Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

03 липня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини. В обгрунтування позову зазначила, що з липня 2014 року по 11 жовтня 2017 року вона проживала із [PERSON] без реєстрації шлюбу. 11 жовтня 2017 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем та почала проживати однією сім'єю до листопада 2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач належної участі у вихованні дитини не приймає, що ставить сім'ю позивача у скрутне матеріальне становище. Окрім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, і відповідно до положень Сімейного кодексу України має право на утримання з боку чоловіка. З огляду на викладене, позивач просить стягувати із відповідача аліменти на її утримання в сумі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, до досягнення їх сином трьохрічного віку, тобто до [INFO] У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені у ній, просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказавши, що позивач проживає разом із своїми батьками, тому він відмовляється сплачувати кошти на її утримання, оскільки матеріально їй допомагають батьки. Заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи та подані до суду докази, повно та всебічно з'ясувавши усі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. 11 жовтня 2017 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно довідки виконавчого комітету Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 521 від 20 березня 2018 року вбачається, що на повному матеріальному утриманні позивача перебуває її син - [PERSON] (а.с. 8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, оскільки доказів протилежного він не надав. Отже, судом установлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України). Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки право позивача на матеріальне утримання з боку чоловіка - батька дитини порушено, то воно підлягає судовому захисту. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач належним чином не обгрунтував свої заперечення стосовно позовної заяви, в той час як позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення свого права на отримання аліментів на своє утримання, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Беручи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved