Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

03 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів З позовної заяви вбачається, що рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.03.2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його прибутків щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2012 року і до повноліття дитини, а також стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частини з усіх видів його прибутків щомісячно, починаючи з 24.02.2012 року. Позивач мотивує свої вимоги тим, що на теперішній час заборгованість відповідача зі сплати аліментів на дитину [PERSON] за період з 01.12.2012 року по 30.06.2013 року складає 3 255,99 грн., а на утримання позивача - 3 072,98 грн. Просить стягнути неустойку (пеню) згідно розрахунку, який зроблено на підставі довідок про заборгованість за аліментами та виходячи з встановленого ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, а саме: 8 584,00 грн. неустойки за простроченими аліментами на дитину у період заборгованості з вересня 2012 року по червень 2013 року та 7 936,00 грн. неустойки за простроченими аліментами на утримання позивача у період заборгованості з 01.12.2012 року по червень 2013 року, усього на загальну суму 16 520,00 грн. 25 лютого 2014 року позивач збільшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період прострочки жовтень 25012 року - вересень 2013 року у сумі 16 520,00 грн., листопад 2013 року - лютий 2014 року у сумі 9 587,00 грн., усього на загальну суму 26 107,00 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що заборгованість виникла не з його вини, а внаслідок того, що сама позивач затримувала виконання судового рішення, не звертаючи виконавчі листи до примусового виконання, просив зменшити розмір неустойки (пені). Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.03.2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його прибутків щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2012 року і до повноліття дитини, а також стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частини з усіх видів його прибутків щомісячно, починаючи з 24.02.2012 року (а.с. 5). Відповідно до довідки Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25.07.2013 року за вих. № 1679-4 та довідки Відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції від 24.02.2014 року за вих. № 7811/2, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 7 964,22 грн., яка утворилась у період з 01.12.2012 року по 24.02.2014 року (а.с. 10, 36). Згідно довідки Червоногвардійського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції від 25.07.2013 року за вих. № 1678-4 та довідки Відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції від 24.02.2014 року за вих. № 7812/2, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання позивача під час вагітності у розмірі 5 588,54 грн., яка утворилась у період з 01.09.2012 року по 24.02.2014 року (а.с. 11, 37). Згідно рішення Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області від 14.02.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 850,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.07.2012 року до повноліття дитини (а.с. 42-43). Відповідно до довідки Відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції від 24.02.2014 року за вих. № 7810/2, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 16 172,98 грн. за період з 23.11.2013 року по 24.02.2014 року (а.с. 41). У відповідності з положеннями ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. При цьому необхідно враховувати, що аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісяця, а неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час до добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем відсутність своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не доведено, оскільки жодні обставини, які б давали підстави вважати, що аліменти не сплачуються з поважних причин, дослідженими у справі доказами, не встановлені. Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що відповідач є винним у виникненні вищевказаної заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено. Відповідно до ст. 20 Сімейного кодексу України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Суд погоджується із наданим позивачем уточненим розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 26 107,00 грн. Разом з тим, відповідно до положень ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище відповідача, розмір заборгованості по аліментам, суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки (пені) за несплату аліментів до 10 000,00 грн. та задовольнити позовні вимоги саме в цій частині. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial