Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

02 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 26 січня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу мають малолітніх дочок, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, несумісністю характерів, аморальним способом життя відповідача, що призвело до втрати почуття поваги і любові. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2018 року, їх подальше збереження не є можливим. Крім того, [PERSON] вказала, що на сьогодні їх діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей нерегулярно та у недостатніх розмірах. У зв'язку з цим [PERSON] просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів у розмірі однієї чверті усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився без повідомлення причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, тому суд прийшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить такі висновки. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області 15 жовтня 2015 року, актовий запис № 06 від 26 січня 2010 року. Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Діти проживають разом з позивачем, яка повністю їх утримує, відповідач надає матеріальну допомогу нерегулярно і у недостатньому розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, частина 1 якої передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи наявність у сторін спільних дітей, а також неможливість розірвати шлюб за спільною заявою, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених сімейних прав. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, про що відповідач жодним чином не заперечив, суд вважає за можливе вимогу про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 статті 182 СК України визначає перелік обставин, які враховує суд при визначенні розміру аліментів. До них належать стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] є батьком дітей, він зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття. Такий обов'язок, виходячи з норм СК України є безумовним. Натомість відповідач його виконує неналежним чином, наслідком чого є порушення права дітей на утримання, за захистом яких позивач звернувся до суду. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина 1 статті 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так як [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю, [PERSON], повністю знаходяться на її утриманні, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів з дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов підлягає задоволенню повністю, відповідно і судовий збір підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved