overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

02 липня 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказували, що 25.05.2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири № 68 по вул. Попеля в будинку № 170 в м. Миколаєві між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, посвідчений на Універсальній біржі «Південь» за № 2505. Однак, позивач не може розпорядитися зазначеною квартирою, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не засвідчений, що суперечить діючому законодавству. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Універсальної біржі «Південь» в судове засідання не вявився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України, знаходить позов обґрунтованим, оскільки якщо одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що 25.05.2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири № 68 по вул. Попеля в будинку № 170 в м. Миколаєві між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, посвідчений на Універсальній біржі «Південь» за № 2505. Вказаний договір зареєстрований у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 159 за реєстровим номером 5094 від 12 червня 2001 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання угоди дійсною є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір купівлі-продажу укладений відповідно до чинного законодавства, що діяло на час його укладання, а відтак у відповідності до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

02 липня 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказували, що 25.05.2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] в м. Миколаєві між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, посвідчений на Універсальній біржі «Південь» за № 2505. Однак, позивач не може розпорядитися зазначеною квартирою, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не засвідчений, що суперечить діючому законодавству. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - Універсальної біржі «Південь» в судове засідання не в'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України, знаходить позов обґрунтованим, оскільки якщо одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що 25.05.2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] в м. Миколаєві між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, посвідчений на Універсальній біржі «Південь» за № 2505. Вказаний договір зареєстрований у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 159 за реєстровим номером 5094 від 12 червня 2001 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання угоди дійсною є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір купівлі-продажу укладений відповідно до чинного законодавства, що діяло на час його укладання, а відтак у відповідності до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

02 липня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21 листопада 2003 року, про що було зроблено актовий запис № 2164. Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з травня 2013 року, спільне господарство не ведеться. У сім'ї часто виникали сварки і суперечки з суттєво важливих питань. Вказує, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 21 листопада 2003 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення слухання справи до суду від неї не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 листопада 2003 року, актовий запис № 2164 (а.с.3). Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення позивача, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

02 липня 2014 року позивач звернулась із зазначеним вище позовом, мотивуючи його тим, що 28 листопада 1998 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку. Проте, спільне життя з відповідачем не склалося, сторони перестали вести спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Понад сім років проживають окремо один від одного. У судове засідання позивач, повідомлена належним чином не з'явилась, через загальну канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити./а.с.24/ Відповідач, який повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про те повідомлення суду повертались без вручення, з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання, в судове засідання з розгляду справи не з'явився, про причини своєї не явки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило./а.с.17, 19, 23/. Між тим, неявка відповідача до відділення поштового зв'язку для отримання судової повістки не свідчить про неналежне виконання судом обов'язку щодо своєчасного повідомлення відповідача про розгляд справи. З огляду на те, що ст. 157 ЦПК України передбачає розгляд справи упродовж розумного строку, однак не більше двох місяців, суд вважає, що подальше відкладення судового засідання призведе до порушення положень ст. 157 ЦПК України щодо строків розгляду даної справи. За таких обставин, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

02 липня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 21.02.2009 року в Красятицькій сільській раді Поліського району Київської області, від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, вони виявилися різними людьми по характеру, по поведінці в сім'ї та поглядам на життя, на даний час фактичні шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач прийшла до висновку, що сім'я розпалася, шлюб існує лише формально, тому його збереження неможливе. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу бажає змінити на дівоче прізвище - [PERSON], дитину поросить залишити на її вихованні, судові витрати покласти на неї. В судове засідання позивач не з'явилася; подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечив. Суд, перевіривши матеріали справи находить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.02.2009 року, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейного бюджету теж, тому суд вважає, зазначений шлюб формальним і таким, що може бути розірваним. Судові витрати по справі не підлягають стягненню, оскільки позивач просить судові витрати покласти на неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

02 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначила, що з квітня 2013 року вона проживала разом з відповідачем у зареєстрованому шлюбу. Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON], народжений [INFO]. Однак подружнє життя між ними не склалося і в травні 2014 року вона разом з їх спільною дитиною покинула відповідача і стала проживати відокремлено за іншою адресою. Відтак, починаючи з травня 2014 року відповідач фактично припинив будь-яким чином утримувати малолітню дитину. Тому, посилаючись на відмову відповідача [PERSON] добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання їх спільного сина, просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина, що проживає разом з нею, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно на виклик суду не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначені положення передбачені також статтею 180 СК України. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії) серії [NUMBER] від 17.05.2014 року, позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконкому Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області за № 915 від 23.05.2014 року на утриманні громадянки [PERSON], яка проживає в с. Показне, Новобузького району, Миколаївської області, перебуває син [PERSON], 2013 року народження, який проживає разом з нею. Дослідженні матеріали справи, вказують на те, що з травня 2014 року відповідач [PERSON] - батько неповнолітнього сина [PERSON], припинив надавати майнову чи грошову допомогу на утримання сина. Позивачка самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо її утримання жодним способом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому ухвалює рішення про задоволення позову і стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст.182, ст.183 СК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

02 липня 2014 року позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 18.06.2008 року. Посилався на те, що 18 червня 2008 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 13 334 грн. 84 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 5744 грн. 37 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6717 грн. 38 коп., штраф (фіксована частина)- 250 грн., штраф (процентна складова) - 623 грн. 09 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 18.06.2008 року укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 13 334 грн. 84 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 5744 грн. 37 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6717 грн. 38 коп., штраф (фіксована частина)- 250 грн., штраф (процентна складова) - 623 грн. 09 коп. Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

02 липня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідач, відповідно до кредитного договору від 22 грудня 2011, року отримав кредит. Щомісячно повинен був вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідач неналежним чином виконував своє зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідач не виконує умов договору, тому просить стягнути з нього відповідно до умов договору борг за кредитом на загальну суму 2911,00 грн. Представник позивача в письмовій заяві просить розглядати справу без її участі підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який згідно поштового повідомлення за зареєстрованим місцем його проживання повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не направив, тому що відсутній за місцем проживання. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 22 грудня 2011 року було укладено кредитний договір. Відповідач [PERSON] не виконував вимоги договору і не сплачував встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачеві борг з кредиту, простроченого тіла кредиту, заборгованість за комісіями на загальну суму 2911,00 грн. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, розрахунком заборгованості, заявою [PERSON] про відкриття рахунку, кредитним договором, анкетою позичальника, статутом Банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст. 626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

02 липня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідачка, відповідно до кредитного договору від 19 грудня 2012 року, отримала кредит. Щомісячно повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідачка неналежним чином виконувала своє зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідачка не виконує умов договору, тому просить стягнути з неї відповідно до умов договору борг за кредитом на загальну суму 7170,11 грн. Представник позивача в письмовій заяві просить розглядати справу без її участі підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, яка, згідно з поштовим повідомленням, за зареєстрованим місцем її проживання повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не направила. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 19 грудня 2012 року було укладено кредитний договір. Відповідачка [PERSON] не виконувала вимоги договору і не сплачувала встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язана сплатити позивачеві борг з кредиту та заборгованість за відсотками на загальну суму 7170,11 грн. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, розрахунком заборгованості, заявою про відкриття рахунку, кредитним договором, анкетою позичальника, статутом Банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст. 626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved