overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. До участі у справі допущено прокурора Апостолівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивач в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2004 року по 2007 рік. Від спільного проживання у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, не бере участі у вихованні дитини, взагалі не піклується про свою доньку, не цікавиться її здоров»ям, морально та матеріально не підтримує дитину, ухиляється від обов»язку по вихованню своєї доньки, не проявляє батьківської турботи до неї. 24.10.2006 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки. Станом на 01.12.2013 року заборгованість по сплаті аліментів становить 25900 гривень. Просить позов задовольнити, позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки - [PERSON], [INFO]. Представник служби у справах дітей Апостолівської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Прокурор підтримав позов, просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO]. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій позов визнає та просить розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши позивача, представника служби у справах дітей Апостолівської РДА Дейнеко Н.М., прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON],[INFO], дійсно являється батьком [PERSON], [INFO]. ( а.с. 12). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 24.04.2007 року (а.с.11) 18.10.2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с.13) Згідно довідки, виданої відділом ДВС, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.12.2013 року складає 25900 гривень (а.с.18) Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської РДА від 14.02.2014 року районний орган опіки та піклування Апостолівської РДА вважає за доцільне в інтересах неповнолітньої дитини позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.33-34). Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини, в зв»язку з чим суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 21.01.2005 року, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.01.2005 року, від шлюбу дітей не мають. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

03.02.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на ? частину будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позову послалися на втрату оригіналу свідоцтва про право власності на ? частину вказаного будинку та неможливість отримання його дублікату. У судовому засіданні представник позивачів заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача і третя особа не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачі зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Як убачається з матеріалів справи (а.с. 4 - 10), ? частина цього будинку належить позивачам на праві спільної часткової власності, при цьому їхні частки є рівними. Отже, кожному з позивачів належить по ? частині будинку. Інша ? частина будинку належить [PERSON]. Зазначене, зокрема, підтверджується: довідкою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.12.2013 року про те, що кожний з позивачів є власником ? частини будинку на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 18.03.1974 року; засвідченою копією цього Свідоцтва, виданою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації»; технічним паспортом на будинок [ADDRESS], виданим у 1982 році на ім'я позивачів; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, за яким земельна ділянка площею 0.0479 га за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності позивачу [PERSON] Вказані докази узгоджуються між собою і в сукупності повністю підтверджують право власності позивачів на 1/2 частину будинку [ADDRESS]. У зв'язку із втратою оригіналу Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок і не можливістю отримання його дублікату позивачі позбавлені права вільного розпорядження належною їм частиною будинку, яке гарантовано статтею 319 ЦК України. Відповідно до статті 392 цього Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначене є підставою для задоволення позову і визнання за кожним з позивачів права власності на ? частину будинку [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

03.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 24 травня 2012 року у виконавчому комітеті Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 05 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей не має. На протязі п'яти місяців вона із відповідачем [PERSON] подружніх відносин не підтримують. Основною причиною розпаду сім'ї є різні характери та різні погляди на життя, непорозуміння та неповага один до одного, а також відсутнє взаєморозуміння, щодо вирішення сімейних проблем та ведення спільного господарства. Вважає, що їхній з відповідачем шлюб набув формального характеру. Спору про поділ майна немає. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Після реєстрації розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на [PERSON]. У судове засідання позивачка не з'явилась, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. Проти винесення заочного рішення в справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомв, доводів позивачки не спростував. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24.05.2012 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 05 (а.с.5). Від шлюбу у сторін дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть на протязі останніх п'яти місяців, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

03.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання повнолітнього, який продовжує навчання, а саме доньки [PERSON] [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що за рішенням Вознесенського міського суду з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки [PERSON] до [INFO] (досягнення 18 років) у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), донька [PERSON] з 2012 року навчається на денній формі навчання в Одеській державній академії будівництва та архітектури на державній основі, кінець терміну навчання - 01.02.2017 року і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги для оплати житла (не забезпечений гуртожитком), харчування, одягу, посібників для навчання, проїзду на навчання. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] має змогу надавати донці матеріальну допомогу на навчання, позивачка просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач не з'явилася, в позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка є студентом Одеської державної академії будівництва та архітектури денної форми навчання, що підтверджується довідкою навчального закладу. У відповідності з ст. 199 СК України, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Потреба доньки позивачки в матеріальній допомозі обумовлена її навчанням в іншому населеному пункті, що призводить до витрат на проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (не забезпечений гуртожитком), придбання одягу, канцелярського приладдя. Відповідач не має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої доньки за постановою Вознесенського міського суду, за постійним місцем роботи має заробіток, що підтверджується довідкою ПАТ «ВОЗКО». З урахуванням вказаних обставин про матеріальне становище платника аліментів суд визначає розмір аліментів в частці до його заробітку (доходу) - 1/4, які сплачуються щомісячно. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

