Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

04.11.2014 року ПМП «Лоцмен» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 19.12.2013 року під час перебування позивача та відповідача в трудових відносинах [PERSON] було надано позику в розмірі 20000 грн. з кінцевим терміном повернення 20.02.2014 року. Станом на 10.10.2014 року сума боргу відповідачем не повернута. Просять стягнути з відповідача, суму боргу за договором позики в розмірі 20000 грн. з урахуванням індексу інфляції в розмірі 3052 грн. 05 коп. та 3% річних в сумі 381 грн. 37 коп. Представник позивача ПМП «Лоцмен», Малік С.О., що діє на підставі довіреності у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву з клопотанням слухати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги ПМП «Лоцмен» підлягають задоволенню. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 19.12.2013 року під час перебування позивача та відповідача в трудових відносинах [PERSON] було надано позику в розмірі 20000 грн. з кінцевим терміном повернення 20.02.2014 року. Станом на 10.10.2014 року сума боргу відповідачем не повернута. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позивач надав суду для підтверження договору позики видатковий касовий ордер від 19.12.2013 року. (а.с. 8) Статею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк, та в порядку, що встановлені договором. Згідно заяви від 19.12.2013 року остаточною датою повернення боргу [PERSON] зазначено 20 лютого 2014 року, але до цього часу зобов'язання відповідач не виконав, борг не повернув. В силу ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на зазначене суд вважає, що уклавши договір позики, у [PERSON] виникли зобов'язання по поверненню позики. А тому відповідно до вимог ст. 625 ЦК України він повинен повернути борг в повному обсязі з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, та урахування індексу інфляції за час прострочення, як того і вимагає позивач. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума по сплаті трьох процентів річних за користування грошима, виходячи з наступного розрахунку: 20000* 3%:232 дні = 381 грн.37 коп та суму індексу інфляції за час прострочення: в сумі 3052 грн. 05 коп.. Статтею 88 ГПК України передбачений розподіл судових витрат між сторонами. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у відповідності до задоволених та відхилених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved