Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

04.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення 17500,00 грн. боргу, 10000,00 грн. моральної шкоди та судових витрат по справі в сумі 243,60 грн. В позовній заяві вказала, що 10.08.2015 року нею [PERSON] було надано кошти для проведення будівельних робіт, а саме демонтажу двох старих та будівництва на їх місці двох нових металевих гаражів в розмірі 39900,00 грн. Відповідач деякі будівельні роботи провів, та витратив частину коштів. Другу частину коштів в розмірі 17500,00 грн., які були призначені для придбання матеріалів на виконання робіт, відповідач витратив, не придбавши при цьому матеріалів. Згідно письмової розписки [PERSON] зобов»язується повернути грошові кошти в сумі 17500,00 грн. або поставити їй для завершення будівництва 54 листи металу до 04.11.2014 року. У встановлені строки відповідач зобов»язання не виконав, що стало підставою звернення до суду. 21.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог та просила стягнути з відповідача борг в сумі 14500,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., разом 24500,00 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності позов задовольнити, в разі неявки відповідача просила розгляд справи проводити в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить телефонограма. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачкою та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Ознайомившись із письмовими доводами позивачки, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 28 жовтня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 39900,00 грн. на виконання робіт та закупівлю матеріалів для демонтажу старих та будівництва двох нових металевих гаражів. Частину коштів відповідач використав за належністю. Кошти в сумі 17500,00 грн. [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] до 01.11.2014 року. Вказане підтверджується власноручно складеною [PERSON] розпискою від 28 жовтня 2014 року. Статтею 1053 ЦК України визначено, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 28.10.2014 року [PERSON] склав письмову розписку, в якій зобов'язався повернути [PERSON] в строк до 01.11.2014 року заборгованість в розмірі 17500,00 грн. Отже, сторони за домовленістю замінили борг, що виник з договору підряду, борговим зобов'язанням відповідно до положень ст.1053 ЦК України, а в силу положень ст. 1047 ЦК України вказана розписка є доказом заборгованості позивача. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, відповідач в кінцевий термін повернення позики, визначений у розписці, а саме до 01 листопада 2014 року включно, суму позики не повернув, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення суми позики в розмірі 17500,00 грн. з відповідача на користь позивачки. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, чи близьких родичів. При призначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом роз'яснень, наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як встановлено в судовому засіданні, будь-які підтвердження факту заподіяння позивачці моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, вона не надала, не вказала з чого вона виходила при її розрахунку у зв'язку із чим позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial