Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

03 жовтня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою судді від 08 жовтня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті у порядку загального провадження /а. с. 14-15/. Представником відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» подано 30 жовтня 2019 року відзив на позов /а. с. 23-42/. 05 грудня 2019 року ухвалою суду залучено до участі в якості третьої особи [PERSON] та ухвалою 29 січня 2020 року закрито підготовче провадження /а. с. 68, 71-72/. Присутній у судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив суд задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов у частині суми 44 577, 14 грн, щодо стягнення суми 3 % річних, зазначив, що 3 % річних може бути стягнуто з липня 2018 року по 03 жовтня 2019 року. Третя особа у справі [PERSON] не з`явився у судове засідання, про яке повідомлявся належним чином, пояснення на позов і на відзив від його імені не надходив до суду, заяви з процесуальних питань не надходили також. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] року настала смерть [PERSON] - чоловіка позивача і батька третьої особи у справі. Після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л. О. вдові видано свідоцтво про право власності від 10 грудня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі № 878, на грошові вклади та суми нарахованих відсотків по них, що знаходяться у Київській регіональній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у Печерському відділенні № 7 на рахунках: поточний № [NUMBER] у розмірі 178 308, 56 грн, рахунок для зарахування пенсії та соціальної допомоги № [NUMBER] , де залишок коштів відсутній, а також свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 грудня 2017 року, зареєстрованого у реєстрі № 890, згідно з яким позивач має право на спадщину за законом на 1/2 частину грошових вкладів та суми нарахованих відсотків по них, що знаходяться у Київській регіональній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у Печерському відділенні № 7 по вказаних рахунках /а. с. 9, 10/. Окрім позивача, спадкоємцем є син померлого - [PERSON] , котрому 12 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л. О. видано свідоцтво про право власності за законом, зареєстроване за № 902 /а. с. 30/. Третя особа у справі [PERSON] 23 січня 2018 року звернувся до банку із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 грудня 2017 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л. О., зареєстрованого за № 902, і відповідачем йому було видано готівкою 1/2 частку грошового вкладу, розміщеного на поточному рахунку № [NUMBER] і нарахованих за ним відсотків, загальною сумою 89 154, 28 грн /а. с. 33, 38/. 01 червня 2018 року позивач звернулася до банку із свідоцтвом, зареєстрованим за № 878, про право власності на 1/2 частину вкладу, розміщеного на поточному рахунку № [NUMBER] і нарахованих за ним відсотків, загальною сумою 89 154, 28 грн, проте отримала відмову з посиланням на те, що спадщина у розмірі 1/2 частки у такому розмірі була видана іншому спадкоємцеві померлого [PERSON] - [PERSON] /а. с. 11/. У подальшому відповідач, 19 червня 2018 року, звернувся із листом-вимогою до третьої особи у справі [PERSON] про невідкладне повернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» 44 577, 14 грн безпідставно отриманих у касі банку 23 січня 2018 року, роз`яснюючи обставини звернення до банку іншого спадкоємця /а. с. 37/. Також встановлено, що 31 липня 2018 року банк виплатив позивачу кошти у сумі 89 154, 28 грн, на підставі свідоцтва про право власності, зареєстрованого за № 878, на 1/2 частину грошових коштів та сум нарахованих відсотків по них, як на спільне сумісне майно, набуте подружжям - позивачем та [PERSON] /а. с. 39/. Будь-яких даних щодо оспорювання виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л. О. свідоцтва, зареєстрованого за № 878, про право власності позивача на 1/2 частку спільного сумісного майна від 10 грудня 2017 року та свідоцтва, зареєстрованого за № 890, про право на спадщину за законом від 10 грудня 2017 року, суду сторонами та третьою особою у справі не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем було помилково надмірно виплачено третій особі у справі [PERSON] грошову суму у розмірі 1/2 частини всього вкладу, розміщеного на рахунку № [NUMBER] , відкритого у Київській регіональній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у Печерському відділенні № 7, та нарахованих відсотків, за свідоцтвом від 12 грудня 2017 року про право на спадщину за законом, зареєстрованого за № 902, у розмірі 44 577, 14 грн. За частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої вказаної статті, положення Глави 83 Кодексу, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї Глави 83 Кодексу застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У відповідності до частини першої статті 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Частиною першою статті 536 та частиною другою статті 1214 ЦК України, передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного, суд також вважає обґрунтованими вимоги сторони позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за користування банком недоотриманої [PERSON] суми коштів вкладу та відсотків за ним, які належать позивачеві згідно із свідоцтвом від 10 грудня 2017 року про право на спадщину за законом, зареєстрованого за № 890. Разом з тим, суд зауважує, що таке право у позивача виникло з липня 2018 року - після звернення до банку з вимогою про видачу грошових коштів. Таким чином, період нарахування 3 % річних обмежується періодом з липня 2018 року по 03 жовтня 2019 року, коли позивач звернулася до суду з позовом. Суд, перевіривши розрахунок, наданий стороною відповідача, вважає обґрунтованою суму стягнення 3 % річних у розмірі 1 685, 38 грн за 460 днів прострочення виплати грошових коштів. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, у тому числі судовий збір, пропорційно до задоволеної частини, а саме 768, 40 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial