Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким визначити частки співвласників його батьку [PERSON] та його рідному брату [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за [ADDRESS] по ? частині за кожним. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1993 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, його батько [PERSON] та рідний брат [PERSON] приватизували на праві приватної спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS]. Згодом, [INFO] його батько [PERSON] помер, у зв'язку з чим він звернуівся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право власності на спадщину не виявилось можливим у зв'язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житло не визначені частки кожного із співвласників. Вказана обставина і стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилось двоє синів, а саме [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано 17 квітня 1980 року Малиновським відділом ЗАГС, в книзі записів актів громадянського стану про народження 17 квітня 1980 року зроблено відповідний запис за №467 та [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано 07 січня 1988 рок Відділом ЗАГС Київського РВК, в книзі записів актів громадянського стану про народження 07 січня 1988 року зроблено відповідний запис за № 41. 25 листопада 1993 року на підставі розпорядження органу приватизації за № 31002 квартира за [ADDRESS] була передана в спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON]. 25 листопада 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано Свідоцтво про право власності, відповідно до якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності квартира за [ADDRESS], загальною площею 48,7 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 7840, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER].після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку у вищевказаній квартирі. У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги щодо майна померлого [PERSON] є його діти позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], які не мають можливості отримати спадщину, так як в Свідоцтві про право власності на житло не зазначені частки, які належать кожному з співвласників, у зв'язку з чим у нотаріуса не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦК України. У разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (абз. 2 п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування») Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Судом під час судового засідання було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] без визначення розміру часток кожного. Через смерть [PERSON], співвласника квартири, а також через невизначеність розміру часток кожного в спільній сумісній власності, виникли перешкоди в оформленні спадкових прав позивачем. Суду не надано доказів, що свідчили б про існування іншої домовленості між співвласниками щодо розміру часток у спільному майні або рішення суду з цього приводу, ніж та, про яку заявлено в позовній заяві. Обставини щодо рівності розміру часток у спільній сумісній власності, викладені позивачем в судовому засіданні, визнаються відповідачем в повному обсязі Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України.

Outcome: approved