Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

02.10.2019року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить дозволити матері [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнього сина [PERSON] за межі України і на її в`їзд два рази на рік. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.10.2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Позивач [PERSON] у судове засідання з`явилась, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло заяви про причини неявки до судового засідання, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2012 року по 15 вересня 2015 року. Від цього шлюбу у сторін народилась малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . /а.с.5/. Заочним рішенням Київського районного суду від 02.09.2015 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану м.Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 65 /а.с.4/. У мотивувальній частині рішення зазначено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть з листопада 2013 року, спір щодо місця проживання спільної дитини відсутній, відповідач до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, тому суд допустив заочний розгляд справи./а.с.4/. Із пояснень позивача вбачається, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею, у 2014 року вони виїхали до м.Одеси де зараз і проживають, після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати у Донецькій області, останні два роки будь-яке спілкування з відповідачем або телефонний зв`язок відсутній, місце знаходження відповідача [PERSON] її невідомо, батько дитини взагалі не приймав участі у вихованні дитини, також не надає фінансової допомоги, однак з вимогами про стягнення аліментів позивач не зверталась. Позивач має бажання тимчасово виїжджати з дитиною за кордон з метою всебічного розвитку хлопчика та зміцненню здоров`я. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріально посвідчений дозвіл відповідача. Суду була надана характеристика учні 1-г класу ЗОШ № 89, з якої вбачається, що вихованням сина займається мати [PERSON] , яка приділяє увагу розвитку сина, активно приймає участь у житті школи та класу, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори, завжди була присутня на виховних заходах/а.с.23/ Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 вказаних Правил передбачено, що оформлення паспорта /проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки, у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування для відпочинку, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за кордон без згоди батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved