overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

02 квітня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.04.2015р. о 10 год. 38 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.04.2015р. о 10 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна. На запитання не відповідає. Інструкції виконує вибірково. Не заперечує наявність «голосів», але їх змісту не розкриває. Поведінкою виявляє наявність страхів та тривоги. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїчна форма, галюцінаторно-параноїчний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

02 квітня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.04.2015р. о 13 год. 44 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не надала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.04.2015р. о 13 год. 44 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лошакова КШМД КЗ «ДКПЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розгублена, тривожна. На запитання відповідає часто не по суті. Повідомила, що дома «бачила усяких істот». Після смерті матері стала робити «ритуали», палила в квартирі речі. [PERSON] було поставлено діагноз - шизофренія, параноїчна форма, галюцінаторно-параноїчний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

02 квітня 2015 року заявниця [PERSON], [INFO], звернулася до суду з заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що у них з вказаною вище особою склалися дуже теплі та щирі стосунки, вони мають взаємні почуття любові і поваги, та відповідно мають намір створити сім'ю. Вона завагітніла, однак зареєструвати шлюб з ним не може через те, що вона не досягла шлюбного віку. Батьки не заперечують проти шлюбу. В зв'язку із зазначеним обставинами, просить суд її заяву задовольнити. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд її задовольнити за наведених підстав. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення судом заявлених вимог не заперечили. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], однак, вона не досягла шлюбного віку встановленого законом (а.с.5). Відповідно до довідки Бердичівської центральної міської лікарні від 01.04.2015 року, заявниця вагітна (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки судом достовірно встановлено, що заявниця [PERSON] вагітна та спільно з [PERSON], батьком майбутньої дитини, вирішили створити сім'ю та зареєструвати шлюб, суд вважає за можливе надати право на шлюб до досягнення шлюбного віку на день реєстрації шлюбу, оскільки це відповідає інтересам заявниці. З огляду на наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 03.09.1993 оку він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі [PERSON], [INFO] і проживав з нею до листопада 2013 року. Від шлюбу у них з відповідачкою є спільні діти син [PERSON], [INFO] і донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з листопада 2013 року у зв»язку з відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, з того часу проживають окремо. Подальше спільне проживання вважає неможливим, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований [INFO], зареєстрований 03.09.1993 року в відділі запису актів цивільного стану Пролетарського районного виконкому м. Донецька, актовий запис № 537. В судове засідання позивач не з»явився, просив справу слухати без його участі.( а. с. 26). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі.( а. с. 32). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою по справі зареєстрований 03.09.1993 року у відділі запису актів цивільного стану Пролетарського районного виконавчого комітету м. Донецька, актовий запис № 537. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] ( а. с. 12) і [PERSON], [INFO] ( а. с. 16). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2013 року і саме з цього часу сторони проживають окремо. Причиною розірвання шлюбних відносин, як вбачається з матеріалів справи - відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Відповідно до ст. 11 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема той факт , що з листопада 2013 року сторони проживають окремо, згодні на розірвання шлюбу, оскільки вважають примирення неможливим , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з 28 серпня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 2000 року народження. Їх сімейні відносини фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, відмінність характерів, внаслідок чого між ними часто виникали суперечки. В результаті їх подальше сумісне проживання стало неможливим. Після припинення їх сімейних відносин відповідач став проживати окремо. Вважає примирення неможливим, а збереження шлюбу та подальше сумісне життя такими, що суперечать їх інтересам. Спір про поділ майна та місце проживання дитини між ними відсутній. Позивачка у судове засідання не прибула, надіславши заву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна, вважає, що їх сім'я розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище без змін. Відповідач у судове засідання не прибув, надіславши заяву, посвідчену 31 березня 2015 року нотаріусом Котельниковського району Волгоградської області, Російська Федерація, [PERSON], реєстровий № 2-531, в якій [PERSON] просить розглядати справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу за його відсутності, на розірвання шлюбу згодний. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 28 серпня 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Горлівки Донецької області, актовий запис № 976. Також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 10 серпня 2013 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачем подружнє життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, відновити її не можливо. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу - неможливі. Спірних питань про розподіл майна, та виховання дитини між сторонами не виникало. Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу - визнає в повному обсязі, просить справу розглянути в її відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 10 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 157. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з'ясовано, що сторони припинили шлюбні відносини і мешкають окремо, втратили почуття любові та поваги один до одного, майнового спору не мають, спірних питань щодо виховання та утримання дитини не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON], 12.05.2011 року було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12.05.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб [NUMBER], від 4.01.2015 року, актовий запис №58 (а.с.3). Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини припинили. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 25 червня 1989 року у Відділі запису актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому був зареєстрований шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис за № 878. У шлюбі народилася донька, яка на даний момент є повнолітньою та проживає окремо. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не змогли створити міцної сімї. Шлюбні відносини припинені, позивач та відповідач проживають окремо один від одного, почуття любові та поваги повністю втрачені. Спору щодо поділу майна подружжя немає. За наведених обставин позивач просить шлюб розірвати, прізвище змінювати не бажає. У судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, залишити після розірвання шлюбу прізвище [PERSON], надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України,\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2007 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). За твердженнями позивача через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з січня 2012 року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сімї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач, звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просив суд, розірвати укладений з відповідачкою шлюб, та встановити місце проживання їх спільної дитини [PERSON] з матір'ю. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачкою не склався. Кожен з подружжя тривалий час не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємну повагу один до одного, в наслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Позивач до зали судових засідань не з'явився, подавши до суду заяву про підтримання позовних вимог, та розгляд справи без його участі. Відповідач до зали судових засідань також не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 20 березня 1999 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому, актовий запис № 36, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с.4). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Що стосується вимог позивача, про встановлення місця проживання дитини з матір'ю суд звертає увагу сторін, що згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків по її вихованню та утриманню. Крім цього, на даний час дитина досягла чотирнадцяти років, а отже, у відповідності до ст.29 Цивільного кодексу України, ст. 160 Сімейного кодексу України, вона має право самостійно обирати з ким з батьків їй проживати. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження згоди неповнолітньої [PERSON] на встановлення її місця проживання разом з матір'ю, суд вважає за необхідним відмовити позивачу у задоволенні цих позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial