Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

04.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], просив визнати недійсним договір купівлі-продажу 11/100 частин квартири [ADDRESS], укладений між відповідачами, далі Договір, та на підставі ст.362 ЦК України перевести на позивача права і обов'язки покупця за оспорюваним Договором купівлі-продажу 11/100 частин вказаної квартири. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на наступні обставини. Позивач є спільним частковим власником 65/100 частин вказаної квартири, спірні 11/100 частин якої до укладення оспорюваного Договору належали на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON] В грудні 2013 року позивач отримав від цього відповідача пропозицію придбати спірні 11/100 частин квартири, на яку позивач направив відповідачу нотаріально посвідчену заяву від 05.12.2013 про намір придбати. Відповіді на дану заяву позивач не отримав. Разом з тим, в лютому 2014 року до квартири завітав відповідач [PERSON], який представився новим власником спірних 11/100 частин квартири та пред'явив позивачу оспорюваний Договір, укладений між відповідачами. За таких обставин позивач, бажаючи власно придбати спірні 11/100 частин квартири, вважає своє переважне право як співвласника порушеним, оспорюваний договір недійсним та наявними підстави для переведення на нього прав і обов'язків покупця [PERSON] Протягом судового розгляду, за клопотанням позивача, до участі у справі як третю особу залучено доньку позивача [PERSON] як співвласника з позивачем в рівних долях 65/100 частин квартири. Ухвалою суду від 24 липня 2014 року за заявою позивача позовні вимоги в частині визнання оспорюваного Договору недійсним залишено без розгляду. Протягом судового розгляду позивач двічі змінив предмет позовних вимог, /а.с.49-52, 80/, та в останній редакції просить перевести на нього права і обов'язки покупця за оспорюваним Договором купівлі-продажу спірних 11/100 частин квартири, вартістю 190 000, 00 грн., що належить [PERSON] і знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за позивачем право власності на спірні 11/100 частин квартири, вартістю 190 000, 00 грн., що належить [PERSON] і знаходиться за адресою: [ADDRESS]; стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON], шляхом перерахування вартості 11/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у сумі 190 000, 00 грн. з депозитного рахунку Печерського районного суду м.Києва, де вони зберігаються. При цьому, позивачем на депозитний рахунок Печерського районного суду м.Києва було перераховано грошові кошти усього в сумі 190 000, 00 грн./а.с.45-47/ Позивач в судове засідання не з'явися, направив свого представника [PERSON], який позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені у ньому обставини, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили в повному обсязі, просили відмовити в задоволенні позову, пославшись на викладене в письмових запереченнях. При цьому, представник [PERSON] послався на відсутність порушення переважного права позивача як співвласника згідно ст.362 ЦК України, оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2014 року, задоволено позов [PERSON] та скасовано свідоцтво приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] №420 від 24.02.2014 року про передачу [PERSON] відомостей щодо наміру позивача придбати у останньої 11/100 частин спірної квартири, та відповідно казаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] листа від позивача про намір придбати спірні 11/110 частин квартири не отримувала./а.с.135-137/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника [PERSON], яка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову. Вважала позов безпідставним та необгрунтовним. Третя особа [PERSON] також в судове засідання не з'явилась, направила свого представника [PERSON], яка позов підтримала, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вважаючи можливим розгляд справи у відсутність позивача, відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також третьої особи [PERSON], за участю їх представників, заслухавши пояснення представників осіб у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Відповідно до ч.2 цієї статті продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Згідно з ч.4 ст.362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Позивач та третя особа у справі в рівних долях є спільними власниками 65/100 частин квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.10.1998р./а.с.3/ До укладення спірного Договору, 11/100 частин вказаної квартири належали на праві власності відповідачу [PERSON], отже вказані особи були власниками часток у праві спільної часткової власності на вказану квартиру, що не заперечували сторони в судовому засіданні. Відповідно до посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] Договору купівлі-продажу 11/100 частин квартири від 31 січня 2014 року, реєстровий №92, відповідач [PERSON] продала відповідачу [PERSON], належній їй на праві приватної власності 11/100 частин квартири [ADDRESS]./а.с.109/ Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №17173975 від 31.01.2014, на підставі вказаного Договору зареєстровано право власності [PERSON] на 11/100 частин вказаної квартири./а.с.119/ До укладення зазначеного Договору, 26.11.2013 року відповідач [PERSON], яка на той час була співвласником 11/100 частин вказаної квартири, склала нотаріально оформлену заяву, у якій повідомила позивача про майбутній продаж 11/100 частин вказаної квартири, яку в подальшому нотаріусом було передано позивачу [PERSON] у визначеному законом порядку, що останній не заперечував протягом судового розгляду./а.с.9/ Після отримання даної заяви, позивач 05.12.2014 склав нотаріально посвідчену заяву, у якій повідомив відповідача [PERSON] про намір придбати 11/100 частин квартири, яку просив нотаріуса передати відповідачу [PERSON]/а.с.10/ В подальшому, 24 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво, реєстровий №420, яким посвідчено передачу [PERSON] зазначеної заяви [PERSON] від 05.12.2014 року./а.с.72/ Разом з тим, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року, яке набрало законної сили і є чинним, позов [PERSON] задоволено, вказане свідоцтво скасоване. /а.с.131-134/ При цьому, апеляційним судом встановлено, що лист з заявою [PERSON] від 05.12.2014, надісланий нотаріусом [PERSON] на адресу [PERSON] був повернутий адресату [PERSON] з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому вважати його отриманим [PERSON] у нотаріуса правових підстав не було, свідоцтво №420 було видано нотаріусом на підставі даних, які не відповідають дійсності. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин, оскільки, відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку повідомила позивача про намір продати свою частку, що не заперечував позивач, і як встановлено апеляційний судом, відповідач [PERSON] не отримувала заяви позивача від 05.12.2014 року з повідомленням про намір придбати спірних 11/100 частин квартири, а відповідне свідоцтво нотаріуса скасоване, підстави стверджувати про порушення відповідачем [PERSON] передбаченого ст.362 ЦК України переважного права позивача купівлі частки відсутні. Суд не приймає протилежних доводів представника позивача як безпідставних та необґрунтованих і таких, що спростовуються встановленими судовим рішенням обставинами. При цьому, суд виходить з того, що відповідно до вимог ч.2 ст.362 ЦК України, позивач повинен був не тільки повідомити відповідача [PERSON] про прийняття її пропозиції та намір придбати спірні 11/100 частин вказаної квартири, а й здійснити своє переважне право протягом місяця з дня отримання повідомлення відповідача [PERSON] про намір продати свою частку, тобто купити у останньої її частку протягом цього строку. Разом з тим, на протиправне перешкоджання з боку відповідача [PERSON] у здійсненні позивачем переважного права купівлі позивач суду не посилався і дані, які б вказували на такі обставини в матеріалах справи відсутні. За вказаних обставин, відсутні підстави згідно ч.4 ст.362 ЦК України для переведення на позивача прав та обов'язків покупця за Договором купівлі-продажу 11/100 частин квартири, укладеним між відповідачами [PERSON] та [PERSON] і посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] 31 січня 2014 року, реєстровий №92. У зв'язку з чим, не підлягають задоволенню і вимоги про визнання права власності позивача на спірні 11/100 частин вказаної квартири та про стягнення з позивача на користь відповідача компенсації їх вартості у сумі 190 000, 00 грн., а тому внесені на депозит суду грошові кошти у розмірі усього 190 000, 00 грн. підлягають поверненню. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню. Виходячи з вищевикладеного, на підставі та

Outcome: dismissed