Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], зазначивши, що в липні 2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі, від спільного проживання з яким 28 квітня 2011 року народилась донька. Ще до народження дитини, з 30 березня 2011 року припинили з відповідачем спільне проживання, а в червні 2012 року шлюб було розірвано за рішенням суду. Відповідач по справі самоусунувся від виховання доньки, не цікавиться її життям та розвитком, байдуже ставиться до дитини. Після народження [PERSON] відповідач зустрічався в донькою 3 рази 2 рази відвідав в пологовому будинку та один раз бачив під час розгляду судом справи про розірвання шлюбу. Більше жодного разу доньку не бачив, не навідував її, у зв*язку з чим [PERSON] не знає свого батька. Відповідач в теперішній час не працює, має заборгованість по сплаті аліментів, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини та на лікування, якого вона потребує, не надає, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до подальшого життя, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її успіхами, не відвідує доньку ані за місцем її проживання, ані у дитячому садку, не підтримує зв*язку в телефонному режимі. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яку залишити на вихованні матері [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Пояснила, що спільне проживання з відповідачем було припинено ще до народження доньки, оскільки останній не хотів народження дитини та сказав, що дитина це обуза. Два рази навідав їх з дитиною в пологовому будинку, але в наданні допомоги у вигляді придбання ліків для усунення наслідків складних пологів відмовив, посилаючись на зайнятість. Сподіваючись на те, що у відповідача прокинуться батьківські почуття до дитини, і бажаючи цього, вона взяла доньку із собою на розгляд справи про розірвання шлюбу, але він не звернув на дитину уваги. Отже, [PERSON] бачив доньку 3 рази в житті, жодного разу з дня її народження не поцікавився її життям, здоров*ям, жодного разу не зателефонував їй з цього приводу, не намагався та не виявляв бажання зустрітися з дитиною. Жодного разу не привітав дитину з днем народження або іншими святами, продукти, ліки, одяг, іграшки дитині ніколи не купував. Після звільнення з роботи аліменти на утримання доньки регулярно не сплачує, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Дитина взагалі не знає свого батька, оскільки у свідомому віці жодного разу не бачила його та не спілкувалась з ним. Вона, як мати, розуміючи важливість участі батька в житті дитини, бажала збереження сім*ї та родинних стосунків і ніколи не перешкоджала [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Відповідач [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що із донькою він не спілкується через те, що колишня дружина чинить йому перешкоди. З приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною до Органу опіки та піклування або за судовим захистом не звертався. Коли дитині виповнився приблизно 1 рік, він намагався через сестру позивачки по справі [PERSON] передати для доньки речі, але остання відмовилась. Одного разу в дитячому садку через виховательку передав дитині цукерку. Не заперечував, що дитина його не знає і вони взагалі не спілкуються. Крім того, відповідач [PERSON] надав письмові заперечення (а.с.40-42, 50-51), з яких вбачається, що він не визнає позовні вимоги, посилаючись на перешкоди у спілкуванні з донькою з боку колишньої дружини; виконання ним обов*язку зі сплати аліментів та добрі взаємовідносини із сином від першого шлюбу, що характеризує його як гарного батька. Вважає, що причиною перешкод у спілкуванні з дитиною та участі в її вихованні з боку позивачки по справі є неприязні відносини після розірвання шлюбу. Вважає, що позбавлення його батьківських прав не в інтересах дитини і може негативно вплинути в подальшому на її психіку та характер. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що особисто знайома із сторонами по справі і їй безпосередньо із спілкування із [PERSON] відомо про те, що останній не хотів народження дитини, у зв*язку з чим виникали сварки з дружиною, що призвели до припинення шлюбних відносин. Коли [PERSON] перебувала на 9 місяці вагітності, через сварки вимушена була піти мешкати до матері. Після народження дитини відповідач не надав їй будь-якої допомоги, в тому числі, і у придбанні ліків, яких [PERSON] потребувала у зв*язку з ускладненнями, пославшись на брак часу. Не зважаючи на це, позивачка бажала, щоб чоловік повернувся в сім*ю і будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною не чинила. Зазначила, що доволі часто навідує [PERSON] з дитиною і жодного разу протягом майже 4 років не бачила у них вдома відповідача, який жодного разу ані в дитячому садку, ані вдома не зустрічався з дитиною. Аналогічну позицію щодо спілкування з онукою зайняли і батьки відповідача по справі. Свідок [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] двічі в житті бачив доньку [PERSON] один раз в пологовому будинку і один раз в суді під час розгляду справи про розірвання шлюбу і будь-якого інтересу до дитини не виявляв. Дитина не знає свого батька і не впізнає його на фотокартках. Заперечувала, що відповідач намагався передати через неї щось для дитини; крім того, він навіть не передав дитині подарунок до новорічних свят, який йому видали на роботі. Перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] ані відповідачу, ані його батькам ніколи не чинила; в той час коли останні, зустрівши її з дитиною в автобусі, зробили вигляд, що не знайомі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі не хотів народження доньки, не приховував цього і всім розповідав про те, що дитина є тягарем. Їй відомо, що [PERSON] відмовив дружині в наданні допомоги в пологовому будинку; відмовив придбати необхідні ліки. Приблизно 3-4 рази на місяць вона навідує позивачку з дитиною і жодного разу не бачила [PERSON] за місцем проживання останніх. Свідок [PERSON], яка є хрещеною [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що коли позивачка по справі була на останніх місяцях вагітності, через сварки із [PERSON] вимушена була переїхати жити до матері. З перших днів життя дитини вона навідувала їх з позивачкою майже щодня; згодом стала навідувати приблизно раз на тиждень. Їй особисто відомо про те, що [PERSON] з донькою [PERSON] взагалі не спілкується, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, у вихованні участі не приймає, в дитячому садку не відвідує. Перешкод у спілкуванні з дитиною позивачка відповідачу не чинила, навіть чекала на те, що він змінить своє ставлення до дитини. На хрестинах [PERSON] відповідач присутнім не був, оскільки цією подією в житті дитини не цікавився взагалі. На жодному із днів народжень дівчинки батька не було, подарунки він не передавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює вихователем в дитячому садку № 31 «Мир», який відвідує [PERSON]. Дівчина мешкає із матір*ю, яка займається її вихованням, водить до дитячого садка. Батька [PERSON] ані вона, ані її напарниця [PERSON] жодного разу в дитячому садку не бачили. Прокурор Чернякова Г.О. просила позов задовольнити як законний та обгрунтований, оскільки під час розгляду справи знайшо своє підтверддження факт ухилення [PERSON] від виконання обов*язків з виховання доньки [PERSON]. Представники Органу опіку та піклування Костянтинівської міської ради [PERSON] та [PERSON] вважали за доцільне позов задовольнити, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON]. Суд вживав заходів щодо з*ясування думки дитини [PERSON] з розглядуваного питання відповідно до вимог ст.171 СК України за участю психолога [PERSON], які виявились безрезультатними через малолітній вік дитини. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, прокурора, представників Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 389594 (а.с.20). Сторони по справі перебували у шлюбі (а.с.10), який розірвано відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2012 року (а.с.11). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2011 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, починаючи з 25 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття щомісячно (а.с.12). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2011 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх заробітку і доходів щомісця до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку (а.с.13). Згідно довідки ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 11 грудня 2014 року (а.с.57) за період часу з грудня 2011 року по грудень 2013 року із заробітньої плати [PERSON] за виконавчим листом № 2-1189 від 06 грудня 2011 року утримані аліменти в розмірі 16970 грн 07 копійок, згідно виконавчого листа № 2-829 від 30 червня 2011 року у розмірі 19813 грн 14коп. Відповідно до довідки ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 28 липня 2014 року за період часу з січня 2014 року по липень 2014 року із заробітної плати [PERSON] були утримані аліменти на користь [PERSON] в розмірі 7891 грн 89коп (а.с.58). З письмової розписки від 15 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] отримала від відповідача по справі в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів на дитину в розмірі 1801 грн 74коп (а.с.59). [PERSON] сплатив аліменти на утримання доньки - [PERSON] за січень 2015 року в розмірі 241 грн 62коп, за лютий 2015 року в розмірі 300 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 16 лютого 2015 року та № 5 від 17 березня 2015 року (а.с.60). Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті як зайво сплачені аліменти на її утримання за період часу з 13 травня 2013 року по 13 січня 2013 року в розмірі 5291 гривня (а.с.14). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2014 року Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року скасовано, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права на утримання та стягнення незаконно отриманих аліментів відмовлено (а.с.15). Позивач по справі разом із донькою [PERSON] мешкають за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Белинського, 113 (а.с.19). Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] за адресою: м.Костянтинівка, вул.Белинського, 113, встановлено, що дитина проживає в окремій кімнаті, в якій є ліжко, шафа для речей, письмовий стіл, поличка для книжок, м*яке крісло для відпочинку, проектор нічного неба. У сім*ї доброзичливі стосунки між дитиною та мамою, існують традиції святкувати сімейні свята, дні народження, проводити вихідні разом (а.с.26). Згідно висновку про стан здоров*я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с.21) [PERSON] здорова, але, як вбачається із консультативного висновку від 25 лютого 2015 року (а.с.22), потребує санаторно-курортного лікування як частохворіюча дитина. Відповідно довідки від 24 лютого 2015 року № 01/10-22 [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 31 «Мир» (а.с.23). Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] не має порушень у фізичному розвитку, її психологічний розвиток відповідає нормі (а.с.24). Як вбачається із відомостей про родину, надану навчальним закладом (а.с.25), вихованням [PERSON] займається мати, яка приводить її до дитячого садка, відвідує батьківські збори, приймає активну участь в житті групи. Інформація про батька відсутня, за час перебування дитини в дитячому садку батько не з*являвся; про батька дитина не говорить. Родина у [PERSON] неповна, психологічний клімат в сім*ї доброзичливий. [PERSON] (а.с.4-9) з 29 грудня 2005 року працює в Управлінні праці та соціального захисту населення на посаді головного спеціаліста, що підтверджується довідкою від 23 лютого 2015 року № 01-22-504-02 (а.с.16), добре характеризується за місцем роботи (а.с.17), до адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с.105). Згідно довідки від 23 лютого 2015 року № 01-20-505 [PERSON] в період часу з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року отримала заробітну плату в розмірі 23959 гривень 19 копійок (а.с.18). [PERSON] (а.с.27-29) на підставі договору дарування від 12 жовтня 2006 року є власником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Октябрська, 284/31 (а.с.56). Як вбачається із актів перевірки паспортного режиму від 05 червня 2011 року (а.с.77), від 04 серпня 2011 року (а.с.78), від 02 вересня 2011 року (а.с.79) [PERSON] з березня 2011 року не мешкає в квартирі № 31, розташованій в будинку № 284 по вул.Октябрській в м.Костянтинівка. Відповідач на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідками № 31 від 23 березня 2015 року та № 42 від 23 березня 2015 року (а.с.89), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.102), до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.104). [PERSON] не звертався до Служби у спрвах дітей Костянтинівської міської ради із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - [PERSON], що підтверджується листом від 22 квітня 2015 року № 771/12вх.12-811/1 (а.с.80) та поясненнями відповідача в судовому засіданні. Відповідно до висновку від 28 травня 2015 року № 474/12 (а.с.99-100) Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] з посиланням на ухилення останнім від виконання батьківських обов*язків. Із змісту вказаного висновку вбачається, що [PERSON] повідомив про те, що він дійсно не спілкується із донькою, бо не бажає бачитись із колишньою дружиною, з якою у нього склались неприязні відносини. Не заперечував, що не бажав передавати доньці подарунки від банку, добровільно не надавав матеріальної допомоги на її утримання та лікування. Визнав, що з часу, коли донька відвідує дитячий садок з 04 вересня 2012 року жодного разу не цікавився її здоров*ям та успіхами, хоча перешкод в цьому не було. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Досліджені надані позивачкою на підтвердження позовних вимог докази на переконання суду свідчать про те, що [PERSON] за відсутності об*єктивних причин, що перешкоджали або унеможливлювали здійнення ним своїх батьківських обов*язків, не виявляє бажання ані бачитися з донькою, ані приймати участь у процесі її виховання оскільки жодних спроб зустрітися та налагодити контакт з дитиною з його боку на протязі кількох років, починаючи із народження дитини не було; не відчуває природньої батьківської потреби в опікуванні над своєю дитиною, турботи за неї. Відповідач [PERSON] не спростував доводи позивачки та подані нею на підтвердження заявлених позовних вимог докази. Пояснення відповідача про спроби передати дитині речі через [PERSON] та цукерку в дитячому садку спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] Доводи відповідача стосовно того, що спілкуванню із дитиною, а також його участі у її вихованні перешкоджала позивачка [PERSON] суд вважає неспроможними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідач навіть не вказав в чому ці перешкоди полягали, не надав доказів на їх існування. До того ж, до Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради або за судовим захистом своїх прав щодо участі у вихованні дитини та спілкувані з нею не звертався. Сам по собі факт сплати аліментів на утримання дитини та гарна характеристика відповідача не спростовує висновків про ухилення [PERSON] від виконання обов*язків по вихованню дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими правами та обов*язками, оскільки утримання дитини є лише однією із складових обов*язків батьків по відношенню до дитини і не має переваг перед іншими складовими, зокрема, перед обов*язком приймати участь у вихованні дитини. Приймаючи до уваги викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], нехтує своїми батьківськими обов*язками і не бажає реалізувати свої батьківські права, оскільки не піклується про неї та не виявляє батьківської турботи, якої потребує дитина, не приймає участі в процесі її виховання, взагалі не спілкується з дитиною, що завдає шкоди її нормальному самоусвідомленню, не піклується про її фізичний та духовний стан, самоусунувся від процесу виховання та звичайного спілкування з донькою. Вищезазначені обставини дають підстави вважати про наявність винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов*язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини. Вимоги про залишення на виховання [PERSON] у матері не підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги про визначення місця проживання дитини на підставі ст.161 СК або про відібрання дитини на підставі ст.163 СК України не заявлялись, бо фактично спору між сторонами з цього питання взагалі немає і дитина зареєстрована та мешкає разом із матір*ю [PERSON], яка займається її вихованням і згідно ст.163 СК України має переважне право перед іншими особами на те, щоб дитина проживала з нею. В силу ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору.

Outcome: partial