Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

02 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов'язання позичальниці за кредитним договором були забезпечені договором поруки, укладеним з [PERSON] Відповідачки не виконують свої зобовязання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачок у солідарному порядку заборгованості в сумі 37\~557,01 грн. з урахуванням процентів за користування коштами (а.с.а.с. 2, 3, 15). Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов. Відповідачки до суду не зявилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №119/16, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 12\~780,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом (2,3% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.07.2018 року (а.с.а.с. 5, 6, 8). Того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №119/16, згідно з яким остання зобовязалася солідарно із [PERSON] відповідати за своєчасне повернення нею коштів за укладеним кредитним договором (а.с. 7). Відповідачки не виконують свої зобовязання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у них перед позивачем станом на 30.09.2017 року утворилася заборгованість у сумі 37\~557,01 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 4), а саме: -основна заборгованість 12 780,00 грн.; -проценти 24 777,01 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав [PERSON] певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що [PERSON] дотепер не виконує свої обовязки з повернення кредиту та процентів за ним, таке невиконання є порушенням її зобовязань у розумінні приведеної норми. За правилами, встановленими частиною 1 статті 553 ЦК, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частинами 1, 2 статті 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що основне зобовязання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з [PERSON], отже, зважаючи на те, що дотепер боржниця за кредитним договором не виконала свої зобовязання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя. Зважаючи на те, що відповідачки не виконують свої обовязки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. За змістом частини 1 статті 14 ЦК цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачок у рівних частках компенсацію понесених позивачем судових витрат у сумі 1 600,00 грн. (по 800,00 грн.) (а.с. 1).

Outcome: approved