Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

02 травня 2018 року [PERSON] в особі свого представника предявив вказаний позов, поси- лаючись на наступні обставини. 16 серпня 2017 року померла його мати [PERSON], яка за життя вчинила заповідальне роз- порядження, яким заповіла йому все своє майно. Після смерті матері залишились земельні ділянки площею 3,3106 га та 0,7641 га, розташовані на території Баштанівської сільської ради Татарбунар- ського району Одеської області, які вона успадкувала після смерті його батька (її чоловіка) [PERSON]Ф, померлого 11.11.2001 р., але за життя не встигла дооформити до кінця правовстановлюючі документи на своє імя. При зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлої на зазначене майно. Зважаючи на те, що успадкувати земельні ділянки у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, сільський голова надав заяву про розг- ляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, відзиву не позовну заяву не надіслав. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд сп- рави за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозапису- вального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно копій паспорту серії АР № 028769 та свідоцтва про народження серії ЯТ № 183421 (а.с. 4,6), [PERSON] народився 12.03.1949 р. в с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської об- ласті, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з копії поновленого свідоцтва про одруження серії 1-ЖД №118418 ( а.с.7), батьки позивача [PERSON] та [PERSON] одружились у жовтні 1946 року. Згідно копій свідоцтв про смерть серії 1-ЖД № 517088 та серії 1-ЖД № 499008 (а.с.8-9), батько позивача [PERSON] помер 11.11.2001 р., мати позивача [PERSON] померла 16.08.2017 р., обоє в с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської області. Заповітом від 15.05.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] (копія на а.с. 10), підтверджується, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядже- ння, яким заповіла позивачу усе своє майно. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВМ № 654706, посвідченого держав- ним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори 24.09.2004 р. [PERSON] (а. с.11), мати позивача [PERSON] успадкувала після померлого 11.11.2001 р. чоловіка [PERSON] майно, у тому числі право на земельну частку (пай) площею 4,85 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі сертифікату серії ОД 3 0324640. Розпорядженнями Татарбунарської райдержадміністрації № 303/А-2017 від 01.09. 2017 р. та № 392/А-2017 від 17.11.2017 р. (копії а.с.12,13) затверджено технічну документацію, виділені в нату- рі (на місцевості) та надані у власність [PERSON] земельні ділянки, розташовані на території Баштанівської сільської ради, площею 3,3106 га та 0,7641 га, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0324640 від 24.07.1998 р. ( а. с.14) підтверджується, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка пе- ребувала у колективній власності КСП ім.Тура, розміром 4,85 в умовних кадастрових гектарах. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з додатками (їх копії а.с.15-24), інформація про зареєстроване право в державному земельному кадастрі на земельні ді- лянки площею 0,7641 га, кадастровий номер 5125080500:01:001:0637 та площею 3,3106 га кадаст- ровий номер 5125080500:016001:0636, цільове призначення для ведення товарного сільськогоспо- дарського виробництва, що розташовані на території Баштанівської сільської ради Татарбунарсь- кого району Одеської області відсутня. Вартість земельної ділянки загальною площею 4,0747 га, яка складається з двох земельних ді- лянок 3,3106 га та 0,7641 га, що перебували у власності [PERSON] (нині померлої) становить 52853 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП «[PERSON]М.». (а. с.25-26). Відмова нотаріуса (а.с.27) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] (спадкова справа № 306/2017 від 05.10.2017 р.) з причи- ни ненадання правовстановлюючого документу на успадковане майно земельну ділянку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізи- чної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних від- носин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спад- щину чи не прийняти її. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, а також те, що земельні ділянки площею 0,7641 га, кадастровий номер 5125080500:01:001:0637, та площею 3, 3106 га, кадастровий номер 5125080500:016001:0636, цільове призначення яких для ведення то- варного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Баштанівської сільсь- кої ради, належали спадкодавцю [PERSON], але за життя вона не встигла оформити право влас- ності на спірні земельні ділянки своє імя. Тому отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих докумен- тів на землю. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на спадкові земельні діля- нки, що залишилися після смерті спадкодавця [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved