Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

02 грудня 2015 року до Краснолиманського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 22 лютого 2007 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Після укладання зазначеного договору [PERSON] звільнив квартиру перевіз усі особисті речі до іншого місця проживання та з лютого 2015 року зазначену квартиру як житло не використовував. Однак з реєстрації місця проживання не знявся, чим порушує право користування квартирою позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, навела доводі аналогічні викладеним в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON], який належним чином через оголошення у пресі газеті «Урядовий курєр» №238 (5612) від 19.12.2015 року (а.с 31) повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 24 грудня 2015 року прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача, свідків, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с 9, 10). [PERSON] від 05.03.12015 року підтверджується факт реєстрації за позивачем права власності на зазначену квартиру (а.с 11). Згідно з довідкою від 23.11.2015, виданою паспортистом КП «Краснолиманська служба єдиного замовника» підтверджується реєстрація відповідача за адресою м. Красний Лиман, вул. Чапаєва 3/15 (а.с 16). Судом встановлено і це підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та Актом, складеним представниками громадськості (а.с. 17), що після укладання договору купівлі-продажу квартири [PERSON] звільнив житло, перевіз усі особисті речі до іншого місця проживання та з лютого 2015 року квартиру як житло не використовував. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319 ЦК) Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що внаслідок відчуження відповідачем квартири останній втратив право власності на нерухоме майно, в тому числі і право користування житлом. А тому позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Outcome: approved