Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

04.11.2020 позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.03.2014 у розмірі 25275,85 грн., яка складається з 14945,24 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 5221,88 грн. заборгованості за відсоками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 5108,73 грн. пені та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилався на те, що 07.03.2014 між ним та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 20.09.2020 у нього утворилася заборгованість у розмірі 25275,85 грн., яка складається з 14945,24 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 5221,88 грн. заборгованості за відсоками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 5108,73 грн. пені. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.03.2014. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 05.01.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про огляд веб-сайту. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява з проханням розглянути справу без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Ураховуючи те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України . За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 07.03.2014 відповідачем у справі [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій зазначено, що він згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.privatbank.ua. В обгрунтування позовних вимог Банк надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 25275,85 грн., яка складається з 14945,24 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 5221,88 грн. заборгованості за відсоками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 5108,73 грн. пені. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У заяві позичальника від 07.03.2014 не зазначена сума отриманих ним кредитних коштів та процентна ставка за користування кредитними коштами, розмір штрафних санкцій. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні інші умови договору. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.03.2014, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомився і погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, штрафних санкцій за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка умов та Правил надання банківських послуг із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Виходячи з наведеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, в якій зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач посилався на те, що в редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Уніеврсальна голд». У зв`язку із тим, що відповідач не погоджувався на Умови та правила надання банківських послуг, заборгованість за відсоками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 5221,88 грн. за вказаними відсотковими ставками нарахована позивачем помилково. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України відбувалося з 01.10.2019 по 20.09.2020. Три відсотки річних за вказаний період суд обраховує за наступним розрахунком: сума заборгованості - 14945,24 грн., з 01.10.2019 до 31.12.2019 - 14945,24 грн. х 3% х 92 дні/365 днів у році/100 = 113,01 грн., з 01.01.2020 до 20.09.2020 - 14945,24 грн. х 3% х 264 днів/366 днів у році/100 = 323,41 грн, а всього 436,42 грн. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14945,24 грн. та відсотки на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 436,42 грн., а всього 15381,66 грн. Пеня за користування кредитом позивачем нарахована безпідставно. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено на 60,86%, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1279,28 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial