Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

04 грудня 2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт того, що він на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, постійно проживав з нею у квартирі [ADDRESS] з вересня 2017 року. І. Стислий виклад позиції заявника. [INFO] року у віці 91 рік померла його мати - [PERSON]. За життя вона склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі все те, на що за законом мала б право і що належало б їй на момент смерті, заповідала йому. Після смерті матері він не подавав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки вважав себе таким, що прийняв її, оскільки постійно проживав із матір'ю в квартирі [ADDRESS] з вересня 2017 року. Його мати була в дуже похилому віці (91 рік), тому потребувала постійного догляду і за півроку до смерті дуже хворіла. Його дружина - [PERSON] поставилась до цього з порозумінням, а додому він періодично навідувався. Після смерті матері він повернувся проживати у квартиру [INFO], в якій він зареєстрований з 08 грудня 2009 року. 15 листопада 2018 року він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Корсун Альони Євгенівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте відповідно до постанови нотаріуса від 16 листопада 2018 року йому відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В цій постанові зазначено, що термін для прийняття спадщини після [PERSON] сплинув 10 жовтня 2018 року, а в нього відсутні докази фактичного прийняття спадщини, тобто сумісна реєстрація разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв'язку з тим, що його постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено документами, він вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник заяву підтримали і просили задовольнити, з підстав викладених у ній. Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Корсун А.Є. в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, згідно вимог ЦПК України. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 06.12.2018р. у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Під час розгляду справи судом заслухано пояснення заявника, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 09 січня 2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин. [INFO] року народився [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 липня 1959 року (а.с.7). [INFO] року померла [PERSON], у віці 91 рік, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 квітня 2018 року, актовий запис № 715 (а.с.5). Відповідно до заповіту від 19.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корсун Альоною Євгенівною, зареєстрованого в реєстрі за № 1742 [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS], заповіла [PERSON], [INFO] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті (а.с.6). З копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08 грудня 2009 року (а.с.8-9). 16 листопада 2018 року постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Корсун Альною Євгенівною відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку з пропущенням ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що заявник не може реалізувати право на оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, через відсутність доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що з вересня 2017 року [PERSON] постійно проживав разом з матір'ю [PERSON] до її смерті. [PERSON] доглядав матір, оскільки вона була дуже похилого віку і за станом здоров'я потребувала сторонньої допомоги. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, оцінивши наявні докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлення даного факту не суперечить діючому законодавству і тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved