Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

02.08.2019 року [PERSON] через представника - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Світоч» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4,9673 га, кадастровий номер 3520810100:02:001:0608, розташована на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21.12.2015 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки та 11.02.2016 року проведена державна реєстрація права оренди, номер запису про інше речове право 13266371. Відповідно до пунктів 9, 10, 11 договору орендар зобов`язаний вносити орендодавцю орендну плату в грошовій формі в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, тобто 7223,32 грн. на момент укладення договору, з урахуванням індексації в строки щорічно до 31 грудня. Відповідач умови договору оренди щодо сплати орендної плати у визначеному в договорі розмірі, а також щодо її внесення не виконує, а саме не сплатив орендну плату за 2015 рік за 10 днів використання земельної ділянки у 2015 році з урахуванням індексу інфляції 283,59 грн.; за 2016 рік з урахуванням індексу інфляції 8119,01 грн.; за 2017 рік з урахуванням індексу інфляції 8212,91 грн.; за 2018 рік з урахуванням індексу інфляції 7931,20 грн., а всього 24546,71 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просила розірвати договір оренди землі від 21 грудня 2015 року, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь заборгованість з орендної плати в сумі 24546,71 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (Т.1 а.с.18-19). 30 серпня 2019 року представник відповідача - директор ПП «Світоч» Сорока С.В. подала відзив на позов, згідно якого позов не визнає та просить залишити його без задоволення, вказуючи, що впродовж 2015-2018 років позивач отримав кошти за спірним договором наперед в загальному розмірі 40000 грн., що не суперечить умовам договору оренди та актам цивільного законодавства, а тому ПП «Світоч» виконало свій обов`язок з виплати орендної плати за 2015-2018 роки в повному обсязі. За весь строк дії спірного договору позивач не звертався до ПП «Світоч» з вимогами чи претензіями щодо отримання ним орендної плати не в повному обсязі. На обґрунтування безпідставності позову також посилалася на пропущення позивачем трирічного строку позовної давності, оскільки позивач стверджує, що невиплата орендної плати має місце починаючи з 2015 року, натомість з позовом до суду звернувся лише у серпні 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності (Т.1 а.с.27-28). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів (Т.1 а.с.67-68). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №383/936/19 за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «Світоч» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати (Т.1 а.с.80-81). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2020 року поновлено провадження у справі з 28 квітня 2020 року (Т.1 а.с.83). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2020 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича про витребування доказів (Т.1 а.с.170-171). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2020 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено (Т.1 а.с. 216-219). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2020 року поновлено провадження у справі (Т.1 а.с. 239). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2020 року зарито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Цією ж ухвалою на судовий розгляд справи викликано старшого судового експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бандурко Віталія В`ячеславовича (Т.2 а.с. 22-23). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 січня 2021 року задоволено клопотання експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бандурко Віталія В`ячеславовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (Т.2 а.с.38-39). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2021 року задоволено клопотання експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бандурко Віталія В`ячеславовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (Т.2 а.с.55-56). 16 лютого 2021 року представник відповідача - директор ПП «Світоч» Сорока С.В. подала письмові пояснення по справі, згідно яких зазначила, що вимоги щодо стягнення орендної плати за 2015 рік не підлягають задоволенню та виключають таку підставу позову як несплата орендної плати за 2015 рік, оскільки відповідач набув обов`язок зі сплати орендної за спірним договором оренди землі з моменту державної реєстрації такого права, тобто з 11 лютого 2016 року, а не з моменту підписання договору, який підписано 21 грудня 2015 року. Крім того, в позовній заяві позивачем обраховано суми орендної плати з урахуванням індексу інфляції, однак умовами договору оренди землі передбачено обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку з урахуванням індексації, тобто індексації нормативно грошової оцінки землі, а не із застосуванням індексу інфляції. За розрахунком сторони відповідача за період з 11.02.2016 року по 31 грудня 2018 року розмір нарахованої орендної плати без вирахування податків складає 20858,57 грн. (6411,93 грн.+ 7223,32 грн.+ 7223,32 грн.) (Т.2 а.с.71-82). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2021 року призначено по справі комісійну повторну судово-почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено (Т.2 а.с.93-96). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2021 року поновлено провадження у справі (Т.2 а.с.117). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2021 року задоволено клопотання судових експертів Луговської О.В., Ваніної О.В. Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та клопотання представника відповідача - адвоката Бірюкова А.О. про витребування доказів. Провадження у справі зупинено (Т.2 а.с.141-142). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2021 року поновлено провадження у справі (Т.2 а.с.156-157). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2021 року задоволено клопотання судових експертів Луговської О.В., Ваніної О.В. Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено (Т.2 а.с.163-165). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2021 року поновлено провадження у справі (Т.2 а.с.189). Представник позивача позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за 2015 рік не підтримав, оскільки позивач довідку про отримання орендної плати за 2015 рік не оспорює. В судове засідання 15 липня 2021 року позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи, призначеної на 15.07.2021 року за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі (Т.2 а.с.198). Представники відповідача заперечили проти задоволення позовних вимог. В судове засідання 15 липня 2021 року не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про проведення подальшого розгляду справи без їх участі за наявними в ній матеріалами. Також просили стягнути з позивача витрати понесені відповідачем на проведення почеркознавчої експертизи (Т.2 а.с.200). Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно дост.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі (ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Отже, виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року № 6-643цс16. У ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Відповідно до частини першої статі 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,9673 гектарів, кадастровий номер 3520810100:02:001:0608, розташованої на території Бобринецької міської ради, за межами населеного пункту, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копіями Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №842448, виданого 21 листопада 2011 року Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області (Т.1 а.с.9) та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.02.2016 року, номер запису про право власності 13266309 (Т.1 а.с.11-12). Вказану земельну ділянку [PERSON] передала в оренду Приватному підприємству «Світоч» за договором оренди землі від 21 грудня 2015 року, зареєстрованому 11 лютого 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 13266371, що підтверджується копіями договору оренди землі (Т.1 а.с.10) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Т.1 а.с.11-12). Укладеним договором сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі - у грошовій формі - гривнях, у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки шляхом виплати орендарем готівкових коштів орендодавцю за місцем розташування орендаря або шляхом перерахування коштів на рахунок у банківській установі, вказаний орендодавцем письмово. Виплата орендної плати орендодавцю, оформлюється у письмовому вигляді, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. За згодою сторін можливе використання інших форм та способів внесення орендної плати. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюється з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації без внесення змін та доповнень до даного договору. Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня. За згодою сторін можливі інші строки внесення орендної плати (п.п. 9, 10, 11). Відповідно до п.13 договору розмір орендної плати переглядається за згодою сторін у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документам; в інших випадках, передбачених законом. У п.5 договору визначено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2015 року 144466,56 грн., тому орендна плата без урахування індексації становить (144466,56 х 5 : 100) = 7223,32 грн. Пунктом 38 договору встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Згідно п.43 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач не сплатив орендну плату за 2015 рік за 10 днів використання земельної ділянки у 2015 році з урахуванням індексу інфляції 283,59 грн.; за 2016 рік з урахуванням індексу інфляції 8119,01 грн.; за 2017 рік з урахуванням індексу інфляції 8212,91 грн.; за 2018 рік з урахуванням індексу інфляції 7931,20 грн., а всього 24546,71 грн., разом з тим умовами укладеного між сторонами договору оренди землі не передбачено стягнення орендної плати із застосуванням індексу інфляції. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31 липня 2019 року у справі справа № 732/1709/16-ц, провадження №61-32947св18 висловив правову позицію про те, що посилання позивача на положення ст. 21 Закону України «Про оренду землі», як на підставу для висновку про необхідність сплати орендної плати із урахуванням індексу інфляції, є помилковим, оскільки указаною нормою встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Умовами укладеного між сторонами договору передбачено інше: обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації, тобто індексації нормативно грошової оцінки землі. Договір оренди землі від 21 грудня 2015 року, зареєстрований 11 лютого 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому саме з цієї дати виникло право оренди у орендаря та обов`язок зі сплати орендної плати, а тому доводи позову про несплату орендної плати за 2015 рік, тобто до його державної реєстрації, судом до уваги не приймаються, оскільки на вирішення вимог щодо розірвання угоди не впливають. Заперечуючи проти позову, відповідач на підтвердження належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати надав платіжну відомість №20 на видачу заробітної плати за оренду земельних паїв в 2015 р., в якій [PERSON] розписалась в отриманні 10000 грн. (касовий ордер №19 від 23 листопада 2015 року) (копія міститься в Т.1 на а.с.29), платіжну відомість №15 на видачу заробітної плати за земельні паї 2016 р., в якій [PERSON] розписалась в отриманні 15000 грн. (касовий ордер №23 від 17.11.2016 року) (копія міститься в Т.1 на а.с.30), платіжну відомість №14 на видачу заробітної плати за земельні паї 2017 р., в якій [PERSON] розписалась в отриманні 15000 грн. (касовий ордер №17 від 22 листопада 2017 року) (копія міститься в Т.1 на а.с.31). Позивач заперечує факт підписання платіжних відомостей №14 та №15 та отримання від відповідача грошей на загальну суму 30000 грн., однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вказаних обставин. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі №383/937/19 від 05.11.2020 року №3718/3719/20-27/4735/4736/20-27 підпис у платіжній відомості №15 на видачу заробітної плати за земельні паї 2016 р., касовий ордер №23 від 17.11.2016 року, який міститься в графі «Розписка про одержання» навпроти напису «16 [PERSON] 15000,00» виконаний особисто [PERSON] . Підпис у платіжній відомості №14 на видачу заробітної плати за земельні паї 2017 р., касовий ордер №17 від 22 листопада 2017 року, який міститься в графі «Розписка про одержання» навпроти напису «11 [PERSON] 15000,00» виконаний не особисто [PERSON] , а іншою особою (Т.1 а.с.230-237). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проводив у справі судово-почеркознавчу експертизу, за результатом якої склав висновок від 05.11.2020 року, при проведенні експертизи керувався методиками, зазначеними у висновку. Під час експертного дослідження ним проводилось порівняння досліджуваного підпису з підписами-зразками. Кожен з підписів досліджував окремо, у висновку надав детальний опис збіжних та розбіжних ознак підписаного почерку. Ним досліджувались всі зразки, що були надані для порівняння. Згідно висновку експерта №СЕ-19/112-21/2122-ПЧ від 08.06.2021 року за результатами проведення повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі №383/937/19 досліджуваний підпис, розташований в колонці «Розписка пор одержання» навпроти напису «11 [PERSON]» в платіжній відомості №14 на видачу заробітної плати за земельні паї 2017 року, касовий ордер №17 від 22 листопада 2017 року виконаний [PERSON] (Т.2 а.с.175-185). З висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що у процесі порівняння досліджуваного підпису із вільними, умовно-вільними та експериментальними зразками підпису [PERSON] встановлено збіги за всіма загальними (елементами транскрипції; ступенем виробленості; координацією рухів; темпом; конструктивною складністю; переважаючою формою рухів; переважаючим напрямом рухів прямолінійних та дугових елементів; розміром, розгоном та розстановкою; ступенем з`єднання рухів; ступенем і характером натиску; напрямом лінії основи підпису; формою лінії основи підпису). Поряд із збіжними ознаками встановлено розбіжність досліджуваного підпису зі зразками за відносною протяжністю рухів по вертикалі і горизонталі при виконанні заключної частини 1-го елементу літери «В»: у досліджуваному - однакові, у зразках - по горизонталі більше, ніж по вертикалі. Наведені збіжні загальні та окремі ознаки стійкі, суттєві, у своїй сукупності індивідуальні та достатні для висновку про те, що досліджуваний підпис виконаний [PERSON] . Встановлена розбіжність не суттєва, ймовірно пояснюється несправністю пишучого приладу під час виконання підпису та на зроблений категоричний висновок не впливає. Суд оцінює висновок повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи як правильний, адже при його складанні враховано більшу кількості порівняльних зразків, що свідчить про його повноту та достовірність, з огляду на що висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 05.11.2020 року №3718/3719/20-27/4735/4736/20-27 в частині щодо підпису у платіжній відомості №14 на видачу заробітної плати за земельні паї 2017 року, судом відхиляється. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона позивача не спростувала належними та допустимими доказами факт отримання за вищевказаними платіжними відомостями №14 та №15 грошей на загальну суму 30000 грн. в рахунок орендної плати наперед за 2016, 2017, 2018 роки за договором оренди землі від 21 грудня 2015 року, зареєстрованому 11 лютого 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, загальний розмір орендної плати за договором оренди землі за період з 11.02.2016 року по 31 грудня 2018 року без вирахування податків складає 20858,57 грн. (6411,93 грн. + 7223,32 грн. + 7223,32 грн.), що менше, ніж сплачені відповідачем 30000 грн. за вищевказаними платіжними відомостями №14 та №15 за договором оренди землі від 21 грудня 2015 року. Разом з тим, судом визначено розмір орендної плати без урахування індексації, тобто індексації нормативно грошової оцінки землі, оскільки позивачем не надано доказів зміни вартості нормативно грошової оцінки земельної ділянки через індексацію. Надані відповідачем копії податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма №1 ДФ) за 4 квартал 2016 року, 4 квартал 2018 року (Т.1 а.с.50-53) та квитанції №№ 1, 2 про подання податкового розрахунку сум доходу (Т.1 а.с.54) на підтвердження виплати орендної плати та податку на доходи з фізичних осіб, судом до уваги не приймаються, оскільки не можуть бути належними та допустимими у розумінні положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України, доказами сплати орендної плати, а можуть лише свідчити про сплату податку, а відтак самі по собі не свідчать про факт виконання зобов`язання за договором оренди землі. Надані відповідачем копії розшифровок до рахунку №685 нарахувань та виплат орендної плати за земельний пай (ділянку) за 2015-2018 роки (Т.1 а.с.43-46) судом також не враховуються, оскільки відносяться до документів бухгалтерського обліку відповідача, які не містять підпису позивача про отримання орендної плати. Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження доводи сторони позивача щодо наявності заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі за 2016-2018 роки, оскільки свої грошові зобов`язання відповідно до договору орендар виконав достроково, що не суперечить вимогам закону та умовам договору, при цьому факт виплати орендарем орендної плати у більшому розмірі підтверджується належними доказами та не спростований стороною позивача, а тому вимоги про розірвання договору оренди землі та стягнення за вказаним договором орендної плати за 2016-2018 роки задоволенню не підлягає. Представник відповідача директор ПП «Світоч» Сорока С.В. у відзиві на позов просила застосувати строки позовної давності. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 357 ЦК України). Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Оскільки строк виконання основного зобов`язання за спірним договором оренди землі зі сплати орендної плати за 2016 рік сплинув 31.12.2016 року, строк позовної давності за даною вимогою слід відраховувати з 01 січня 2017 року, позивач звернувся до суду з позовом 02.08.2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Згідно із п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином з позивача слід стягнути на користь відповідача документально підтверджені (Т.2 а.с.201) понесені судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи в сумі 6768 грн.

Outcome: approved