03.02.2014 року позивачка звернувся до суду з позовом до Краснолиманської міської ради Донецької області про надання додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивачка, наполягала на заявлених нею вимогах, при обставинах викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити, пояснивши суду, що пропустила строк прийняття спадщини в силу своєї юридичної необізнаності, що не дало їй можливості в передбачений законом строк звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, і тому вона з поважної причини пропустила строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] Представник відповідача до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без їх участі та винести рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, вважає що позов підлягає задоволенню, бо в судовому засіданні встановлено, що: Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2014 року, фстановлено факт проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу, між позивачкою по справі [PERSON] та [PERSON], померлим [INFO]- з 01 травня 2006 року по день його смерті (а.с.5,6), після смерті [PERSON] лишилась спадщина у вигляді грошових коштів на ощадній книжці. Згідно довідки з державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна [PERSON], не заводилась та із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався(а.с.14). Відповідно до ст.1272 ЦК України спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може призначити додатковий строк, достатній йому для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позивачка [PERSON], як єдина спадкоємиця померлого [PERSON], та будучи спадкоємцем за законом як вважає суд, з тих обставин, що склалися у неї, що перешкоджало їй з певних причин своєчасно подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, суд оцінює як доказ того , що вона з поважних причин пропустила строк на прийняття спадщини, а тому її право на прийняття спадщини підлягає захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

03.02.2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що уклала шлюб з відповідачем 03 листопада 2012 року, від спільного життя мають дитину [PERSON], [INFO], мешкає з дитиною окремо від відповідача, який в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка надала в судове засідання заяву в якій підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач також в судове засідання надав заяву в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як зазначено в позові відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

03.02.2014 року позивач подала у суд позов, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.11.2013 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки. 22 січня 2014 року рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради позивача було призначено піклувальником над неповнолітньою онукою [PERSON]. Дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої [PERSON] не надає. Сторони в судове засідання не з'явилися. Надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їхню відсутність. Позивач зазначала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач вказала в заяві, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] є біологічною матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.11.2013 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.01.2013 року №18 опікуном неповнолітньої [PERSON] призначена [PERSON]. Дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на утриманні опікуна. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, яка позбавлена батьківських, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що позивач просить стягувати аліменти з відповідача у частці від доходу, суд здійснює стягнення коштів з [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/5 частини від доходів відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

03.02.2014 року по цивільній за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було постановлено рішення яким [PERSON], [INFO] надано додатковий строк в три місяці, з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO]. 07.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи тим, що ухвалюючи вищевказане рішення, судом в описовій частині не вказано, що всі дані про спадкодавців майна, а саме про те, що його батько [PERSON] разом із своїми сестрами [PERSON] та [PERSON] з 1952 року постійно проживали в с.Лиса Гора Первомайського району. [PERSON] та її син [PERSON], а також [PERSON] проживали по [ADDRESS] батько проживав окремо- по [ADDRESS],оскільки мав сім'ю. На підставі розпорядження Первомайськой райдержадміністрації від 07.04.2000 року [PERSON] та її сину було надані права на земельну часткупай розміром в 5,3 умовних кадастрових га кожному.Це право підтверджено сертифікатами. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті належне йому право на земельну ділянку успадкувала його мати [PERSON],отримавши 29 серпня 2000 року в Державній нотаріальній конторі в м.Первомайську свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] померла [INFO]. На день її смерті з нею проживала її сестра-[PERSON],тому згідно ст..1268 ЦК України вона вважається такою,що прийняла спадщину після смерті своєї сестри. [INFO] [PERSON] померла. Спадкове майно складається з житлового будинку по [ADDRESS] та права на земельну частку пай в розмірі 5,3 умовних кадастрових га,яке посвідчується сертифікатом серії МК №0164591 виданого на підставі розпорядження голови РДА 07.04.2000 року №66-р та право на земельну частку пай в розмірі 5,3 умовних кадастрових га,яке посвідчується сертифікатом серії МК №0164903,виданого на підставі розпорядження голови РДА від 07.04.2000 року №66-р. Представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримала повністю та просила їх задовольнити. Інші учасники судового розгляду до суду не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення не є обов»язковою. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 п. 4 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, суд вважає заяву [PERSON] законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

03.02.2014 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Йова Р.О. звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 2-4324/09, який виданий 04.06.2010 року Солом'янським районним судом м. Києва. Свої вимоги мотивує тим, що оригінал виконавчого листа було втрачено при пересилці за належністю до ВДВС Солом»янського РУЮ в м.Києві. Сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду поданого клопотання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення подання в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2009 року по цивільній справі № 2-4324/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» було задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 336 071,14 гривень, державне мито в розмірі 1 700,00 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 гривень, а всього 337 891,14 гривень. Встановлено, що оригінал виконавчого листа було втрачено при пересилці за належністю до ВДВС Солом»янського РУЮ в м.Києві. Враховуючи вищенаведене, суд, вважає можливим видати дублікат виконавчого листа № 2-4324/09, який виданий 04.06.2010 року, оскільки оригінал виконавчого листа було втрачено, а тому виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2009 року, є неможливим. На підставі викладеного і

Outcome: approved