Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

04 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22 вересня 2012 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. З серпня 2015 року вони спільно не мешкають та шлюбні відносини між ними припинені. Причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, між ними постійно виникали сварки. Спору щодо поділу сумісного майна немає. Подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним, а також суперечить інтересам позивача. Просить розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позов просив задовольнити, не заперечував проти постановлення заочного рішення (а.с.25). Відповідач [PERSON] будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилась у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. З огляду на викладене, оскільки відповідач будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилась у судове засідання, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2012 року у Калінінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складений відповідний актовий запис № 241 (а.с.12). Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжю не вдалося зберегти сім`ю. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст.81 ЦПК України, докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., який був сплачений ним при звернення до суду із даним позовом. Згідно викладеного,

Outcome: approved