Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

04 вересня 2020 року позивачка, [PERSON] , звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, [PERSON] , зареєстрований 18 серпня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 282. Свої вимоги обґрунтувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх декількох років їх сімейні стосунки з чоловіком розладилися, стали прохолодними, зникло почуття взаєморозуміння і взаємоповаги. У них постійно виникають суперечки та сварки з приводу майнових та фінансових питань. Вже тривалий час кожен з них живе своїми інтересами, не дивлячись на те, що єдиним годувальником в сім`ї залишається вона, оскільки чоловік не працює. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року, відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 05 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача по справі, а матеріали справи не містили відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Крім того, даною ухвалою було вирішено повідомити відповідача про розгляд справи, як шляхом направлення йому повідомлення поштою, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті «Судової влади України». Сторони у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Матеріали справи містять заяву позивачки про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 18 серпня 1995 року укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 282 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.10). Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін на даний час фактично припинені, сторони, проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше їх спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов не скористався. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони свої прізвища у зв`язку з реєстрацією шлюбу не змінювали. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач у позовній заяві просила судові витрати віднести за її рахунок.

Outcome: approved