Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

04 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до СП ТОВ «Світловодськпобут» та просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2017 року по 11 грудня 2017 року без утримання податків та обовязкових платежів; відшкодувати моральну шкоду в сумі 50000 грн. 00 коп.(а.с. 18-19) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2018 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишено без розгляду з підстав п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Вимоги позову обґрунтовані наступним. Позивач працював у СП ТОВ «Світловодськпобут» на посаді оператора котельні. 01 грудня 2017 року був звільнений з посади згідно ч. 3 ст. 38 КЗпПУ в звязку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору. На час звільнення відповідач мав перед ним заборгованість по виплаті заробітної плати, вихідній допомозі, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, яка була виплачена лише 11 грудня 2017 року. Позивач стверджує, що вказаними діями відповідач наніс йому моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Представником відповідача СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що кошти позивачу були виплачені з порушенням строку, встановленого законодавством не з вини відповідача. Відповідач не мав змоги самостійно здійснити розрахунок з [PERSON] в день його звільнення, оскільки банківські рахунки СП ТОВ «Світловодськпобут» перебували під арештом, накладеним постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Кіровоградській області. (а.с. 27-28) Справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України. (а.с. 21) Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Наказом № 196/К (Розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)\~ від 01 грудня 2017 року [PERSON] звільнений за власним бажанням на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у звязку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору з 01 грудня 2017 року. (а.с. 4) Повний розрахунок з позивачем було здійснено 19 грудня 2017 року, що підтверджується ксерокопією розрахункового листа за грудень 2017 року, довідкою\~ № 72 від 18 січня 2018 року, розрахунковим листом за грудень 2017 (а.с. 5, 34, 35) Вирішуючи\~ порушений спір суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що на день звільнення [PERSON]\~\~роботодавець не виконав свого обовязку, передбаченого ст.ст. 47, 116 КЗпП та не провів виплату всіх належних позивачеві сум в день звільнення.\~ Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що відповідач, не виплачуючи у встановлені ст. 115 КЗпП України строки зароблених позивачем коштів,\~ порушив право [PERSON] на оплату праці.\~ Невиплата зароблених коштів призводила до обмеження позивача\~ у необхідних тратах, він змушений був застосувати додаткові зусилля для організації свого життя та власної родини, відтак суд вважає, що моральна шкода позивачеві дійсно спричинена. Ч. 3 ст. 23 ЦК\~ України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, грошовий еквівалент \~ моральної шкоді, заявлений позивачем у розмірі\~ 50 000 грн. 00 коп. суд не може визнати таким, що відповідає обсягу та характеру\~ його моральних страждань, так як період затримки розрахунку при звільненні був нетривалим та складав всього 12 робочих днів. Таким чином, констатуючи наявність порушення права позивача на отримання розрахунку у строки, встановлені законом, суд вважає за необхідне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яку зазнав позивач внаслідок порушення права, у розмірі 1000 грн. 00 коп. Доводи представника відповідача про відсутність вини підприємства у затримці проведення з позивачем розрахунку при звільненні як про підставу звільнення від відповідальності за заподіяну моральну шкоду суд відхиляє як необґрунтовані. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial