Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

03.03.2020 [PERSON] звернулся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області, про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнення заборгованості по аліментах та пені. 25.08.2020 матеріали позову, згідно ухвали судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.04.2020, надійшли на розгляд до Нововолинського міського суду Волинської області. Після отримання інформаціїї відповіді від УДМС України у Волинській області на запит про місце реєстрації відповідача, ухвалою від 18.09.2020 відкрито провадження у даній справі. Своє звернення до суду позивач обгрунтовує тим, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29.08.2008 присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що таких коштів взагалі не вистачає для повноцінного забезпечення дитини. Вказує, що за тривалий час суттєво збільшився рівень інфляції, відповідно витрати на дитину значно зросли. Наголошує, що збільшились потреби дочки та утримання, підтримання належного рівня її життя та виховання. Повідомляє, що на даний час позивач не працює, має тимчасові заробітки, які не приносить необхідної кількості коштів для достатнього забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вважає розмір аліментів стягуваних за рішенням суду в сумі 300 гривень незначним, стверджує, що цих коштів не вистачає для нормального існування дитини. Зазначає, що впродовж виховання дитини, позивач завжди піклувалась про її розвиток, дочка сторін відвідувала позашкільні заклади культурного виховання: художню, музичну школи, займалась у танцювальних гуртках. Дочка, на момент звернення з позовом до суду, закінчувала 11 клас, готувалася до здачі ЗНО, в зв`язку з чим позивач несла всі витрати по оплаті послуг репетиторів з необхідних предметів з метою підготовки дитини для вступу у ВНЗ. Тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 5000 гривень щомісяця. Вказує, що відповідач в добровільному порядку не бажає надавати допомогу на утримання дочки в більшому розмірі. При цьому наголошує, що відповідач подорожує за кордон на відпочинок, здійснив покупку декількох видів сільськогосподарської великогабаритної техніки, часто змінює автомобілі. Зазначає, що її доходу не вистачає на забезпечення нормального рівня життя дитини сторін. Просить збільшити розмір аліментів встановлений рішенням Нововолинського міського суду від 29.08.2008, і стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , по 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вказує, що за шість місяців відповідач сплатив 910 грн., а повинен був сплатити 1800 грн. Заборгованість складає 890 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на її користь. Зазначає, що з цієї суми один відсоток пені дорівнює 8,9 грн., тому враховуючи довідку виконавчої служби вважає, що відповідач заборгував аліменти за три місяці, тому пеня за несплату аліментів становить 8,9 грн. х 90 днів = 801 грн. Просить також стягнути на її користь з відповідача заборгованість по аліментам за 2019 рік в сумі 890 гривень та пеню із заборгованості по аліментах в сумі 801 грн. і також стягнути в її користь судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав наведених у позові. Позивач наголосила, що старається самості1йно утримувати дочку сторін, але на даний час не взмозі задовольнити нагальні потреби дитини, що становлять у грошовому еквіваленті 10000 грн. на місяць. Представник позивача звернув увагу суду на ту обставину, що позивач та донька сторін проживають у місті Києві, тому аліменти в розмірі 300 грн. ніяким чином не покривають витрати на утримання дитини-підлітка та її щоденні потреби. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав наведених у відзиві та заяві від 22.01.2021 (а.с.51-52, 115). Не заперечує щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] ,аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що заборгованість по аліментах станом на 15.10.2020 відсутня, що підтверджується довідкою (а.с.54). Тому просить в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дочкою сторін, показала, що відповідач нерегулярно сплачує аліменти в розмірі 300 грн. на її утримання в користь [PERSON] , хоча має фінансову можливість виконувати аліментні обов`язки. Вказала, що мама немає постійної роботи, а працюючи нерегулярно, отримує дохід приблизно 20000 грн. в місяць, з яких 10000 грн. витрачає на її утримання, придбаваючи продукти харчування, засобів гігієни та інші необхідні речі. Вважає, що батько має можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки свідку достовірно відомо, що відповідач тривалий час з новою сім?єю відпочивав за кордоном. Заслухавши пояснення сторін,показання свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29.08.2008 (а.с.9) присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 300 гривень, починаючи з 20 березня 2008 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Часткове визнання позову в сумі аліментів, на яку погоджується відповідач, його представник пояснює тим, що [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу (а.с.58), яка перебуває на диспансерному обліку з 05.01.2018 та потребує домашнього догляду (а.с.91). Його дружина [PERSON] , знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною по 22.08.2021 року, заробітну плату не отримує (а.с.59). Відповідач знаходиться на обліку в ДПІ та за період з 01.01.2020 по 30.09.2020 перебуває як ФОП на спрощеній системі оподаткування та згідно з поданою декларацією платника єдиного податку, не отримує доходу (а.с.60). Вказані обставини суд враховує при вирішенні спору, однак вважає, що утримання дитини, що народилася у іншому шлюбі не є підставою для звільнення фізично здорової, працездатної особи, яким є відповідач, від виконання обов`язку по утриманню дитини сторін, потреби якої з віком та часом значно зросли. Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог, суд враховує, що позивачем не надано доказів щодо обґрунтованості призначення до стягнення суми аліментів в розмірі по 5000 грн. на дитину щомісячно, тому врахувавши матеріальний стан сторін, надані ними докази на підтримання та часткове заперечення вимог, суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29 серпня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 300 (триста) грн. щомісячно на 2400 (дві тисячі чотириста) гривень щомісячно з індексацією року народження, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам та потребам дитини, забезпечить їй право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Як вбачається з довідки про стан заборгованості Нововолинського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 15.10.2020 № 30447 (а.с.54), заборгованість по виконавчому провадженні № 9023786 по примусовому виконанні виконавчого листа №2-646 від 29.08.2008, який видано Нововолинським міським судом Волинської області про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 300 грн., починаючи з 20.03.2008 року до досягнення дитиною повноліття, станом на 15.10.2020 відсутня. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів за 2019 рік відсутня, тому суд в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за 2019 рік в сумі 890 гривень відмовляє. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. У наданому позивачем розрахунку, загальна сума неустойки (пені), що визначена таким чином: заборгованість по аліментах - 890 грн, з цієї суми 1 відсоток пені = 8,9 грн., борг по аліментах за три місяці, тому, виходячи з цього, [PERSON] вказує, що пеня за несплату аліментів становить 8,9 грн х 90 днів = 801 грн. Верховний Суд України зробив два правових висновки щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 та від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, і саме таким порядком обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів керується позивач при розрахунку пені за несплату аліментів. У пізніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 Верховний Суд України відступив від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України та змінив порядок обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, зазначивши, що неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, тому й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. З урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Дану обставину позивач не врахував при розрахунку розміру пені за прострочення стягнення аліментів. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Вищезазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, суд не бере до уваги розрахунок наданий позивачем [PERSON] та вважає таким, що неправильно проведений, зокрема позивач розраховувала пеню із повної суми нарахованих щомісячних аліментів в розмірі 300 грн. без врахування часткового погашення заборгованості, та починаючи з місяця в якому не було сплачено аліменти, а не з 01 числа наступного місяця, коли виникла заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Як вбачається з довідки про заборгованість по сплаті аліментів, що видана головним державним виконавцем Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) і є додатком до позовної заяви (а.с.11), відповідачем нерегулярно сплачувались нараховані щомісячні аліменти в 2019 році. Так, станом на вересень 2019 року у відпоавідача була заборгованість по аліментах 910 грн. Точної суми пені розрахувати неможливо через відсутність у матеріалах справи інформації про дати внесення відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментах, що унеможливлює розрахувати кількість днів прострочення. Тому, виходячи з вимог частини 1 статті 196 ЦПК України, суд відмовляє у задоволені позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 801 грн. При цьому, до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved