Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

04.01.2017 року до суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, було зареєстровано шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 110238, про що в книзі реєстрації актів про одруження 18 вересня 2004 року зроблено запис за № 59. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 161694, виданим 15 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів громадського стану про народження 15 лютого 2005 року зроблено відповідний запис за № 26, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З листопада 2010 року їхньому сину [PERSON] надано статус інваліда з дитинства (діагноз сенсо неавральна туговухість ІІІ ступеня), що підтверджується посвідченням серії ААБ № 185353, виданим 07.12.2010 року УПСЗН м. Гуляйполе. Далі в позові зазначила, що погляди на ряд життєвих питань виявилися різними, сварки і суперечки у родині стали виникати дедалі частіше. Однією з причин було зловживання алкоголем. Їй як матері дуже не хотілося, щоб пяний батько став взірцем для сина. Кілька разів вона забирала дитину і деякий час проживала у своєї матері. З обіцянками, що цього більше не буде, чоловік не повертав їх додому. Та через деякий час усе повторювалось. Після чергової сварки вона з сином переселилася до будинку своєї матері. Родинні стосунки припинили своє існування червня 2013 року. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 18 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити, надання строку для примирення вважає недоцільним, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Фесенко» (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності в позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, надання строку для примирення вважає недоцільним (а.с.23). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 18 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, було зареєстровано шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС № 110238, про що в книзі реєстрації актів про одруження 18 вересня 2004 року зроблено запис за № 59 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 161694, виданого 15 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 11) . Згідно довідки № 7740 від 30.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області про те, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована і мешкає в м. Гуляйполі по пл. Героїв України, 31 і має наступний склад сім`ї: - син [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Згідно копії посвідчення, яке видане УПСЗН м. Гуляйполе серії ААБ № 185353 [PERSON] [INFO], є інвалідом з дитинства (а.с. 10). Позивач зареєстрована за адресою: [INFO], фактично проживає за адресою: [INFO] (а.с.7). Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] (а.с.25). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися з червня 2013 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали у своїх письмових заявах, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони дійшли згоди, що дитина буде проживати разом із позивачем [PERSON] за її місцем проживання. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з них та інтересам їх спільної дитини. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування, про що зазначила в позові та письмовій заяві. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При вирішенні цього питання суд враховує позовні вимоги в цій частині, а також бере до уваги положення ст.11 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягненню половина суми понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved