Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

02 вересня 2014 року [PERSON] звернулася в Миргородський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В своїй заяві позивач вказував, що протягом 2013 року він надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 26850 грн. 1000 доларів США на розбудову мережі в с. Гоголеве, Великобагачанського району Полтавської області, придбання машини та виготовлення проектної документації по м. Карлівка Полтавської області. Підтвердженням укладення договору являється розписка, яку видала відповідачка, в підтвердження отримання коштів. Договором позики не був визначений строк повернення коштів відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України. Позивач звернувся з листом до відповідачки 12 березня 2014 року з вимогою протягом тридцяти днів повернути позику. Однак відповідач своїх зобов'язань відповідно до договору позики по поверненню грошових коштів не виконала, позики не повернула, процентів за користування коштами відповідно ст. 1048 ЦК України не сплатила. Під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання, що і змусило позивача звернутися з відповідним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідачки [PERSON] суму боргу по договору позики, в тому числі з урахуванням індексу інфляції в розмірі 42550 грн. 95 коп. нараховані проценти в розмірі 1483 грн. 04 коп., три проценти річних від простроченої суми розміром 429 грн. 63 коп. та судові витрати. Відповідачка в судовому засіданні заперечила позовні вимоги [PERSON]. Суду пояснила, що вона являється директором ТОВ «Орбіта» м. Миргород, яке здійснює діяльність в сфері надання послуг з доступу до кабельного телебачення та Інтернету. З позивачем в неї виникли домовленості щодо розширенням території надання послуг на інші населені пункти Полтавської області з метою отримання прибутку в зв'язку із чим [PERSON] протягом 2013 року надав кошти відповідно домовленості 24450 грн. на розбудову мережі в смт. Гоголеве, 1000 доларів США на придбання робочої машини, 2400 грн. на виготовлення проектної документації по м. Карлівка. В лютому 2014 року [PERSON] побажав повернути вкладені ним кошти в розбудову мережі послуг ТОВ «Орбіта», тому 11 лютого 2014 року вона повернула йому 24450 грн. та 1 тис. доларів США, в підтвердження чого надає копію розписки. Кошти в сумі 2400 грн. не повернула, так як проект по м. Карлівка був виготовлений і вона пропонувала його [PERSON] забрати, так як розширення мережі саме в даному населеному пункті була його ініціатива. [PERSON] заперечив свідчення відповідачки та пояснював, що всі кошти він надавав у позику. Дійсно 11 лютого 2014 року він отримав 24450 грн. та 1000 доларів США від [PERSON], однак вони являлись поверненням боргу відповідачки, який вона брала на розбудову мережі в м. Хорол Полтавської області і при отриманні вказаних коштів він повернув відповідну розписку. Підтвердженням його показів з приводу неповернення боргу відповідачкою є те, що розписка [PERSON] досі знаходиться в нього. Представник позивачки, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, також заперечила позовні вимоги позивача з підстав того, що між позивачкою та відповідачем не виникало правовідносин пов'язаних з отриманням коштів у борг. А кошти з приводу участі [PERSON] у діяльності ТОВ «Орбіта» були повернуті йому 11 лютого 2014 року. Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши обставини справи, приходить до висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог в редакції, які викладені позивачем у позовній заяві, а саме стягнення з відповідачки суми боргу по договору позики. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В розписці (а.с. 5), яку відповідачка видала позивачу в підтвердження отримання коштів зазначено, що кошти отримані протягом 2013 року в певних сумах з вказівкою їх цільового використання, або підтвердженням участі в конкретних витратах. Так в ній міститься інформація, що [PERSON] отримала від [PERSON] 24450 грн. на розбудову мережі в смт. Гоголеве, 1000 доларів США на придбання робочої машини, 2400 грн. на виготовлення проектної документації в м. Карлівка. Враховуючи пояснення сторін та зміст розписки, який не містить інформації про отримання коштів відповідачкою саме в позику та зобов'язання їх повернути, суд приходить до переконання, що між позивачем та відповідачкою не укладався договір позики. Також судом не встановлено заміну позиковим зобов'язанням за домовленістю сторін боргу [PERSON] чи ТОВ «Орбіта» перед позивачем, що виник із іншої підстави їх спільної діяльності, відповідно до вимог ст. 1053 ЦК України «Новація боргу у позикове зобовязання». Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Враховуючи вищевикладене та те, що позовна заява [PERSON] містить чітку вимогу про стягнення з [PERSON], суму боргу по договору позики, в тому числі з урахуванням індексу інфляції, проценти та три проценти річних від простроченої суми, суд відмовляє у її задоволенні, так як наведені суду докази не вказують на наявність між сторонами правовідносин позикового зобов'язання.

Outcome: dismissed