Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

04.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 01.04.2011 року між ними було укладено договір позики у письмовій формі, за яким відповідач позичив у нього 10 000 грн., які зобов*язувався повернути під 6% місячних, про що власноруч написав розписку, у якій вказав суму боргу та розмір проценту за користування грошовими коштами. Так, у перших числах листопада 2011 року відповідач [PERSON] повернув частину боргу, без врахування відсотків, у розмірі 5 000 грн., а у перших числах грудня 2011 року - 2 000 грн., без врахування відсотків. З того часу відповідачем [PERSON] не було здійснено жодної дії щодо повернення частини боргу у розмірі 3 000 грн. та виплати 6% за користування ними, від їх повернення відмовляється. У зв*язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 3 000 грн. основного боргу, 9 180 грн. - 6% місячних від простроченої суми за користування грошовими коштами, витрати на правову допомогу - 5 000 грн., а також судовий збір у повернення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, посилаючись на те, що борг повністю повернуто. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у зазначений термін. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. Відповідно до розписки (а.с.4) датованої 01.04.2011 року та написаної власноруч [PERSON], він взяв в борг у [PERSON] 10 000 грн., які зобов*язувався повернути під 6% місячних, про що власноруч написав розписку, у якій вказав суму боргу та розмір процентів за користування грошовими коштами. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що до початку грудня 2011 р. відповідач повернув позивачу 7 000 грн. У період з 01.02.2014 року відповідач, на вимогу позивача, борг у сумі 3 000 грн. на день звернення з позовом до суду, 04.02.2014 року, не повернув. Тому, 6% місячних від 3 000 грн. за 26 місяців становить - 4 680 грн. (3 000грн. х 6% х 26 міс.). Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні не встановлено і відповідачем не надано доказів, що підтверджують повернення ним позивачу повної суми боргу. Тому, виходячи з вищевикладеного, згідно ст.ст.1046,1049,625 ЦК України, суд вважає, що є правові підстави для часткового задоволення позову. В силу 84 ЦПК України витрати, пов*язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Доказів того, що позивач поніс витрати, пов*язані з оплатою правової допомоги адвоката, суду не надано Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial