Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

03.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, які були стягнуті з [PERSON] на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO], на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.10.2004 року, з 284 гривень на місяць до 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що грошей, які сплачує відповідач, не вистачає на утримання доньки та забезпечення її усім необхідним. Крім того [PERSON] інших утриманців немає, має стабільний щомісячний дохід, тому здатний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Ухвалою суду від 22.05.2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено судовий розгляд по суті. 10.07.2018 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що з липня 2007 року перебуває в офіційному шлюбі з іншою жінкою та має на утримані двох дітей 2007 р.н. та 2011 р.н.. Окрім цього зазначив, що працює слюсарем в ТОВ «СП Укрсоя», має невеликий дохід, тому спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки усіх його доходів. Позивач до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, в позові просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо сплати аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх його доходів. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який 01.03.2005 року розірвано, відповідно до копії дублікату свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.02.2017 року [NUMBER], виданого Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №100. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва [NUMBER] від 05.01.2001 року), яка відповідно до копії свідоцтва про зміну імені [NUMBER] від 26.01.2017 року, змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно з довідкою ЖКП «Бриз» №764 від 03.05.2018 року, [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.10.2004 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 284 грн. щомісячно і до її повноліття. Проте позивач в своєму позові зазначає, що вона не працевлаштована та на сьогоднішній день має важке матеріальне становище, яке не дозволяє їй забезпечувати доньку усім необхідним. В свою чергу, відповідач, який частково визнав позов, до суду надав докази, з яких слідує, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, з травня 2018 року він працює слюсарем та згідно копії довідки ТОВ «СП Укрсоя» від 02.07.2018 року №1-02/07 його дохід за винятком аліментів, за період з 10.05.2018 року по 30.06.2018 року, становить 7089,06 грн.. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, з огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, знаходження на його утриманні двох неповнолітніх дітей, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що позов слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, що стягуються за рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 20.10.2004 року у твердій грошовій сумі у розмірі 284 грн. щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], стягнувши аліменти з [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 472,88 гривень.

Outcome: partial