Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати незаконним рішення [PERSON] комітету Хмельницької міської ради від 24 травня 2017 року щодо відмови у наданні дозволу на реалізацію квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та зобовязати [PERSON] комітет Хмельницької міської ради надати дозвіл на реалізацію квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні старшого державного виконавця Другого відділу ДВС міста Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області [PERSON] перебуває виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики від 04 липня 2015 року у сумі 250 000 (двісті пятдесят тисяч) грн., проценти за користування коштами в сумі 65156, 05 грн., 3 % річних в сумі 8 568, 49 грн. За період виконавчого провадження, вчинені державним виконавцем дії до виконання рішення не призвели, з огляду на, що постала необхідність звернути стягнення на нерухоме майно боржника. В межах провадження було встановлено, що у власності [PERSON] перебуває квартира за адресою: [ADDRESS], за рахунок реалізації якої можливо виконати рішення суду. Зазначає, що в квартирі, яка підлягає реалізації зареєстрована малолітня [PERSON], [INFO]. 17 травня 2017 року державний виконавець листом звернувся до органу опіки і піклування для отримання дозволу на реалізацію в примусовому порядку вищезазначеної квартири. Однак, листом від 24 травня 2017 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради, було відмовлено у наданні дозволу на вчинення вищевказаного правочину. У листі виконавчий комітет Хмельницької міської ради зазначив, що у разі реалізації квартири [ADDRESS], право користування якою має малолітня [PERSON], порушуються житлові та майнові права дитини. Вказує, що такий висновок є неправомірним, оскільки орган опіки та піклування при винесенні рішення щодо надання дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, має зясувати наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні такого дозволу. Проте, в процесі такої перевірки орган опіки та піклування не врахував той факт, що малолітня [PERSON], хоча і зареєстрована у [INFO], але у ній не проживає. Малолітня [PERSON] проживає разом із своїми батьками за іншою адресою, тому житлові та майнові права дитини жодним чином не порушуються. Батьки [PERSON] забезпечені житлом, окрім кв. 12 по вул. П. Мирного у м. Хмельницькому. А тому, права дитини ніяким чином порушено не буде. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача [PERSON] комітету Хмельницької міської ради в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказавши, що в ході підготовки відповіді з'ясовано, що малолітня [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована в [INFO], що підтверджується довідкою від 15.02.2017 року, у дитини відсутнє будь-яке майно на праві власності, що підтверджується Іфнормаційною довідкою з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 19.05.2017 року. Відомостями про її батьків орган опіки та піклування не володіє. За гр. [PERSON] іншого майна, окрім спірної кварити не значилось. У зв'язку з цим державному виконавцю надано відповідь про те що орган опіки та піклування не може надати дозвіл на вчинення правочину оскільки реалізація квартири [ADDRESS] порушить житлові та майнові права дитини. Представник третьої особи, Служби у справах дітей, направив суду письмі пояснення, в яких зазначив, що служба у справах дітей Хмельницької міської ради не виносила на розгляд виконавчого комітету Хмельницької міської ради рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу державному виконавцю Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на примусову реалізацію арештованого нерухомого майна, квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], оскільки не було надано необхідних документів, визначених п. 66 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини. Документ, який виданий виконавчим комітетом Хмельницької міської ради 24.05.2017 року за № 12-2239-02-11, є відповіддю державному виконавцю на його запит від 17.05.2017 року № 16228 та не може визнаватись як незаконне рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради про відмову у наданні дозволу на примусову реалізацію арештованого нерухомого майна. Представник третьої особи, [PERSON], в судовому засіданні зазначила, що позов є необґрунтованим, оскільки порушуються права дитини, до того ж, державним виконавцем не здійснено інші виконавчі дії щодо виконання рішення суду. Представник третьої особи, Другого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького, в судовому засіданні 14.02.2018 р. зазначила, що позов є обґрунтованим. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що в провадженні старшого державного виконавця Другого відділу ДВС міста Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області [PERSON] перебуває виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики від 04 липня 2015 року у сумі 250 000 (двісті пятдесят тисяч) грн., проценти за користування коштами в сумі 65156, 05 грн., 3 % річних в сумі 8 568, 49 грн. В межах виконавчого провадження було встановлено, що у власності [PERSON] перебуває квартира за адресою: [ADDRESS], за рахунок реалізації якої можливо виконати рішення суду. В даній квартирі з 20.08.2015 р. зареєстрована малолітня [PERSON], [INFO]. 17 травня 2017 року державний виконавець звернувся з запитом до Хмельницької міської ради для отримання дозволу на реалізацію в примусовому порядку вищезазначеної квартири. Листом від 24 травня 2017 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради, було відмовлено у наданні дозволу на вчинення вищевказаного правочину. У листі виконавчий комітет Хмельницької міської ради зазначив, що орган опіки та піклування надає дозволи на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, у разі гарантування збереження їх права на житло. У разі реалізації квартири [ADDRESS], право користування якою має малолітня [PERSON], порушуються житлові та майнові права дитини. Така відмова є правомірною, з огляду на наступне. Згідно з ст. 177 ч.4 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ч. 2\~ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»\~держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна, неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (ч. 4 цієї статті). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З системного аналізу положень\~Законів України «Про основи соціального захисту бездомних та безпритульних дітей», «Про охорону дитинства»,\~статті 177 СК України\~та норм\~Житлового Кодексу\~вбачається, що першочергова увага приділяється захисту інтересів дітей, законодавчо забезпечується здійснення контролю за збереженням їх житлових та майнових прав на етапі вчинення правочинів з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти, шляхом надання органам опіки та піклування згоди на чинення зазначених правочинів. Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини», дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м.. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та зясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Відповідно до ч. 7 ст 177 Сімейного кодексу України Органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюванюваних законом інтересів дитини. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що під час надання відповіді, відповідачем було зясовано, що малолітня [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована в [INFO], у дитини відсутнє будь-яке інше майно на праві власності, тобто дитина іншим житлом не забезпечена, протилежного позивач суду не довів, усіх необхідних документів передбачених п. 66 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини відповідачу надано не було, а тому така відмова є законною, а підстав для зобовязання відповідача надати дозвіл на реалізацію квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] судом не встановлено. А тому в задоволення позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed