Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

03.02.2016 року до суду з позовом звернулася [PERSON], в якому просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після померлої 27.10.2013 року матері [PERSON], а саме на житловий будинок із всіма господарськими будівлями та спорудами по вул. Гагаріна, 11 в с.Камянка Олевського району Житомирської області, як спадкоємець за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що мати [PERSON], мала у власності зазначений житловий будинок, однак позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного нерухомого майна спадкодавцю. Позивач надала до суду письмову заяву у якій просить суд розглянути справу у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Олевського району у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Олевського району Житомирської області № 1280 від 17.08.2015 року по господарській книзі № 12 за [PERSON] рахується житловий будинок № 11, який розташований по вул. Гагаріна в с. Камянка Олевського району Житомирської області та зданний в єксплуатацію у 1966 році. (а.с.13). Під забудову зазначеного будинку [PERSON], за вказаною адресою, виділялася земельна ділянка в розмирі 0.25 га., що стверджується довідкою цієї ж сільської ради. (а.с.13) та копією технічного паспорту (а.с.17-19). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 27 жовтня 2013 року. (а.с.20). За життя [PERSON] 25 травня 2006 року, склала заповіт відносно свого майна, а саме житлового будинку з усіма господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Гагаріна, 11 в с. Камянка Олевського району Житомирської області на користь своєї дочки [PERSON], що стверджується копією заповіту зареєстрованого в реєстрі № 26 від 25.05.2006 року [PERSON] сільської ради Олевського району Житомирської області (а.с.21). 27.10.2013 року в с. Камянка Олевського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON], яка до дня смерті постійно проживала в [INFO], разом з нею на день смерті постійно проживала дочка [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Олевського району № 1759 від 16.10.2015 року і з того часу відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного майна. При зверненні до Олевської державної нотаріальної контори Житомирської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], позивачу було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність майна померлому спадкодавцю, що стверджується відповідною постановою Олевської державної нотаріальної контори від 25.01.2016 року.(а.с.08). Суд, дослідивши і оцінивши всі докази по справі, прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.1217, 1220 -1222, 1233, 1234, 1235, 1248 ЦК України, з яких слідує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Разом з тим відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», слідує, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, а саме будинком № 11 з господарськими приміщеннями по вул.Гагаріна в с. Камянка Олевського району Житомирської області, а право власності на спадкове майно належне померлій [PERSON] повністю підтверджене, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного вище спадкового майна померлій [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду справи було встановлено, що позивач є дочкою померлої [PERSON], яка своє майно заповідала позивачу [PERSON], і у звязку з чим позивач має право, як спадкоємець за заповітом на спадкування всього належного спадкодавцю [PERSON] майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved