Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

04.03.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , 2010 року народження, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина з листопада 2020 року взагалі не надає. Тому, позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини заробітку до досягнення сином повнолітня, також стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням правової допомоги. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2021 справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути в її відсутність. В судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав частково, не визнає в частині стягнення правничої допомоги, справу просив розглянути в його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Під час розгляду справи судом встановлено, що 10 серпня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Фастівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 228. Сторони мають сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз`яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем, син [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Згідно ч.2 ст. 182 СК України (Із змінами, внесеними згідно із Законами № 2037-VIII від 17.05.2017, ВВР, 2017, № 25, ст.291), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Задовольняючи позов, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина визнав в повному обсязі, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, а також не повідомлено будь-які інші обставини, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн, суд дійшов такого висновку. Для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано квитанцію до прибуткового касового ордера на суму 500 грн за складання позовної заяви. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. На думку суду, розмір витрат на правову допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, попередній розрахунок понесених судових витрат, зокрема, за складання позовної заяви у сумі 500 грн позивачем викладено у позовній заяві. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 908,00 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved