Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

02 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним в якому вказував, що 05 липня 1999 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав в останньої житловий будинок [ADDRESS] . В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі за №447. Разом з тим, покупець зареєстрував право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме, продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. У 2021 році [PERSON] , під час вирішення питання щодо оформлення земельної ділянки, призначеної для обслуговування вказаного будинку, дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні будинком. Враховуючи ухилення сторін договору від його нотаріального посвідчення на час укладення правочину та неможливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин (сторона договору, а саме продавець, померла, право власності на майно зареєстроване за покупцем), а тому [PERSON] просив суд визнати такий договір дійсним.\~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, проте надали суду заяви про розгляд справи без їх участі в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Прибужанівської сільської ради в судове засідання не з`явився, проте направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі позивача, його представника та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 05 липня 1999 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , уклавши та зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі, про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис за №447, а в подальшому - зареєстрував право власності щодо придбаного майна в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, ухилившись від цього. У 2021 році позивач дізнався, що договір купівлі-продажу є недійсним. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (сторона договору, а саме продавець, померла, право власності на майно зареєстроване за покупцем), що перешкоджає позивачу належним чином розпорядитися будинком. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони угоди узгодили всі її істотні умови і виконали свої зобов`язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов`язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved