Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

04 вересня 201 року Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] прозвернення стягнення на транспортний засіб, а саме: автомобіль Hyundai Getz, 2008 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , № кузову [NUMBER] , тип - легковий комбі-В ( свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , видане -Харків ВРЕВ №1 ГУМВСУ, 27.05.2008 року) шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, який є заставним майном за кредитним договором №700007352 від 02.06.2008 року, в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка станом на 29.06.2017 року складає 17386,26 доларів США. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №700007352, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 14703, 20 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99 відсотків на рік на строк з 02 червня 2008 року до 03 червня 2015 року з цільовим використанням - на придбання вищевказаного транспортного засобу згідно з договором купівлі- продажу, укладеним між позичальником та ХФ ТОВ « УкрАвто Холдінг» за № 27-05/3 від 27.05.2008 року. Відповідач зобов`язався за умовами договору повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до графіку погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання до договором виконав, а відповідач [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору щодо його погашення, допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 29.06. 2017 року становить 17386,26 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 10962, 20 доларів США, по відсотках -6424,06 доларів США. Зазначає також, що пеня за останні 12 місяців до звернення до суду складає 63 459,85 доларів США. На виконання умов договору відповідачу [PERSON] була направлена вимога про повернення кредиту, яка останнім не виконана. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-IV від 18 листопада 2003 року звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових засобів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. У зв`язку із зазначеним позивач просив задовольнити позов про звернення стягнення на заставне майно та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 637,65 грн. Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав за заявленими підставами. Відповідач [PERSON] та його представник Лабузна С.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог ЦПК України. У відзиві на позов представник відповідача адвокат Лабузна С.В. просить відмовити у задоволенні позову банку у зв`язку зі спливом строку позовної давності щодо вимог визначення розміру заборгованості відповідача по кредитному договору (тіло, відсотки, пеня) та до вимоги про звернення стягнення на предмет застави. Посилається на те, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10.08.2011 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та на його користь з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі: за кредитом - 87407,1 грн., по відсоткам - 3808,23 грн., по пені -4008,51 грн. та витрати по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2012 року у справі № 2515/7185/2012 задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10.08.2011 року, і ПАТ «Альфа-Банк» виданий виконавчий лист, термін пред`явлення якого до виконання був встановлений до 07.09.2013 року. Постановами державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського МУЮ від 04.10.2013 року було відмовлено у відкритті виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів № 6-7185/12, виданих Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] заборгованості та судових витрат у зв`язку з порушенням встановленого строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2015 року у справі № 2515/7185/2012 відмовлено у задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання. 17 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чудовським В.А. вчинено виконавчий напис № 780 про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла у боржника [PERSON] за кредитним договором №700007352 від 02.06.2008 року. Наразі зазначений виконавчий напис оскаржено [PERSON] у судовому порядку, однак рішення ще не ухвалено. У зв`язку із чим представник відповідача вважає, що питання стягнення позивачем з відповідача заборгованості по вищевказаному кредитному договору вирішено: рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10.08.2011 року за період з 02 червня 2008 року по 10 серпня 2010 року та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чудовським В.А. шляхом вчинення виконавчого напису № 780 від 17 січня 2016 року за період з 03 лютого 2013 року по 02 грудня 2015 року. Перевіривши матеріали справи та надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №700007352, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 14703, 20 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99 відсотків на рік на строк з 02 червня 2008 року до 03 червня 2015 року з цільовим використанням - на придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі- продажу, укладеним між позичальником та ХФ ТОВ « УкрАвто Холдінг» за № 27-05/3 від 27.05.2008 року, а саме:автомобілю Hyundai Getz, 2008 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , № кузову [NUMBER] , тип - легковий комбі-В ( свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , видане -Харків ВРЕВ №1 ГУМВСУ, 27.05.2008 року на ім`я [PERSON] ), і який є предметом застави вартістю 75700 грн. ( пункти 2.2, 2.3, 2.11. 2.14,4.1 кредитного договору). Відповідач зобов`язався за умовами договору повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 згідно графіку погашення кредиту. Згідно п.2.8 кредитного договору платежі за повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Передбачено погашення кредиту у валюті кожного 3-го числа кожного місяця рівними частинами в сумі 284 доларів США. Відповідно до п.4.9.1 кредитного договору банк набуває право звернення стягнення на предмет застави у будь-якому з наступних випадків: невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою згідно з договором; у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору, в тому числі зобов`язань, передбачених п. 4.6.1,п.4.7, п.4.8.1, п.4.8.2, п.4.8.6 розділу №2 договору; в інших випадках, передбачених законодавством України. Позивач свої зобов`язання до договором виконав, а відповідач [PERSON] належним чином умов кредитного договору не виконував, допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 29.06. 2017 року становить 17386,26 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 10962, 20 доларів США, по відсотках -6424,06 доларів США. Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України). З наданих до суду матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10.08.2011 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та на його користь з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку стягнута заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі: за кредитом - 87407,1 грн., по відсоткам - 3808,23 грн., по пені -4008,51 грн. та витрати по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2012 року у справі № 2515/7185/2012, провадження 36/2515/1766/2012 задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10.08.2011 року, і ПАТ «Альфа-Банк» виданий виконавчий лист, термін пред`явлення якого до виконання був встановлений до 07.09.2013 року. Постановами державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського МУЮ від 04.10.2013 року було відмовлено у відкритті виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів № 6-7185/12, виданих Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] заборгованості та судових витрат, у зв`язку з порушенням встановленого строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2015 року у справі № 2515/7185/2012 відмовлено у задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання. 17 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чудовським В.А. вчинено виконавчий напис № 780 про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла у боржника [PERSON] за кредитним договором №700007352 від 02.06.2008 року за період з 03 лютого 2013 року по 02 грудня 2015 року. Сума заборгованості складається: з заборгованості за кредитом - 10962, 20 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6424,06 доларів США, загальна сума заборгованості становить 17386,26 доларів США. Згідно копії постанови державного виконавця Червонозаводського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.09.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №52382389 з виконання вищевказаного виконавчого напису№ 780 від 17 січня 2016 року. Будь-яких даних про закінчення (закриття) виконавчого провадження на час розгляду справи сторонами до суду не надано. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-IV від 18 листопада 2003 року звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових засобів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. При цьому суд вважає, що доводи представника відповідача [PERSON] - адвоката Лабузної С.В. у відзиві на позов про відмову у задоволенні позову банку у зв`язку зі спливом строку позовної давності щодо вимог визначення розміру заборгованості відповідача по кредитному договору (тіло, відсотки, пеня) та до вимоги про звернення стягнення на предмет застави, не ґрунтуються на законі та матеріалах справи. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання. Підстави припинення застави визначені в статті 593 ЦК України та ст. 28 Закону України «Про заставу». Відповідно до вказаних правових норм застава припиняється у разі припинення основного зобов`язання і не передбачено такої підстави для припинення застави як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням. Відраховуючи початок перебігу строку позовної давності з дня подачі позову про звернення стягнення на предмет застави, суд враховує, що позивач в 2011 році захистив своє порушене право як шляхом звернення з позовом до третейського суду про стягнення заборгованості в межах трирічного строку позовної давності, так і звернення до нотаріуса про видачу виконавчого напису. Застава є нерозривно пов`язаною з основним зобов`язанням і відповідно пред`явлення позову позивачем про звернення стягнення на майно, з посиланням на не виконання рішення суду про стягнення заборгованості, на погашення якої звертається стягнення , відбулося без порушення строку позовної давності. В даному випадку строк треба відраховувати з моменту, коли позивач дізнався про неможливість виконати рішення суду, а не з моменту зміни строку виконання основного зобов`язання. В даній справі не встановлено, що виконавче провадження про стягнення заборгованості закінчено. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення вимог стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). До суду відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження вчинення ним будь-яких дій на виконання рішення третейського суду або виконавчого напису нотаріуса, а тому відповідно порушене право позивача має бути захищено в спосіб, обраний ним, шляхом звернення стягнення на заставне майно. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі - це спосіб захисту, який впливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина перша статті 632 ЦК України). За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та відсотків за її користування в терміни, передбачені договором, внаслідок чого станом на 29.06.2017 року виник борг в розмірі 17 386,26 доларів США, це є підставою для звернення стягнення на предмет застави. За вимогами статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Суть застави як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов`язань полягає у тому, що кредитор (заставодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета забезпечувального обтяження переважно перед іншими кредиторами. Це право відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» підлягає підтвердженню з боку суду. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет застави дає право на примусовий продаж забезпечувального обтяження майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд враховує вимоги зазначеної норми, тобто встановлює у грошовому вираженні не тільки початкову ціну предмета застави для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а й зазначає загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження.

Outcome: approved