Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

04.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02.05.2013 року близько 01.30 год. він, разом з [PERSON], та іншими знайомими відпочивали на дачній ділянці у СВТ «Берізки» поблизу с.Кир»яківка Миколаївського району Миколаївської області. Між ним та відповідачем виникла сварка, внаслідок якої останній, з особливою жорстокістю і прямим умислом наніс тілесні ушкодження, а саме два удари в область обличчя. Згідно висновку експерта №852 від 30.05.2013 року у нього (позивача) були виявлені ушкодження у вигляді крововиливів правого ока, крововиливів під білкову оболонку лівого ока, закритого перелому кісток носа з помірним зміщенням уламків, закритого перелому акулової кістки з права, крововилив у верхню щелепу пазуху з права. Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.02.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, в подальшому, за призначенням лікарів, він (позивач) змушений проходити курс лікування, на що витратив - 1721,07 гривень Крім того неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягала в приниженнях, болю, порушенні узвичаєного способу життя, втрати джерела доходу. Посилаючись на викладене та положення ст.ст.1166,1167 ЦК України, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 1721,07 гривень у відшкодування матеріальної шкоди (витрати на обстеження, ліки, комп'ютерну діагностику) і 15000 гривень у відшкодування моральної шкоди (пережитий стрес, образи, біль, приниження). Під час судового розгляду справи [PERSON] підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Відповідач та його представник позов не визнали. [PERSON] не заперечував, що 02.05.2013 року наніс [PERSON] не менш двох ударів рукою в область обличчя. Однак такі дії були викликані неправомірною поведінкою позивача, який неодноразово домагався його вагітної дружини. Під час розгляду кримінальної справи, цивільний позов [PERSON] не пред'являв. Крім того, Миколаївською обласною лікарнею була видана довідка, відповідно до якої стаціонарне лікування [PERSON] не рекомендувалось, та витрат на лікування не затрачено. Надані позивачем копії квитанцій та виписки з медичної карти датуються з січня 2014 року. Таким чином, підтверджень того, що позивач потребував лікування у травні 2013 року не має, а тому не вбачається причинно-наслідкового зв'язку між завданими тілесними ушкодженнями та проведенням лікування. Крім того зазначав, що позивачем не надано допустимих доказів спричинення моральної шкоди. Посилаючись на наведене просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. За змістом ст.ст. 1166,1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до положень ст.ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між противоправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди. Обставини заподіяння тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] встановлені вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.02.2014 року. Відповідно до вироку суду, 02.05.2013 року близько 01.30 год. [PERSON], [PERSON] разом зі своїми друзями, відпочивали на дачній ділянці в СВТ «Берізки» поблизу с.Кир»яківка Миколаївського району Миколаївської області. В цей час між [PERSON] та [PERSON] на грунті раптово виниклих неприязнених відносин, виникла сварка. В ході якої у [PERSON] виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] Реалізуючи задумане, [PERSON] наніс [PERSON] не менш двох ударів в область обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта №852 від 30.05.2013 року у громадянина [PERSON], виявлені ушкодження у вигляді крововиливів правого ока, крововиливів під білкову оболонку лівого ока, закритого перелому кісток носа з помірним зміщенням уламків, закритого перелому акулової кістки з права, крововилив у верхню щелепу пазуху з права. Вищезазначеним вироком від 11.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва [PERSON] звільнено від покарання призначеного вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.02.2014 року на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію». Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, з вини відповідача 02.05.2013 року, [PERSON], змушений був витрачати кошти на своє лікування, що підтверджується наданими суду доказами. Витрачена позивачем сума, відповідно до оригіналів чеків, квитанцій складає 1721,07 гривень і підлягає повному задоволенню на підставі ст.1166 ЦК України. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом.» Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Враховуючи ступінь страждань позивача, пережитого стресу, нервового напруження, порушення звичного життєвого побуту, ступінь та характер вини відповідача, суд вважає розумним і справедливим у відшкодування завданої моральної шкоди стягнути з [PERSON] 5000 гривень. Твердження відповідача [PERSON] стосовно ненавмисного завдання тілесних ушкоджень позивачу, відсутності причинно-наслідкового зв'язку тілесних ушкоджень і лікування, необгрунтованіть вимог щодо стягнення моральної шкоди, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки спростовуються перевіреними у судовому засіданні доказами. На підставі викладеного,

Outcome: partial