Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

04.09.2019 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Виконавчий комітет Куп`янської міської ради Харківської області, про припинення сервітуту та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, уточнивши позовні вимоги 03.10.2019 р. просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця сел. Куп`янськ-Вузловий, Харківської області, громадянина України, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона разом з третіми особами [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстровані: [PERSON] (позивач), [PERSON] (третя особа, чоловік позивачки), [PERSON] (відповідач, їхній син). Однак, відповідач фактично не проживає в цій квартирі без поважної причини з березня 2015 року, самостійно залишив квартиру, не дбає про неї, не сплачує комунальні послуги. Наявність зареєстрованого у квартирі відповідача створює перешкоди у здійсненні прав як співвласника, вона не може оформити субсидію на утримання квартири та сплату комунальних платежів. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 11.09.2019 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] на офіційну електронну адресу суду направив письмову заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу без його участі. Треті особи по справі: [PERSON] , [PERSON] на офіційну електронну адресу суду направили письмові заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позову, просять розглянути справу без їх участі. Представник по довіреності третьої особи, виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуду суду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши позиції сторін, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] та треті особи: [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , на день подачі даного позову до суду відповідач [PERSON] співвласником даної квартири не був (а.с.11,12,13-14,17-18,19). У цій квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] , її чоловік [PERSON] - третя особа по справі, та їхній син [PERSON] - відповідач по справі (а.с.15, 25). Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з березня 2015 року, підтверджується актом від 20.08.2019 р. (а.с.20). Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Як передбачено вимогами частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено між власником житла або законом. Такий висновок зроблено Верховним Судом України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ (розділ «усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК)»). Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові ВСУ від 16.11.2016 р. № 688/63/15-ц, порівняльним аналізом статей 383,391,405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що відповідач за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання у квартирі [ADDRESS] , не проживає понад один рік без поважних причин, самостійно виїхав з квартири в інше місце проживання, при цьому перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив, домовленості між ним і співвласниками житла з приводу користування не було, відповідач позов визнає, що вбачається з його письмової заяви, яку він направив до суду електронною поштою. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право на користування спірним житлом, уточнені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням здійснюється зняття з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved