Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

04 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 29 серпня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, Україна, актовий запис №128. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, Україна, актовий запис №128. Під час спільного проживання в них народилися діти: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Нормальні сімейні стосунки з відповідачем не склалися в силу психологічної несумісності характерів, у сторін різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, виховання дітей. В останні два роки між ними остаточно зіпсувались стосунки та не залишилось ніяких почуттів один до одного, тривалий час вони живуть як чужі люди, шлюбні стосунки повністю припинені, в кожного утворився окремий бюджет. Позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, відповідач також не заперечує проти офіційного розірвання шлюбу. Діти залишаються з позивачем, спірних питань по розподілу сумісно нажитого майна немає. Термін на примирення позивач просила не надавати. Ухвалою судді від 25 березня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п,ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз,яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.Відповідно до повідомлення про вручення поштового відпривлення, відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження з пакетом документів 27.03.2020 року. Відповідачем відзиву не подано. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, виданого 29 серпня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, Україна, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 29 серпня 1998 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 128. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в них народилися діти: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, мати - позивачка, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя з відповідачем не склалося в силу психологічної несумісності характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, виховання дітей. Тривалий час вони живуть як чужі люди, шлюбні стосунки повністю припинені, в кожного утворився окремий бюджет. Позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, відповідач також не заперечує проти офіційного розірвання шлюбу. Діти залишаються з позивачем, спірних питань по розподілу сумісно нажитого майна немає. Термін на примирення позивач просила не надавати. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст. 18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved