Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

03.11.2010 року ПрАТ «СК «Партнер» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків в порядку регресу, посилаючись на те, що 27.09.2007 року між ЗАТ «СК «Партнер» та [PERSON] був укладений договір №128-10 добровільного страхування наземного транспорту, а саме: автомобіля «Сузуки Свифт», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 1.1 Статуту ПрАТ «СК «Партнер» є правонаступником ЗАТ «СК «Партнер». За умовами вказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і на умовах, передбачених договором. Одним, зі страхових випадків, передбачених договором страхування, була дорожньо-транспортна пригода. 03 липня 2008 року з вини [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Сузуки Свифт», державний реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Сума збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Сузуки Свифт» внаслідок даного ДТП становить 16 052,10 грн. Позивачем власнику автомобіля «Сузуки Свифт» [PERSON] було відшкодовано витрати на проведення ремонтних робіт вказаного автомобіля у повному обсязі. Позивач на підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] в порядку регресу: 16 052,10 грн. - суми виплаченого страхового відшкодування на ремонт автомобіля «Сузуки Свифт», державний реєстраційний номер [NUMBER]; 500,00 грн. - суми за послуги експерта-автотоварознавця; 83,00 грн. - суми за послуги ДАІ з надання довідки про ДТП та 286,35 грн. судових витрат, з яких: 166,35 грн. - судовий збір, 120 грн. -витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заперечує проти задоволення позову. Раніше у судових засіданнях позов також не визнавав, посилаючись на те, що його автомобіль - «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] відповідно до полісу № ВВ/5424285 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був застрахований у страховій групі «ТАС», термін дії поліса з 00-00 годин 20.06.2008 року до 19.06.2009 року, ліміт відповідальності 25500 гривен, тобто такий, що повністю покриває витрати, пов'язані з отриманням збитків під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Тому, на думку відповідача, ПАТ «СК «Партнер» повинно було звернутися за відшкодуванням збитків у порядку регресу до страхової компанії «ТАС». Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.09.2007 року між ЗАТ «СК «Партнер» та [PERSON] був укладений договір №128-10 добровільного страхування наземного транспорту, а саме: автомобіля «Сузуки Свифт», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12-18). За умовами вказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і на умовах, передбачених цим договором. Одним, зі страхових випадків, передбачених договором страхування, є дорожньо-транспортна пригода - п. 4.1.1 (а.с. 13). Відповідно до п. 1.1 Статуту ПрАТ «СК «Партнер» є правонаступником ЗАТ «СК «Партнер» (а.с.7). Згідно довідки, виданої начальником сектора оформлення матеріалів ДТП та дізнання УДАІ УМВС України в Запорізькій області [PERSON], 03.07.2008 року, приблизно о 09-00 год., в м. Запоріжжі на перехресті вулиць Радгоспна та Культурна сталася ДТП за участю автомобіля «Фольксваген Пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Сузуки Свифт», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] п. 10.4 ПДР України (а.с. 20). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Сузуки Свифт» отримав механічні пошкодження, що підтверджено довідкою від 03.07.2008 року (а.с.19). Відповідно до звіту № 282 від 15.07.2008 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Сузуки Свифт», внаслідок ДТП становить 16 052,10 грн. (а.с. 32-56). Згідно платіжного доручення № 17248 від 06.01.2009 року позивач перерахував [PERSON] грошову суму у розмірі 16 052 грн. 10 коп. у якості відшкодування збитків по договору страхування (а.с. 64). Відповідно до полісу № ВВ/5424285 від 19.06.2008 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль відповідача - «Фольксваген Пасат», державний реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований у страховій групі «ТАС», термін дії поліса з 00-00 годин 20.06.2008 року до 19.06.2009 року (а.с. 101). Згідно відповіді на запит суду від ПрАТ «Страхова група «ТАС» від 30.09.2013 року станом на 03.07.2008 року у [PERSON] був дійсним поліс обов'язкового страхування № ВВ/5424285 від 19.06.2008 року. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На вказані статті посилалося ПрАТ «СК «Партнер» у позовній заяві та просило задовольнити його позовні вимоги у порядку регресу (а.с. 1-3). Проте вказаними статтями регулюються різні, не пов'язані між собою правовідносини та поняття: «суброгація» та «регрес». При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Право регресної вимоги встановлено для страховика за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів до особи, яка заподіяла шкоду, у разі, коли ця шкода заподіяна життю та здоров'ю умисно, а також внаслідок вчинення ДТП у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння тощо. За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Ці інститути мають різний режим правового регулювання. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (ст.1191 ЦК України), а суброгація ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Партнер» не підлягають задоволенню, в зв'язку з тим, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить. Крім того, відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріально-правовими вимогами позивач звертається до відповідача, якого визначає як особу, котра порушила, оспорює чи не визнає права, свободи чи інтереси позивача, або несе за це відповідальність. При цьому захист прав, свобод та інтересів позивача має бути потенційно можливим за рахунок особи, визначеної позивачем як відповідач у справі. Позивач у справі заявив вимогу до [PERSON] про відшкодування йому завданої матеріальної шкоди діями останнього. Разом із тим, судом встановлено, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] на підставі договору про обов'язкове страхування була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС». Ліміт відповідальності складав 25 500 грн., тобто такий, що повністю покриває витрати, пов'язані з відшкодуванням збитків під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Під час судового розгляду справи заяви про заміну відповідача з боку позивача не надходило. Таким чином, на думку суду, належним відповідачем у справі повинно бути ПрАТ «Страхова група «ТАС». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed