Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

02 лютого 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника Сафір Ф.О., з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем 30 вересня 2006 року був укладений договір № DNR0RX99400638, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1513,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] своїх зобов'язань за договором не виконує, має заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, яка станом на 16 грудня 2015 року становить 16 334,08 грн., яка складається з 2 718,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12 361,57 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 754 грн. - штраф (процентна складова), також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с.2-5) Позивач або його представник у судові засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В позовній заяві позивачем було зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. До суду від позивача надійшла заява, в які він просить стягнути з відповідача суму 500 грн. за публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання. (а.с.а.с.4, 42-47) Відповідач у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оповіщення через газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с.а.с.34, 47-49) Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проведено без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. 30 вересня 2006 року [PERSON] звернувся до позивача із анкетою-заявою № DNR0RX99400638, за умовами якої просив надати кредит у сумі 1 513,60 грн. на строк з 30 вересня 2006 року по 30 вересня 2007 року. (а.с.9-10) Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписана банком та відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (СТАНДАРТ) (надалі умови кредиту), тарифами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.10). Відповідно до п.3.1.1 умов кредиту - банк зобов'язується надати кредит шляхом й у межах сум, обумовлених у заяві. (а.с.12) Як вбачається з матеріалів справи позивачем були виконанні зобов'язання за кредитом. (а.с.6) Згідно розділу 3.2 умов кредиту - позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом. Відповідно до умов анкети-заяви позичальник зобов'язався сплатити за користування кредитом відсотки у розмірі 2,0% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 20,43 грн. (а.с.а.с.10, 12) Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором № DNR0RX99400638 від 30 вересня 2006 року встановлено, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 16 грудня 2015 року становить 2 718,51 грн. (а.с.6-8) Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору у зв'язку з цим суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 16 грудня 2015 року становить 2 718,51 грн. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Згідно п.5.3 умов кредиту - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. - 5% від суми заборгованості. (а.с.17) За невиконання та неналежне виконання умов договору до [PERSON] була застосована неустойка у вигляді штрафу у розмірі 1254 грн., яка складається з 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 754 грн. - штраф процентна складова. (а.с.6-8) Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов'язань по договору, у зв'язку з цим суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по неустойці в судовому порядку, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму 1254 грн., яка складається з 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 754 грн. - штраф процентна складова. При вирішення питання щодо стягнення з відповідача ([PERSON].) на користь позивача пені та комісії суд виходить із того, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.5.1 умов кредиту - при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення платежу. (а.с.17) З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що відповідачем було порушення зобов'язання за договором, внаслідок чого до нього була застосована неустойка у вигляді пені в розмірі 12 361,57 грн. (а.с.6-8) В той же час, відповідно до статті 549 ЦК України штраф те пеня є різновидами неустойки. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Подібна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведених вище постановах Верховного Суду України, не вбачається. Нарахування штрафу та пені здійснено за одне і те саме порушення\- - порушення строків оплати. Враховуючи вище зазначене в частині вимог про стягнення пені та комісій слід відмови. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с.1), підлягає стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Крім того, враховуючи що позивачем було здійснено публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у відповідно до п. 6 ч.3 ст.79 ЦПК України, слід стягнути з відповідача 500 грн., у суму витрат пов'язаних з розглядом судової справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial