Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з дійсною позовною заявою до [PERSON] міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 27 березня 2016 року померла його мати [PERSON], яка була зареєстрована за адресою м.Горлівка, пр.Леніна, 140/13. Після її смерті відкрилася у вигляді права власності на нежитлове приміщення загальною площею 49,1 кв.м., розташоване за адресою м.Горлівка, вул.Красношапки снайпера (вул.Дачна), буд.42/232. [PERSON] була єдиною власницею цього нежитлового приміщення, оскільки на момент набуття права власності на нього і реєстрації його в Реєстрі прав власності на нерухоме майно була розлучена і у шлюбі не перебувала. Після смерті матері він один прийняв спадщину після неї, як єдиний спадкоємець першої черги. Спадщину він прийняв шляхом подання 20 вересня 2016 року відповідної заяви до приватного нотаріусу [PERSON] міського нотаріального органу. Його заява була не тільки першою, але і єдиною, оскільки він є єдиний її спадкоємець першої черги. Тобто, місцем відкриття спадщини у цьому випадку є м.Київ. 28 вересня 2016 року він завернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нежитлове приміщення, розташоване у м.Горлівка Донецької області по вул.Красношапки, буд.42/232, але не зміг надати правовстановлюючий документ щодо належності спадкодавцеві вказаного майна. Цього документу він у квартирі, де мешкала та померла його мати, не знайшов, отримати дублікат він також немає можливості. Вважає, що яких-небудь законних перешкод для визнання за ним права власності на приналежне за правом спадкування нежитлове приміщення не існує та він має право на документальне оформлення свого права власності. Просив визнати за ним право власності на нежитлове приміщення загальною площею 49,1 кв.м., розташоване за адресою м.Горлівка, вул.Красношапки снайпера (вул.Дачна), буд.42/232, вартістю 77\~965,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні (а.с.74). Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності №225-КМР-3048 від 21 вересня 2016 року (а.с.58), в судове засідання не зявилася. 24 листопада 2016 року на адресу суду надійшло письмове заперечення, відповідно до якого зазначили, що для звернення до суду позивачем не доведено наявність порушеного або оспорюваного [PERSON] міською радою права за захистом якого він звертався, ним не доведено та не визначено правовідносин, які виникли у нього з [PERSON] міською радою. Зазначили, що свідоцтво про смерть [PERSON] було видано через пів року після смерті. Оскільки підставою для звернення до нотаріальної контори є свідоцтво про смерть, а воно було видано тільки у вересні 2016 року, то позивачем пропущено строк звернення до нотаріальної контори. Просили суд відмовити в задоволенні заявлених вимог [PERSON] та розглядати справу за відсутністю їх представника (а.с.55-57). Суд, розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Наданими по справі доказами встановлено, що [PERSON] померла 27 березня 2016 року, актовий запис №1251, що підтверджується свідоцтвом серії І-НО №956498 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії VI-HO №499913, виданого Відділом РАЦС виконкому Центрально-Міського району м.Горлівки, [PERSON] народився 06 жовтня 1986 року, його матірю зазначено [PERSON] (а.с.8). [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21902306 від 17 лютого 2009 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 05 лютого 2009 року належало нежитлове приміщення загальною площею 49,1 кв.м., за адресою: Донецька області, м.Горлівка. вул.Красношапки снайпера (вул.Дачна), буд.42/232 (а.с.11). Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 69208937 від 28 вересня 2016 року (а.с.12) та технічним паспортом нежитлового приміщення №42/232 по вул.Красношапки м.Горлівки (а.с.13-18). Відповідно до свідоцтва серії І-НО №050923, виданого 06 вересня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], актовий запис №794 (а.с.18). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №62/02-31 від 28 вересня 2016 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нежитлове приміщення, після померлої [PERSON] у звязку з відсутністю у нього документів, що посвідчують право власності спадкодавця на зазначене майно (а.с.39). Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73088414 від 16 листопада 2016 року, право власності на нежитлове приміщення №42/243 по вул.Красношапки снайпера у м.Горлівка Донецької області зареєстроване за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 05 лютого 2009 року, рішення виконавчого комітету Горлівської міської ради №109 від 04 лютого 2009 року (а.с.60). [PERSON] витребуваної копії спадкової справи №7/2016 відкритої 20 вересня 2016 року після смерті 27 березня 2016 року [PERSON] вбачається, що за даними інформаційної довідки зі спадкового реєстру №45133085 від 20 вересня 2016 року виявлено наявність заповіту від імені [PERSON] (а.с.62-72). Однак, з, належним чином завіреної, копії зазначеного заповіту від 05 січня 2010 року, вбачається, що [PERSON] нотаріально завірила розпорядження, на випадок своєї смерті, відповідно до якого вона заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] в Ц-Міському районі м.Горлівки [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному, тобто по 1/2 частині (а.с.73). Отже, в судовому засіданні, наданими належними письмовими доказами підтверджений факт того, що позивач є сином померлої [PERSON] в заповіті якої не зазначено розпорядження щодо нежитлового приміщення №42/243 по вул.Красношапки снайпера у м.Горлівка Донецької області. [PERSON] вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами статей 10 і 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 1216 і 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до розяснень, наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] з п.27 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. На підставі ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця на спадщину. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [PERSON] зі ст.182 ЦК України, право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом. Спірне нежитлове приміщення, яке належало [PERSON] тривалий час знаходилося в її користуванні на підставі свідоцтва про право власності від 05 лютого 2009 року, проте цей документ не зберігся та позивач не мав можливості його надати нотаріусу, до якого звернувся з заявою про прийняття спадщини. Оскільки на теперішній час у відповідності до ст.25 ЦК цивільна правоздатність [PERSON] припинилась у звязку з її смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо не доведення та не визначення позивачем правовідносин, які виникли у нього з [PERSON] міською радою, оскільки відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м.Горлівка віднесене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. [PERSON] ст.9-1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення операції» від 02 вересня 2014 року, у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевивлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Таким чином, місцем відкриття спадщини є саме м.Київ та [PERSON] міська рада вірно визначена [PERSON] як відповідач по справі. З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем за правом спадкування, права власності на зазначене нежитлове приміщення. Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи, закон прямо не забороняє суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачем права власності на нежитлове приміщення №42/243 по вул.Красношапки снайпера у м.Горлівка Донецької області, що створене на законних підставах, оскільки зробити це у якийсь іншій спосіб є неможливим, тому право позивача є порушеним і підлягає захисту. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі ст.ст. 25, 182, 328, 392, 1216, 1218, 1265, ч.5 1268, ч.3 ст.1296 ЦК України,

Outcome: approved