Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

03.09.2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до Кобеляцького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказував, що відповідно до умов укладеного договору № DNH4KР71921052 від 04ю02.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1953,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк надав відповідачу строковий кредит, однак він у порушення умов договору у встановлений строк не проводив чергові платежі. Станом на 14.08.2015 року за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 15120,01 грн. яку, позивач просить суд стягнути із [PERSON]. Крім цього, позивач прохає суд стягнути на користь Банку сплачений судовий збір. Представник позивача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.65). Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, та прохав суд відмовити в його задоволенні, оскільки на день подачі позову до суду сплинув строк позовної давності. Суд, заслухавши відповідача, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що дійсно згідно заяви від 4 лютого 2006 року № DNH4KР71921052 ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] строковий кредит у сумі 1953,90 грн. строком на 12 місяців на придбання мобільного телефону. Відсоткова ставка - 2,09 % в місяць (а.с.5). Таким чином, кінцевим терміном повернення кредиту є 05.02.2007 рік. При укладення вище вказаного договору сторони дійшли згоди щодо умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Із п.5 зазначених Умов вбачається, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюється строком на 5 років (а.с.6-9). Із акту прийому-передач товару № DNH4KР71921052 вбачається, що мобільний телефон переданий [PERSON] 04.02.2006 року (а.с.10). Згідно розрахунку сум заборгованості, відповідач, [PERSON] станом на 13.08.2015 року свої кредитні зобовязання не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому у нього утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 15120,01 грн. (а.с. 4). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Однак, статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік для стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявляв у позові вимогу про поновлення йому строку звернення до суду, а відповідач [PERSON] заявив у судовому засіданні, що не визнає позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з нього заборгованості по кредитному договорі та прохав суд відмовити в задоволенні позовних вимог за сплином строку позовної давності, то на підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити. В звязку із вище викладеним, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення із відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed