Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

04.06.2015 року позивач звернувся з позовом про захист прав споживача. 27.07.2015 р. позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, в якій просив визнати неправомірними дії відповідача щодо невиконання зобовязань за договором банківського вкладу та стягнути з відповідача 60683,32 грн. З позовної заяви вбачається, що 19.05.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 300937/29818/370-14 про банківський строковий вклад на 370 днів в національній валюті. Відповідно до п. 1 Договору позивач вніс на рахунок банку 50\~000 грн., дата повернення вкладу 24.05.2015 р. 25.05.2015 р. [PERSON] звернувся до банку з вимогою повернути кошти за банківським вкладом, але йому було видано лише 718,03 грн., а в отриманні 60\~683,32 грн. відмовлено, у звязку з відсутністю коштів у банку. 28.05.2015 р. банк також відмовився повернути кошти. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~ Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 19.05.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №54 Філії «Центральне РУ» було укладено договір №300937/29818/370-14 про банківський строковий вклад на 370 днів в національній валюті. Згідно п. 1 Договору позивач вніс на рахунок 50\~000 грн., дата повернення вкладу 24.05.2015 р. Однак станом на 28.05.2015 р. кошти не були повернуті вкладнику. За договором про банківський строковий вклад № 300937/29818/370-14 від 19.05.2014 р., позивач вніс 50\~000 грн. на вкладний рахунок під 24,00% річних. Строк вкладу до 24.05.2015 р. (а.с. 5) Відповідно до п. 6 договору-заяви, після закінчення строку визначеного в п. 1 Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов. Згідно заяв від 18.05.2015 р., 25.05.2015 р., 28.05.2015 р. позивач звертався до банку з вимогами повернути банківський вклад в сумі 60683,32 грн. відповідно до договору №300937/29818/370-14 від 19.05.2014 р. (а.с. 6,9,10) Відповідно до квитанції № 15 від 25.05.2015 р. [PERSON] було виплачено 718,03 грн. нарахованих відсотків. (а.с. 7) Згідно листа № 9-152000/12810 від 26.06.2015 р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомив, що не може виплати кошти [PERSON], оскільки недостатньо коштів в касі відділення банку. (а.с. 24). Згідно зі ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладання договору) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. За договором №300937/29818/370-14 від 19.05.2104 року позивач вніс у касу банку 50000 грн., що підтверджується квитанцією №56 від 19.05.2104 року (а.с. 5 зворотній бік). Строк вкладу визначено договором з 19.05.2014 року по 24.05.2015 року. Згідно п. 2 вищезазначеного договору банк зобовязаний сплатити вкладнику 24% річних на умовах капіталізації процентів. З листування між позивачем та відповідачем вбачається, що суму вкладу та нараховані проценти позивачу не повернуті. Суду не надано «Основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків», на які є посилання у договорі. Стороною відповідача взагалі не надано будь-яких доказів та заперечень. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити порядок капіталізації процентів за вкладом. З урахуванням суми вкладу (50000 грн.) і процентної ставки за договором (24%), відповідач зобовязаний виплатити позивачу за період депозиту 12164,38 грн., без врахування збільшення суми вкладу за рахунок капіталізації процентів. Позивачем визнано отримання процентів за вкладом в сумі 718,03 грн. Таким чином, заборгованість за процентами становить не менше 11466,35 грн., без відрахування встановленого законом податку. Отже, сума позовних вимог 60683,32 грн. не перевищує суму вкладу та заборгованості з відсотків за договором. У звязку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 60683,32 грн. за договором банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо невиконання зобовязань за договором банківського вкладу суд вважає такими, що сформульовані некоректно, оскільки порушення прав позивача виявилось саме у невиконанні, що по суті є бездіяльністю. Таким чином, суд не може визнати неправомірними дії відповідача та відмовляє у задоволенні даної вимоги. Суд оцінює бездіяльність відповідача як протиправну, оскільки вона очевидно порушує права позивача, встановлені законом та договором, та визнає стягнення коштів з відповідача належним способом захисту прав позивача. Правовідносини між сторонами склались у звязку з наданням позивачу банківських послуг, на які поширюється законодавство про захист прав споживачів, у тому числі щодо вибору підсудності (ч. 5 ст. 110 ЦПК України) та звільнення від сплати судового збору (п. 7 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в розмірі 606,83 грн.

Outcome: partial