Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

04.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS]. Факт смерті його сестри підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2013 року. 30.08.2013 року для прийняття спадщини у встановлений чинним законодавством строк у шість місяців, він звернувся до Хотинської державної нотаріальної контори за місцем знаходження квартири сестри, так як місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В вересні місяці 2013 року він отримав довідку з Хотинської державної нотаріальної контори, в якій вказано, що в нотаріальній конторі вже заведена спадкова справа за № 348 за 2013 рік, щодо майна померлої [PERSON], яка померла [INFO]. По даній спадковій справі звернувся спадкоємець за заповітом, який своєчасно прийняв спадщину, заповіт був складений покійною [PERSON] на все майно на користь інших осіб та був посвідчений за № 26 від 07.02.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Таким чином він дізнався, що заповіт був складений на ім'я [PERSON] та [PERSON], його синів та відповідно племінників його покійної сестри, а також те, що заповіт на його синів був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], тобто в м. Харкові, а не в місті постійного проживання його сестри, тому вважає такий заповіт недійсним, оскільки його сестра на протязі декількох років хворіла тяжким онкологічним захворюванням і на момент вчинення заповіту могла не усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними. Тому позивач просить визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], посвідчений 07.02.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], також враховуючи те, що термін для прийняття спадщини збіг 05 вересня 2013 року, і після цього строку нотаріус має право видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, в тому числі і на квартиру, в той час коли заповіт оспорюється, то неприйняття заходів про забезпечення позову може утруднити або і унеможливити виконання рішення суду, тому просить накласти арешт на квартиру [ADDRESS] та витребувати необхідні докази в справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, дав згоду про допит лише п'яти свідків, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також відмовився в судовому засіданні від прийняття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та від витребування доказів, які вказані в позовній заяві, оскільки їх за ухвалою судді Гергележиу Р.Ф. було витребувано та приєднано до справи. Представник відповідача [PERSON]та співвідповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності, щодо питань вирішення справи покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знала покійну [PERSON] з 2003 року, яка їй постійно розповідала про своїх племінників, як про своїх рідних дітей, говорила, що все своє майно хоче передати їм, про брата покійної вона не знала до того часу, поки [PERSON] не робили першу операцію, дізналася лише тоді коли він приїхав забирати її на операцію, потім після операції брат забрав її до себе, але пізніше від нього її забрали до себе її племінники, тому що у брата їй було недобре, вона боялась залишатись з ним. Після операції її стан був задовільний, вона розуміла все, що робила, чого їде до племінників і для чого вона теж розуміла. По господарству справлялась сама, також покійна [PERSON] була приватним підприємцем, сама вела бухгалтерські підрахунки, власноручно заповнювала та подавала податкові та пенсійні місячні, піврічні та річні звіти, ніхто їй ні в чому не допомагав, вона все робила сама та розуміла все те, що робила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з покійною [PERSON] знайома з 70-их років, оскільки покійна являлась її подругою, вона була порядною, доброю, віруючою людиною. Брата покійної [PERSON] не знала. Про заповіт їй відомо лише те, що покійна [PERSON] постійно говорила, що любить своїх племінників і все своє майно хотіла віддати їм. Зі своїм братом покійна рідко спілкувалась, хоча він її до операції і забрав до себе. Повернулась від брата вона втомленою, але щасливою, бо операція пройшла успішно, про бажання зробити заповіт на її племінників вона знала, оскільки покійна [PERSON] їй це говорила. Також свідок [PERSON] суду ствердила, що [PERSON] була адекватною людиною, розуміла всі свої дії, які робила, вона займалась підприємницькою діяльністю, працювала сама, ніхто їй ні в чому не допомагав. Про існування заповіту вона довідалась вже від племінників покійної. В останні дні свого життя [PERSON] вела себе адекватно, все розуміла, вона це підтвердила зі слів покійної, оскільки вони спілкувалися з нею постійно по телефону. [PERSON] постійно говорила, що хоче зробити заповіт на все своє майно на своїх племінників. Свідок [PERSON] суду пояснила, що покійну [PERSON] вона знає давно, її рідного брата не знає, підтвердила суду, що [PERSON] оформила заповіт на своїх племінників, оскільки сама їй про це розповідала, вона часто розповідала про себе, про операції, які їй робили, про її племінників, але про свого брата вона їй ніколи не розповідала, підтверджує той факт, що покійна [PERSON] до останнього дня свого життя все пам'ятала та розуміла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що покійну [PERSON] знає на протязі декількох років, брата її не знає. [PERSON] постійно їй говорила, що все її майно має перейти до її племінників. Свого брата вона боялась, спілкувалась з ним дуже рідко. Пам'ять у неї була відмінною, сумнівів щодо її поведінки та її психіки ніколи не виникало, оскільки в житті вона пам'ятала всі дрібниці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з покійною [PERSON] вони були сусідами, знала її давно, брата [PERSON] знає, він до неї ставився негативно, коли їй проводили першу операцію, то брат забрав її до себе, але вона від нього втекла до своїх племінників, бо боялась з ним залишатись. Після повернення додому вона себе почувала добре, змін в негативну сторону за нею вона не помічала. Що стосується її майна, то вона постійно говорила, що спадщину залишить тільки своїм племінникам. [PERSON] була приватним підприємцем, все завжди пам'ятала, вела себе адекватно. Голова АСПЕК, обласний судово-психіатричний експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона підтримує висновок акта судово-психіатричного експерта № 61 від 31.01.2014 року, яким було проведено посмертну судово-психіатричну експертизу відносно [PERSON] в повному обсязі. В судовому засіданні, оглянувши знімки, надані їй позивачем [PERSON] діагностичного висновку магнітно-резонасної томографії голови від 13.12.2009 року покійної [PERSON], пояснила, що експертам їхньої лікарні було надано весь обсяг медичної документації, який потребував їхнього огляду і цей знімок, який надав їй [PERSON] в судовому засіданні та його описи суттєвого впливу на оцінку тих медичних документів не впливає, тому що він діагностований у 2009 році. Експерти оцінили всю медичну документацію, а саме: амбулаторну картку Харківської міської поліклініки № 19 та амбулаторну картку Хотинської ЦРЛ та інші медичні документи, які були їм надані. А тому цей знімок жодного впливу на висновок про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] немає. В підсумок до всього нею вищевказаного суду пояснила, що немає потреби у проведенні повторної посмертної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON], оскільки експертами вже було надано об'єктивний висновок по цьому питанню. Вислухавши пояснення сторін, свідків по справі, судового експерта, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS], факт смерті, якої підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2013 року (а.с. 7). Згідно витягу № 00011873603 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 12.03.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецькій області у відомостях про актовий запис № 94, дата складання 27.06.1953 року покійна значилась, як [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно копії паспорта, серії [NUMBER], виданого 10.09.2001 року Хотинським РВ УМВС України в Чернівецькій області покійна значилась, як [PERSON] (а.с.10). За життя [PERSON] зробила заповіт, який посвідчений за № 26 від 07.02.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та яким на випадок її смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, і на що вона по закону матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах кожному (а.с. 66). Вказаний заповіт відповідає вимогам для вчинення правочинів відповідно до глави 16 ЦК України, а також глави 85 ЦК України. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Отже, як вбачається із матеріалів справи [PERSON] особисто розпорядилася своїм майном. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В даному випадку [PERSON] обрала своїми спадкоємцями своїх племінників, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме із заперечення відповідача [PERSON] на позовну заяву про визнання заповіту недійсним, а також пояснень свідків, покійна [PERSON] вважала своїх племінників [PERSON] та [PERSON], які проживають в м. Харкові своїми названими дітьми, так як останні незважаючи на своє далеке постійне місце проживання, постійно спілкувалися з нею, підтримували з нею близькі теплі родинні відносини, весь час хвилювалися за її здоров'я та благополуччя. Відповідно до вимог ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Вказаний заповіт складений письмово та посвідчений нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] В даному випадку, заповіт складено покійною [PERSON] за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Як вбачається із тексту заповіту, він записаний вірно зі слів покійної [PERSON], прочитаний останньою уголос та підписаний нею власноручно (а.с.66). Суд вважає, що вимоги ст. 1252 ЦК України при складанні заповіту виконані, оскільки заповіт складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Відповідно до вимог ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Посилання позивача [PERSON] на те, що при складанні заповіту покійна [PERSON] у зв'язку із хворобою не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не знайшли свого підтвердження, оскільки за клопотанням позивача [PERSON] було проведено посмертну судово-психіатричну експертизу [PERSON] і поставлено експерту питання про те, чи могла покійна [PERSON] на момент складання заповіту усвідомлювати значення дії та надавати їм оцінку . Як вбачається із висновку амбулаторної судово-психіатричної експертної комісії Чернівецької психіатричної лікарні, в цілому даючи оцінку переважаючій більшості скарг на здоров'я, що покійна [PERSON] висловлювала за весь період її хвороби, так як і під час стаціонарного лікування у січні 2013 року, так і під час подальшого амбулаторного спостереження, з позиції судово-психіатричної експертизи їх слід розцінювати як скарги астенічного характеру, що спостерігаються і є характерними для психічних змін при злоякісних пухлинах. Отже наявна у покійної [PERSON] пухлина відносилась до так званих «німих пухлин» («Руководство по психиатрии» під кер. АМН Г.В. Морозова, арк. № 28-50), де зазначено, що навіть великі пухлини можуть протікати без психічних порушень, коли відсутня так звана «пухлинна психіка», а клінічні прояви обмежуються тільки зазначеними астенічними проявами та вогнищевими неврологічними змінами. Астенічний синдром, тобто, стан нервово-психічної слабкості, характеризується зниженням соматичного та психічного тонусу, підвищеною втомлюваністю та деяким зниженням настрою. Отже, по типу тяжкості астенічний синдром відноситься до відносно легких розладів психічної діяльності, є синдромом невротичного, а не психотичного рівня і не впливає на здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, як підтверджується висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, покійна [PERSON] на момент складання заповіту, тобто 07 лютого 2014 року, ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, за своїм психічним станом могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, відповідно і давати їм оцінку, що підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертної комісії Чернівецької психіатричної лікарні (а.с.211-215). Аналогічне підтвердила в судовому засіданні і обласний судово-психіатричний експерт Васкан Ж.В. Отже, виходячи з вищенаведеного, встановивши всі обставини в справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивач [PERSON] відповідно до вимог ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України не надали суду доказів того, що заповіт, складений з порушенням вимог. Вони також не надали суду доказів того, що [PERSON] у зв'язку із хворобою не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином суд вважає, що покійна [PERSON] при складанні та посвідченні заповіту - 07.02.2013 року не відносилась до осіб, які у зв'язку із хворобою не можуть усвідомлювати значення своїх дій та надавати їм оцінку. Суд, перевіривши всі обставини по справі, дійшов висновку, що доводи позивача, щодо заявлених ним підстав недійсності заповіту, у ході розгляду справи підтвердженні не були. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Позивач [PERSON] не довів своєї позовної вимоги, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз'яснював позивачу його права та обов'язки. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовної заяви [PERSON] про визнання заповіту недійсним слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed