Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

03 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення неукладеним, витребування майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на ? частину нежитлового приміщення та визнання права власності на 1/2 частину автомобіля. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 24.07.1993 року позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] Фактично шлюбні відносини з 20.07.2012 року припинились без розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі ними нажито спільне майно: нежитлове приміщення - продовольчий магазин «[INFO]», який знаходиться у [ADDRESS], торговою площею 56,1 квадратних метра, який було зареєстровано за ПМП «Георгій», автомобіль Subaru Forester, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на ім'я відповідача [PERSON] Позивач вказує, що [PERSON] грубо порушив вимоги Сімейного Кодексу України та без згоди позивача, всупереч її волі, незаконно відчужив вищевказане майно (автомобіль було відчужено [PERSON]), фактично незаконно позбавивши її передбаченого законом права на володіння, користування і розпорядження майном. Також, 18.01.1995 року, під час перебування у шлюбі з позивачем, [PERSON] зареєстрував ПМП «Георгій», предметом діяльності якого є оптова та роздрібна торгівлі ПМП «Георгій» уклало Договір з виконкомом Хмельницької міської ради на право тимчасового користування землею на умовах оренди земельної ділянки площею 27 кв.м. На вказаній ділянці за спільні кошти подружжя було придбано та змонтовано залізничний вагон, який переобладнали на нежитлове приміщення - павільйон «[INFO]» та йому була надана адреса м. Хмельницький, [ADDRESS] загальною площею 24,1 кв.м. Позивач будучи ФОП фактично забезпечувала роботу магазину. Станом на 2013 рік магазин декілька разів перебудовувався, і на даний час це капітальна споруда із залізобетону загальною площею 76,92 кв.м. Дана споруда збудована за спільні кошти позивача та [PERSON] Проте, 05.03.2013 року без згоди позивача ПМП «Георгій» [PERSON] було продано його матері [PERSON] шляхом визначення її як одноособового засновника-фізичної особи. 07.03.2013 року магазин «[INFO]» було перепродано рідному брату відповідача [PERSON], директору та засновнику МПП «Біріл». Таким чином, відповідач [PERSON] незаконно одноособово відчужив спільно набуте з позивачем майно. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд визнати неукладеним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення продовольчого магазину «[INFO]», який знаходиться у [ADDRESS] торговою площею 56,1 кв.м. між ПМП «Георгій» та МПП «Біріл» від 07.03.2013 року; витребувати у [PERSON] безпідставно набуте майно - нежитлове приміщення продовольчого магазину «[INFO]» у [ADDRESS] торговою площею 56,1 кв.м.; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Subaru Forester, 2007 року випуску, між [PERSON] та [PERSON] від 13.02.2013 року; визнати за нею право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення продовольчого магазину «[INFO]» в м. Хмельницькому по [ADDRESS] загальною площею 76,92 кв.м. та на 1/2 частину автомобіля Subaru Forester, 2007 року випуску. 22 липня 2014 року позивач уточнила позовні вимоги та просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Subaru Forester, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] від 13.02.2013 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля; витребувати даний автомобіль у громадянина [PERSON]; визнати неукладеним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення продовольчого магазину «[INFO]», який знаходиться у [ADDRESS], торговою площею 56,1 кв.м. між ПМП «Георгій» та МПП «Біріл» від 07.03.2013 року; витребувати у ПП «Біріл» безпідставно набуте майно - нежитлове приміщення продовольчого магазину «[INFO]»; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення продовольчого магазину «[INFO]» в м. Хмельницькому по [ADDRESS] загальною площею 76,92 кв.м. Ухвалою суду за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено [PERSON] (станом на час розгляду справи є власником спірного автомобіля Subaru Forester, 2007 року випуску), МПМ «Георгій», МПП «Біріл». В судовому засіданні позивач та її представник уточненні вимоги позову підтримали. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши, що аналогічна справа про поділ майна вже розглядалась у суді, а тому провадження по даній справі в частині визнання права власності на ? майна повинне бути закритим. Крім того зазначив, що позивачем не доведено позовних вимог тому у позові слід відмовити. Відповідач-представник відповідача ПМП «Георгій» Бірюліна С.С. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши, що [PERSON] законним способом придбав спірний автомобіль, є добросовісним набувачем, тому підстав для витребування у нього автомобіля немає. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача МПП «Біріл» в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 року, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.08.2014 року було розірвано. В період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] останнім було придбано автомобіль Subaru Forester, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В подальшому, в період шлюбу, вказаний автомобіль був проданий [PERSON] 13.02.2013 року, а останній продав даний автомобіль [PERSON] Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч. 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Subaru Forester, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] від 13.02.2013 року, оскільки вона не надавала згоди на його укладення. Проте, у відповідності до ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів того, що вона не погоджувалась на продаж спірного автомобіля, також не надано суду копії оскаржуваного договору купівлі-продажу від 13.02.2013 року, не доведено, що кошти, отриманні [PERSON] відпродажу автомобіля були витраченні не в інтересах сім'ї. Також, заявляючи вимогу про визнання договору купівлі-продажу недійсним, позивач не довела жодної з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України недійсності правочину. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тому, вимога [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.02.2013 року не підлягає задоволенню. Разом з тим, вимоги [PERSON] про визнання за нею право власності на 1/2 частину спірного автомобіля та про витребування даного автомобіля у громадянина [PERSON], як похідні від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, також не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на законі. Щодо позовної вимоги про визнання неукладеним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення продовольчого павільйону-магазину «[INFO]», який знаходиться у [ADDRESS], торговою площею 56,1 кв.м. укладеного між ПМП «Георгій» та МПП «Біріл» від 07.03.2013 року, то дана вимога суперечить нормам цивільного законодавства, оскільки такого способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, як визнання правочину неукладеним нормами Цивільного Кодексу України не передбачено. Також, позивачем не обґрунтовано її право на оскарження договору купівлі-продажу майна, укладеного між суб'єктами господарювання, та не зазначено, яким чином порушені її права даним договором. Тому суд приходить до висновку про безпідставність даної вимоги позивача. Як наслідок, вимога про витребування у ПМП «Біріл» безпідставно набутого майна - нежитлового приміщення продовольчого павільйону-магазину «[INFO]» також не підлягає задоволенню з вищевказаних підстав. Щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення продовольчого магазину «[INFO]» в м. Хмельницькому по [ADDRESS] загальною площею 76,92 кв.м., то суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не доведено існування такого приміщення продовольчого магазину як нерухомого майна. Натомість, згідно інвентаризаційної справи № 007250-000 біля будинковолодіння [ADDRESS] в м. Хмельницькому знаходиться приміщення павільйону для торгівлі продовольчими товарами «[INFO]», загальною площею 63,3 кв.м. Також позивачем не обґрунтовано її вимоги щодо цього приміщення, тобто не доведено, що вказане майно перебувало у власності подружжя, є спільною сумісною власністю та підлягає поділу згідно норм СК України. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність вимог [PERSON], а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed