overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 29.10.2008 року в сумі 11569 грн 13 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 29.10.2008 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту Договір, а. с. 7-23). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19.07.2017 року становить 11569 грн 13 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 1806 грн 08 коп., заборгованість по сплаті відсотків 4688 грн 68 коп., пеня 4285 грн 36 коп., штраф 789 грн 01 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 5, 6), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 01.07.2014 в сумі 15956 грн 85 коп., а також 1600 грн у відшкодування судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині порядку і строків розрахунку. Представник позивача в судове засідання не зявився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності; відповідач позов визнала частково та повідомила про свою згоду погасити заборгованість, проте в сумі, що не перевищує 4000 грн. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 01.07.2014 року сторони уклали договір про встановлення кредитного ліміту на платіжну картку на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 500 грн із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір; а. с. 5-30). Відповідно до статей 526, 530 ЦК України (далі Кодекс) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2017 становить 15956 грн 85 коп., зокрема: заборгованість за кредитом 497 грн 43 коп., заборгованість по сплаті відсотків 11123 грн 38 коп., комісія 3100 грн, штраф 1236 грн 04 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 4), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором від 03.04.2013 року, в сумі 14723 грн 75 коп. і 1600 грн у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов договору в частині порядку та строків розрахунку. Представник позивача в судове засідання не зявився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач позов визнав частково; посилаючись на скрутне матеріальне становище просив зменшити нараховану позивачем суму неустойки. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За заявою відповідача від 03.04.2013 року позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 3000 грн. із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 30% річних Відповідно до статей 526, 530 ЦК України (далі Кодекс) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 03.07.2017 року складає 14723 грн 75 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 2111 грн 99 коп., заборгованість по сплаті відсотків 1722 грн 84 коп., пеня 9711 грн 60 коп., штраф 1177 грн 32 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, правильність якого відповідачем не спростовано (а. с. 5-8). За змістом статті 549 Кодексу штраф і пеня є різновидами неустойки. В силу положень частини третьої статті 551 Кодексу розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як убачається з розрахунку, основна сума заборгованості, що складається із заборгованості по тілу кредиту та пені, становить 3834 грн 83 коп. /2111.99 + 1722.84/; загальна сума неустойки, що складається з пені та штрафу, становить 10888 грн 92 коп. /9711.60 + 1177.32/ і значно перевищує суму основного боргу. За таких обставин, суд вважає необхідним зменшити загальну суму неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, до 4000 грн. Отже, всього з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 7834 грн 83 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалась на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала та наполягала на його задоволенні; відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 12.03.2005 року, при цьому мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З серпня 2017 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання з однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалась на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засідання позивач предявлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 18.05.2013 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як випливає з пояснень позивача, внаслідок психологічної несумісності та зловживання відповідачем азартними іграми, між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Хоча сторони й проживають разом, проте вони припинили сімейні відносини; відповідач має намір змінити місце свого проживання, а подальше збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання з відповідачем однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 15.07.2006 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 12.07.2016 року позивач з відповідачем припинили спільне проживання, діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач працездатний та має можливість утримувати дітей, в звязку з цим позивачка вважає, що вона має право на отримання щомісячно від відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів на утримання спільних дітей, на підставі зазначеного просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим судом здійснено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 15.07.2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 15.07.2006 року зроблено відповідний актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). 12.01.2005 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 115784 від 26.04.2007 року (а.с. 3). 24.07.2009 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 241473 від 11.08.2009 року (а.с. 4). Сторони проживають окремо, що підтверджується довідкою з місця проживання, згідно якої позивач проживає за адресою [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона пояснила, що, після розірвання шлюбу в 2010 році, відповідач повністю усунувся від виконання обовязків по вихованню та утриманню дитини, жодного разу не спілкувався із сином, не цікавився його фізичним розвитком та успіхами в навчанні. Водночас, дитина позбавлена слуху і за станом здоровя потребує особливої батьківської турботи та додаткових витрат на лікування. Представник Служби у справах дітей Новозаводської районної у місті Чернігові ради, яка бере участь у справі в якості органу опіки та піклування, висловила позицію про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до його малолітнього сина [PERSON]. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином; за згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання в 2010 році шлюбу відповідач покинув сімю та проживає окремо. Син [PERSON] має двобічну сенсоневральну туговухість ІІІ ст. і за станом здоровя позбавлений слуху. Він навчається в Сосницькому навчально-реабілітаційному центрі, а в нічний час перебуває вдома разом із позивачем. Як випливає з довідок Сосницького навчально-реабілітаційного центру, відповідач жодного разу не цікавився у класного керівника та вихователів навчанням, станом здоровя дитини та взагалі життям сина. Дитина не знає свого батька, не має до нього родинних почуттів. [PERSON] займається виключно позивач (а. с. 6, 8, 9). З матеріалів справи також убачається, що відповідач ухиляється від матеріального утримання сина, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 83554 грн 09 коп. Єдиним джерело існування сімї позивача є державна соціальна допомога на дитину-інваліда та державна соціальна допомога малозабезпеченим сімям (а. с. 3-5, 28). Орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина (а. с. 29-31). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Оскільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та матеріальному утриманню малолітнього сина є доведеним, та враховуючи при цьому позицію органу опіки та піклування, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

02.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був укладений 01.10.1992 року. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка повнолітня. Зазначає, що шлюбні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на життя, у звязку з чим у сімї часто виникали суперечки. Подружні стосунки між сторонами припинено, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе. Позивач у судове засідання не зявилася, 21.08.2017 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони з 01.10.1992 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія ІІ-ИГ № 363396. Дочка сторін повнолітня. Сімейне життя у сторін не склалося, позивач зазначає, що втратила до відповідача почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

02.08.2017 року позивачка [PERSON] Верніка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 18.11.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні правовідносини припинені. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, так як його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження або місце роботи невідоме, про причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.11.2011 року у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 550, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 281811. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5, 8). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

02.08.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1000 гривень на місяць до досягнення їх спільним малолітнім сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Мотивуючи тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку, а відповідач має можливість, але ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судові засідання 31.08.2017 року та 06.10.2017не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~\~ Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, позивачкою [PERSON] За даними позивачки відповідач працює, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. \~\~ Відповідно до вимог ч.ч. 2, 4 та 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, в тому числі і після розірвання шлюбу, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З доводів позову вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому згідно до приписів ст. 184 СК України, з останнього підлягає стягненню на утримання позивачки аліменти у твердій грошовій сумі, визначеною у розмірі 1000 грн. щомісяця. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України \~з відповідача, в звязку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий \~збір в розмірі 640 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ На

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

02.08.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 25 липня 2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] Під час подружнього життя у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Позивачка та відповідач прожили у спільному шлюбі досить тривалий час, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище сказане більше стосується перших років спільного життя, але останнім часом сторони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та останні час мешкають окремо. Сторони не одноразово протягом останнього часу намагалися говорити один з одним про особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча позивач з відповідачем прикладали для цього максимально зусиль, відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті розмов позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати нове щасливе життя. З підстав наведених вище, збереження спільної сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Крім того, неповнолітній син, буде проживати з позивачкою, а питання майна, набутого в період перебування сторін в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. В позові позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорта, ідентифікаційний номер позивача (а.с.5,6) - свідоцтво про шлюб (а.с.7) - свідоцтво про народження дитини (а.с.8) У відповідності до ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. У відповідності до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення… Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved