Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

04.01.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме позивач просить суд: 1) стягнути з відповідача [PERSON] суму матеріального збитку в розмірі 221040,00 грн.; 2) стягнути з відповідача [PERSON] вартість проведеного звіту №247/2020 від 04.07.2020 р. в розмірі 1500,00 грн.; 3) стягнути з відповідача [PERSON] суму сплаченого судового збору 2225,40 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2020 року в м. Харків водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Polo, номерний знак [NUMBER] , по вул. Клочківська, 250, не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Volkswagen Passat, з наступним наїздом на перешкоду цегляний паркан. В діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та його протиправні дії призвели до наслідків ДТП та пошкодження належного позивачу майна, Volkswagen Polo, номерний знак [NUMBER] . Вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Volkswagen Polo, номерний знак [NUMBER] згідно висновку експерта становить загалом 221040,00 грн. Просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] суму матеріального збитку в розмірі 221040,00 грн., а також судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263\~ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно приписів статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом встановлено,\~щопозивачу [PERSON] належить право власності на автомобіль Volkswagen Polo, номерний знак [NUMBER] , що підтверджує свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а. с. 4). 08.06.2020 року, о 21:10 год. в м. Харків водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Polo, номерний знак [NUMBER] , по вул. Клочківська, 250, не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] з наступним наїздом на перешкоду - цегляний паркан. Автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Відповідно до\~постанови Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~28.09.2020\~року,\~провадження по\~справі відносно [PERSON] , [INFO] , за статтею 124\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення закрито на підставі частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. У вказаній постанові суддею зроблено висновок про те, що [PERSON] порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адмінітсратвине правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Вищевказане судове рішення містить відмітку про набрання постановою законної сили 09.10.2020 року, та учасниками адміністративного процесу в апеляційному порядку не оскаржувалось, тобто доказів щодо своєї невинуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відповідач не надав (а. с. 5, справа №638/11340/20, суддя Шестак О. І.) Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Отже,\~суд вважає\~встановленими та\~доведеними ті\~обставини,\~що саме\~між винними\~діями [PERSON] ,\~який керував\~автомобілем Volkswagen\~Polo,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~і заподіянню\~шкоди вказаному\~транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивач [PERSON] , існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Згідно звіту\~№247/2020\~від 04.07.2020\~року про\~оцінку автомобіля Volkswagen Polo, номерний знак [NUMBER] , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Volkswagen Polo, номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді станом на 08.06.2020 року без урахування величини втрати товарної вартості складає 221040, 00 грн. (а. с. 9-13) Таким чином, позивачем правомірно заявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і ці вимоги повинні бути задоволені в повному об`ємі. Згідно вимог частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З урахуванням наведеного, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, а також витрати, пов`язані із проведенням експертизи.

Outcome: approved