Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

03 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог вказав, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , яка була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] . За життя, а саме 23.04.2019 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Усатою Н. І. та зареєстрований за № 98, яким все своє майно остання заповіла своєму онуку - [PERSON] . За заявою спадкоємця про прийняття спадщини приватний нотаріус Карбана Є. О. відкрив і зареєстрував 26.11.2019 року за № 158/2019 спадкову справу. За життя [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 5323281001:01:002:0174, які розташовані по [ADDRESS] , та недоодержана пенсія у розмірі 2151,23 грн. 16.03.2020 року він отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку та недоодержану пенсію, а також отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 146/02-31, в якій нотаріус відмовляє йому у прийнятті в якості правовстановлюючого документа на житловий будинок договору купівлі-продажу будинку, зареєстрованого на товарній біржі і не посвідченого нотаріусом, та у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок [PERSON] купила у [PERSON] Договір купівлі-продажу був укладений 06.05.1998 року на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості» (Полтавська філія) та зареєстрований за № Т-500Д. У п. 7 цього договору зазначено, що даний будинок переходить у власність покупця 06.05.1998 року. У тексті договору наявне застереження, що на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір не підлягає нотаріальному засвідченню. На виконання п. 8 договору купівлі-продажу його бабуся зареєструвала своє право власності на придбаний житловий будинок у Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації. На примірнику договору зроблено відмітку, що запис про реєстрацію № 267 здійснений 13.05.1998 року у реєстровій книзі № 1. Той факт, що житловий будинок по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року дійсно належав [PERSON] підтверджується довідкою ДКГІ «Миргородтехінвентаризація» від 13.02.2020 року №61-Т. З 01 січня 2013 року зміни щодо власника нерухомого майна фіксуються у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно інформації з ДРРП від 30.03.2020 року записів щодо зміни власника житлового будинку по [ADDRESS] немає. Отже, зазначений житловий будинок на момент смерті його бабусі належав [PERSON] . У тексті договору купівлі-продажу прізвище його бабусі [PERSON] помилково записане « [PERSON] », а потім « [PERSON] ». Це очевидна описка, адже у реєстраційному написі про реєстрацію права власності прізвище зазначене вірно. Крім того, з виписок із погосподарських книг по Великосорочинській сільській раді за 1991 - 1995 роки та 1996 - 2000 роки вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , який належав [PERSON] купила саме [PERSON] . На замовлення позивача 13.02.2020 року ДКП «Миргородтехінвентаризація» проведена інвентаризація та оцінка вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Всі капітальні споруди збудовані у період з 1967 року по 1989 рік, тобто належали його бабусі згідно договору купівлі-продажу, а збудовані ворота, огорожа, водопровід та газопровід є об`єктами, які можна було добудовувати і не потребували введення в експлуатацію та окремої реєстрації права власності. Тобто всі будівлі та споруди, які є на території домогосподарства по [ADDRESS] , входять до складу спадкового майна після смерті [PERSON] . Просив суд визнати за ним право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 07 квітня 2020 року відкрито провадження у даній справи та призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 24). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою (а.с. 77). Представник позивача Пазинич І.М . що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.75) в судове засідання не з`явилася до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у його відсутність (а.с.74). Відповідач Великосорочинська сільська рада Миргородського району в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду представником було подано заяву в якій виклав прохання провести розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог [PERSON] не заперечував (а.с. 28). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Карбан Є.О. в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій проти позову не заперечував, справу просив розглянути без його участі (а.с.36). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6 ). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . За життя [PERSON] [INFO] заповіт, яким все своє майно заповіла - [PERSON] (а.с.8). Згідно копії спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Карбан Є.О., після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №158/2019, згідно якої, заяву про прийняття спадщини було подано [PERSON] - позивачем по справі. З метою отримання свідоцтва про спадщину за заповітом після померлого спадкодавця [PERSON] , на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Карбана Є.О., однак отримав відмову оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. (а.с. 37-73). В той же час 16.03.2020 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна [PERSON] (а.с.69,71). За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного та зареєстрованого 06.05.1998 року на Полтавській філії Українська біржа нерухомості придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Сторони договору купівлі-продажу виконали всі умови договору.Після укладення вказаного договору купівлі-продажу 13.05.1998 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на спірний будинок у Лубенському міжміському Бюро технічної інвентаризації (а.с.14). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 5 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963року) та ч.2 ст.220 ЦК України в чинній редакції, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до правової позиції яка міститься у п. 61 постанови ВС від 26.09.2018 року у справі за № 910/21911/14, у разі застосування судом вищевказаних норм та визнання договору дійсним наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.224 ЦК України ( в редакції 1963року) та ст.655 ЦК України в чинній редакції обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу укладеним 06.05.1998 року на Полтавській філії Українська біржа нерухомості. Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 06.05.1998 року, з того часу [PERSON] разом зі своєю сім`єю проживали у спірному житловому будинку, що підтверджується випискою з погосподрської книги № 6 на 1996-2000 роки (а.с.18). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. З огляду на встановлені обставини, суд переконаний, що [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а отже дане право може бути об`єктом спадкування. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на спірне спадкове майно, перешкоджає позивачу [PERSON] оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved