Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

03\~вересня 2020\~року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 серпня 1999 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] ,\~який проживає\~разом з\~позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки мають різні погляди на життя та сімейні відносини. Через неможливість знайти спільної мови для вирішення сімейних питань, між ними постійно виникали конфліктні ситуації, внаслідок чого сім`я розпалась. Оскільки припинили підтримувати шлюбні відносини, примирення та збереження шлюбу між ними не можливе, тому просить суд його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, строк для примирення просив не надавати. У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.\~\~ Відповідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились 28 серпня 1999 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №7. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON] ,\~дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 28 серпня 1999 року Городнявською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 23 лютого 2016 року виконавчим комітетом Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння можуть негативно відобразитись на вихованні дитини. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачем, спору щодо цього у сторін немає. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. А тому, суд роз`яснює сторонам, що шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову повернути позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved