overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 18.07.1992 року, який зареєстрований Хмельницьким Будинком урочистих подій. Від даного шлюбу у подружжя є діти: повнолітній син [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили з лютого 2016 року. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи без її участі, зазначила, що за наданий судом строк на примирення із відповідачем не примирилися. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, шлюб просив розірвати, адже за наданий судом час із позивачем не примирилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 18.07.1992 року Хмельницьким Будинком урочистих подій, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія II-БВ № 309614, актовий запис № 981. Від даного шлюбу у подружжя є повнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія III-БВ № 380719, та неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія I-БВ № 067510. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03 2016 року було зупинено провадження по справі, та надано строк для примирення сторін терміном чотири місяці. Впродовж даного терміну сторони не примирились. Позивач та відповідач вважають, що збереження сімї є неможливим. Як вбачається із матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини з лютого 2016 року, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 березня 2014 року виконкомом Павлопільської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис №02. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити та не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 березня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №249374 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). З\~ матеріалів справи вбачається, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили з жовтня 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 14 липня 2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання його сина не надає. У зв'язку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 липня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 7), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров'я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 08 вересня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем одразу ж не склалось, між ними постійно виникали сімейні конфлікти та непорозуміння, у звязку з чим вони припинили шлюбні відносини, з 15 вересня 2013 року разом не проживають та майже не спілкуються. На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року відповідач сплачує їй аліменти на утримання дитини. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 35 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 06 лютого 2013 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. З жовтня 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 33% з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.06.2015 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України, приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання дитини сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05 серпня 1994 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними не існує порозуміння, спільного господарства не ведемо, грошовий бюджет став роздільним, втрачено почуття любові та поваги один одного. Спір про поділ майна відсутній. Примирення є неможливим. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, прізвище не змінювати. (а.с. 11). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. (а.с.12). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 05.08.1994 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.11.2011 року, актовий запис 17 (а.с.6). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.01.2012 року, актовий запис 02 (а.с.5). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

03 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2005 року (а.с. 9). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні відносини припинили, поновлювати їх позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача та дитини. Враховуючи положення ст. 161 Сімейного кодексу України, відповідно до яких питання про те, з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, вирішується лише за наявності спору між ними, суд вважає вимог позивача про визначення місця проживання дитини з нею передчасними, оскільки з матеріалів справи не убачається наявність між сторонами такого спору. У зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 275,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

03 лютого 2016 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який укладено у 2015 році, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини, на її користь. У судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON], перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21 березня 2015 року у Жовтневому відділі ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 160. Від шлюбу подружжя мають одного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 4-5). Як встановлено судом, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, відповідач не турбується родиною, дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб немає, працює, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визнання відповідачем предявленого позову, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

03 лютого 2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 19 вересня 2009 року по 03 грудня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 19 вересня 2009 року по 03 грудня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved