Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

04.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Дзержинськвугілля», третя особа вiддiлення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дзержинську Донецької області, в якому ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, у розмірі 100000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що з 15.05.1970 року почав свою трудову діяльність на «шахті Ф.Е. Дзержинського» на підземних роботах. 26.03.2001 року був звільнений за станом здоров'я. За час роботи отримав професійне захворювання - вібраційне захворювання І-ІІ ступеня, залишкове явище перенесеного теплового удару легкого ступеня, вегето-судинну дистонію за змішаним типом, що підтверджується Актами розслідування хронічного професійного захворювання від 21.12.2000 року, складеними на «шахті Ф.Е. Дзержинського». У зв'язку з чим, позивачу було встановлено втрату професійної працездатності у 40% за двома професійними захворюваннями. 01.10.2013 року висновком МСЕК серії 10ААА №232601 позивачу встановлена втрата професійної працездатності у 50% за сукупністю з 17.09.2013 року безстроково. Від отриманих захворювань позивач відчуває постійні головні болі, загальну слабість, запаморочення, що перешкоджає його нормальній життєдіяльності, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду. Позивач [PERSON] та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Єгольніков О.Ю. заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав суду письмові заперечення, згідно яких вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та недоведеними у встановленими законом порядку. Представник третьої особи - вiддiлення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дзержинську Донецької області Вєдь А.А. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами у його трудовій книжці та вкладишем до неї БТ-І №3599548 (а.с. 6-9). Згідно Актів розслідування хронічного професійного захворювання від 21.12.2000 року позивач отримав професійне захворювання через тепловий удар на виробництві, а також встановлена вібраційна хвороба І-ІІ ступені через тривалу роботу з віброінструментом (а.с. 10-11). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 10ААА №232601 встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності у відсотках за сукупністю 50% з 17.09.2013 року (а.с. 17). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10ААВ №492366 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності через професійне захворювання (а.с. 18). У відповідності до виписки з акту огляду у МСЕК №021754 Серії 2-18АВ [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 40% з 13.02.2001 року (а.с. 36). Таким чином, у позивача виникло право на стягнення моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, 13.02.2001 року, тобто до створення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, а отже спірні відносини регулюються Постановою від 23.06.1993 року №472 «Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків». Зі змісту Постанови від 23.06.1993 року №472 вбачається, що доказом вини власника може бути акт про нещасний випадок на виробництві або акт про професійне захворювання. Згідно абз.2 п.11 Постанови від 23.06.1993 року №472 розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.1997 року №1100 «Про внесення зміні доповнень до Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків». Тобто, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, має становити 2550 грн. (з розрахунку 150 помножити на 17 дорівнює 2550 грн.) Відповідно до частини 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що саме через небезпечні умови праці позивач отримав захворювання. Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоров'я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу встановлена втрата працездатності на 50%. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з ДП «Дзержинськвугілля» на користь держави судові витрати у розмірі 243,60 грн. по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до Державного підприємства «Дзержинськвугілля», третя особа вiддiлення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дзержинську Донецької області, про стягнення моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва необхідно задовольнити частково. Слід стягнути з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь [PERSON] грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди у сумі 2550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривен та стягнути з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 (Двісті сорок три гривні 60 копійок) гривен.

Outcome: partial