overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

03 лютого 2015 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22.04.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту в 4 000 грн на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 31.12.2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 5 569,62 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин, двічі 18 лютого і 02 березня 2015 р. не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 22 квітня 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту в сумі 4 000 грн на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти, якими боржник користувався. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 31 грудня 2014 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 5 569,62 грн, з яких: · заборгованість за кредитом - 3 887,54 грн; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 878,76 грн; · заборгованість по комісії за користування кредитом - 300 грн; · штраф (процентна складова) - 253,32 грн; · штраф (фіксована сума) - 250 грн. · Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився від цього та не скористався своїм правом надавати докази, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Світязької сільської ради Шацького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON], якій належало вказане нерухоме майно. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. За життя [PERSON] заповіт не склала. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], чоловік спадкодавця, однак він в установленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви. Позивач [PERSON], внук спадкодавця, є спадкоємцем за правом представлення і спадкує ту частку, яка б належала його батьку [PERSON], який помер 2002 році, якби він був живим на час відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON]. Позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Інших спадкоємців першої черги за законом та за правом представлення немає. У зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні його спадкових прав. Тому [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач Світязька сільська рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Світязька сільська рада Шацького району Волинської області позовні вимоги визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1217, 1220, 1266, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2008 році, мають сина [PERSON], [INFO], який живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Просить шлюб розірвати. Позивач в суд не прибув, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, доводи позову підтримує, згідний на ухвалення заочного рішення. Відповідачка, повідомлена за її місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибула, заяви про відкладення розгляду справи не подала, причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з доводів позовної заяви та письмових доказів - свідоцтв про шлюб і про народження сина. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що є підстави цей шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Демарк», в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму відсотків за січень 2015 року за користування депозитними коштами за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 639614 від 07 травня 2014 року, строк повернення якого минув 07 листопада 2014 року, в розмірі 1997,50 грн. та суму відсотків за січень 2015 року за користування депозитними коштами за додатковим договором № 1 від 08 січня 2014 року до строкового банківського вкладу (депозиту) № 534782 від 03 січня 2013 року в розмірі 1284,95 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 07 травня 2014 року між сторонами був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 639614 з виплатою 25,5% річних за користування коштами (депозитний рахунок [NUMBER], дата повернення вкладу 07 листопада 2014 року). Пояснює, що 07 травня 2014 року він вніс готівкою на відкритий депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 1000,00 грн., 17 червня 2014 року - 90000,00 грн., 02 липня 2014 року - 3000,00 грн., а всього на загальна сума коштів на рахунку складає 94000 грн. Вказує, що за умовами вищезазначеного Договору відповідач зобов'язаний виплачувати позивачу готівкою відсотки за користування його коштами щомісячно, починаючи з другого робочого дня наступного місяця; строк повернення вкладу минув 07 листопада 2014 року, але відповідач до цього часу не повернув суму вкладу. Вказує також, що 03 січня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 534782 з виплатою 23,5% річних за користування коштами. В той самий день позивач вніс на свій депозитний рахунок 123151,00 грн. Датою повернення депозиту є 08 січня 2014 року. Пояснює, що не забираючи вищезазначений депозит, 08 січня 2014 року між ним та відповідачем був укладений додатковий договір № 1 до строкового банківського вкладу (депозиту) № 534782 з виплатою 21% річних за користування коштами; строк дії договору до 13 січня 2015 року (депозитний рахунок [NUMBER]). Зазначає, що 08 січня 2014 року він поповнив депозитний рахунок [NUMBER], на якому вже було на той час 123151,00 грн., ще на 3305,02 грн.; загальна сума коштів на депозитному рахунку складає 126456,02 грн. Стверджує, що строк повернення вкладу минув 13 січня 2015 року, але відповідач до цього часу не повернув суму вкладу. Позивач вважає неповернення йому грошових коштів за договорами банківського вкладу порушенням умов цих Договорів та чинного законодавства. Ухвалою суду від 03 лютого 2015 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнає причини його неявки неповажними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 25 вересня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №499. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з вересня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 25 вересня 2004 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №499 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з вересня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Згідно ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей на користь позивача з відповідача в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття підлягають задоволенню частково, а саме стягненню підлягають аліменти до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 01 листопада 2011 року. На даний час сімя фактично розпалась. З відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, почуття поваги та довіри між ними втрачено. Розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе та суперечить її інтересам, позивачка звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 30). [PERSON] у судове засідання не зявився. Згідно з протоколом судового засідання Солнцевського районного суду м. Москва (РФ) від 27 квітня 2015 року, складеного за результатами розгляду судового доручення Білопільського районного суду, відповідач позов [PERSON] визнав повністю, строк на примирення із останньою не потрібний (а. с. 26). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 01 листопада 2011 року у Солнцевському відділі РАЦС Управління РАЦС Москви (РФ), про що зроблено запис акту про укладення шлюбу №2397. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 4). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] дітей не мають. Подружжя тривалий час проживає окремо. Причиною розпаду сімї стала втрата почуття поваги та довіри один до одного. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON]. Від стягнення з відповідача судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., сплаченого при зверненні з даним позовом до суду, позивачка відмовилась, про що подала відповідну письмову заяву (а. с. 30). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе через зловживання останнім спиртними напоями і постійні бійки, які він влаштовує у нетверезому стані. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач також в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляд справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 23 липня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року. Спільне життя між ними не склалося, сторони разом не проживають. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дітей. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтв про шлюб, про народження дитини та довідкою про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві вказала, що перебувала з відповідачем в шлюбі, від якого мають дитину сина [PERSON] - [INFO], який проживає з позивачкою. 08 грудня 2014 року за рішенням суду шлюб з відповідачем розірвано. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, але добровільно не надає допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судове засіданні сторони не з'явилися, але надіслали письмові заяв, позовні вимоги позивач підтримала, відповідач позов визнав в повному обсязі. Просять справу розглядати у її відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебувавили в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 08 грудня 2014 року. (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], який проживає разом з позивачем. (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що потребує значних матеріальних витрат. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, та згоден надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини. (а.с.20). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь держави судового збору у сумі 243,60 гривень

Outcome: approved