Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

03.10.2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2010 року приблизно о 09 год. 00 хв. ранку, біля дому свого дому за адресою [ADDRESS], позивач [PERSON], прогулювався із своєю собакою породи «шарпай». Порівнявшись з будинком [PERSON], на позивача та його собаку напали дві великі собаки відповідача [PERSON] які були без намордників, які вискочили із відкритих воріт. Собаки відповідача наскочивши на позивача, збила позивача і у результаті чого він впав на асфальт, а собаки відповідача почали кусати позивача прокусивши йому декілька разів руку та його собаку. У ході захисту від нападу собак позивач розбив окулярі від сонця, та порвав шорти та майку. Після нападу собак позивач відвіз свою собаку до ветеринарної клініки «Аіст», де собаці було накладено 5 швів та призначено курс лікування. Таким чином,позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі - 1148 грн. 54 коп., яка складається з: розбити окулярі проти сонця - 340 грн. 00 коп., порвані шорти - 450 грн. 00 коп., порвана майка - 150 грн. 00 коп., надання лікувальної допомоги його собаки - 190 грн. 00 коп., придбання медикаментів - 18 грн. 54 коп. Крім цього позивач просить стягнути моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, пояснив суду, що [PERSON] був покусаний собаками 18 липня 2010 року, отже саме з цієї дати [PERSON] довідався про порушення свого права. Але звернувся [PERSON] до суду з зазначеною позовною заявою 03 жовтня 2013 року. Строк позовної давності сплинув 19 липня 2013 року. Таким чином від дня коли позивач довідався про порушення свого права до моменту подання позовної заяви минуло три роки і два з половиною місяці. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Отже з вищевикладеного вбачається, що позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов [PERSON] таким, що не підлягає задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Судом встановлено, що 18 липня 2010 року позивач [PERSON], та його собака породи «шарпей» були покусані собаками відповідача. Собаки відповідача наскочивши на позивача, збили позивача і у результаті чого він впав на асфальт, а собаки відповідача почали кусати позивача прокусивши йому декілька разів руку та його собаку. Чи дійсно під час цих подій пошкоджений одяг позивача з зазначеною вартістю по справі доказів не додано. Після нападу собак позивач відвіз свою собаку до ветеринарної клініки «Аіст», де собаці було накладено 5 швів та призначено курс лікування. Зазначена обставина підтверджується довідкою від 18.07.2010 року, згідно якої собаці породи «шарпей» 18.07.2010 року були накладені шви на рани після покусів, але зазначення вартості цих послуг на лікування та доказів щодо сплати за придбання цих медикаментів не надано. 19.07.2010 року позивач звернувся до Шевченковського ОМ Приморського РО УМВС України в Одеській області з заявою про порушення кримінальної справі в відношенні [PERSON] собаки якого покусали позивача. 26.07.2010 року Шевченківським ОМ Приморського РО УМВС України в Одеській області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справі в відношенні [PERSON], посилаючись на те, що документальних даних о причинених тілесних ушкодженнях за сторони [PERSON] представлено не було. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] звертався вже до Приморського районного суду м. Одеси з тотожною позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди у 2013 році, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. 23.04.2013 року [PERSON] подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Одеської області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року з порушенням строку на апеляційне оскарження. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.05.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2013 року залишено без руху. Недоліки не були усунуті, апеляційна скарга повернуто, що підтверджено сторонами по справі. . Згідно ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, спірні правовідносини виникли в 18.07.2010 року, а з зазначеним позовом до суду позивач звернувся лише 03.10.2013 року., тобто після спливу позовної давності. Під час розгляду справи позивачем так й не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності з наведенням причин її пропуску. Пояснення позивача, що строк на подання позовної заяви,ним пропущений з повноважних причин так як у цей період він тяжко хворів, та не мав змоги бути присутнім на засіданнях суду, спростовується поясненнями відповідача, оскільки в цей час позивач приймав участь у іншій справі. Також згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки відповідачем заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин, це є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Враховуючи те, що не підлягає до задоволення позовна вимога про відшкодування суми заподіяних матеріальних збитків, відповідно й не підлягає задоволенню вимога про відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: dismissed