Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

03.12.2018 року позивач ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , СФГ «Манятин» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позову вказує на те, що в 2011 році між ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» та [PERSON] укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки строком на 10 років. Однак після\~смерті [PERSON] \~вказану земельну\~ділянку набула\~у власність\~ [PERSON] . Згодом відповідач у період чинності раніше укладеного договору уклала новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з СФГ «Манятин». Вважає, що відповідач не мала права передачі належної йому земельної ділянки в оренду іншій юридичній особі, оскільки з урахуванням додатково укладеної угоди, таке право до 2022 року належало позивачу. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та СФГ «Манятин». В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, до суду направила пояснення в яких зазначила, що проти позову заперечує. Представник відповідача СФГ «Манятин» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечив. Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення розпорядження Славутської районної державної адміністрації №30 р«а» від 27.01.2005 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,07 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області. 15.10.2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» укладено договір оренд землі №170, відповідно до якого Орендодавець ( [PERSON] ) надає, а Орендар (ТОВ «Горинь Агро») приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,07 га, розташовану на території Горицької сільської ради строком на 10 років. Вказаний Договір 11.10.2012 року був зареєстрований у встановленому законом порядку за №682390004006671. Згідно листа Управління Держгеокадастру у Славутському районі Хмельницькій області від 16.11.2017 р., згідно якого станом на 01.01.2013 земельна ділянка з кадастровим номером 6823982200:03:005:0020 дійсно перебувала в оренді ТОВ «Горинь Агро». Відповідно до додатково укладеної угоди від 01.03.2018 року [PERSON] та ТОВ «Горинь АГРО» здійснили заміну сторони договору, а саме Орендодавця на його правонаступника, тобто на [PERSON] , після смерті [PERSON] , яка отримала вищезазначену земельну ділянку на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2013 року. Водночас, відповідач передав належну йому земельну ділянку з кадастровим номером 6823982200:03:005:0020 в платне користування строком на 15 років СФГ «Манятин», що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.12.2015 року. Вважаючи, що правових підстав для передачі в оренду спірної земельної ділянки СФГ «Манятин» не було, позивач звернувся до суду. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 4\~статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема\~ЗК України,\~Законом України «Про оренду землі». Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одночасне існування двох договорів оренди одної земельної ділянки та їх державна реєстрація суперечить вимогам\~Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що [PERSON] , уклавши додаткову угоду в 2018 році з ТОВ «Горинь Агро» договір оренди належної їй земельної ділянки, безпідставно, уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки, передавши її в користування СФГ «Манятин». За таких обставин, суд вважає доведеними ті обставини, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ч. 1\~ст. 203 ЦК України, а тому, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України\~має бути визнаний недійсним. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved