Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

04.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що будинок [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі Договору дарування. З 22.11.2006 року у вищевказаному будинку зареєстрований його син - [PERSON]. Однак з вересня 2010 року після укладення шлюбу разом з дружиною вони проживають у м. Харків, будинком не цікавиться, добровільно з реєстраційного обліку не знімається, порушуючи права позивача як власника житла, який оплачує один всі комунальні послуги. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили розглянути справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи - Балаклійського районного сектора Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.34). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору дарування належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6-9). Як вбачається із довідки відділу адресно - довідкової роботи ГУДМВС України в Харківській області від 08.08.2014 року, у житловому будинку за вищевказаною адресою з 22.11.2006 року зареєстрований син позивача [PERSON] - відповідач по справі (а.с.23). Як вбачається із акту обстеження від 25.03.2014 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради Харківської області [PERSON], під час перевірки за фактом реєстрації мешканців в житловому будинку [ADDRESS] встановлено, що на вищезазначеній житловій площі зареєстрований син позивача [PERSON], який з вересня 2010 року там не проживає, що також підтверджено свідками-сусідами [PERSON] і [PERSON] (а.с.21). Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється на підставі рішенням суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному будинку більш ніж рік, втратив зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом. На користь доводів позивача свідчить і та обставина, що судові документи відповідачем за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою його місця проживання чи місця перебування отримані не були. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, тому зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні власністю позивача шляхом зняття з обліку у спірному приміщенні правового значення не має, а тому ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial