Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

02.11.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості, що виникла на підставі Кредитного договору від 25.09.2006 № ML-OAQ/008/2006 в розмірі 1030061 грн 14 коп., шляхом проведення прилюдних торгів, із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки проведеної під час здійснення виконавчих дій. В обґрунтування позову позивач послався на невиконання відповідачем умов Кредитного договору від 25.09.2006 № ML-OAQ/008/2006 та виникнення заборгованості в розмірі 1030061 грн 14 коп., яку стягнуто заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2011 року. У судовому засіданні представник позивача пред'явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою позивача (а.с. 60), 17.01.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі Кредитного договору від 25.09.2006 № ML-OAQ/008/2006 (далі - Договір), укладеного між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є позивач, і відповідачем, остання отримала кредит в сумі 100000 доларів США на придбання нерухомого майна - квартири [ADDRESS] (далі - Квартира; а.с. 5-9, 14-25). З метою належного виконання умов Договору, того ж дня вказані вище сторони уклали Договір іпотеки № PCL-OAQ/008/2006, на підставі якого відповідач передала в іпотеку банку належну їй на праві власності Квартиру, яку придбано за кредитні кошти (далі - Договір іпотеки; а.с. 10-13, 24, 25). Пунктом 2.1. Договору іпотеки передбачено, що встановлена цим договором іпотека забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов'язань, що виникли за Договором; Договір іпотеки діє до повного виконання боржником своїх боргових зобов'язань за Договором (п. 9.1). У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору, заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість станом на 16.06.2011 року в сумі 103061 грн 14 коп., що складається із: заборгованості з кредитом - 790413 грн 69 коп., заборгованості по сплаті відсотків - 113037 грн 89 коп., пені - 126609 грн 56 коп. (а.с. 26). Як випливає з позовної заяви та пояснень представника позивача, відповідач заочне рішення суду не виконує і стягнуту судом заборгованість не сплачує. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч.1 ст. 7 Закону). За приписом статті 33 Закону в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі статтею 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору; позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки; договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Суд констатує, що пунктом 6.4 Договору іпотеки сторонами передбачено процедуру позасудового врегулювання спору, за якою при виникненні заборгованості іпотекодержатель повідомляє про це іпотекодавця та визначає граничний термін виконання кредитних зобов'язань; у випадку непогашення заборгованості до іпотекодержателя переходить право власності на предмет іпотеки (п. 6.4.2). Позивач позасудовим порядком звернення стягнення на предмет іпотеки не скористався, при цьому не довів у суді неможливість застосування цього порядку, який визначений Іпотечним договором і передбачений Законом. За таких обставин, пред'явлений позов є передчасним і таким, що не підлягає задоволенню. Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформульованою в цивільній справі № 750/10577/15-ц (постанова від 05.12.2018 року).

Outcome: dismissed