Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

04 вересня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому прохає шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 23 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №187 - розірвати. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 23 грудня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу спільних малолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаємних почуттів та розуміння. Спільне подружнє життя суперечить її інтересам, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене позивач просила суд, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області між нею та відповідачем 23 грудня 2011 року, актовий запис № 187 - розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Приймаючи до уваги викладене, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 23 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , виданим 23 грудня 2011 року, актовий запис №187. Від даного шлюбу спільних малолітніх дітей не мають. Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату взаємних почуттів та розуміння. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved