Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

03 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 22 липня 2011 року з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі в розмірі 1/4 частини заробітної плати /доходу/ щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 грудня 2010 року. Однак відповідач належним чином не виконує зазначене рішення суду, у звязку з чим станом на 01 липня 2015 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 23076,50 грн. Тому вона просила стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла починаючи з 01 червня 2011 року, та пеню у звязку з простроченням сплати аліментів в сумі 170242 грн., а всього 183318,50 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином /а.с.23, 29-31, 35-36, 40-41, 45/. Тому суд вважає причини неявки відповідача та представника третьої особи неповажними і тому справа розглянута у їх відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 22 липня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітної плати /доходу/ щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 грудня 2010 року /а.с.7-8, 13/. Однак відповідачем не виконувалися покладені на нього рішенням суду обов»язки і на момент звернення до суду станом на 01 липня 2015 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 23076 грн 50 коп. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем, в порушення положень ст.60 ЦПК України, не надані суду будь-які докази щодо поважності причин несплати ним аліментів на дитину [PERSON] . Так , як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, відповідачу було відомо про відкрите виконавче провадження, він здійснив один платіж за вказаний період , але і цей платіж був сплачений не в повній мірі . Отже, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, тому позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Такий висновок суду базується на тому , що виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України , пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. Саме такі правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15 та від 25 листопада 2015 року у справі №6-2022цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №2/1517/24/2011, який виданий 23.01.2012 року Красноокнянським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку за період з червня 2011 року по жовтень 2015 року склала 27639,01 грн. /а.с.43/. Таким чином, розмір неустойки (пені) за зазначений період, який підлягає стягненню з відповідача, складає 8410,85 грн, виходячи з наступного розрахунку (сума пені за кожен місяць = сума несплачених аліментів * 1% * кількість днів прострочення): червень 2011 (321,5 * 1% * 30 днів) 96,45 грн. липень 2011 (321,5*1%*31 день) 99,67 грн. серпень 2011 (321,5*1%*31 день) 99,67 грн. вересень 2011 (321,5 * 1% * 30 днів) 96,45 грн. жовтень 2011 (321,5*1%*31 день) 99,67 грн. листопад 2011 (321,5 * 1% * 30 днів) 96,45 грн. грудень 2011 (321,5*1%*31 день) 99,67 грн. січень 2012 (468,75*1%*31 день) 145,31 грн.; лютий 2012 (468,75*1%*29 днів) 135,94 грн.; березень 2012 (468,75*1%*31 день) 145,31 грн.; квітень 2012 (468,75*1%*30 днів) 140,63 грн.; травень 2012 (468,75*1%*31 день) 145,31 грн.; червень 2012 (468,75*1%*30 днів) 140,63 грн.; липень 2012 (468,75*1%*31 день) 145,31 грн.; серпень 2012 (468,75*1%*31 день) 145,31 грн.; вересень 2012 (468,75*1%*30 днів) 140,63 грн.; жовтень 2012 (468,75*1%*31 день) 145,31 грн.; листопад 2012 (468,75*1%*30 днів) 140,63 грн.; грудень 2012 (468,75*1%*31 день) 145,31 грн.; січень 2013 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; лютий 2013 (502,5*1%*28 днів) 140,7 грн.; березень 2013 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; квітень 2013 (502,5*1%*30 днів) 150,75 грн.; травень 2013 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; червень 2013 (502,5*1%*30 днів) 150,75 грн.; липень 2013 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; серпень 2013 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; вересень 2013 (502,5*1%*30 днів) 150,75 грн.; жовтень 2013 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; листопад 2013 (502,5*1%*30 днів) 150,75 грн.; грудень 2013 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; січень 2014 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; лютий 2014 (502,5*1%*28 днів) 140,7 грн.; березень 2014 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; квітень 2014 (502,5*1%*30 днів) 150,75 грн.; травень 2014 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; червень 2014 (502,5*1%*30 днів) 150,75 грн.; липень 2014 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; серпень 2014 (502,5*1%*31 день) 155,78 грн.; вересень 2014 (502,5*1%*30 днів) 150,75 грн.; жовтень 2014 (774,75*1%*31 день) 240,17 грн.; листопад 2014 (774,75*1%*30 днів) 232,43 грн.; грудень 2014 (774,75*1%*31 день) 240,17 грн.; січень 2015 (774,75*1%*31 день) 240,17 грн.; лютий 2015 (774,75*1%*28 днів) 216,93 грн.; березень 2015 (774,75*1%*31 день) 240,17 грн.; квітень 2015 (774,75*1%*30 днів) 232,43 грн.; травень 2015 (774,75*1%*31 день) 240,17 грн.; червень 2015 (774,75*1%*30 днів) 232,43 грн.; липень 2015 (774,75*1%*31 день) 240,17 грн.; серпень 2015 (774,75-635,81)*1%*31 день) 43,07 грн.; вересень 2015 (774,75*1%*30 днів) 232,43 грн.; жовтень 2015 (549,82*1%*31 день) 170,44 грн. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України, з метою захисту права неповнолітньої дитини на належне та своєчасне утримання, суд вважає за можливе вийти за межі заявлених вимог та вирішити незаявлену вимогу щодо стягнення пені за вересень-жовтень 2015 року. Суд не приймає до уваги розрахунок пені, наданий позивачем, так як він не відповідає вимогам закону, тому в частині стягнення пені у звязку з простроченням сплати аліментів, позов підлягає частковому задоволенню. Позивач також просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментах. Дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки діюче сімейне законодавство передбачає можливість стягнення заборгованості по аліментам за рішенням суду лише для аліментів, які сплачуються в порядку, передбаченому ст.187 СК України, що врегульовує відносини, пов'язані із відрахуванням аліментів на дитину за добровільною ініціативою платника шляхом подачі ним заяви за місцем роботи. Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч.3 ст. 194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв'язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України). В даній справі аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. Так, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і стягнення проводиться державним виконавцем відповідно до положень даного Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Згідно з ч.9 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Як було встановлено судом, ні позивач, ні відповідач розмір заборгованості по аліментах згідно розрахунку заборгованості державного виконавця не оспорювали. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості по аліментах суд вважає безпідставними, оскільки повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави. При цьому судом звернуто увагу на те, що позивач у позовній заяві при зверненні до суду допустила помилку при визначенні загальної суми до стягнення, а саме: при додаванні суми заборгованості по сплаті аліментів та суми пені, однак зазначена помилка не має правового значення по справі.

Outcome: partial