Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

02.09.2015 р. [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS].. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO]. помер їх з відповідачкою батько - [PERSON], [INFO] померла їх мати - [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS]. Сестра позивача - відповідачка у справі [PERSON] - відмовляється від свого права на спадкування на вказаний житловий будинок на його користь. Позивач звернувся до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок втрачено. Дублікат свідоцтва про право власності на будинок на померлих громадян не видається. Тому позивач просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні просить позов задовольнити. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO]., його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. [INFO]. народилася [PERSON], яка є донькою [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Довгопристанською сільською радою Первомайського району Миколаївської області 06.02.1968 р., та прізвище якої після укладення шлюбу - «[PERSON]», свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. [INFO]. [PERSON] помер, свідоцтво про смерть [NUMBER], видане Довгопристанською Радою народних депутатів 02 березня 1995 р. [INFO] [PERSON] померла, свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 17.06.2011 р. Довгопристанською сільською радою Первомайського району Миколаївської області. Як вбачається з ксерокопії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 04 травня 1990 р. Довгопристанською сільською Радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Довгопристанської сільської Ради народних депутатів від 23 березня 1990 р., житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], належав [PERSON]. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 07.06.2006 р. спадкоємцями по ? частині майна [PERSON], який помер [INFO]., є [PERSON] та [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з права на пайовий фонд частки майна колективного сільськогосподарського підприємства СГВК «Мир», с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області, та грошового внеску з процентами та компенсаційними виплатами, що знаходяться на збереженні у Первомайському відділенні ВАТ «Ощадбанк № 194/016. Згідно з довідкою Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 05.05.2006 р. на день смерті [PERSON], який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з ним проживали та були зареєстровані дружина - [PERSON] та син - [PERSON], які проживали та зареєстровані за даною адресою на час надання даної довідки. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.07.2012 р. зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO]., спадкоємцем є її донька [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки розміром 4,45 га, вартістю 57 037,92 грн. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.07.2012 р. зазначеного в свідоцтві майна [PERSON], яка померла [INFO]., спадкоємцем є її донька [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, які знаходяться в Первомайському відділенні № 194/016 ВАТ «Ощадбанк»; залишок вкладу - 1 707,17 грн. Відповідно до заяви № 451/2011позивач - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], на користь [PERSON]. У зазначеній заяві [PERSON] роз'яснено положення ст. 1273 ЦК України про те, що відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною та може бути відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до 01.01.2004 року, застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 537 ЦК УРСР, частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529 -533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У ст. 549 ЦК УРСР зазначено дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася після 01.01.2004 року, застосуванню підлягає Цивільний кодекс України. Згідно зі ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини; відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною; відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO]., прийняли [PERSON] та [PERSON]. Позивач - [PERSON] - є таким, що відмовився від спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], оскільки не вчинив жодної з дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, що свідчать про прийняття ним спадщини. Посилання позивача на те, що його матір [PERSON] померла [INFO]., а його сестра, відповідач у справі - [PERSON], відмовляється на його користь від спадщини, до якої входить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], не може бути підставою для задоволення позову, оскільки відповідач у справі - [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], а позивач відмовився від прийняття цієї спадщини на користь своєї сестри - відповідача у справі - [PERSON]. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed