Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

03 жовтня 2018 року заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], встановивши заходи тимчасового обмеження його прав з покладенням на нього терміном на 6 (шість) місяців - заборони наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що [PERSON] є колишнім чоловіком її доньки. Він систематично зявляється в нетверезому вигляді за місцем проживання та реєстрації заявниці, при цьому вказана особа веде себе зухвало, бешкетує, намагається зламати двері, погрожує. Так, 11.02.2018 року [PERSON] за адресою заявниці, з якою на даний час проживає її донька, вчинив сварку, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КпАП України. Крім того, 06.09.2018 року [PERSON] прийшов до домоволодіння заявниці та її чоловіка, бешкетував, намагався зламати двері та погрожував фізичною розправою, після чого [PERSON] була змушена звернутися із заявою до поліції, матеріали провадження за якою ЄО №7665 від 06.09.2018 року були направлені до служби ДОП для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КпАП України. Оскільки заявниця відчуває страх за себе та свого чоловіка, вони є особами похилого віку, а тому потребують захисту в протидії домашнього насильства з боку заінтересованої особи, зазначене стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні заявниця [PERSON] повністю підтримала заяву. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, пояснив, що ніяких протиправних дій відносно заявниці та її чоловіка він не вчиняє, всі його дії спрямовані на те, щоб примиритися з колишньою дружиною Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, покази свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком доньки заявниці [PERSON], що підтверджується копією рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.11.2010 року по справі №2-2136/2010 та копією свідоцтва про народження [PERSON] (серії VІІ-УР №0528156, видане 12.12.1966 року). Як вбачається з матеріалів провадження ЄО №7665 від 06.09.2018 року, 06 вересня 2018 року о 16-02 год. до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення зі служби «102» від громадянки [PERSON], [INFO], мешканки [INFO]. [ADDRESS] про те, що колишній чоловік доньки [PERSON] прийшов до заявниці та бешкетує, намагається зламати двері, погрожує. Матеріали провадження було направлено до служби ДОП для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КпАП України. Відповідно до постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.03.2018 року по справі №473/667/18 [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді 30-ти годин громадських робіт. Так, як вбачається із вказаної постанови [PERSON] 11.02.2018 року біля 14 год. 30 хв. за місцем мешкання своєї колишньої дружини за адресою: [ADDRESS], вчинив з нею сварку, під час якої ображав її брутальною лайкою. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, згідно п.4 ч.2 ст.3 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на мати (батька) або дітей одного з подружжя (колишнього подружжя) та іншого з подружжя (колишнього подружжя). Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,\~ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,\~обмежувальний припис\~за своєю\~суттю не\~є заходом\~покарання особи\~(на\~відміну від\~норм,\~закріплених у\~КУпАПта КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2\~ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON], шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов'язку, зокрема, встановленого п.4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved