Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

02.07.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.05.2008 року в розмірі 22030,76 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач в наданій заяві зазначив, що [PERSON] не виконав зобов»язання по кредитному договору та станом на 31.05.2015 року має заборгованість у сумі 22\~030,76 грн., яка складається за наступного: 5381,50 грн. заборгованість за кредитом; 12847,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 2276,74 грн. комісія за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил виконання зобов»язань надання банківських послуг: 500 грн. штраф/фіксована частина/, 1025,27 грн.- штраф /процентна складова/. Представник позивача до суду не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та про підтримку позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача також в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. [PERSON] в своїх запереченнях просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що кредит надавався у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, строк дії якої закінчився у 01.05.2010 року. В зв»язку з цим строк дії договору від 05.05.2008 року закінчився 01.05.2010 року і він був позбавлений можливості здійснювати свої права, обумовлені договором. Крім того, з наданої банком роздруківки заборгованості, вбачається, що останній платіж в розмірі 450 гривень по договору кредиту було здійснено ним 25.10.2011 року та з того часу жодного платежу не поступало. 25.10.2014 року минуло 3 роки, тобто є всі підстави для застосування строку позовної давнини. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та заперечення відповідача, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Судовим розглядом встановлено, що 05.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке 30.04.2009 року змінило назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого банк зобов»язався надати позичальникові кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-15). Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідачем були порушені умови договору і станом на 31.05.2015 року існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 22030,76 грн. ( а.с.6-7). Останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 25.10.2011 року в розмірі 450 грн. (а.с.6 зв.). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.8) та як вбачається з наданої відповідачем ксерокопії платіжної картки (а.с. ), строк дії картки встановлений до травня місяця 2010 року. Відповідно до п.п.3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою кінцевий строк дії картки (місяць, рік) вказаний на ній і вона дійсна до останнього календарного дня того місяця, строк погашення відсотків за кредитом визначений щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначений останнім днем місяця вказаного на картці. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 256 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( стаття 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня коли, особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. У ч.2 стаття 258 ЦК України зазначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог стягнення штрафів, пені. Позивач просить стягнути штраф, пеню, комісію, що підпадає під ст. 258 ч.2 ЦК України, тобто позивач мав право звернутися до суду з такими вимогами в межах строку позовної давності, тобто до травня 2010 року. З урахуванням наведенного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, однак ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки [PERSON] було заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed