Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

03 січня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з [PERSON] уклала шлюб 24.06.2016 року, який зареєстровано в Березнегуватському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №25. Шлюбні стосунки в сторін не склалися, на даний час вони проживають окремо. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає, просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 24 червня 2016 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Березнегуватському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 25 ( а.с.2). Згідно свідоцтва про народження дитини сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 8 (а.с.8). Згідно довідки про склад сімї позивачки дитина проживає з нею, а отже перебуває на її утриманні ( а.с.9). Як зазначено в позові відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працездатний, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доказів про наявність у нього інших утриманців окрім малолітньої доньки та його неспроможність надавати матеріальну допомогу дитині відповідач не надав. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved