Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

03.05.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за договором позики у вигляді розписки, укладеним 28.04.2016 року між ним та відповідачем, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь пеню в сумі 16900,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.05.2018 року еквівалентно 442020,63 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4420,22 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.04.2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 25000,00 дол. США., а відповідач зобов'язався повернути позивачу вказані грошові кошти до 01.10.2016 року. Разом з тим, розпискою від 20.05.2017 року відповідач підтвердив наявність перед позивачем боргу, а також зобов'язався його повернути до 30.05.2017 року та сплатити пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання. Рішенням від 21.02.2018 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за договором позики від 28.04.2016 року в сумі 25000,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.12.2016 року еквівалентно 658295,88 грн., 3 % річних за період з 01.10.2016 року до 19.12.2016 року в сумі 4328,52 грн., а всього в сумі 662624,40 грн. Разом з тим враховуючи, що у визначений в розписці від 20.05.2017 року строк грошові кошти відповідачем у добровільному порядку позивачу повернуті не були, тому останній повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь пені за договором позики в сумі 6900,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.05.2018 року еквівалентно 442020,63 грн. за період з 31.05.2017 року по 03.05.2018 року, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 4420,22 грн. Ухвалою від 16.05.2018 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 28.04.2016 рокуміж позивачем та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 25000,00 дол. США., а відповідач зобов'язався повернути позивачу вказані грошові кошти до 01.10.2016 року. Відповідно до розписки від 20.05.2017 року відповідач підтвердив наявність перед позивачем боргу, а також зобов'язався його повернути до 30.05.2017 року та сплатити пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.02.2018 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за договором позики від 28.04.2016 року в сумі 25000,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.12.2016 року еквівалентно 658295,88 грн., 3 % річних за період з 01.10.2016 року до 19.12.2016 року в сумі 4328,52 грн., а всього в сумі 662624,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримані грошові кошти відповідач у визначений в розписці від 20.05.2017 рокустрок не повернув, в результаті чого має борг перед позивачем по сплаті пені в сумі 6900,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.05.2018 року еквівалентно 442020,63 грн. за період з 31.05.2017 року по 03.05.2018 року. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що 28.04.2016року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконав, грошові кошти у визначений в розписці від 20.05.2017 рокустрок не повернув, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за договором позики в сумі 6900,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.05.2018 року еквівалентно 442020,63 грн. за період з 31.05.2017 року по 03.05.2018 року. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4420,22 грн.

Outcome: approved