Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

02 грудня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Ласка-Суми-Логістик» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивує тим, що 11 лютого 2015 року близько 14-40 год. по вул. Кооперативна, будинок 37 в м. Суми, водій [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], з послідуючим наїздом ще на два автомобіля. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2015 року встановлено вину [PERSON] у скоєнні ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Позивач зазначає, що водій [PERSON] на момент скоєння ДТП знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Ласка-Суми-Логістик», а цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «СК «Уніка», тому позивач звернулася до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Матеріальна шкоду позивачу завдано на суму 58547,85 грн., а сума страхового відшкодування склала 50000 грн., різниця між фактичним розміром завданого матеріального збитку та страховим відшкодуванням складає 8547,85 грн. Вказану суму позивач просить стягнути з ТОВ «Ласка-Суми-Логістик» як з юридичної особи, так як шкода завдана її працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків, а також витрати на сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що у справі маються підтвердження (а.с.48). Третя особа в судове засідання не зявився, про місце, день та час слухання справи повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2015 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с.6). Так, вказаною постановою суду встановлено, що 11 лютого 2015 року о 14-40 год. по вул. Кооперативна, будинок 37 в м. Суми [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив наїзд на автомобіль [NUMBER] з послідуючим наїздом ще на два автомобіля. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, зазначених в матеріалах ДТП (а.с. 6). Як встановлено судом, автомобіль [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію технічного засобу (а.с.5). Як вбачається з копії довідки від 11.02.2015 року, виданої [PERSON] інспектором ДТП ВДАІ, 11 лютого 2015 року о 14-40 год. на вул. Кооперативна, б. 7 в м. Суми внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] автомобіль отримав механічні пошкодження: деформація обох правих дверей, лівої частини кузова автомобіля (а.с.7). Зі звіту № 31-15 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу від 21 лютого 2015 року, складеного СОД ФОП [PERSON], вбачається, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER] складає 58 547,85 грн. (а.с.8-22). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля [NUMBER] є ТОВ «Ласка- Кіровоград» (а.с.79). З 01 січня 2011 року відповідно до договору найму (оренди) №1-01/11 транспортного засобу вказаний автомобіль орендує відповідач ТОВ «Ласка-Суми-Логістик» (а.с.84-87). Пунктом 6 Договору передбачено строк його дії до 31 грудня 2012 року, однак за відсутності письмових заперечень сторін щодо його пролонгації, договір вважається пролонгованим на той же строк, на який він укладався (а.с.84-87). З акту приймання-передачі вбачається, що автомобіль [NUMBER] передано відповідачу ТОВ «Ласка-Суми-Логістик» для використання в господарській діяльності (а.с.88). Крім того, як вбачається з протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, який було проведено 12 листопада 2014 року, автомобіль [NUMBER] визнано технічно справним (а.с.90). Зі страхового полісу № АІ/2882649 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів вбачається, що автомобіль [NUMBER] застрахований страхувальником ТОВ «Ласка-Суми-Логістик» в ПрАТ СК «Уніка» (а.с.93). Наказом від 09 лютого 2015 року про закріплення транспортного засобу підтверджується та обставина, що водій [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Ласка-Суми-Логістик» та за ним було закріплено автомобіль [NUMBER] (а.с.103). Крім того, з подорожнього листа вантажного автомобілю від 10-11 лютого 2015 року вбачається, що 10-11 лютого 2015 року автомобілем [NUMBER] керував водій [PERSON], тобто ДТП сталось під час виконання водієм трудових обовязків (а.с.104). В позові [PERSON] зазначила, що 12.03.2015 року ПрАТ СК «Уніка» виплатила позивачу страхові відшкодуванні у розмірі 50000,00 грн., а оскільки розмір шкоди, завданої в ДТП становить 58547,85 грн., то невідшкодованими залишилась сума у розмірі 8547,85 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Стаття 1194 ЦК України передбачає порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. Даною нормою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). П.9.1 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити і страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 9.2 ст. 9 Закону регламентовано, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого, а пункт 9.4 даної статті передбачає, що страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 06.11.2013 року у справі № 6-108 цс 13, статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості субєктного складу відповідальних осіб (коли обовязок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого субєкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки . Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким субєктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким субєктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з ТОВ «Суми-Ласка-Логістик» різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 8547,85 грн. підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 487,20 грн. На підставі ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved