Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

04 вересня 2014 року заявники звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначивши заінтересованою особою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в обґрунтування якої посилались на те, що вони та померлий [INFO] року [PERSON] на праві спільної власності є власниками квартири [ADDRESS], де мешкали разом на час смерті [PERSON] Оскільки інших спадкоємців після смерті останнього немає, заявники звернулись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом було відмолено заявникам у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки ними не було надано доказів сумісного проживання разом із померлим на час його смерті (а. с. 2-6). У судовому засіданні представник одного [PERSON] заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Заявники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду заяви про розгляд даної справи окремого провадження без їхньої участі, в заявах вказали, що заяву підтримують, просять її задовольнити (а. с. 32, 34). Заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд даної заяви за її відсутність, в заяві також зазначила, що при її вирішенні покладається на розсуд суду (а. с. 28). Суд, вислухавши пояснення представника одного із заявників, покази свідка, вивчивши матеріали даної справи окремого провадження, приходить до висновку щодо можливості задоволення даної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів 03 вересня 1997 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності набули право власності на квартиру [ADDRESS] (а. с. 8). Також судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року (а. с. 7). З довідки № 1167 від 29 грудня 20056 року, виданої КЖЕП № 2, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON], [INFO], з 18 листопада 1994 року до дня смерті - [INFO] року, був зареєстрований та фактично мешкав в квартирі [ADDRESS] в м. Дніпропетровську разом із зареєстрованими за цією ж адресою [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 8-а). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за вих.. № 99/02/31 від 20 серпня 2014 року заявникам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з не встановленням факту проживання заявників разом із спадкодавцем на момент смерті останнього (а. с. 9). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38175630 від 20 серпня 2014 року вбачається, що спадкова справа, спадкодавцем за якою є [PERSON], була заведена 20 серпня 2014 року, тобто відомості щодо звернення інших осіб, крім заявників, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутні (а. с. 10). Свідок [PERSON] - мешканка квартири [ADDRESS], у судовому засіданні пояснила суду, що є сусідкою заявників; в квартирі № 51 заявники мешкають давно, раніше в цій квартирі також проживав батько [PERSON] - [PERSON], який помер. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінивши усі докази, які було досліджено судом в ході судового засідання в їх сукупності, наявні в матеріалах справи документи, приймаючи до уваги покази свідка, які усі в сукупності встановлюють, що [PERSON], померлий [INFO] року, на час своєї смерті мешкав разом із заявниками, за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved