Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

03 лютого 2020 року позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ляшенко М.Д. звернулись до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про визнання неправомірними дій та скасування розпорядження за № 142/6 від 10.07.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач [PERSON] в 1992 році отримав на підставі Державного акту право на користування земельною ділянкою, площею 1,85 га в межах території Казанківської селищної ради. 03 лютого 2005 року позивач отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053, площею 1,85 га в межах території Казанківської селищної ради. 21 квітня 2019 року позивач виявив, що на частину його земельної ділянки здійснено рейдерський захват в спосіб самоуправства посадовими особами Казанківської РДА в результаті якого приблизно ј належної йому земельної ділянки було вилучено в нього. Як зазначає позивач, то із довжини його земельної ділянки та інших суміжних власників землі було відрізано приблизно 100 метрів землі, які передані у власність третій особі - громадянину [PERSON] . При цьому, посадові особи відповідачів вчинили підробку офіційного документу, а саме: акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання, які позивач особисто не підписував, але який містить від його імені підпис. Як зазначає позивач, то оскільки він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку у 2005 році, то її реєстрація за чинним на той час законодавством здійснювалася територіальними органами земельних ресурсів шляхом внесення записів до відповідної Книги про державну реєстрацію Державних актів на право власності на землю. В той же час, з 01 січня 2013 року реєстрація прав власності на земельну ділянку передбачає внесення відповідних відомостей до державного реєстру. Оскільки відомості щодо земельної ділянки позивача не були перенесені до Державного реєстру речових прав, то приймаючи рішення про затвердження технічної документації [PERSON] відповідачі по справі вчинили кримінальне правопорушення із зловживання владою та службової недбалості, оскільки не перевірили належним чином інформацію щодо зареєстрованих до 2013 року земельних ділянок та допустили подвійну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, яка належала позивачу. З огляду на наведені підстави позову, позивач та його представник просили суд: визнати неправомірними діями відповідачів: Казанківської РДА та ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області з незаконного виготовлення та затвердження технічної документації, що слугувало видачі [PERSON] . Державного акту серії ЯА № 065835; скасувати рішення за № 142/6 від 10.07.2018 року про виготовлення та затвердження технічної документації та видачі Державного акту серії ЯА № 065835 за № 065835 на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 24.02.2020 року провадження у справі було відкрито, призначено справу до розгляду по суті та витребувано у ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області технічну документацію на земельні ділянки позивача [PERSON] та [PERSON] ; витребувано у Казанківській РДА інформацію щодо реєстрації земельних ділянок, які належать позивачу [PERSON] та [PERSON] . У відзиві на позовну заяву від 11.03.2020 року № 9-14-0.62-1864/2-20, відповідач 2 - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області зазначило, що не приймало оспорюваних позивачем рішень та не видавало Державного акту [PERSON] про право власності останнього на земельну ділянку. За таких обставин, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області зазначило, що не є належним відповідачем по справі. З відповіді Відділу у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.03.2020 року № 90/119-20 вбачається, що технічна документація із землеустрою на земельні ділянки позивача [PERSON] та [PERSON] до місцевого фонду документації не надходила. З відповіді Казанківської РДА від 05.05.2020 року № 01-18/10/458 вбачається, що до повноважень районної державної адміністрації віднесено передачу земельних ділянок у власність чи користування із земель державної власності в межах сіл, селищ, міст районного значення та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об`єктів індивідуального дачного будівництва, тобто районна адміністрація не є належним відповідачем у справі. 20 червня 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заяву про заміну неналежного відповідача, де не змінюючи предмету та підстав позову, просив суд: визнати неправомірними діями відповідачів: Казанківської селищної ради Миколаївської області та ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області з незаконного прийняття рішення за № 142/6 від 10.07.2018 року про виготовлення та затвердження технічної документації, що слугувало видачі Державного акту серії ЯА № 065835 за № 065835 на ім`я [PERSON] ; скасувати рішення за № 142/6 від 10.07.2018 року Казанківської селищної ради Миколаївської області про надання дозволу на виготовлення та затвердження технічної документації та видачі Державного акту серії ЯА № 065835 за № 065835 на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 04.08.2020 року первісного позивача - Казанківську РДА Миколаївської області було замінено на належного відповідача у справі - Казанківську селищну раду Миколаївської області; витребувано у належного відповідача копію технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером: 4823655100:33:000:0095 та передачі вказаної земельної ділянки у власність [PERSON] . Ухвалою суду від 04.08.2020 року було задоволено клопотання позивача та витребувано з Державного архіву Миколаївської області та архівного сектору Казанківської РДА технічну документацію на земельну ділянку, яка належить позивачу [PERSON] ; витребувано у відповідача - Казанківської селищної ради примірник розпорядження від 10.07.2018 року № 142/6 та від відділу поліції копії матеріалів кримінального провадження, розпочатого за зверненням [PERSON] . З відповіді Державного архіву Миколаївської області від 14.08.2020 року № К-528/03-06 вбачається, що технічна документація щодо відведення земельної ділянки громадянам України (87 чоловік) на зберігання до архіву не надходила. З відповіді архівного сектору Казанківської РДА від 02.09.2020 року № 46/04-06 вбачається, що витребувані документи в архіві відсутні. Ухвалою суду від 12.11.2020 року було задоволено клопотання позивача та витребувано у [PERSON] проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки та оригінал акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання; витребувано з Відділу у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Ухвалою суду від 19.05.2021 року клопотання сторони позивача було задоволено, призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо того, чи був виконаний саме позивачем підпис у акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання б/д та б/н. Ухвалою суду від 13.07.2021 року провадження у справі було поновлено, призначено судове засідання. В судовому засіданні 23.07.2021 року судом було задоволено клопотання позивача про виклик свідків, прийнято відмову від допиту раніше заявлених свідків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні 11.08.2021 року судом було задоволено клопотання позивача про допит свідка [PERSON] , прийнято відмову від допиту раніше заявленого свідка [PERSON] , залишено без розгляду повторне клопотання позивача про витребування технічної документації з Відділу у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. В ході судового розгляду, судом було роз`яснено стороні позивача, що спір, який пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки стосується особи, право на майно якої фактично оспорюється позивачем, тобто [PERSON] , якого позивач вважав необхідним залучити до участі у справі лише в якості третьої особи, без самостійних вимог. Оскільки позивач та його представник наполягали на визначені [PERSON] в якості третьої особи, то судом було роз`яснено наслідки звернення до неналежного відповідача у справі або не залучення належного відповідача до участі у справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги до вказаних в позові відповідачів підтримали повністю, просили їх задовольнити визнавши їх дії протиправними та скасувавши рішення за № 142/6 від 10.07.2018 року. Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини своєї неявки в суд не повідомили. Згідно з відзивом відповідача 2 - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, управління просило проводити судові засідання без участі їхнього представника. Третя особа - [PERSON] протягом всього судового розгляду справи по суті в судові засідання не з`являвся, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання про причини своєї неявки суд не повідомляв. Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. На підставі рішення Миколаївської обласної Ради народних депутатів від 24.12.1992 року б/н, позивач [PERSON] отримав Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 1,85 га для розширення особистого присадибного господарства (а.с. 5, 162-166, Т.І). На підставі акту б/д березня 1993 року на виконання рішення Миколаївської обласної Ради народних депутатів від 24.12.1992 року б/н позивачу було визначено межі земельної ділянки в натурі (а.с. 7, Т.І). 22 жовтня 2004 року на підставі розпорядження Казанквіської РДА № 699-р було затверджено технічну документацію із складення державних актів на право власності на землю громадянам України (87 чоловік) для ведення особистих селянських господарств в межах території Казанківської селищної ради, де за порядковим номером 47 значиться позивач [PERSON] , площа земельної ділянко якого визначена площею в 1,85 га (а.с.11-13, Т.І). На підставі вказаного рішення, 03 лютого 2005 року позивач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 069129 (а.с.14, Т.І.) за яким отримав у власність земельну ділянку, площею 1,85 га в межах Казанківської селищної ради, за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053. З наданого позивачем витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.05.2019 року № НВ-4806455392019 (а.с.15, Т.І.), вбачається реєстрація земельної ділянки в Державному підприємстві «Центр ДЗК» за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053 з 03.02.2005 року, власником якої, є позивач [PERSON] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 246887688 від 04.03.2021 року вбачається, що 24.02.2021 року було проведено реєстрацію права власності земельної ділянки позивача, за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053, площею 1,8498 га в межах Казанківської селищної ради (а.с. 219, Т.ІІ). Таким чином судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053, площею 1,85 га в межах Казанківської селищної ради. З дослідженого судом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 27-69, Т.ІІ) вбачається, що на підставі наказу відповідача 2 - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 29.11.2016 року № 14-11881/14-16-СГ було надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, орієнтовним розміром - 2,00 га. За замовленням [PERSON] . Приватним підприємством «Укрприватзем» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , з якого також вбачається узгодження меж відведеної земельної ділянки [PERSON] із суміжними власниками земельних ділянок (акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання б/д) (а.с. 51, Т.ІІ). Згідно висновку експерта від 01.07.2021 року № СЕ-19/115-21/8058-ПЧ, підпис від імені [PERSON] у нижній частині аркуша акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання б/д виконаний, ймовірно, [PERSON] . В подальшому, рішенням Казанківської селищної ради від 10.07.2018 року № 142/6, було надано ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області погодження на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства громадянам України, зокрема: [PERSON] (а.с. 96, Т.І., а.с. 68, Т.ІІ). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138428221 від 20.09.2018 року, право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,00 га, за кадастровим номером: 4823655100:33:000:0095 було зареєстровано 13.09.2018 року (а.с.126, Т.ІІ). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] отримав земельну ділянку сільськогосподарського призначення з державної власності, площею 2,00 га, за кадастровим номером: 4823655100:33:000:0095 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, право власності щодо якої було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.09.2018 року. Будь-яких обставин, що свідчать про видачу [PERSON] . Державного акту на право власності на вказану вище земельну ділянку, судом в ході судового розгляду не встановлено. Судом не також не встановлено обставин на яких наполягав позивач щодо надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації на підставі саме спірного рішення Казанківської селищної ради від 10.07.2018 року № 142/6. В обґрунтування підстав позову, стороною позивача було надано суду абрис польових (контрольних) вимірів власної земельної ділянки (а.с. 206, 222, Т.І.) та лист ПП «Глобус - ММ» від 16.09.2020 року № 52 з доданими схемою розташування земельної ділянки, викопіюваннями з публічної кадастрової карти земельної ділянки (а.с. 231-234, Т.І.). Як вбачається з листа ПП «Глобус - ММ», після вивчення та аналізу наданого [PERSON] . Державного акту на право власності на земельну ділянку та вивчення та аналізу інформації з відкритих джерел даних земельного кадастру, інформації космічних знімків, було встановлено невідповідність фактичних меж земельної ділянки до меж, внесених до Державного земельного кадастру. Так, з південної частини фактичне землекористування частково розташоване поза межами земельної ділянки, внесеної до Державного земельного кадастру за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053 та знаходиться в межах земельної ділянки, внесеної до Державного земельного кадастру за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0095. З абрису польових (контрольних) вимірів та викопіювання з публічної кадастрової карти судом встановлено зареєстроване місце розташування земельної ділянки, за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053, яка позначена у виді горизонтального прямокутника, виділеного червоним кольором, який є суміжним з правого боку до вертикального прямокутника (земельної ділянки). З дослідженої судом схеми розташування земельної ділянки, за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053 вбачається, що межі фактичного використання позивачем даної земельної ділянки знаходяться частково на земельній ділянці за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0095. При цьому, з огляду на дані Державного земельного кадастру, земельна ділянка за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0053, яка належить позивачу знаходиться поза межами земельної ділянки за кадастровим номером: 4823655101:33:000:0095. Тобто, фактичне використання позивачем власної земельної ділянки не збігається із даними Державного земельного кадастру щодо її фактичного розташування. Як повідомив в судовому засіданні свідок [PERSON] , в 1992 році він працював у відділі земельних ресурсів та особисто був на полях, коли вимірювали площі земельних ділянок наданих громадянам у користування та встановлювали їх межові знаки. Він пояснив, що розташування земельних ділянок з одного боку було впритул до посадки дерев, а з іншого боку до польової дороги. Вимірювання земельних ділянок відбувалось лише з однієї сторони, оскільки вважалось, що розмір таких ділянок відповідає правовстановлюючим документам. Натомість, після внесення інформації по земельним ділянкам до публічної кадастрової карти, було виявлено похибку у проведених раніше вимірюваннях, через яку приблизно до 100 метрів зайвої землі отримали громадяни. За таких обставин, їх земельні ділянки змістили до 100 зайвих метрів занятих ними. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що на час виділення позивачу земельної ділянки працював начальником земельного агентства. В 90-х роках земельні ділянки видавалися громадянам, зокрема: поле було поділено на частки землі, які були в подальшому видані 88 громадянам, в тому числі і позивачу. Проте, в 2016 році було прийнято рішення щодо виділення земельних ділянок учасникам антитерористичної операції на сході України, внаслідок чого їм, та зокрема [PERSON] було виділено земельну ділянку біля лісосмуги (посадки дерев) поперек земельних ділянок, які використовувались 44-ма громадянами, в тому числі позивачем. Вказані обставини відбулись через те, що в 2013 році до публічної кадастрової карти були внесені відомості щодо земельних ділянок громадян власників землі на вказаному полі, із коригуванням фактичних меж землі. Відповідно до внесених даних, 44 власника землі змістили зі сторони посадки дерев в сторону польової дороги. Що стосується свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , то останні повідомили суду, що є суміжними власниками земельних ділянок до земельної ділянки, яка належить позивачу, та підтвердили ту обставину, що їх земельні ділянки були зміщені з одного боку в іншій бік. Таким чином, судом встановлено, що позивачем з 1992 року фактично використовується земельна ділянка, площею 1,85 га. В процесі виділення земельної ділянки позивачу було допущено похибку при вимірюванні її меж, які були виявлені при внесенні даних Державного акту на право власності на земельну ділянку до публічної кадастрової карти. З огляду на дані кадастрової карти фактичне користування позивачем земельної ділянки відбувалось частково на території земельної ділянки, яка не входила до меж його земель, що призвело до того, що після отримання [PERSON] земельної ділянки у власність її розташування збігає із місцем фактичного користування землею [PERSON] . В свою чергу в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження обставини, на яких наполягав позивач, а саме: дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою було надано на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, а не спірним рішенням сільської ради від 10.07.2018 року № 142/6. При цьому, спірним рішенням Казанківської селищної ради було надано погодження управлінню Держгеокадастру на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , а не погодження самого проекту. Наслідком прийнятого спірного рішення від 10.07.2018 року № 142/6 слугувала реєстрація ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області земельної ділянки відведеної [PERSON] в Державному земельному кадастрі, а не видачі Державного акту на право власності на землю. Оцінюючи встановлені обставини, суд враховує наступне. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви, передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України, вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. В свою чергу, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Як вбачається із правового висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Як було встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів Казанківської селищної ради Миколаївської області та ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області з вимогами щодо визнання неправомірними дій з незаконного прийняття рішення за № 142/6 від 10.07.2018 року про виготовлення та затвердження технічної документації, що слугувало видачі Державного акту серії ЯА № 065835 за № 065835 на ім`я [PERSON] та вимогами щодо скасування рішення за № 142/6 від 10.07.2018 року Казанківської селищної ради Миколаївської області про надання дозволу на виготовлення та затвердження технічної документації та видачі Державного акту серії ЯА № 065835 за № 065835 на ім`я [PERSON] . В ході судового розгляду стороною позивача не надано будь-яких доказів того, що внаслідок спірного рішення Казанківської селищної ради Миколаївської області за № 142/6 від 10.07.2018 року [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації, її затвердження та видача в подальшому Державного акту на право власності на землю, що призвело до порушення цивільних прав позивача на земельну ділянку. Натомість, судом було встановлено фактичні спірні правовідносини, які виникли між учасниками справи. а саме: що позивач вважає порушеними цивільні права на земельну ділянку [PERSON] , за яким зареєстроване аналогічне право щодо тієї частини земельної ділянки, яку позивач вважає своєю власністю. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , як особа, право на майно якої оспорюється позивачем є належним відповідачем по справі. Що стосується залучених позивачем відповідачів, то перед судом не доведено тих обставин, що ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області порушило, не визнало чи оспорило суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Як було встановлено судом, вказаним управлінням було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та забезпечено подальшу реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Тобто, вчинено дії щодо земельної ділянки [PERSON] , які позивачем не оспорюються та не оскаржуються. Будь-яких інших дій, чи то прийняття спірного рішення, чи затвердження технічної документації, чи видачі Державного акту [PERSON] ГУ Держгеокадастром в Миколаївській області вчинено не було. За таких обставин, з підстав, що обґрунтовують позовні вимоги, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області є неналежним відповідачем у справі. Аналогічно судом не встановлено, що Казанківською селищною радою Миколаївської області було вчинено дії з надання дозволу на розробку технічної документації, її погодження та з видачі Державного акту на право власності не землю [PERSON] . Проте, вказаною селищною радою дійсно було прийнято оспорювань позивачем рішення за № 142/6 від 10.07.2018. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Оскільки судом встановлено, що позивачем оспорюються дії та прийняте рішення Казанківської селищної ради Миколаївської області, що стало підставою для набуття права [PERSON] на майно, право на яке також оспорюється позивачем, то розгляд пред`явлених вимог до Казанківської селищної ради Миколаївської області без залучення іншого належного відповідача - [PERSON] суду видається неможливим. За таких обставин, підсумовуючи все наведене вище, суд не надаючи правової оцінки щодо заявлених стороною позивача підставам позову, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі через незалучення [PERSON] як належного відповідача по справі. Згідно ст. 141 судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed