Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

03.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом,у якому просить стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання, тобто до [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 10.06.2000 року по 10.06.2010 рік. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повноліття і навчається на 1 курсі Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана. Вартість навчання в університеті становить 28 600 гривень за рік. Крім того, син потребує коштів для харчування, придбання одягу і взуття, канцелярських товарів, підручників, оплату проїзду до місця навчання і додому. За приблизними підрахунками загальна сума витрат в місяць становить 6000 гривень. Син хворіє важким хронічним захворюванням, а тому потребує додаткових витрат для придбання ліків, спеціального дієтичного харчування і регулярних обстежень. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки фізично здоровий, регулярно виїздить на заробітки, має власний будинок та легковий автомобіль. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 21.12.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Відповідач [PERSON] 05.01.2021 року направив до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково і просив стягувати з нього аліменти на період навчання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісячно. Свої заперечення проти стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину у розмірі по 3000 гривень обгрунтував тим, що на даний час він не працює, доглядає за особою, яка досягла 80-річного віку, має на утриманні неповнолітнього сина від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] ( а.с. 17-18 ). Відповідач додав до свого відзиву довідку управління праці та соціального захисту, довідку про склад сім`ї, копію свідоцтва про шлюб та копію свідоцтва про народження дитини. 13.01.2021 року позивачка [PERSON] направила суду відповідь на відзив відповідача, в якому просила вважати заперечення відповідача [PERSON] безпідставними та бездоказовими і не брати їх до уваги, а її позовні вимоги задовільнити у повному обсязі. Свою відповідь обгрунтувала тим, що відповідач має добрий стан здоров`я, отримує доходи від тимчасових заробіків, виїзджає за кордон. Вважає, що перебування на його утриманні неповнолітньої дитини та здійснення ним догляду за особою, яка досягла 80-річного віку, не погіршили його матеріальниц стан настільки, що він не може виконувати свій батьківський обов`язок відносно сина [PERSON] , тобто надавати матеріальну допомогу на його утримання в розмірі , визначеному нею в позовній заяві. Позивачка додала до своєї відповіді копії довідки до акта огляду МСЕК та індивідуальної програми реабілітації інваліда. 04.02.2021 року відповідач [PERSON] , надіслав заперечення на відповідь на відзив позивача [PERSON] , та просив позов задовольнити частково врахувавши його матеріальне становище та можливість сплачувати аліменти в розмірі 1250 гривень щомісячно на період навчання сина [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також з метою дотримання розумних строків її розгляду суд вважає за можливе справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності заперечень проти такого розгляду справи з боку сторін, що відповідає вимогам ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступних підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5 ). На даний час син є повнолітнім та продовжує навчання на денній формі навчання факультету міжнародної економіки і менеджменту Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана ( а.с. 7,8, 10) . Самостійно син не має змоги влаштуватися на роботу, так як навчається на денній формі навчання, а також має 2-гу групу інвалідності, оскільки є інвалідом з дитинства ( а.с. 25,26). Навчання платне, згідно договору (а.с. 7 ). Домовленості про утримання спільного дорослого сина , який продовжує навчання, сторони не досягли. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 СК України. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно дост. 182 СК Україниє: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. По даній справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, однак не досяг 23 років, навчається на денному відділенні, потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька. За загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем до суду не надано доказів того, що відповідач в змозі сплачувати аліменти у зв`язку з навчанням сина в розмірі 3000 грн. щомісячно. За таких обставин, виходячи із засад справедливості, для повного дотримання інтересів дитини, враховуючи матеріальний стан останньої, яка навчається в університеті та має 2 групу інвалідності, враховуючи майновий стан відповідача, який являється працездатним, на даний час не працює, має на утриманні малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , непрацездатну матір та не заперечує про стягнення з нього аліментів у зв`язку з навчанням старшого сина в розмірі 1250 грн., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1250 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 03.12.2020 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. При цьому суд врахував докази надані відповідачем про неможливість надавати матеріальну допомогу в розмірі 3000 гривень, яку просила стягнути з нього позивач. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 908 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial