Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

04.11.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2015р. на нього покладено обов'язок сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON] -[INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі по 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 06.07.2015р. Він погоджується надавати матеріальну допомогу і до цього часу надавав її по мірі його можливостей, зокрема перераховував кошти на банківські картки відповідача, які вона вказувала. Однак його матеріальний стан змінився, внаслідок погіршення стану здоров»я його матері, яка з ним проживає. Він на даний час не може надавати матеріальну допомогу в розмірі 800 грн щомісячно. Лікування хвороби матері довготривале та потребує значних коштів,а їй потрібний постійний догляд та піклування. На даний час в нього відсутні засоби для існування, так як він ніде не працює, тому що змушений допомагати хворій матері, живе за рахунок мінливих тимчасових заробітків по найму у людей, на обліку в центрі зайнятості, як безробітний не перебуває, не займається підприємницькою діяльністю. Його матеріальний стан змінився в сторону погіршення і він не має можливості сплачувати аліменти у присудженому йому розмірі. Позивач в судове засідання не з»явився, однак від нього поступила заява, в якій просить справу слухати у його відсутності позовні вимоги підтримує в повному об»ємі та просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечує проти позову, мотивуючи відсутністю підстав для його задоволення, а саме тим, що порівняно з часом розгляду попередньої справи про стягнення аліментів, матеріальне становище позивача не погішилося, він працює по тимчасових заробітках, крім того зазначає, що він не є опікуном хворої матері, яка проживає крім позивача, з чоловіком та повнолітнім сином. Крім того після винесення рішення про стягнення аліментів, позивач не оскаржував рішення суду, тобто погодився з висновками суду. Вона не працює, додаткових доходів не має, навчається, соціальну допомогу на дитину не отримує, їй допомагають батьки, розмір аліментів який пропонує позивач є менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 07.10.2015 р. Надвірнянським районним судом ухвалено заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800грн. щомісячно на утримання малолітньої дочки [PERSON] -[INFO] Вказане рішення набрало законної сили. (а.с.4). Зважаючи на відсутність скарг на вище вказане рішення та заяв про перегляд заочного рішення суд приходить до переконання, що сторони погодилися з данним рішенням. Вказані обставини визнаються позивачем та відповідачем і відповідно до положень ст. 61 ЦПК України не потребують доказуванню. Відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач посилається на зміну його матеріального стану внаслідок погіршення стану здоров»я його матері, яка є інвалідом 3 групи, з якою він проживає та яка потребує додаткового лікування та додаткових затрат на придбання ліків. З вказаними доводами суд не може погодитись, оскільки в матеріалах справи, наданих позивачем є довідка, видана виконкомом Червоненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області позивачу [PERSON] [INFO], згідно якої до складу його сім»ї входить батько [PERSON] - [INFO], мати [PERSON] - [INFO], яка є інвалідом 3 групи, брат [PERSON] [INFO], однак будь-яких доказів про те, що саме позивач поряд з ін. дорослими членами сім»ї здійснює догляд за матір»ю та є її опікуном суду не надано (а.с. 6). Інші обставини, на які позивач посилається як на погіршення матеріального стану, зокрема робота по тимчасовим заробіткам, те , що він не займається підприємницькою діяльністю (а.с.9) , не зареєстрований як безробітний(а.с.5) були враховані судом при ухвалені рішення від 07.10.2015 р. Враховуючи вищенаведені обставини суд прийшов до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до ст. 58-60ЦПК України про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, не надано рішення органу опіки і піклування про те, що він опікуном своєї матері. Таким чином доводи позивача щодо погіршення його матеріального стану не відповідають фактичним обставинам справи, тому з врахуванням відсутності інших підстав обумовлених положеннями ст.ст.181, 182, 184, 192 СК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі ст.ст.180,182, 184, 192,СК України та

Outcome: dismissed