Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

03.08.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.01.2015року розірвано. Вказує, що за час подружнього життя у них народилася одна дитина син [PERSON], 14.06.2002року народження, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею (позивачкою) та знаходиться на її повному утриманні. Стверджує, що відповідач не займається вихованням дитини, матеріально не допомагає та жодних коштів на утримання сина не дає. Зазначає, що відповідач працює на Львівській залізниці та має хороший заробіток. З огляду на наведене просить суд стягнути з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 14.06.2002року народження, у розмірі ? частини його середнього заробітку та проводити стягнення до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та погодився на стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі ? від його доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23.08.2001 року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.01.2015 року розірвано. Під час даного шлюбу в сторін народилася одна дитина син [PERSON], 14.06.2002року народження, який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 19.01.2015року та копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки несуть рівний обовязок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину та весь тягар по її утриманні лежить на позивачці, є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки про доходи №58 від 23.08.2016 року, відповідач [PERSON] працює у Виробничому підрозділі «Львівський містобудівельний поїзд» Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, і загальна сума його доходу за період з лютого 2016року по липень 2016 року становить 32460,37 гривень. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у 2016році для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1531 гривня. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Беручи до уваги усі вищенаведені обставини, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище відповідача та дитини, зокрема те, що відповідач має постійне місце праці, його дохід (заробітна плата) носить регулярний характер, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення, також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити [PERSON] аліменти на утримання його сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial