overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

03.12.2015 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка у судовому засідання не зявилась, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Сторони уклали 04.04.2009 року шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3). До вересня 2015 року сторони проживали разом, а з 26 вересня 2015 року відповідач [PERSON] проживає окремо. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з матірю [PERSON]. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає не регулярно, тому дитина повністю знаходиться на утриманні матері. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.181 СК України засоби виконання батьками обов'язків по утриманню дитини визначаються батьками за згодою. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини не досягнуто. У відповідності зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітної плати/доходу/ матері, батька, що буде утримуватися як аліменти, визначається судом. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

03.12.2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.04.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №84. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося, у неї з відповідачем зовсім різні погляди на життя, через що виникають постійні сварки та скандали. Позивачка вважає, що сімя розпалася, шлюбні стосунки припинено і відновлювати їх вона не бажає, шлюб зберегти неможливо, тому і звернулася в суд з даним позовом, яким просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, до початку судового засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи без участі сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що між сторонами стосунки не склалися, вони не знаходять взаєморозуміння, відновлювати стосунків не бажають, тривалий час проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Фактично їх сімя вже не існує, тому суд дійшов висновку про недоцільність збереження шлюбу, оскільки це не сприятиме збереженню сімї. З викладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 105 п.3, 110 п.1, 112, 114 п.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

03.12.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що в 2001 році з відповідачем зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Вони проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Чоловік працює та має можливість надавати матеріальну допомогу, у звязку із чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги визнав повністю та просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що від шлюбу позивачка народила сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійне місце роботи, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

03.12.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2014 року. Від даного шлюбу в сторін дітей немає. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як останній зловживає спиртними напоями, зневажає її як дружину, часто вчиняє суперечки, що супроводжуються образами, нецензурною лайкою з його (відповідача) сторони. Намагання порозумітись ніяких результатів не дали, фактично шлюб існує лише формально. Через вищенаведені обставини надалі перебувати в таких шлюбних відносинах немає наміру. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо розірвання шлюбу з позивачкою. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 26.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції у Львівській області за актовим записом №32. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги. Подружжя разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються оригіналом свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 26.06.2014 року. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо.Сторони згідні на розірвання шлюбу, збереження якого суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

03.12.2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 04.06.2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2010р., мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.3,4). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, син фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У задоволені іншої частини позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20рн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

03.12.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 29.01.2004 р. сторони уклали шлюб, під час спільного проживання у шлюбі народилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, останнім часом не знаходять взаєморозуміння, з 2012 року разом сторони не проживають, не підтримують жодних стосунків. Вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам дітей. Відповідач не виділяє кошти на утримання неповнолітніх дітей, а тому просить суд розірвати шлюб та стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в сумі 1200 грн... Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати та стягувати аліменти на утримання дітей. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча був належним чином повідомленим про розгляд справи, через опублікування оголошення в газету. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 29.01.2004 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше трьох років, не підтримують жодних, відповідач заперечення щодо поданої позовної заяви не подав. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON]. утримує двох неповнолітніх дітей, ніде не працює. Враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність відомостей про постійне місце праці такого, має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, і стягувати в сумі 1200,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

03.12.2016 р. згідно із відбитком штемпеля на конверті поштового відправлення позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про оспорювання факту його батьківства щодо дитини [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований наявністю у позивача сумнівів щодо батьківства та твердженнями відповідача про те, що позивач не є батьком дитини. Позивач до суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], її батьком записаний позивач (а.с.9). У відповідності до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Позивач, вимагаючи виключення свого батьківства, не заявляв клопотання про призначення судово-медичної генетично експертизи. Так само таке клопотання не надходило від відповідача, у зв'язку з цим суд вважає, проведення такої експертизи є неможливим. Зважаючи на подану позивачем заяву про визнання позову, враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, суд вважає, що факт виключення батьківства позивача щодо дитини відповідача знайшов своє підтвердження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~03.12.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 30.04.1999 Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова між нею та відповідачем, стягнути з останнього судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~Як на підставу позову посилається на те, що з 30.04.1999 вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, спільних дітей не мають, фактичні шлюбні відносини припинені. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з'явилися, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно оригіналу свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №083418 30.04.1999 сторони зареєстрували шлюб у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №410. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~/ а.с. 5 / \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Сімейні відносини між сторонами припинені, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

03.12.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 03 липня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем дітей немає. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільних рішень при веденні спільного господарства, розприділення і використання сімейного бюджету, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. З 2002 року не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, подали до суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через веб-сайт суду, не повідомив про причини неявки, відзив не подавав. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 704,80 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved