overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути заборгованість за договором кредиту № R022.0039582 від 09.12.2013 року в сумі 24 296,47 гривень. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином , причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № R022.0039582 від 09.12.2013 року, укладеного між ПАТ Банк «ТРАСТ» та [PERSON] відповідачеві було надано кредитні кошти за Кредитним договором № R022.0039582. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином, не повертає банку суму отриманого кредиту та не сплачує плату за користування ним встановлену у кредитному договорі № R022.0039582 від 09.12.2013 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість станом на 15.01.2013 р. становить: 24 296, 47 гривень, , з яких: 20 661,91 грн. - заборгованість за кредитом; 261,58 грн.- відсотки за фактичне користування кредитом, 2 205,88 грн. - комісія за обслуговування кредиту, 1 167,10 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту. Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з відсутністю щомісячних оплат по кредиту, а також процентів, та порушенням умов Кредитного договору, у позивача виникло право вимагати дострокового погашення Кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Відповідно до якої , якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно платіжного доручення, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 387, шлюбі з відповідачем з 20 вересня 2008 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що відповідач перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак відмовляється від лікування. В період загострення хвороби відповідача між сторонами виникають сварки, що негативно впливає на позивача та дитину. В шлюбі у сторін народилась [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати, а дитину залишити проживати разом з нею. Спір про майно відсутній. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Також, висловилась про можливість винесення заочного рішення по справі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 20 вересня 2008 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с.3); відповідно до копії свідоцтва про народження [INFO] року в шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с.4). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 10, шлюбі з відповідачем з 15 січня 2011 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились з березня 2014 року. В шлюбі у сторін народився [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Позивач вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати, а дитину залишити проживати разом з нею. Спір про майно відсутній. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Отже, суд, вислухавши пояснення сторін по справі та дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 15 січня 2011 року сторони дійсно зареєстрували шлюб(а.с.3); відповідно до копії свідоцтва про народження [INFO] року в шлюбі у сторін народився син [PERSON] (а.с.4). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначила, що 07 травня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними не склались, шлюбні стосунки не підтримують з січня 2008 року. Вважає спільне проживання неможливим, оскільки за час окремого мешкання на протязі останніх семи років, кожен зустрів іншого людину з якою має намір створити сім'ї. З вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. У судове засідання представник позивача по довіреності [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюбу (а.с. 3), сторони перебувають у шлюбі, який укладений 07 травня 2004 року та зареєстрований відділом РАЦС Довгинцівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 138. Від шлюбу, подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи, подружжя з січня 2008 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що подружжя мають різні характери та погляди на життя. За час окремого проживання, шлюб також зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно, позивач стверджує, що кожен вже зустрів іншу людину, з якою має намір створити сім'ю. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання своєї дитини. Тому вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Однак від неї до суду надійшла заява, в якій вона просила слухати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягала /а.с.22/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі /а.с.23/. Тому справа розглянута у відсутність сторін. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 20 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №74 /а.с.6/. У сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO] і, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.5/. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні /а.с.14/. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і тому позов підлягає задоволенню. При цьому, розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

02 лютого 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну неповнолітню дитину. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що спільне життя не склалося, в них часто виникали конфлікти та сварки. Сімейні відносини вони припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи до суду не з'явилась, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала та погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач, який двічі був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи (а.с.10, 14), але до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки і не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з чим, відповідно ст.ст.224-225 ЦПК України за згодою позивачки, суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). В шлюбі мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5). З 2014 року сторони разом не проживають, припинили шлюбні відносини, за цей час примирення не досягли. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає необхідним залишити відповідачці прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

02 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на її користь в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, ствердила, що з початку грудня 2014 року з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, донька залишилася проживати з нею, відповідач добровільно на утримання дитини коштів не надає. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Дослідивши докази по справі, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2012 року (а.с.2). Від подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.3). З грудня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. За згодою з відповідачем малолітня донька сторін залишилася проживати з позивачкою, спору про місце проживання дитини на даний час між сторонами немає. Позивачка не працює, утримує доньку за рахунок соціальної допомоги на дітей. Відповідач офіційно не працює, отримує стабільний дохід у вигляді пенсії по інвалідності, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, згоден на сплату аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так як вимог даного закону відповідач не дотримується, то позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

02 лютого 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 02 жовтня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції, актовий запис за № 427. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 жовтня 2014 року шлюб між ними розірваний, а малолітнього сина [PERSON] залишено проживати із нею. Однак відповідач не надає належної матеріальної допомоги в утриманні дитини, а їй одній важку утримувати сина, так як вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку. Оскільки відповідач є молодим, працездатним чоловіком, працює офіційно вчителем 1-4 класів Коломийської ЗОШ № 2, його стан здоров'я та матеріальне становище дають можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, то просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] року народження, в розмірі 1/4 всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.3/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має регулярний дохід, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. .На підставі ст.,ст. 180-182, 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

02 лютого 2015 р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 04 серпня 2012 р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борівського районного управління юстиції Харківської обл., актовий запис №24, і проживав з нею до 01.12.2014 р. Від спільного подружжя дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя. У зв'язку з цим вони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сім'ї неможливе. Спільне майно сторони поділили добровільно. В судове засідання позивач надав заяву про підтвердження позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській обл. про місце її реєстрації відповідно до ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін, що відповідає положенням ст.ст.158,224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, оскільки дітей не мають, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

02 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 30 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, актовий запис № 494. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що він та відповідач [PERSON] тривалий час не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, внаслідок різниці поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння, суперечок, сварок, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнала, просила суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 30 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 494, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved