Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених вимог просить: розірвати шлюбу кладений між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]»; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 04.06.2018 року до 04.06.2019 року. Як на підставу позову посилається на те, що з 20.04.2012 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені у жовтні 2017 року. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дітям не надає. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дитиною перебувають у скрутному матеріальному становищі. Відповідач працездатний, здоровий чоловік, інших осіб на утриманні немає, працює начальником цеху Харківського автогенному заводі. Вона витрачає додаткові кошти на утримання доньки на лікування, купування ліків тощо. Ухвалою суду від 13.07.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. В підготовче засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, фактичні шлюбні відносини припинені в жовтні 2017 року. Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину визнав у повному обсязі, фактичні шлюбні відносини припинені в жовтні 2017 року. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 20 квітня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №19. Від сумісного проживання подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач [PERSON], матір'ю - позивачка [PERSON] Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені в жовтні 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, разом не проживають. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Сторони визнали, що неповнолітня донька [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього на утримання доньки аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно та стягнення з нього додаткових витрат у розмірі 1000 грн. на утримання доньки у щомісячно протягом року. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, відповідач визнав позовні вимоги повністю, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 04.06.2018 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання доньки у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 04.06.2018 року до 04.06.2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved