому не встигли цього зробити. У встановлений законом строк, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову. Відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Належність спадкодавцю квартири в порядку приватизації на підставі свідоцтва про право власності, смерть спадкодавця, сумісне проживання, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини регулюються ст.ст.1258, 1264, 1268 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] мешкала разом із спадкодавцем понад пять років до часу відкриття спадщини, що підтверджується актом від 24.11.2015 року, а.с.8, тому суд вважає необхідним встановити факт сумісного проживання [PERSON] разом [PERSON], померлим 01.03.2015 року. Таким чином, суд вважає, що на квартиру №98 в будинку № 33 а по вул. Смирнова Юрія в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області відкрилася спадщина, та відповідно до ст.1264 ЦК України слід визнати за позивачем право власності на квартиру №98 в будинку № 33 а по вул. Смирнова Юрія в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м., як за спадкоємицею четвертої черги за законом, після смерті [PERSON], померлого 01.03.2015 року. На підставі ст.ст. 1258, 1264, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

04.12.2015 р. до Словянського міськрайонного суду звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

04.12.2015 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 25.09.2009 року, мотивуючи тим, що встановлений строк шість місяців для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, так як після похорон матері знаходився у тривалому відрядженні в Республіці Білорусії. Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати без участі представника відповідача. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. 25.09.2009 року після смерті [PERSON], що підтверджено ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 108650 виданого Міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції від 28.09.2009 року (а.с.10) відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/25 частка домоволодіння, розташованого за адресою: вулиця Будьоного 82 в місті Миколаєві, що підтверджено ксерокопією договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2125, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 14.07.1995 року (а.с.14) та ксерокопією рішення Заводського районного суду міста Миколаєва № 2-2778/09 від 20.02.2009 року (а.с.15). Позивач [PERSON], як спадкоємець за законом пропустив, встановлений ст.1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини після смерті матері, так як довгий час знаходився у відрядженні в Республіці Білорусії, що підтверджено ксерокопією відряджувального посвідчення від 01.10.2009 року (а.с.20). Встановлені в судовому засіданні факти свідчать, що позивач з поважної причини пропустив встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тому на підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України суд визначає позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини протягом двох місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

04.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03.02.1995 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис за № 173. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування з 2013 року. Між ними втрачені почуття поваги, взаєморозуміння та довіра. Спільне господарство не ведеться, вважає подальше збереження шлюбу неможливим. Примирення між ними не можливе. Вказує, що відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб у відділі РАЦСу. Просить суд розірвати шлюб. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 03.02.1995 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис за № 173 (а.с.5). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Таким чином, суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати без надання додаткового строку для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

04.12.2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не меншь 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, та просив суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, вона зареєстровала шлюб з відповідачем 10.08.2007 року. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинились та вони почали проживати окремо один від одного. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, що на даний час відповідач звільнений з останнього місця роботи та перебуває на обліку у Ленінському районному центрі зайнятості, інших дітей на утриманні окрім [PERSON] не має, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

04.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначила, що 05 червня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати. Відповідач до суду не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис № 169 (а.с.10). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.11,12). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

04.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 2005 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] вона народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. Зараз вони з відповідачем мешкають окремо, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Останнім часом допомоги на утримання дитини він не надає, в зв'язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Відповідач працює за цивільними угодами, хоча його заробіток є нестабільним. Просить стягнути на її користь з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 500 грн., починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, вважаючи їх законними та обґрунтованими, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Згідно довідки виконавчого комітету Старомлинівської сільської ради № 1803 від 05.11.2015 р. неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю, і знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Судом встановлено, що заробіток відповідача є нестабільним, і ні в грошовій, ні в натуральній формі допомоги на утримання дитини він не надає. Доказів іншого суду не надано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитині, в зв'язку з чим така допомога підлягає до стягнення в примусовому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.1 ст. 184 СК України вбачається, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає доводи позивача такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення позивачки до суду, тобто з 07.12.2015 року, і до його повноліття. Суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

04.12.2015 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивачка пояснила, що 16.12.2003 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2015 сімейних відносин відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, бо офіційно працює. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Вимоги позивачки підтверджуються свідоцтвом про народження доньки [PERSON], [INFO], (а.с. 2), довідкою з місця мешкання (а.с. 3). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду тобто з 04.12.2015 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

04.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 11.07.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Своє дошлюбне прізвище - [PERSON], вона не змінювала. Подружнє життя не склалося. Чоловік не працював, не надавав допомоги в матеріальному утриманні та вихованні дітей, вчиняв сварки, які негативно впливали на дітей. З цих причин вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. Шлюбні відносини в 2012 році було припинено. Діти проживають разом з нею. Збереження сім'ї за викладених обставин вона вважає неможливим. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. За згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Димитровській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області 11 липня 2006 року, актовий запис № 06. Мають спільних малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2012 року через виникнення непримиренних протиріч та непорозумінь, викликаних різними поглядами на подружнє життя та обов'язки, через втрату взаємоповаги та взаємодовіри один до одного. Проживають за різними адресами, спільного господарства та бюджету не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає, останні залишаються разом з матір'ю. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дітей. Шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердила сплату судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. Ця сума підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved