Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

03 квітня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 13 жовтня 2013 року біля 12 години 50 хвилин відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-1102» днз 058-21 АА рухався по вул. Шмідта у м. Дніпропетровську, де в районі електроопори №14 скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням власника автомобіля позивача. Вказане встановлено постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Належному позивачу транспортному засобу було заподіяно шкоду, яка згідно висновку експертного дослідження по визначення вартості матеріального збитку становить 121\~369 грн. У добровільному порядку та на підставі Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16\~січня 2015 року виплати ПрАТ «Європейський страховий союз» у рахунок страхового відшкодування становлять 40\~853,15 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача 79\~601, 85 грн. у рахунок відшкодування матеріальних збитків, 20\~000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору. Представники позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували. Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не зявився, подав до суду письмові пояснення, в яких просив суд звернути увагу на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2015 року у справі №\~203/5661/14-ц, позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий союз» задоволені, з останнього на рахунок позивача стягнуто 40\~853, 15 грн. Просили суд розглянути справу без участі їх представника. (а.с.а.с. 98, 115) Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.а.с. 77, 95, 105-108, 112-113), в зв'язку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.\~169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко\~І.В. від 13 листопада 2013 року по справі №\~199/11482/13-п, яка не оскаржувалась та набрала законної сили 25.11.2013 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400 грн. Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 січня 2015 року у справі №\~203/5661/14-ц, яке набрало законної сили 27 січня 2015 року, частково задоволено вимоги [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий союз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.ч.\~3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вказаною постановою встановлено, що 13 жовтня 2013 року близько 12-50 годин у м. Дніпропетровську водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території на вул. Шміта, в районі електроопори №14, не дав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з трамваєм, б/н 1265, під керуванням водія [PERSON] Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 січня 2015 року у цивільній справі №\~203/5661/14-ц частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про стягнення шкоди внаслідок тієї ж самої дорожньо-транспортної пригоди. В той же час, [PERSON] брав участь у цій справі як третя особа, питання про стягнення з нього шкоди судом не вирішувалось. Згідно п.\~2 ч.\~2 ст.\~122, п.\~2 ч.\~1 ст.\~205 ЦПК України у відкритті провадження за позовною заявою має бути відмовлено, а якщо провадження було відкрито воно підлягає закриттю, якщо є рішення суду між тими ж сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав. Таким чином, рішення у вказаній справі не є перешкодою для розгляду позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, оскільки сторони в цих справах є різними, проте воно має бути враховане при визначенні розміру відшкодування. Відповідно до ст.ст.\~15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку №\~3111/13/13 від 28 листопада 2013 року величина матеріального збитку, заподіяного володільцю колісного транспортного засобу автомобіль «Mitsubishi Galant», реєстраційний номерний знак [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, складає: 121\~369, 68 грн. (а.с.13-23) В обґрунтування понесених збитків позивач надав рахунок-фактури №\~ЮФ 1012/01 від 22 січня 2015 року згідно якого розмір відновлювальних робіт щодо пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Galant», склав 120\~455 грн. (а.с.63-64) Як вбачається з рішення Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 16 січня 2015 року у цивільній справі №\~203/5661/14-ц, цивільну відповідальність [PERSON] було застраховано у ПрАТ «Європейський страховий союз», при цьому вказаною страховою організацією було перераховано на користь [PERSON] з 24\~000 грн. страхового відшкодування за вказаним випадком в добровільному порядку, а 16\~853,15 грн. стягнуто за судовим рішенням від 16 січня 2015 року. Таким чином, загальний розмір відшкодування на користь позивача за рахунок страхової компанії склав 40\~853, 15 грн. Відповідно до абз.\~3 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №\~4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При таких обставинах, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути різницю між загальним розміром матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та відшкодуванням з рахунок страховою компанії, яка становить 79\~601, 85 грн., має бути сплачене відповідачем, як винною особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказів виконання зобовязань по сплаті вищевказаного відшкодування відповідачем не надано, позивач стверджує, що таке відшкодування не здійснювалось, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з [PERSON] 79\~601, 85 грн. шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою від 13 жовтня 2014 року, підлягають задоволенню. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до п.\~9 ч.\~2 ст.\~16 Цивільного кодексу України серед способів захисту цивільних прав визначено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.\~23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна, а також може відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана, з розміром цього відшкодування. Суд вважає доведеним факт заподіяння моральної шкоди позивачу у звязку з тим, що було істотно пошкоджене його майно, через що він був позбавлений можливістю користуватись власним автомобілем, що впливає на звичний режим життєдіяльності. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, зважаючи на вимоги розумності і справедливості суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3 500, 00 грн. При подачі позовної заяви позивачем не було сплачено судовий збір. Згідно п.\~28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17\~жовтня 2014 р. №\~10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК. Суд вважає за необхідне розподілити судові витрати за результатами розгляду справи з урахуванням положень ст.\~88 ЦПК, а саме стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з позивача на користь держави пропорційно до частини позовних вимог, в яких йому було відмовлено. Згідно п.\~36 цієї ж Постанови вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Таким чином, у звязку з повним задоволенням позовної вимоги майнового характеру та частковим задоволенням вимоги немайнового характеру про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за вимогою про відшкодування шкоди 796 грн. 01 коп., а за вимогою про стягнення моральної шкоди в половинному розмірі, що становить 121 грн. 80 коп., а разом 917 грн. 82 коп. Внаслідок часткової відмови у задоволенні вимоги немайнового характеру про стягнення моральної шкоди з позивача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в половинному розмірі, що становить 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial