Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить суд: - розірвати договір реструктуризації боргу укладений між ним та відповідачем 09.06.2015 року. - зобов'язати відповідача повернути сплачені ним грошові кошти у розмірі 860 грн. за умовами договору реструктуризації боргу від 09.06.2015 року. - зобов'язати відповідача повернути йому кошти, що витрачені ним на: ремонт витяжної вентиляції з належної йому квартири у розмірі 1300 грн.; штукатурки фасаду будинку, у розмірі 500 грн.; заміну стояків холодної води та відводу, у розмірі 500 грн.; утеплення фасаду будинку у розмірі 5000 грн., що в цілому складає 7300 грн., - зобов'язати відповідача припинити стягувати з нього грошові кошти за комунальні послуги, у зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань, щодо утримання будинку в належному стані; - звільнити його від сплати грошових коштів за належну йому на праві приватної власності житлову площу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 26.05.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 1687 грн. 70 коп. 09.06.2015 року між ним та комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне об'єднання №1» укладено договір реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2015 року судовий наказ від 26.05.2015 року скасовано. З урахуванням викладеного позивач просить розірвати договір реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги від 09.06.2015 року. Обґрунтовуючи іншу частину позовних вимог, [PERSON] посилається на неякісне виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань, щодо утримання будинку та прибудинкової території. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши при цьому письмові заперечення на позов, відповідно до яких він просить у його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не піддягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так під час розгляду справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.1992 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. ( а.с.6-7) Рішенням Білгород-Дністровської міської ради №338 від 13.04.2011 року будинок [ADDRESS] переданий на баланс комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання №1» (а.с.27) Рішенням Білгород-Дністровської міської ради №277 від 06.06.2013 року встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає КП «ЖЕО -1». В судовому засіданні також встановлено, що також підтверджено позивачем в судовому засіданні, що у позивача утворилася заборгованість перед відповідачем по сплаті житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим, між ними 09.06.2015 року укладено договір реструктуризації вказаної заборгованості, строк дії якого закінчується 31.12.2015 року. (а.с.3) Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно з положеннями ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи свій позов в частині розірвання договору реструктуризації боргу за житлово-комунальні послуги посилається на те, що не бажає їх оплачувати, а отже і в подальшому виконувати умови спірного договору, так відповідач надає, як на його думку неякісні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Дана обставина на думку суду не є предметом оскаржуваного договору, а тому не може бути підставою для його дострокового розірвання. Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що за умовами договору спірного договору, саме на позивача покладено обов'язок сплатити відповідачу заборгованість , яка у нього утворилася, у зв'язку з несвоєчасною та неповною оплатою за житлово-комунальні послуги, який він не бажає виконувати, а отже відповідач ніяким чином не порушив умови спірного договору. У зв'язку з викладеними обставинами суд вважає, що вимоги позивача, що розірвання договору реструктуризації боргу за житлово-комунальні послуги, укладеного між ним та відповідачем 09.06.2015 року, а також зобов'язання відповідача повернути позивачу грошові кошти сплачені під час його виконання, не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача, в частині зобов'язання відповідача повернути йому кошти, що витрачені ним на: ремонт витяжної вентиляції з належної йому квартири у розмірі 1300 грн.; штукатурки фасаду будинку, у розмірі 500 грн.; заміну стояків холодної води та відводу, у розмірі 500 грн.; утеплення фасаду будинку у розмірі 5000 грн., що в цілому складає 7300 грн.. В судовому засіданні позивач пояснив, що в результаті виходу з ладу витяжної вентиляції у його квартирі, а також необхідності утеплення фасаду будинку він виконав вказані вище роботи за власний кошт замість відповідача, і тому на його думку останній повинен відшкодувати йому витрачені грошові кошти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачу в під час розгляду справи, роз'яснювалося положення ст. 60 ЦПК України, незважаючи не це, ним не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що між сторонами була укладена угода, відповідно б до якої позивач взяв на себе обов'язок виконати за власний кошт перелічені ним вище роботи, а відповідач б в свою чергу зобов'язався б повернути позивачу кошти. Крім того суд критично ставиться до копій розрахункових накладних за придбання будівельних матеріалів, які додані позивачем до позову (а.с.11-15), так як з них не вбачається, на чиє ім'я вони виписані, і для яких робіт, ким і де саме були використані. Щодо позовних вимог, в частині зобов'язання відповідача припинити стягувати з позивача грошові кошти за комунальні послуги, у зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань, щодо утримання будинку в належному стані та звільнення позивача від сплати грошових коштів за належну йому на праві приватної власності житлову площу. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини, передбачений обов'язок споживача, а в даному випадку позивача у справі, своєчасно сплачувати за спожиті ним житлово-комунальні послуги, незважаючи на те, чи є він власником квартири. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed