Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

03.10.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та із земельної ділянки загальною площею 0,90 га, з якої земельна ділянка площею 0,20 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,70 га, що призначена для ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: с. Соколова Балка Новосанжарського району Полтавської області. Вищезазначена земельна ділянка належала померлому [INFO] [PERSON] відповідно до рішення 14 сесії Соколово-Балківської сільської ради народних депутатів 21 скликання № 10 від 27.12.1993 року. Однак, за час свого життя [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності та виготовити на власне ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач заяву про прийняття спадщини до нотаріуса подала вчасно, однак оскільки крім неї спадкоємицею за законом є і дружина померлого [PERSON] , відповідач по справі, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що і змусило її звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 14.11.2019 року, вбачається, що по [ADDRESS] знаходяться житловий будинок та господарські будівлі і споруди, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , позивач по справі. Згідно довідок виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-34/1-800 та № 02-34/1-801 від 13.09.2019 року, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані на неприватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належать померлому [PERSON] (а.с. 21). Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , належать на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 2000 року виконкомом Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області на підставі рішення виконкому сільської ради (а.с. 18). З архівного витягу, виданого архівним сектором Новосанжарської РДА Полтавської області № 01-29/192 від 16.09.2019 року, вбачається, що відповідно до рішення чотирнадцятої сесії Соколово-Балківської сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання № 10 від 27.12.1993 року вирішено передати безоплатно [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,9 га, з яких 0,20 га для обслуговування житлового будинку та 0,7 га для ведення підсобного господарства (а.с. 22). [PERSON] є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.06.1966 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.11.1966 року та повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.10.2013 року (а.с. 11, 12). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.07.2012 року (а.с. 10). З повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області № 1661/01-16 від 31.10.2019 року вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 479/2012 від 15.11.2012 року. Подані заяви про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до письмової заяви від 15.09.2019 року [PERSON] відмовляється від успадкування після померлого [INFO] [PERSON] 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та не заперечує щодо визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно за [PERSON] (а.с. 23). Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені. Згідно з п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно з п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved