Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

04 вересня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання відповідача надати згоду на введення в експлуатацію перебудованих житлових та нежитлових приміщень та усунення перешкод щодо вчинення дій. Відповідно до заяви позивачки від 23 жовтня 2014 року, остання змінила позовні вимоги, надала нову позовну заяву, яку просила задовольнити. Позов мотивувала тим, що вона є власником 13/100 частки будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS]. До складу будинковолодіння входять будинки під індексами А, Б, В з прибудовами та сараями. Співвласниками в будинковолодінні є: [PERSON]- 2/25 частки, [PERSON]- 13/50 частки, [PERSON] - 9/50 частки, [PERSON], спадкоємцем якого є відповідач [PERSON] - 13/100 частки, [PERSON] - 13/100 частки, [PERSON] та [PERSON] - 9/100 частки. Будинковолодіння між співвласниками поділено в натурі і між ними склався порядок користування ним. Позивачці в будинку під. літ. «Б» належать дві жилих кімнати 3-1, 3-2 загальною площею 33,9 кв. м., ванна 3-3, кухня 3-4, тамбур Ш, сарай Е, сарай Ж, погріб п/К. Належна позивачці частина будинку перебувала в аварійному стані та була непридатна для проживання, так як фундамент просів, на стінах з'явились тріщини. Вона була змушена перебудувати старі приміщення, збільшивши їх площу, а також добудувала приміщення 3-5 кухнею площею 10,6 кв. м., VІ комора 2,8 кв. м. Після закінчення будівництва, позивачка звернулась до всіх співвласників будинковолодіння для отримання згоди на здачу та прийняття в експлуатацію вищезазначених прибудов та переобладнань. Всі співвласники таку згоду надали, крім відповідача [PERSON], спадкоємця [PERSON], який помер в 2012 році. Позивачка зазначає, що самовільні забудови відповідають будівельним нормам та можлива їх експлуатація за призначенням, що підтверджено технічним звітом від 30 липня 2014 року та пожежним висновком від 07 серпня 2014 року. Вона має намір подати документи на прийняття вказаних приміщень в експлуатацію та надалі використати своє право на приватизацію частки земельної ділянки. Однак, відмова відповідача надати таку згоду перешкоджає позивачці для реалізації своїх прав. При цьому зазначає, що частина будинку, власником якої є відповідач знаходиться на протилежному боці будинковолодіння та її прибудови жодним чином не зачіпає його інтересів та не порушує його прав. За таких обставин просить визнати за нею право на здачу та прийомку в експлуатацію самовільних переобладнань, прибудови до своєї 13/100 часток будинковолодіння без згоди співвласника [PERSON] відповідно до технічного звіту, який має бути невід'ємною частиною рішення суду. Представник позивача в судовому засідання змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання вкотре не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи на будинковолодіння, заслухавши представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Відповідно до договору дарування від 25 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3595, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 13/100 часток будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. До складу відчужуваної частки входять в будинку під літ. «Б» дві кімнати 3-1, 3-2, загальною площею 33,9 кв. м., ванна 3-3, кухня 3-4, тамбур ІІІ, сарай «Е», сарай «К», погріб «п/К». Право власності на 13/100 частки зазначеного будинковолодіння в жовтні 2002 року зареєстровано КП «ВООБТІ» за [PERSON] в книзі № 141 за № 502 (а. с. 14). Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, оглянутої в судовому засіданні, та даних технічного паспорта на будинководіння [ADDRESS], виготовленого станом на 21 травня 2014 року, власниками будинковолодіння із відповідними частками є: [PERSON] - 13/100 частки, [PERSON]- 2/25 частки, [PERSON]- 13/50 частки, [PERSON] - 9/50 частки, [PERSON] - 13/100 частки, [PERSON] - 13/100 частки, [PERSON] та [PERSON] - 9/100 частки. [PERSON] придбав 1/10 частину домоволодіння з відповідною часткою службових приміщень в [ADDRESS] 13 липня 1969 року відповідно до договору від 13 липня 1969 року, посвідченого старшим нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 22 травня 1975 року затверджена зміна часток по будинковолодінню по [ADDRESS], де [PERSON] належить 3/25 частки зазначеного будинковолодіння. Відповідно йому видане свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 17 вересня 1980 року на 3/25 частки будинковолодіння у м.Вінниці по [ADDRESS]. 01 жовтня 1980 року співвласниками будинковолодіння укладений договір про порядок користування реальними частками домоволодіння, посвідчений державним нотаріусом Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого [PERSON] в будинку літ. «В» користується кухнею 6-1, кімнатою 6-2, кімнатою 6-3, сараєм «Д». 28 грудня 1983 року у зв'язку із зносом будинку «Г» у вказаному будинковолодінні, відповідно до заключення Вінницького обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації від 28 грудня 1983 року, проведено перерахунок ідеальних часток по фактичному користуванню та [PERSON] належить 13/100 часток зазначеного будинковолодіння. Спадкоємцем зазначеної частки будинковолодіння після померлого [PERSON] є відповідач по справі [PERSON], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивачкою проведено перепланування та добудова належної їй частки будинковолодіння, при цьому збільшено його площа, про що позивачка зазначає в позовній заяві та підтверджується даними технічного паспорта на житловий будинок № [ADDRESS], виготовленого станом на 21 травня 2014 року, відповідно до якого: тамбур 3-1 має площу 1,0 кв. м., прихожа 3-2 має площу 13,8 кв. м., кімната 3-3 має площу 23,3 кв. м., санвузол 3-4 має площу 4,2 кв. м., кухня 3-5 має площу 10,6 кв. м., комора VІ має площу 2,8 кв. м. (а.с.5-8). Відповідно до звіту, виготовленого КП ВМР «ВМБТІ», про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуальних житлових будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт по вул. Чкалова, 30-32 в м. Вінниця від 30 липня 2014 року, частина житлового будинку, а саме: переобладнані приміщення 3-2, 3-4 відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації і можлива його безпечна експлуатація (а. с. 3-4). Відповідно до висновку органу державного нагляду у сфері пожежної безпеки від 07 серпня 2014 року №04-6558/16 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області вважає можливим використання прибудови житлового будинку, [ADDRESS] за призначенням визначеним звітом про технічне обстеження (а. с. 9). Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. З наведених норм вбачається, що для набуття права власності на об'єкт нерухомості необхідно ввести його в експлуатацію та зареєструвати право власності. Законодавством передбачався порядок введення в експлуатацію самочинного будівництва, а саме: пунктом 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якого доручено інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2013 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приймати в експлуатацію громадські будинки I і II категорій складності. Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Натомість, як вбачається з наведеної норми, її дія припинена з 01 січня 2014 року, про що також зазначає в своєму листі Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Вінницькій області від 10 червня 2014 року на запит представника позивачки (а. с. 49). Отже, на даний час чинним національним законодавством не визначено процедури прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів. Наразі рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради 25.03.2010 року № 675, із змінами та доповненнями, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.10.2010року № 2427, від 10.02.2011року №378 затверджений Порядок прийняття в експлуатацію господарських будівель та споруд збудованих на території приватних будинків садибного типу, садових товариств та дачних кооперативів без дозволу на виконання будівельних робіт в м.Вінниці та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2011року №208, із змінами та доповненнями, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09.06.2011року № 1405 затверджений Порядок прийняття в експлуатацію та оформлення права власності на приватні будинки садибного типу, садові та дачні будинки, споруджені без отримання дозволу на виконання будівельних робіт в м. Вінниці. Відповідно до вказаних норм для вирішення питання прийняття в експлуатацію замовник, крім іншого, надає згоду співвласників будинку. Судом встановлено, що позивачкою здійснено самочинне будівництво, а саме: самовільно переобладнані приміщення та здійснено прибудови в належній її частці будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] без дозволу на виконання будівельних робіт. При цьому для реалізації позивачкою свого подальшого права, зазначені об'єкти самочинного будівництва повинні бути введенні в експлуатацію шляхом звернення до компетентних органів з відповідною заявою та за наявності згоди співвласників будинку. Матеріали справи містять нотаріально посвідчені заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є співвласниками будинковолодіння по [ADDRESS], відповідно до яких вони надають згоду на будівництво, реконструкцію та введення в експлуатацію приміщень співвласниці [PERSON] (а. с. 10, 11). Відповідно до заяви [PERSON], [PERSON], засвідченої головою квартального комітету «Центральний», які також є співвласниками будинковолодіння по [ADDRESS], останні не заперечують проти визнання права власності (прийняття в експлуатацію) самочинно збудованих прибудов за [PERSON] (а. с. 12). Як зазначає позивачка, відповідач [PERSON] не надає згоду на введення в експлуатацію об'єктів самочинного будівництва. Враховуючи, що ненадання відповідачем згоди на введення в експлуатацію об'єктів самочинного будівництва обмежує наявне у позивачки право звернення до компетентних органів для реалізації такого права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачкою права на прийняття до експлуатації самовільно переобладнаних приміщень, прибудов без згоди співвласника [PERSON] При цьому судом враховано, що частка позивачки в будинку під літерою «Б» та відповідача в будинку під літерою «В» у будинковолодінні по [ADDRESS] знаходяться на протилежних сторонах. Матеріали справи не містять доказів про можливе порушення права відповідача в результаті реалізації позивачкою свого права. При цьому суд звертає увагу, що відповідач в судове засідання не з'явився та доказів можливого порушення його права суду не надав. Щодо позовної вимоги про визнання невід'ємною частиною рішення суду технічного звіту від 30 липня 2014 року суд зазначає наступне. Відповідно до звіту, виготовленого КП ВМР «ВМБТІ», про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуальних житлових будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт по [ADDRESS] від 30 липня 2014 року, переобладнані приміщення 3-2, 3-4 по зазначеній адресі відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації і можлива його безпечна експлуатація. Отже, за своєю правовою природою технічний звіт є документом, який лише свідчить про те, що переобладнані приміщення відповідають діючим технічним нормам та стандартам, а з урахуванням пред'явленої та задоволеної судом позовної вимоги про визнання за позивачкою права на прийняття до експлуатації самовільно переобладнаних приміщень, прибудов без згоди співвласника [PERSON], зазначений звіт не свідчить про наявне порушення чи обмеження прав позивачки, а тому вимога про визнання невід'ємною частиною рішення суду технічного звіту від 30 липня 2014 року задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial