Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

02.11.2018 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся начальник управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення завданої неправомірними діями майнової шкоди. В позові заявник посилається на те, що [PERSON], працюючи на посаді начальника Петриківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в період з 01.08.2017 по 31.01.2018, заподіяв майнової шкоди на суму 14431,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, повязані з розглядом справи також покласти на відповідача. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до службової записки начальника Петриківського відділення управління [PERSON] від 23.03.2018, з урахуванням інформації працівників Петриківського відділення, відповідачем видано канцелярських товарів на суму 2272,00 грн.: 10 картонних швидкозшивачів (10 х 6,00 грн = 60,00 грн); 10 пластикових швидкозшивачів (10 х 10,00 грн. = 100,00 грн); 7 кулькових ручок (по одній на працівника) (7 х 10,00 грн - 70,00 грн); 7 олівців (по одному на працівника) (7 х 6,00 грн = 42,00 грн); 20 пачок офісного паперу (20 х 100,00грн = 2000,00 грн). При звільненні відповідача залишки канцелярських товарів на суму 14431,00 грн (16700,00 2272,00) передані не були. Комісією, створеною відповідно до наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 23.03.2018 №198-ОД, проведена перевірка фактів, викладених начальником Петриківського відділення управління [PERSON] у листі від 23.03.2018 щодо встановлених порушень у зв'язку з невиконанням колишнім начальником Петриківського відділення [PERSON] своїх службових обов'язків, за результатами якої складено акт від 04.04.2018. Так, перевіркою встановлено, що за період з 01.08.2017 по 31.12.2017 відповідачем укладено договори на придбання канцелярських товарів з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] За вказаний період придбано канцелярські товари: у постачальника ФОП [PERSON]: рахунок №110 від 21.08.2017 - на суму 3000,00 грн; рахунок №109 від21.08.2017- на суму 3000,00грн; рахунок №119 від 14.09.2017 - на суму 1600,00 грн; рахунок№128 від 17.10.2017 - на суму 1700,00 грн; \~ \~ \~ \~рахунок № 146 від 01.12.2017 - на суму 3200,00 грн; та у постачальника ФОП [PERSON]: рахунок № 66 від 21.08.2017 - на суму 2000,00 грн; рахунок №73 від (без дати) - на суму 500,00 грн; рахунок №80 від (без дати) - на суму 693,00 грн; \~ \~ \~ \~рахунок №90 від 31.10.2018 -на суму 293,00 грн; рахунок №99 від (без дати) - на суму 717,00 грн. всього на загальну суму 16\~703,00 грн. З накладних та рахунків вбачається, що [PERSON] для Петриківського відділення управління придбано 57 пачок офісного паперу, швидкозшивачів: картонних - 190, пластикових - 158, кулькових ручок - 90, олівців з гумкою - 45. Таким чином, у зв'язку з відсутністю на обліку та фактично решти канцелярських товарів, з вини відповідача, який працював на посаді начальника Петриківського відділення управління з 01.08.2017 по 31.01.2018, заподіяно шкоду на суму 14431,00 грн. Придбані канцелярські товари оприбутковані на підставі оформлених первинних документів постачальника (накладна, рахунок) і одразу списані на фактичні видатки Перевіркою встановлено, що придбання канцелярських товарів Відповідачем здійснювалось з порушенням норм Закону України від 25.12.2015 №922 «Про публічні закупівлі», без вивчення цінових пропозицій постачальників за значно завищеними цінами. Виходячи з викладеного, контроль щодо раціонального використання коштів Фонду з боку колишнього керівника Петриківського відділення управління [PERSON] відсутній. 19.11.2018 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Під час підготовчого судового засідання відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, де він просив відмовити в задоволенні позову вважаючи його необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. При цьому [PERSON] зазначив, що 31.01.2018 його звільнено з посади виконувача обов'язків начальника Петриківського відділення Фонду при цьому комісію щодо перевірки фактів порушень службових обов'язків [PERSON] створено лише 23.03.2018 та складено акт перевірки 04.04.2018, тобто майже через 3 місяці після звільнення [PERSON] з посади. Крім того, інвентаризація проводиться за обов'язкової участі матеріально відповідальної особи, однак, він не був присутній під час проведення зазначеної інвентаризації, у зв'язку з чим був позбавлений можливості надавати будь-які пояснення з даного приводу членам комісії. Комісією не складася протокол інвентаризації. Між ним та представником позивача не було укладено договору про матеріальну відповідальність та взяття товарів на бухгалтерський облік зобов'язаний здійснити головний бухгалтер Петриківського відділення, а їх видачу - матеріально відповідальна особа. В зазначений позивачем період договори на матеріальну відповідальність було укладено між Петриківським відділенням Фонду з наступними працівниками: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.68-71). 15.01.2019 представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву де зазначено, що є помилковим посилання відповідача на пункт 7 «Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань», затверджене наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 № 879 (далі - Положення №879), згідно з яким у разі зміни керівника проведення інвентаризації є обов'язковим, оскільки вартість малоцінних та швидкозношуваних предметів, що передані в експлуатацію, виключається зі складу активів. При цьому, відповідно до пункту 4.1 Положення №879 на малоцінні та швидкозношувані предмети, які обліковуються в оперативному порядку, інвентаризаційні описи не складаються, а перевіряється фактична наявність цих предметів у матеріально відповідальних осіб шляхом співставлення з відомістю оперативного обліку. Виявлена при цьому нестача предметів оформлюється актом. Дійсно з\~відповідачем не\~укладався договір\~про повну\~матеріальну відповідальність,\~однак [PERSON] несе матеріальну відповідальність на підставі Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників ВИПУСК 1. Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 №336 у редакції від 22.09.2015, де визначено, що директор підприємства керує згідно з чинним законодавством виробничо-господарською та фінансово-економічною діяльністю підприємства, відповідає за наслідки прийнятих рішень, збереження та ефективне використання майна підприємства, а також фінансово-господарські результати його діяльності. Крім того, за нормами частини 3 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів (а.с.76-80). 29.01.20198 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON]\~підтримала заявлений\~позов з\~наведених у\~ньому підстав\~та зазначила,\~що внаслідок неналежної організації контролю за обліком канцелярських товарів та їх використанням з вини [PERSON], який працював на посаді начальника Петриківського відділення управління з 01.08.2017 по 31.01.2018, позивачу заподіяно шкоду на суму 14431,00 грн., яка повинна бути стягнута з відповідача так як керівник несе відповідальність за діяльність Управління. Крім того, в підтвердження позовних вимог представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, крім обставин викладених в позові пояснила, що проведеною перевіркою встановлено, здійснення придбання канцелярських товарів [PERSON] з порушенням норм Закону України від 25.12.2015 № 922 «Про публічні закупівлі», без вивчення цінових пропозицій постачальників за значно завищеними цінами, що свідчи про неналежне виконання відповідачем своїх обовязків як керівника. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що під час проведення перевірки встановлено відсутність належного обліку канцелярських товарів. Шляхом співставлення документів бухгалтерського обліку, з врахуванням пояснень працівників Петриківського відділення, було встановлено відсутність канцелярських товарів на суму 14431,00 грн. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог вважаючи їх безпідставними. [PERSON] доповнив, що з начальником Петриківського відділення управління [PERSON] у нього склалися особисті неприязні відносини, в той час коли останній перебував під його керівництвом. При цьому просить врахувати, що відсутність канцелярських товарів, встановлена за сплином двох місяців після його звільнення та без урахування пояснень всіх працівників Відділення, яким видавалися такі товари. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані позивачем докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до контракту від 30 червня 2017 року, який діяв до 14 грудня 2017 року та на підставі якого видано накази про призначення від 28.07.2018 №179-к та про звільнення від 11.12.2017 №490-к та з 15 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року виконував обов'язків начальника Петриківського відділення управління (а.с. 7-14). Відповідно до службової записки начальника Петриківського відділення управління [PERSON] від 23.03.2018, [PERSON] укладено договори на придбання канцелярських товарів з ФОП [PERSON] на суму 14000 грн. та ФОП [PERSON] на загальну суму 4027 грн. У накладних з місяця в місяць дублювався один і той же перелік канцелярських товарів. Фактично працівникам відділення за весь час роботи було видано 10 картонних швидкозшивачів, 10 пластикових швидкозшивачів, по 1 кульковій ручці, по 1 олівцю, та 20 пачок паперу офісного формату А4. (а.с. 16-17). Комісією, створеною відповідно до наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 23.03.2018 №198-ОД, проведена перевірка фактів, викладених начальником Петриківського відділення управління [PERSON] у листі від 23.03.2018 щодо встановлених порушень у зв'язку з невиконанням колишнім начальником Петриківського відділення [PERSON] своїх службових обов'язків, за результатами якої складено акт від 04.04.2018. Так, в п. 5 вказаного акту зазначено, що за період з 01.08.2017 по 31.12.2017 [PERSON] укладено договори на придбання канцелярських товарів з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] на загальну суму 16703 грн. За перевіряємий період придбано 57 пачок (500арк) офісного паперу, що в розрахунку на одного працівника - 5,2 пачки, швидкозшивачів: картонних -190, пластикових - 158, кулькових ручок - 90, олівців з гумкою - 45 . Фактично у відділенні працювало на той період 11 фахівців: у смт. Петриківка - 3, смт. Царичанка - 1, смт. Магдалинівка - 7. Для працівників відділення (як зазначено в листі [PERSON]В.), працюючих у смт. Магдалинівка (7 фахівців) було видано лише 10 картонних та 10 пластикових швидкозшивачів, по одній кульковій ручці та одному олівцю, 20 пачок офісного паперу. При звільненні колишнім начальником відділення [PERSON] не були передані залишки канцелярських товарів. (а.с. 19-21). Придбання вказаної в акті кількості канцтоварів не заперечується відповідачем та відповідає копіям накладних і платіжним дорученням, долученим до акту перевірки (а.с. 22-48) Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються гл. IX Кодексу законів про працю України. У чинному законодавстві поряд із поняттям матеріальної відповідальності визначена категорія цивільно-майнової відповідальності. Матеріальна відповідальність є інститутом трудового права. Умови, підстави, обсяг та порядок її застосування закріплено КЗпП України. Майнова відповідальність є цивільно-правовою категорією. Правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності здійснює ЦК України, тому вона не поширюється на трудові правовідносини. Галузева належність матеріальної відповідальності до трудового права визначається характером правопорушення. Щодо шкоди, завданої роботодавцю працівником внаслідок недотримання трудової дисципліни, норми цивільного законодавства не застосовуються (Узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю, проведеного на підставі доручення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Постановою від 11 грудня 2015 року №12). Таким чином посилання позивача на положення ст. 1166 ЦК України, як на правові підставу позову помилкові та не відповідають характеру правовідносин, що виникли між сторонами. До того ж, положеннями Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя. Положення даного Закону не поширюються на правовідносини міз роботодавцем та працівником. Отже, положеннями ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Таким чином, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч.2 ст.130 КЗпП). Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. До категорії прямої дійсної шкоди належать недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи або в іншої особи, якій матеріальні цінності передані у звязку з виконанням нею трудових обовязків. Матеріальна відповідальність за недостачу матеріальних цінностей можлива лише в разі недостачі понад норму природної втрати. Якщо втрата природна, то притягнення працівника до матеріальної відповідальності неможливе. Якщо ж власник доведе, що втрата, хоч і не перевищує межі норм природної, не є природною, а спричинена винними діями працівника, то притягнення до матеріальної відповідальності можливе. Про недостачу мова йде у всіх випадках, коли працівник зобовязаний відзвітувати про отримані матеріальні цінності, а при звіті (інвентаризації) виявиться їх менша кількість. При цьому термін «недостача» не розкриває причини зменшення кількості матеріальних цінностей. Постановою Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29.12.92 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» в п. 4 розяснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. При цьому,\~за правилами\~ст.\~135-3\~КЗпП розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Відповідно до пункту 4.1 Положення №879 на малоцінні та швидкозношувані предмети, які обліковуються в оперативному порядку, інвентаризаційні описи не складаються, а перевіряється фактична наявність цих предметів у матеріально відповідальних осіб шляхом співставлення з відомістю оперативного обліку. Виявлена при цьому нестача предметів оформлюється актом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до того, що позивачем не надано суду жодного належного та достовірного доказу спричинення шкоди та її розміру, оскільки ні надана службова записка начальника Петриківського\~відділення управління\~[PERSON]\~від 23.03.2018 ні акт проведеної\~04.04.2018 перевірка фактів, викладених у вказаній записці не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ казаних фактів , так як вони не відповідають наведеним правилам встановлення розміру завданої шкоди. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України) Суд відзначає, що жодних відомостей, підтверджених належними доказами (відповідними актами інвентаризації чи недостачі) наявності залишків канцелярських товарів на суму 2272,00 грн. на час звільнення відповідача, позивачем не надано. Комісійна перевірка, фактів викладених у службовій записці здійснено за сплином двох місяців після звільнення відповідача. Фактична кількість канцелярських товарів комісією взагалі не встановлена. Крім того, залишок канцелярських товарів, встановлений зі змісту службової записки, без отримання пояснень всіх працівників, яким вони видавались та самого відповідача. Твердження представників\~відповідача щодо\~порушення відповідачем\~норм Закону\~України від\~25.12.2015\~№922\~«Про публічні\~закупівлі» при придбанні\~канцелярських товарів,\~тобто,\~без вивчення\~цінових пропозицій\~постачальників за\~значно завищеними\~цінами,\~суд не\~перевіряє,\~оскільки воно\~не стосується\~предмету спору. Таким чином позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed