Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

03.01.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив 13.03.2019 року, до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, зазначаючи про те, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Первомайське, вул. Шкільна, 21, згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 16.03.1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Марївської сільської Ради народних депутатів №6 від 13.12.1994 року. В даному будинку, окрім позивача, є зареєстрованим його син [PERSON], який за вказаною адресою не проживає більше десяти років. На даний час відповідач проживає у Російській Федерації, добровільно приїхати щоб знятись з реєстраційного обліку не бажає. Реєстрація відповідача у будинку призводить до додаткових матеріальних витрат [PERSON] щодо оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 7 Постанови КМУ №848 від 21 жовтня 1995 року «Про спрощення порядку надання населенню субсидій…», кількість осіб зареєстрованих у приміщенні враховується при призначенні субсидій. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у належному позивачу будинку, порушує право останнього на отримання ним державної субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, що суттєво погіршує матеріальний стан позивача, обмежує його право власності та володіння своїм майном. Також, позивач має намір зареєструвати у будинку інших осіб, але у звязку із реєстрацією у ньому відповідача, цього зробити не може, оскільки на кожну зареєстровану особу є певні норми житлової площі будинку, і якщо ця площа менше за норму, особа не може стати на реєстрацію. Крім того, своїми діями відповідач порушує норми ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якої громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Між сторонами у справі не існує будь-яких домовленостей щодо користування належним позивачу будинком, відповідач не здійснює плату за користування жилим приміщенням, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участь у спільному побуті, тому він вважається таким, що втратив право користування ним. Посилаючись на ст. ст. 316, 317, 405 ЦК України, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Первомайське, вул. Шкільна, 21, внаслідок відсутності без поважних причин понад один рік. До початку проведення судового засідання представником позивача [PERSON], [PERSON], надано суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є дочкою позивача та рідною сестрою відповідача [PERSON], [INFO], який не проживає за адресою: [INFO], більше 10 років. На даний час він проживає у Російській Федерації, йому відомо про даний позов, і він заперечень проти нього не має. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач є його дідом, а відповідач дядьком, який більше 10 років тому поїхав на заробітки, і за місцем реєстрації не приїздить. Спілкування з [PERSON] він не має. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, заслухавши пояснення свідків, встановив наступне. Копією Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Марївської сільської Ради народних депутатів 16 березня1995 року, на підставі рішення даного виконкому від 13 грудня 1994 року за №6, зареєстрованого Синельниківським БТІ 16 березня 1995 року, записаного в реєстрову книгу за реєстровим номером 241, встановлено належність на праві власності позивачу [PERSON] в цілому жилого будинку, з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Первомайськ, вул. Шкільна, 21 (а.с.4) Копією будинкової книги підтверджено, що у вказаному будинку є зареєстрованими, окрім позивача [PERSON], відповідач [PERSON], [INFO], з 30.07.1996 року (а.с.6-8). Згідно ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Згідно ст. 7 Закону України від 11. 12. 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивач є власником зазначеного вище будинку, реєстрація відповідача в ньому створює позивачу перешкоди у користуванні ним, відповідач протягом більше одного року в будинку не проживає, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved