Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

03 вересня 2020 року позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Вовк М.В., звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 09.12.2002 по 16.01.2004, і з 13.09.2004 по 06.05.2020 позивач працював на підприємстві відповідача підземним гірником, підземним електрослюсарем черговим та по ремонту устаткування, гірником очисного забою. 19 грудня 2019 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму у вигляді закритого, заднього переломо-вивиху правого стегна. Перелом задньої стінки вертлюжної впадини правого кульшового суглобу. Внаслідок виробничої травми. Висновком МСЕК від 08.04.2020 позивачу первинно встановлено 80% втрати професійної працездатності, і встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва з датою чергового переогляду 01.04.2021. Наслідки нещасного випадку викликають у позивача фізичні страждання, оскільки виробнича травма його постійно турбує, у зв`язку з чим він змушений багато часу проводити у лікарнях, під час лікування вимушений переносити біль, приймати велику кількість ліків. Крім того вказав, що він не має можливості нормально пересуватися, оскільки постійно відчуває болі в правому стегні, обмеження рухливості в правому кульшовому суглобі, вимушений користуватися милицями. Однак крім фізичних страждань він переносить й моральні страждання: порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя, спілкуватися з друзями. Також зазначив, що на його утриманні перебувають його малолітні діти - 2007 та 2017 року народження, і непрацездатні батьки, які досягли пенсійного віку. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень. Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 23 вересня 2020 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року залишено без задоволення. 23 вересня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не зазначено, в чому саме полягає протиправність діяння відповідача, якими протиправними діями була заподіяна шкода позивачу та в чому полягає вина останнього у заподіянні шкоди. Також зазначив, що комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві встановлено лише вину самого позивача у настанні нещасного випадку. Вказав, що даний Акт розслідування не оскаржувався позивачем, що свідчить про його згоду з результатами розслідування нещасного випадку. Крім того вказав, що позивачем жодними доказами не доведено заподіяння йому моральної шкоди. 28 вересня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримав позовні вимоги, зазначив, що доводи представника відповідача щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди є безпідставними, оскільки нещасний випадок із позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, і відповідно до ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» відповідач зобов`язаний створити умови праці відповідно до нормативно-правових актів, забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони здоров`я, саме роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Також вказав, що наданими позивачем доказами у сукупності підтверджується факт заподіяння йому моральної шкоди. Вказав, що заявлений розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості. Також вказав, що відсутні підстави для розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін, оскільки потреби у дачі пояснень немає. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 09.12.2002 по 16.01.2004, з 13.09.2004 по 06.05.2020 працював на підприємстві відповідача на посадах підземного гірника, підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування, гірником очисного забою, 06.05.2020 звільнений з підприємства відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.7-9) Згідно копії Акту розслідування нещасного випадку від 26 грудня 2019 року, 19 грудня 2019 року на дільниці №7 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» в орту заїзді 80 осі гор. 1425 м в районі вентиляційно-ходового підняттєвого 80 осі гор. 1425/1415м. з [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму: закритий, задній переломо-вивих правого стегна. Перелом задньої стінки вертлюжної впадини правого кульшового суглобу. Ступінь тяжкості травми: тяжка. Відповідно до згаданого Акту видом події зазначено падіння потерпілого під час пересування. Крім того, даним Актом встановлено, що особою, яка допустила порушення законодавства з охорони та гігієни праці зазначено - [PERSON] - гірник очисного забою дільниці №1 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який під час пересування по виробці не подбав про особисту безпеку і здоров`я, чим порушив вимоги п.1.12.7.1 Інструкції з охорони праці №20-2019 для гірника (учня гірника) очисного забою, затвердженої наказом ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 15.11.2019 №5999 (а.с. 10-13) Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №076336 від 08 квітня 2020 року, [PERSON] при первинному огляді встановлено 80% втрати професійної працездатності, другу групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом (акт від 19.12.2019) з 06.04.2020 по 01.05.2021, з переоглядом 01.04.2021. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, ВМП, санаторно курортне лікування, палиця, милиці (а.с.15) Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №617989 від 08 квітня 2020 року, [PERSON] при первинному огляді встановлено другу групу інвалідності з 06.04.2020, у зв`язку з трудовим каліцтвом з ураженням ОРА, інвалідність встановлена на строк до 01.05.2021, з переоглядом 01.04.2021. Вказано, що протипоказані всі види праці в звичайних умовах виробництва (а.с.16) Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~праці» відшкодування\~моральної шкоди\~провадиться власником,\~якщо небезпечні\~або шкідливі\~умови праці\~призвели до\~моральної втрати\~потерпілого,\~порушення його\~нормальних життєвих\~зв`язків,\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя. \~Під\~моральною втратою\~потерпілого розуміються\~страждання,\~заподіяні працівникові\~внаслідок фізичного\~або психічного\~впливу,\~що спричинило\~погіршення або\~позбавлення можливостей\~реалізації ним\~своїх звичок\~і бажань,\~погіршення відносин\~з оточуючими\~людьми,\~інших негативних\~наслідків морального\~характеру.\~ Відшкодування\~моральної шкоди\~можливе без\~втрати потерпілим\~працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 19 грудня 2019 року, [PERSON] первинно встановлена втрата професійної працездатності 80% із встановленням другої групи інвалідності на строк до 01 травня 2021 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 80%, встановлення другої групи інвалідності до 01 травня 2021 року, вину самого позивача у настанні нещасного випадку, тому суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 120\~000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 200 гривень.

Outcome: partial