Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

04 липня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, мають двох дітей, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2016 року з відповідачем не підтримує шлюбні відносини, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у звязку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки його заробітної плати (доходів) щомісячно, до їх повноліття. Позивач не працює, коштів на утримання дітей не вистачає, тому просить суд, стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. У судове засідання позивач правила заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. При цьому наполягала на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, про що постановляє ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони перебувають у шлюбі з 16 жовтня 2009 року, про що Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено відповідний актовий запис № 777 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Судом встановлено, з жовтня 2016 року сімейні відносини сторони не підтримують, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2017 року, яке набрало законної сили 19.06.2016 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до повноліття дітей (а.с. 11). Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, тому коштів на її утримання та на утримання дітей не вистачає. Відповідач є працездатним, інших стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі. На спростування вказаного відповідачем доказів не надано. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ч. 3 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір.

Outcome: approved