Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

02.11.2018 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЕТИКЕТ ПРІНТ» грошові кошти в сумі 113\~214 грн. 11 коп., з яких 5\~837 грн. основний борг, 106\~525 грн. 25 коп. пеня, 647 грн. 48 коп. інфляційні втрати та 204 грн. 37 коп. 3% річних; та стягнути понесені судові витрати. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що 26.08.2016 року між позивачем та відповідачем, який на момент укладення договору був працівником ТОВ «ЕТИКЕТ ПРІНТ», було укладено договір, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти у вигляді безвідсоткової позики у сумі 15\~000 грн. За п. 1.1 договору, відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути позику до 28.02.2018 року, водночас п. 2.1 договору визначено, що повернення коштів за позикою мало здійснюватися відповідачем шляхом щомісячних відрахувань із заробітної плати у розмірі 833 грн. протягом 18 місяців, що передбачено заявою. Відповідачем обов`язки за договором виконувалися до липня 2017 року. В черговий щомісячний термін у серпні 2017 року частина позики, визначена договором та заявою, відповідачем позивачу повернута не була. Загалом на виконання зобов`язань за договором позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 грн., з яких останнім, шляхом щомісячних платежів, було погашено заборгованість в сумі 9 163 грн., залишок боргу відповідача за позикою при цьому становить 5\~837 грн. На день звернення з цією позовною заявою, зазначена частина позики не повернута. Тому позивач, за захистом своїх прав та інтересів, звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 13.12.2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме суму основного боргу, решту заперечив, оскільки позивач умисно не звертався до нього про повернення коштів, щоб нарахувати пеню та інфляційні витрати. Відповідно до ч. 5\~ст. 263 ЦПК України,\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частина 1\~ст. 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2\~ст. 15 ЦК України). Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 26.08.2016 року між ТОВ «Етикет Прінт», в особі директора [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір позики № 26/08/16-1, відповідно до умов якого, товариство передало, а [PERSON] прийняв кошти в сумі 15\~000 грн. в якості нецільової безвідсоткової неоподатковуваної позики на зворотній основі, які зобов`язався повернути у строк до 28.02.2018 року. Станом на час розгляду справи відповідач погасив заборгованість в сумі 9 163 грн., залишок боргу відповідача за позикою становить 5\~837 грн.. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на листопад 2018 року становить 113\~214 грн. 11 коп., з яких 5\~837 грн. основний борг, 106\~525 грн. 25 коп. пеня, 647 грн. 48 коп. інфляційні втрати та 204 грн. 37 коп. 3% річних. Відповідно до п. 3.1. договору позики, за неналежне виконання зобов`язань за цим договором, позивальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 5% від суми позики за кожен день прострочки. Згідно зі статтею 1047 цього Кодексу\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За. ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.\~530\~цього ж\~кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.\~610\~цього ж\~кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~цього ж\~кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За правилом ст.\~550,\~551 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 113\~214 грн. 11 коп., з яких 5\~837 грн. основний борг, 106\~525 грн. 25 коп. пеня, 647 грн. 48 коп. інфляційні втрати та 204 грн. 37 коп. 3% річних. Правомірним суд визнає і вимоги про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved