overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

03.11.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у шлюбі з 2008 року. За рішенням Міжгірського райсуду від 08.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], і дочка [PERSON], [INFO]. За виконавчим листом у справі № 2-249/11 виданим 26.07.2011 року з відповідача вже проводиться стягнення аліментів на утримання старшого сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача. Після розірвання шлюбу позивачка з дітьми проживає окремо у її батьків, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у звязку з цим їй важко самій утримувати малолітню дитину та забезпечувати нормальні умови проживання, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують повністю, просять такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати аліменти. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивачка народила дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує двох малолітніх дітей, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач [PERSON] має постійне місце праці, згідний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки, а тому суд вважає, що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі 1/4 частки усіх його заробітків (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

03.11.2017 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що в 1997 році зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час донька досягла повноліття, навчається на стаціонарному відділенні ВНЗ «[PERSON] перукарського мистецтва» на платній основі, в звязку з чим виникає потреба в її утриманні до закінчення навчання. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] на період навчання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення 23 років. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову відповідачем, за наявності до того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO]. [PERSON] на даний час навчається на 1 курсі денної форма навчання ВНЗ «[PERSON] перукарського мистецтва» на платній основі, стипендію не отримує, що підтверджується довідкою навчального закладу від 17.08.2017 № 1934/17, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Суд приймає до уваги доводи позивачки щодо неможливості самостійно забезпечити потреби доньки, а також її доводи, що відповідач має постійне місце роботи та не має інших утриманців, що не заперечується сторонами, а отже не підлягає додатковому доказуванню, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

03.11.2017 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 04.10.1997 зареєструвала шлюб з відповідачем, мають сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, вважає, що сімя розпалася, відновлювати шлюбні стосунки не бажає, тому просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову відповідачем, за наявності до того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.10.1997 виконкомом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис № 18. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сторони не оспорюють, що внаслідок відсутності взаєморозуміння стосунки між ними погіршувалися, що призвело до фактичного їх припинення, відновлювати стосунки вони не бажають, від запропонованого судом строку для примирення відмовилися. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сімї і порушуватиме права сторін. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

03.11.2017 позивач [PERSON], звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 20 лютого 2009 вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину, доньку [PERSON]. Спільне життя у них не склалось, оскільки за час спільного мешкання зрозуміли , що по різному дивляться на питання виникаючі в їх спільному житті, в звязку з чим стали виникати суперечки. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2017 року. Спільне життя та збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON], не зявилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Новікова». Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнає та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 20 лютого 2009 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 64. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] Дар`ю Олегівну, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ВЛ № 329916 виданий Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, спір щодо дітей між сторонами відсутній. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.10.2005 року зареєстрували з відповідачкою шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалось, шлюбні відносини фактично припинили з серпня 2017 року, а тому просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини з відповідачкою. В судове засідання сторони не зявилися, направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач вказав, що підтримує позовні вимоги частково та відмовляється від позову в частині визначення місця проживання неповнолітнього сина, відповідачка зазначила, що визнає позовні вимоги та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] (а.с. 22-23). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] Васильовчи та [PERSON] (дошлюбне прізвище Строїна) [PERSON], одружились 07.10.2005 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 277 (а.с. 4). Мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, тому суд вважає, що подальше збереження сімї є недоцільним, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 113 СК України, відповідачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі з 2009 року по 2012 рік. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. З цих підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.11.2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 19.12.2017 року та на 07.02.2018 року не зявився, на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований та фактично мешкає, було направлено судові повістки. На адресу суду повернулися повідомлення №№ 6910410848064, 6910410997493, відповідно до яких мати відповідача отримала судові виклики. У звязку з вищезазначеним, на підставі ч. 3 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.06.2009 року у Наталинській сільській раді Красноградського району Харківської області, актовий запис №21. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені з березня 2014 року. Кожен з них живе за різними адресами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилась. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.06.2009 року (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені з березня 2014 року. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 14.08.2015 року в Центрально-Міському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 690. Спільних дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем припинено з середини 2016 року, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, вони втратили любов та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився,судові повістки направлені йому за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку не отримує, на думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у звязку з чим в силу вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вважає можливим проводити розгляд справи в відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що згідно вимог ст.280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 14.08.2015 року в Центрально-Міському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 690 а.с. 6, шлюбні відносини між сторонами припинено, втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, 280-284 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2002 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 161. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведеться на протязі 6 років, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просила суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть на протязі 6 років. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дати. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved