Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

03 лютого 2021 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), за змістом якої він просив зменшити розмір аліментів, що стягується за рішенням № 542/1125/17 Новосанжарського районного суду від 07.03.2018 з [PERSON] , [INFO] , на користь неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у особі матері [PERSON] з ј частини до 1/8 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набуття законної сили рішенням суду, враховуючи наявність у нього на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2021 позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів передана для розгляду за підсудністю до Новосанжарського районного суду (а.с. 32). 16 березня 2021 року цивільна справа № 552/478/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 552/478/21 надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О. (а.с. 37). Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 38-39). На усунення недоліків позивачем до суду 30 березня 2021 року надані документи відповідно до ухвали про залишення позову без руху (а.с. 41-67). Після отримання інформації від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради про зареєстроване місце проживання відповідача, суд своєю ухвалою від 08 квітня 2021 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 73). Своєю ухвалою від 03 червня 2021 року суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 128). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив про необхідність зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідачки на підставі рішення суду у зв`язку з погіршенням його матеріального стану та зміною його сімейного стану. Безпосередньо, ним вказано, що рішенням Новосанжарського районного суду від 10.01.2018 у справі № 542/1125/17, ухвалено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.08.2017 до досягнення дитиною повноліття. Однак у зв`язку з тим, що його матеріальний стан змінився, а саме: він не працює, а також те, що змінився його і сімейний стан: він одружився із [PERSON] , в них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] , та під його опікою знаходиться донька дружини від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки вказані обставини свідчать про те, що сплачувати аліменти у раніше встановленому судом розмірі неможливо. 28 травня 2021 року [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 111-113), в якому відповідачка просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачкою вказано на недоведенність позивачем належними та допустимими доказами факту погіршення його матеріального стану, також позивачем, на думку відповідачки, не підтверджено факту перебування під його опікою та на його утриманні [PERSON] (доньки теперішньої дружини) та [PERSON] . Відповідачем наголошено на тому, що у неї народилася донька - [PERSON] , [INFO] , на її утриманні також перебуває [PERSON] (син позивача), обох малолітніх дітей [PERSON] виховує самостійно. [PERSON] не працює, її доходами є аліменти, які вона отримує від позивача та допомога, яка була перерахована управлінням соціального захисту населення. [PERSON] відвідує дитячий садок, з 01 вересня 2021 року буде навчатися в першому класі, у зв`язку з чим витрати на його утримання збільшаться. Зважаючи на викладене, [PERSON] просила розмір аліментів, встановлений рішенням суду, не зменшувати, а отже відмовити в задоволенні позову. Позивач в судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 16 червня 2021 року, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.134). 14.06.2021 надіслав на електронну адресу Новосанжарського районного суду Полтавської області заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 133). Відповідач та її представник в судовому засіданні з розгляду справи по суті 16 червня 2021 року проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, що є аналогічними тим, які викладені у відзиві на позовну заяву. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за даної явки, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи заяву позивача про розгляд справи за його відсутністю, суд вирішив розглядати справу за даної явки. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідачка) мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 травня 2015 року (а.с. 53). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2018 року у справі № 542/1125/17, провадження № 2/542/37/18, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, в особі матері [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02.08.2017 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 63-66). З постанови державного виконавця Київського районного відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Маслій Л.А. про відкриття провадження ВП № 55990818 від 19.03.2018 вбачається, що 19.03.2018 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 542/1125/17 від 07.03.2018, з [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, в особі матері [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02.08.2017до досягнення дитиною повноліття (а.с. 62). За змістом наданої позивачем довідки Полтавського обласного центру зайнятості Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості Державного центру зайнятості Міністерства соціальної політики України № 1650/357 від 21.05.2020 встановлено, що [PERSON] зареєстрований як безробітній в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 08.04.2020 року по теперішній час (а.с. 49). Будучи безробітним, позивач у період з квітня 2020 року по листопад 2020 року отримував допомогу по безробіттю, всього за зазначений період в сумі 16552 грн 76 коп. (а.с. 50) [PERSON] 15 квітня 2020 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 79, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 51). За час цього шлюбу [INFO] у позивача та гр. [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 жовтня 2020 року (а.с. 52). Крім того, дружина позивача гр. [PERSON] має доньку - [PERSON] , [INFO] , яка, як зазначено позивачем, знаходиться під його опікою. З огляду на викладені обставини, у зв`язку зі зміною сімейного стану, а саме: одруженням, народженням дитини, опікою над донькою дружини, а також зміною матеріального стану платника аліментів в бік його погіршення через непрацевлаштованість позивача, останній звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] . Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з статтею 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Підставою для зменшення аліментів, які стягуються з одного з батьків, є наявність наступних обставин: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Аналізуючи майновий стан позивача, який просив зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням суду, суд вказує про наявність підстав вважати, що його майновий стан змінився, оскільки знайшов підтвердження факт погіршення майнового становища платника аліментів з огляду на наступне. Зокрема, судом встановлено, що з довідки Полтавського обласного центру зайнятості Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості Державного центру зайнятості Міністерства соціальної політики України № 1650/357 від 21.05.2020 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрований як безробітній в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 08.04.2020. Відповідно до наданої позивачем довідки про отриману допомогу по безробіттю, підтверджується факт отримання ним такої допомоги протягом квітня 2020 року по листопад 2020 року. З наданого відповідачкою та її представником розрахунку по заборгованості зі сплати аліментів, зробленого Київським ВДВС у м. Полтаві, вбачається, що позивач продовжував отримувати допомогу по безробіттю до січня 2021 року, а з лютого 2021 року по травень 2021 року боржник [PERSON] взагалі не мав жодного доходу (а.с. 135). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що знайшов підтвердження факт зміни майнового становища платника аліментів. Майновий стан відповідача погіршився, оскільки він перебував на обліку в якості безробітного, та на момент розгляду справи в суді відсутні відомості про отримання ним будь-яких видів заробітку. Того факту, що позивач є безробітним, також не спростовували та не оспорювали відповідач та її представник. Відомостей, які б могли вказувати, на те, що позивач має доходи, або є працевлаштованою особою, судом не становлено, учасниками справи не надано. Також, з матеріалів справи вбачається, що у позивача змінився також і сімейний стан. Відповідно до наданої копії свідоцтва про шлюб встановлено, що [PERSON] 15 квітня 2020 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складено актовий запис № 79 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 51). За час цього шлюбу [INFO] у позивача та гр. [PERSON] народився син [PERSON] (а.с. 52). Отже, сімейний стан позивача змінився. Позивач одружився, та на день розгляду справи у суді має на утриманні, окрім малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , також малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Твердження позивача про те, що під його опікою також знаходиться і донька дружини - [PERSON] , [INFO] , судом оцінюється критично з огляду на таке. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (переклад з польського), ця дитина має батька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 55-56). Відомостей про позбавлення його батьківства до суду не надано, документи на підтвердження усиновлення позивачем [PERSON] , або встановлення над нею опіки позивача також відсутні. Таким чином, вважати, що [PERSON] перебуває під опікою позивача, та не отримує допомоги та утримання від батька, який записаний у свідоцтві про її народження, не має підстав. Отже, знаходять об`єктивне підтвердження наявність обставин, що впливають на розмір сплачуваних аліментів, зокрема, зміна майнового стану та зміна сімейного стану - одруження позивача, народження у шлюбі дитини та перебування дружини та малолітнього сина на його утриманні. Таким чином, розмір аліментів, які сплачує позивач, може бути зменшений. Надаючи оцінку вимозі позивача про зменшення розміру аліментів, з ј до 1/8 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, суд виходить з наступного. Суд зазначає, що розмір аліментів, до якого позивач просить його зменшити, є занадто малим та таким, що не буде належним чином забезпечувати розвиток та потреби дитини, яка проживає із матір`ю, яка, в свою чергу, також виховує ще одну малолітню дитину та не має заробітку. Визначаючи розмір аліментів, до якого він може бути зменшений, суд враховує й правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, відповідно до якої батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини, порівняно з іншою. Таким чином, суд вважає доцільним змінити розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з ј частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, що буде відповідати вимогам статті 182 СК України, матеріальному становищу сторін, інтересам сторін і дитини та є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] . Вимога позивача про те, що розмір аліментів має бути не меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, суд оцінює критично, з огляду на те, що Сімейним кодексом України імперативно встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнений на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 908 грн 00 коп. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 604 грн 73 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги від 18 травня 2021 (а.с. 117-119), довідка-розрахунок від 28.05.2021 суми гонорару за надану правничу допомогу (а.с. 107), згідно з яким вартість правової допомоги становить 6000 грн, актом приймання-передачі від 28.05.2021 наданих послуг до Договору про правничу допомогу від 18 травня 2021 року (а.с. 108). На підтвердження факту оплати вказаної суми надана квитанція № 1 від 28.05.2021 року на суму 6000 грн, підписана адвокатом та [PERSON] (а.с. 109). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, з огляду на часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , зважаючи на неспівмірність витраченого часу на надання правничої допомоги з вартістю послуг, визначених договором та складністю справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідачки 1000 грн правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial