Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

04 грудня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював контролером КПП служби охорони у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». 18 серпня 2017 року був звільнений з підприємства за власною заявою, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства умов колективного чи трудового договору. У день звільнення роботодавець не виплатив заробітну плату належну йому при звільненні в сумі 26973,96 грн. За період з 19 серпня 2017 року по 01 грудня 2017 року минуло 87 робочих дні і враховуючи, що його середньоденний заробіток становив 332,98 грн., просить суд стягнути з відповідача в свою користь 28969,26 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та 26973,96 грн. невиплаченої заробітної плати. 22 грудня 2017 року позивач [PERSON], на підставі ст.49 ЦПК України, зменшив розмір позовних вимог, про що подав письмову заяву. Просить суд стягнути з ДП «Волиньвугілля» в свою користь 22663,90 грн. заборгованості по заробітній платі та 28969,26 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за період з 19 серпня 2017 року по 01 грудня 2017 року. У вищевказаній заяві позивач зазначив, що позов підтримує, просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.16). Представник відповідача ДП «Волиньвугілля» [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у відсутності представника ДП «Волиньвугілля» (а.с.19). Оскільки усі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у відповідності до ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки та виписки з наказу №98-к від 17 серпня 2017 року позивач [PERSON] був звільнений з ДП «Волиньвугілля» 18 серпня 2017 року, на підставі ст.38 КЗпП України (за заявою, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства, умов колективного чи трудового договору) (а.с.4-6). Відповідно до довідки ДП «Волиньвугілля» №300 від 06 вересня 2017 року середньоденна заробітна плата позивача становила 332,98 грн. (а.с.7). Згідно виписки по картковому рахунку позивача, ДП «Волиньвугілля» частково виплатило йому заробітну плату у період з 07 вересня 2017 року по 18 грудня 2017 року (17-18). Решту коштів, а саме 22663,90 грн. підприємство заборгувало позивачу, а тому, з огляду на вищезазначені норми закону, ця сума підлягає стягненню з ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] Також, суд задоволює позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 28969,26 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 серпня 2017 року (наступний день після звільнення) по 01 грудня 2017 року включно, з розрахунку 332,98 грн. (середньоденний заробіток [PERSON]О.) х 87 (робочі дні за вищевказаний період). У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 640 грн. судового збору.

Outcome: approved