Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

03.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON]; третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з липня 2002 року разом з відповідачем мешкали однією сім'єю та вели спільне господарство, були у фактичних шлюбних стосунках, але шлюб не реєстрували. [INFO] року у пари народився син [PERSON]. Між позивачем та відповідачем не склалося сумісне життя через вживання відповідачем спиртних напоїв та наркотиків, в зв'язку з чим з липня 2011 року відповідач мешкає окремо. Син проживає з позивачкою та перебуває на її матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від обов'язку виконання рішення про стягнення аліментів, яке прийняв Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 29.09.2011 року. Таким чином відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, здоров'ям, не відвідує його вдома, в школі, не бере участі в його вихованні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування не спілкується з дитиною, що підтверджує наданими суду письмовими доказами. Позивач вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тому просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Відповідно до п.9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, просила суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти задоволення позову (а.с. 40). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Сітало Н.М. у судовому засіданні підтримала наданий суду висновок служби про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного. [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено наданою суду копією Свідоцтва про народження, виданого 16 червня 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8). Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2011 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття (а.с.9). Відповідно інформаційної довідки про неотримання аліментів від 04.04.2017 року, [PERSON] не отримує аліменти з [PERSON] в період з 01.03.2016 року по 01.04.2017 року (а.с.10). Згідно листа з Синельниківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, [PERSON] було роз'яснено порядок притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, також направляли подання до поліції про притягнення до кримінальної відповідальності (а.с. 11). Зі змісту наданої суду позивачкою довідки за підписом класного керівника та директора Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 від 23.03.2017 року слідує, що батько [PERSON], учня 7-А класу [PERSON] не займався вихованням сина, не відвідував батьківські збори, не спілкувався із класним керівником, з учителями-предметниками, не приходить на родинні свята у школу та не цікавиться його навчальними досягненнями (а.с.12). Згідно характеристики, виданої головою квартального комітету №20, [PERSON] - батько [PERSON] з дитиною не проживає, участі у її вихованні не приймає та не відвідує її протягом 2012-2017 років (а.с.13). Відповідно довідки, виданої квартальним комітетом №20 від 26.03.2017 року, [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS], склад сім'ї чотири чоловіки: мати [PERSON], [INFO], вітчим [PERSON], [INFO], брат [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Прізвище позивачки змінено з [PERSON] на [PERSON], в зв'язку з укладенням шлюбу 14.02.2014 року, про що 14.02.2014 роу складено відповідний актовий запис №12, свідоцтво видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 15). Також копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується право власності 1/ 2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] Під час розгляду справи органом опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, на підставі рішення виконавчого комітету зазначеної ради від 23.03.2018 року №91, надано суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON], [INFO] . Даний документ містить інформацію про те, що малолітній [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] за вищевказаною адресою. Батько дитини, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], але відповідно довідки голови квартального комітету №19 [PERSON] від 15.02.2018 року за даною адресою не проживає тривалий час. При виході за адресою спеціалістів служби у справах дітей міської ради встановлено, що будинок знаходиться у занедбаному стані. Зі слів сусідів з'ясовано, що [PERSON] характеризується не з позитивної сторони: зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця проживання, не працює. Він не проявляє до дитини жодного інтересу, життям та здоров'ям не цікавиться, не приймає участі у вихованні дитини, аліменти не сплачує, матеріально [PERSON] не допомагає. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 19.02.2018 року дитина забезпечена усім необхідним для розвитку та виховання: є окрема кімната, місце для сну, навчання та відпочинку, іграшки, одяг, взуття, навчальний матеріал. Дитину повністю забезпечує мати [PERSON] Виходячи із вищевикладеного, встановлено, що [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина [PERSON] Викладені фактичні обставини, що мають місце у вищевказаному висновку підтвердженні наданими суду доказами. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов'язання батьків піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач з 2012 року ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання неповнолітнього сина [PERSON], життям та здоров'ям його цікавиться, утриманням не займається. Окрім того, позивачем доведено, що [PERSON] не проявляє батьківської турботи до своєї дитини, фактично самоусунулась від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, свідомо переклавши їх на позивача та її чоловіка, що має наслідком позбавлення його батьківських прав. Роз'яснити відповідачу, що відповідно, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Суд враховує той факт, що прийнято рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2011 року про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], а виконавчий лист подано для виконання. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved