Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,79 га, яка розташована на території Вирівської сільської ради. Вказане вище право на земельну ділянку було посвідчено державним актом на право власності на землю серії [NUMBER] від 21 липня 1999 року. Позивач [PERSON] вступив у фактичне управління спадковим майном, однак отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку він не може у зв'язку з тим, що нотаріс відмовилась видати свідоцтво, посилаючись на те, що у виданому його покійному батьку державному акті на право власності на землю відсутні відомості про реєстрацію вказаного акту в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, представник позивача [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Вирівської сільської ради у судове засідання не з'явився, сільський голова Кулак М.І. направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Представник 3-ї особи - Улянівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, причин свого неприбуття суду не повідомив. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Білопільському районі в судове засідання не з'явився, завідувач відділу Коплик О.О. направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 7). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 червня 2016 року встановлено юридичний факт родинних відносин про те, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спащина на все його майно. Як вбачається з наданої позивачем ксерокопії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21 липня 1999 року, виданого на ім'я [PERSON], останньому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,79 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Вказаний державний акт містить виправлення прізвища батька позивача з [PERSON] на [PERSON], завіреного Вирівською сільською радою (а.с. 10). Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 527 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках: діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідки виконкому Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 29 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] постійно до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав одиноко в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON], який вступив у фактичне управління спадковим майном (а.с. 9). Звертаючись з позовом до суду, позивач [PERSON] зазначив, що вступив у фактичне управління спадковим майном, однак отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку він не може у зв'язку з тим, що нотаріс відмовилась видати свідоцтво, посилаючись на те, що у виданому на руки його покійному батьку державному акті на право власності на землю відсутні відомості про реєстрацію вказаного акту в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю (а.с.12). З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 18 липня 2016 року вбачається, що згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Вирівської сільської ради за реєстраційним номером №684 зареєстрований державний акт на ім'я [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,79 га, але встановити належність державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 21 липня 1999 року [PERSON] не можливо, оскільки у Книзі відсутній запис про серію та номер державного акту, зареєстрованого під номером 684 (а.с. 23). Згідно з п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, цивільні правовідносини, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом було встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину, вступивши у фактичне управління спадковим майном. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,79 га, що розташована на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі викладеного,

Outcome: approved