Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

04 грудня 2014 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 грудня 2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складають між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач також надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням Банку, та може бути в будь-який момент зменшений або збільшений Банком. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. [PERSON] своєчасно зобов'язання за договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2014 року має заборгованість в сумі 13135,61 гривень, яка включає: 7397,95 гривень - заборгованість за кредитом, 4097,78 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 776,28 гривень - комісія, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 613,60 гривень - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборговансіть за кредитним договором в сумі 13135,61 гривень, а також судові витрати. Представник позивача - Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» - Пархоменко М.О., діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, у наступне судове засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначала, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не прибув з невідомих суду причин. Судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою проживання відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що на підставі зави [PERSON] між ним та ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» (нині ПАТ комерційний банк «Приватбанк») 14 грудня 2009 року був укладений договір кредиту, який складається з Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Згідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, який згодом був збільшений Банком до 7900 гривень. За умовами договору відповідач зобов'язався повертати наданий кредит, сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором, [PERSON] умови договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість відповідача за кредитом становить 7397,95 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом становить 4097,78 гривень, заборгованість по комісії становить 776,28 гривень. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням базової процентної ставки 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, позивачем нараховані штрафи за неналежне виконання умов договору: фіксована частина у розмірі 200 гривень, процентна складова у розмірі 613,60 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України). Однак умовами договору від 14 грудня 2009 року (п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг) закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення: при порушенні позичальником строків за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та в розмірі 5% від суми позову. На підставі наведеного суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 250 гривень за кредитним договором, та вважає, що визначення фіксованого штрафу, яке закріплене в Умовах та правилах надання банківських послуг, не відповідає визначенню штрафа, закріпленому в нормах цивільного законодавства, та є подвійною цивільною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення. При цьому за ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт порушення позичальником [PERSON] договору кредиту від 14 грудня 2009 року, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в межах стягнення з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в сумі 7397,95 гривень, процентами за користування грішми в сумі 4097,78 гривень, комісії в сумі 776,28 гривень, та штрафу (процентна складова), яка дорівнює 613,60 гривень; в решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум та їх розміру. Приймаючи до уваги, що рішення ухвалено на користь позивача частково, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які складають 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial