overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 04 жовтня 1997 року. Від шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання з'ясувалася, що у них різні характери, погляди на життя, на сім'ю, в зв'язку з чим почали виникати сварки, непорозуміння. Протягом року не проживають однією сім'єю, у кожного свій бюджет, окремо ведуть домашнє господарство. Позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку,причини неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 жовтня 1997 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського району Київської області, актовий запис № 146. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25 серпня 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 1623. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 25 серпня 2007 року. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2014 року сторонам надано строк для примирення до 11 березня 2014 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що під час наданого судом строку на примирення вони з відповідачем спільної згоди щодо збереження шлюбу не досягли. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 серпня 2007 року, актовий запис № 1623 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] у розмірі ? частини доходу щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2012 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «Деснянське» Чернігівської міської ради № 3119 від 04 грудня 2013 року про склад сім'ї [PERSON] (а.с. 5). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання сина сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON]., [INFO] (а.с. 3,4). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та поновлювати їх не мають наміру, спільне господарство не ведеться, примирення та збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4,6). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, припинили шлюбні стосунки та поновлювати їх не мають наміру, спільне господарство не ведеться, примирення та збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В своїй заяві позивач зазначила, що з 09 травня 2011 року по даний час перебуває в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] В сім'ї сторін народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Відповідач бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач сплачує аліменти на користь старшої доньки [PERSON], яка проживає з матір'ю в м. Тростянець Сумської області. 25 лютого 2014 року позивач [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 04.12.2013 року. В судовому засіданні позивач була відсутня, але від неї надійшла заява зі змісту якої вбачається, що вона позов підтримує та просить розгляд справи проводити за її відсутності. В судовому засіданні відповідач був відсутній, але від нього надійшла заява зі змісту якої вбачається, що він позов визнає та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Судом встановлено, що від спільного життя у сторін мається неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. (а.с. 3) Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідно стягти з відповідача на користь держави витрати по справі, а саме: судовий збір - в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO]. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. В звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно ст. 164 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Відповідач вихованням дитини не займається, разом з сином не проживає, матеріально не допомагає, долею дитини не цікавиться. Аліменти не сплачує. Дитина знаходиться на утриманні позивача та мешкає разом із нею. Орган Опіки і піклування Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не бажає виконувати свої обовязки по вихованню дитини, в звязку з чим, його необхідно позбавити батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з данною позовною заявою, в якій вказала, 26 грудня 2006 року, вона з відповідачем уклала шлюб. Згідно рішення Калінінського районного суду м. Горлівки від 13 листопада 2013 року шлюб між ними було розірвано. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], про що зроблено відповідний запис в книзі реєстрації народження № 40 від 16 травня 2007 року. Позивачка працює на 0,5 ставки та отримує заробіток 600 гривень. Просила стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить задовольнити її вимоги. Відповідач надав до суду надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Позов визнав в повному обсязі. Судом при розгляді справи були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 13 листопада 2013 (арк. спр.11) сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] (арк.спр.10). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (ст.181 ч.3 цього Кодексу). Таким чином, позов в частині стягнення аліментів на дитину належить задовольнити - з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх доходів відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій вказав, що відповідач його батько. Позивач навчається в Горлівському професійному гірничному ліцеї на третьому курсі. Як відомо позивачу відповідач працює, тобто він може надавати своїй дитині матеріальну допомогу, утриманців у відповідача не має, аліментів не кому не платить. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив задовольнити його вимоги повністю. Відповідач до суду не з'явився, про час та розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки ( а.с.14-15 ) суд ухвалив заслухати справу за відсутності відповідача з винесенням заочного рішення у відповідності зі ст.224-225 ЦПК України. Судом при розгляді справи були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (арк. спр.2 ) батьком [PERSON] є відповідач [PERSON] Згідно довідки Горлівського професійного гірничного ліцеї (а.с. 3) [PERSON] дійсно навчається на третьому курсі денного відділення за спеціальністю електрослюсар підземний, електрогазозварник строк закінчення навчання 15 лютого 2015 року. Відповідно ч.1 ст.198 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 198 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст. 198 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 с ст.. 200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач має постійний заробіток, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі ? частини усіх доходів відповідача підлягають задоволенню. Таким чином, позов в частині стягнення аліментів належить задовольнити - з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на його утримання в розмірі ? частини усіх доходів відповідача , щомісячно але не більше як до досягнення позивачем 23 років. Крім того, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулася із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2010 року, від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Разом з цим зазначає, що протягом останніх двох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено, що 16 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1416 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с.6). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

04 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем з лютого 2007 року по жовтень 2013 року, від якого має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою. На підставі Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно. Сторони в судове засідання не з'явились, до початку судового засідання позивачка подала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наданих матеріалів, оскільки достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини на теперішній час. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Від спільного проживання позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачкою. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача є достатніми для утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Позивач при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачувала. Від його сплати вона звільнена. Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved