Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

03.02.2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення частки у майні та визнання права власності на майно в порядку спадкування. У позовній заяві позивач просить суд визначити, що частка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] складає 1 / 3 (одну третю) частину квартири [ADDRESS]; визначити, що на момент смерті [PERSON], який помер 08.04.2010 року його частка у квартирі [ADDRESS] складала 1 / 3 (одну третю) частину квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом внаслідок смерті [PERSON] на 1 / 3 (одну третю) частину квартири [ADDRESS], загальною площею 63, 1 кв. м., житловою площею 44, 2 кв.м. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Частки співвласників у вказаному вище нерухомому майні не визначені. [PERSON] за час свого життя на випадок своєї смерті свої майнові права заповів позивачеві [PERSON]. 08.04 2010 року [PERSON]. У позасудовому порядку, через нотаріальну контору, позивач не має можливості здійснити спадкування, оскільки згідно закону він спадщину прийняв, проте до нотаріальної контори протягом шести місяців не звернувся. Крім того, відповідач [PERSON] син спадкодавця, який проживав разом із спадкодавцем в квартирі [ADDRESS] права позивача на спадщину [PERSON] не визнає. Також, частка спадкодавця у квартирі [ADDRESS] не визначена. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте його представник подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримує позов просив задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, заявлені позивачем позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: із Свідоцтва про право власності на квартиру № 10143 від 03. 2006 року вбачається, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. В силу вимог ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, частки кожного із співвласників у квартирі [ADDRESS] складає 1 / 3 частину квартири. Таким чином, [PERSON] за час свого життя з підстав, що не заборонені законом, а отже згідно вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України правомірно набув право власності на 1 / 3 частину квартири [ADDRESS]. Встановлено, що [PERSON] за час свого життя реалізував право, передбачене ст. 1243 ЦК України на випадок смерті та розпорядився своїми майновими правами склавши 26.11. 2007 року Заповіт посвідчений [PERSON] секретарем виконавчого комітету Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 40. Із зазначеного заповіту видно, що [PERSON] на випадок своєї смерті свої майнові права заповів позивачеві [PERSON]. 08.04 2010 року [PERSON] помер, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії 1 СГ № 208817 від 08.04. 2010 року. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України у день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України у склад спадщини [PERSON], крім іншого, увійшло право власності на зазначену вище 1 / 3 частину квартири [ADDRESS]. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. [PERSON] № 98 від 20.01. 2017 року, видана виконавчим комітетом Оброшинської сільською радою Пустомитівського району Львівської області, що позивач постійно проживав із спадкодавцем за адресою: квартира [ADDRESS]. В розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України реєстрація місця проживання із спадкоємцем значення не має. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зіставивши наведені норми цивільного закону, можна зробити висновок, що закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він вважається таким що прийняв спадщину. Встановлено, що відповідач [PERSON] 08.11. [INFO] син спадкодавця, який проживав разом із спадкодавцем в квартирі [ADDRESS], згідно вимог ст. 1241 ЦК України права на обовязкову частку у спадщині [PERSON] не має. Інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині [PERSON] та прийняли спадщину чи претендують на таку, немає. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті склавши заповіт; те, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця; те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved