overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ПАТ «КБ «Глобус» та ТОВ «ДІМЕОЙЛ» 16.09.2011 року було укладено кредитний договір № 49/ЮКЛ-11 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті). 11.06.2012 року між ним, як поручителем та банком було укладено договір поруки № 49/ЮПОР-12, умовами якого передбачалося солідарна відповідальність поручителя перед банком за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІМЕОЙЛ» кредитного договору. Зазначає, що договір поруки є припиненим з підстав встановлених ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається із змісту статті 5 договору поруки договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором або до моменту припинення поруки на інших підставах, визнаних чинним законодавством України». Вищевказане формування у договорі поруки не встановлює строк, після якого припиняється порука, оскільки умови договору про дію поруки «до повного виконання зобов'язань за кредитним договором» не є встановленням такого строку. Строк має встановлюватися у відповідності із вимогами статей 251 та 252 ЦК України. Банк

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 02.09.2006. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справу без його особистої участі, при цьому позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена завчасно та належним чином, про що свідчить підпис від 13.11.2014 року в зворотному повідомленні, про причини неявки суд не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталась. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 02 вересня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 22 квітня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис за № 291, посилаючись на те, що в період спільного проживання з відповідачкою їм не вдалося створити дружну та міцну сімю. Між ними відсутнє взаєморозуміння, в звязку з чим виникали сварки та розбіжності, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбні відносини не підтримують близько трьох років. Вважає, що сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який залишається проживати з відповідачкою. Позивач направив суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка позов в судовому засіданні не визнала, зазначила, що з чоловіком прожили більше одинадцяти років, мають неповнолітню дитину, яка внаслідок хвороби перебуває на обліку у медичному закладі, тому бажає збереження сімї та зробить все можливе для її відновлення, просила надати строк для примирення. Після поновлення провадження у справі, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2006 року, про що є актовий запис за № 291 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Наданий судом тримісячний строк для примирення, належних результатів не дав, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати з відповідачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 49121,55 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28.11.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8188,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 25.07.2014 року виникла заборгованість в розмірі 49121,55 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 8188,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,54 грн., залишок за несплаченим штрафом - 40932,06 грн, (а.с. 4). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 49121,55 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.08.2014 року по 30.10.2014 року в сумі 4496 грн. В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник відповідача позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 19.06.2013 року працював юрисконсультом Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод». Наказом № 86-к від 12.08.2014 року позивач був звільнений із займаної посади з 21.08.2014 року у зв'язку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно ст. 43 Конституції України, кожна людина має право на заробітну плату, не нижчу ніж встановлену законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Проте, судом встановлено, що відповідачем такі розрахунки своєчасно не були здійснені, заборгованість з виплати заробітної плати була виплачена в повному обсязі лише 30.10.2014 року. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розрахунків позивача, борг відповідача перед нею на день фактичного розрахунку становить 4496 грн. Представником відповідача такі розрахунки позивача підтверджені. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Враховуючи вищевикладене, суд знаходить підстави для задоволення позову та стягнення зазначених вище сум з Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод» на користь [PERSON] Оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Полтавської міської ради, треті особи: Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON], про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування. Ураховуючи те, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документу, який встановлює право власності спадкодавця на на автомобіль, він вимушений був звернутися до суду. Позивач та третя особа позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 Цивільного кодеку України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача, [PERSON], якому на праві особистої власності належав автомобіль ВАЗ-2105, 1984 року випуску. Після смерті [PERSON] позивачу та його сестрі, [PERSON], нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до зазначених свідоцтв [PERSON] та [PERSON] належить по ? частині автомобіля ВАЗ 2105, 1984 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Право власності згідно вказаних свідоцтв не зареєстроване в МРЕВ. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті сестри позивач є єдиним спадкоємцем за законом, так як їх матір, [PERSON], відмовилася від спадщини на його користь на підставі ст.1274 ЦК України. Позивач звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини, але йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на автомобіль. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності, згідно з вимогами ст.1216 ЦК України, є спадкування. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення на його користь 2751 грн. 27 коп. суми вкладу за договором № 869Д від 03.03.2009 року, 371 грн. 05 коп. у відшкодування втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції та 235 грн. 50 коп., що складає 3 % річних нарахованих на суму заборгованості. Позивач та представник відповідача до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені завчасно і належним чином. Позивач у поданій письмовій заяві просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 869 Д про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з правом довнесення частини суми вкладу (далі - Договір). Відповідно до умов Договору, член КС вносить внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка прийняла внесок на умовах строковості, зворотності та платності в сумі 6330,00 грн. на строк, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням - 03.03.2010 року. Згідно п. 2.1.1 Договору, спілка зобов'язується за користування внеском здійснювати нарахування процентів в розмірі 24% річних. Позивач неодноразово звернутася до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу. Відповідно до виписки з особового рахунку від 21.10.2014, сума внеску [PERSON], що підлягає виплаті згідно договору депозиту № 869 Д від 03.03.2009 року, складає 2144 грн. 72 коп. (а.с. 10). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума вкладу у розмірі 2144 грн. 72 коп., 371 грн. 05 коп. у відшкодування втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції та 235 грн. 50 коп., що складає 3 % річних нарахованих на суму заборгованості, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць до його повноліття. Вимоги обгрунтовані тим, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 22.02.2003 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не дає. Зазначає, що працює продавцем, її заробітна плата становить 1400 грн., якої не вистачає для належного забезпечення сина. Вказує, що відповідач працює комбайнером на шахті «Межирічанська», його заробітна плата становить в середньому 6000-7000 грн., тому останній має змогу забезпечувати дитину. Сторони в судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі, на сплату аліментів у визначеному позивачем розмірі, погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2003 року. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Відповідач, працюючи на шахті «Межирічанська», маючи стабільний дохід, коштів на утримання сина в добровільному порядку не дає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем з 05.12.2011 року по 10.09.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач була відсутня, проте від неї надійшла заява, відповідно до змісту якої позов підтримує та прохає розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. За таких обставин суд вирішує справу за відсутності відповідача, зі згоди позивача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши докази, що є у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.09.2012 року Олександрівською сільською радою Валківського району Харківській області, актовий запис № 09, в якому батьками дітей значаться сторони у справі. Ст.180 СК України зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 184 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], з підстав, передбачених ст. 71 ЖК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин понад три роки, не сплачуює нарахування по квартирній платі та комунальним послугам. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його надійшла заява з проханням справу розглядати у її відсутність, позов підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду сповіщався через оголошення у пресі, що відповідає положенням ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності. Шлюб між сторонами розірвано 18.06.2013 року Деснянським районним судом м. Чернігова. Відповідно до затвердженого начальником дільниці №1 акту від 31.07.2013 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з 2011 року та по теперішній час [PERSON]. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved