Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

03 вересня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи його тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 24 вересня 2007 року було укладено кредитний договір № 11221070000, згідно якого останній було надано 73000 доларів США строком до 01.11.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 24.09.2007 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- магазин загальною площею 73 кв.м., який розташований в м. Коломия, по вул.. Бандери, 19, Івано-Франківської області. 08.12.2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу предмета вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач став новим кредитором у зобовязанні з [PERSON] Відповідач умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 487659,78 грн. Просять суд звернути стягнення на предмет іпотеки: магазин загальною площею 73 кв.м., який розташований в м. Коломия, по вул.. Бандери, 19, Івано-Франківської області шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк». В судове засідання представник позивача не зявився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі,підтримав позовні вимоги і просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 24 вересня 2007 року було укладено кредитний договір № 11221070000, згідно якого останній було надано 73000 доларів США строком до 01.11.2027 року.. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 24.09.2007 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- магазин загальною площею 73 кв.м., який розташований в м. Коломия, по вул.. Бандери, 19, Івано-Франківської області. 08.12.2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу предмета вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач став новим кредитором у зобовязанні з [PERSON] Відповідач умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 487659,78 грн. Згідно ч.1 ст.. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. ч. 3 ст. 33 передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідне застереження міститься в п.5.1. Договору іпотеки від 24.09.2007 року (а.с.20). Таким чином, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 514, 526, 629 ЦК України, ст.. 33, 37, 41 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: approved