Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

03 березня 2021 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 липня 2018 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою судді від 15 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 29.03.2021. 25 березня 2021 року [PERSON] через канцелярію суду подала зустрічний позов до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 29.03.2021 розгляд справи відкладено на 07.04.2021, у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та об`єднано в одне провадження; здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.05.2021. 07.05.2021 підготовче засідання відкладено на 24.05.2021, у зв`язку з неявкою сторін. 24.05.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.06.2021, у зв`язку з витребуванням доказів. 09.06.2021 продовжено перерву у підготовчому засіданні до 30.06.2021, у зв`язку з клопотанням сторін. У підготовче засідання учасники судового процесу не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку. Позивач у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, зустрічний позов визнав. Відповідач подала письмову заяву, в якій позов визнала та підтримала зустрічний позов. Представник третьої особи просив розглянути справу за його відсутності. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2018 року, актовий запис № 212. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу вважають не можливим, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Також, судом встановлено, що на даний час, неповнолітній [PERSON] проживає та зареєстрований з матір`ю у квартирі [ADDRESS] (а.с. 33). Позивач зазначила, що піклується про сина, бере активну участь у його вихованні, духовному та фізичному розвиткові, забезпечує його матеріально. З акту обстеження умов проживання від 28.05.2021, складеного головними спеціалістами управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради Субботіною Т. та Тараракою О. , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , дитина - [PERSON] , [INFO] , має все необхідне для розвитку та виховання. У висновку, затвердженому рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.06.2021 № 350, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи та визнання [PERSON] зустрічних позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , визначити місце його проживання разом з матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Правничу допомогу [PERSON] надавала адвокат Яременко Ю.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 25.03.2021. З копії квитанцій № б/н від 25.03.2021 та б/н від 05.05.2021 убачається, що [PERSON] сплатила адвокату 3 100,00 грн за правничу допомогу. Представник відповідача у заяві від 20.05.2021 просила стягнути з [PERSON] 50% вартості наданих нею послуг, яка, на думку сумку, підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанцій № 0.0.2037855544.1 від 03.03.2021 та № 0.0.2066712952.1 від 25.03.2021 вбачається, що сторони при зверненні до суду з позовом та зустрічним позовом сплатили судовий збір у розмірі по 908,00 грн кожний. Оскільки відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 454,00 грн, а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на його користь 454,00 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Оскільки відповідач визнала позов, а позивач визнав зустрічний позов до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути [PERSON] та [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме по 454,00 грн кожному. Також, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України зі сторін належить стягнути по 454,00 грн з кожного у відшкодування сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved