Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

03.07.2020 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу направлено за підсудністю до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. 21.08.2020 року справу розподілено судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 серпня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу залишено без руху. Заявою від 10.09.2020 року [PERSON] усунув недоліки позовної заяви уточнивши позовні вимоги, якими просить стягнути з [PERSON] борг за договором займу від 18.07.2013 року в розмірі 90382 (дев`яносто тисяч триста вісімдесят дві) гривні 23 (двадцять три) копійки, що еквівалентно 3356 (три тисячі триста п`ятдесят шість) доларів США 58 (п`ятдесят вісім) центів, відповідно до курсу НБУ на день платежу та встановити розміру заборгованості станом на день смерті боржника [PERSON] , який є днем відкриття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.07.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір займу, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 3000 грн. строком на 6 місяців. Поручителем [PERSON] по зазначеному договору позики є [PERSON] , який згідно договору поруки відповідає за зобов`язаннями позичальника незалежно від причин припинення платежів. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року №522/8580/15-ц з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2013 року у розмірі 40824 (сорок тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 10 коп. Позивачу не було відомо про смерть [PERSON] та про наявність чи відсутність можливих спадкоємців. У зв`язку зі смертю [PERSON] з 08.05.2020 року нарахування відсотків припиняється. Станом на 07.05.2020 року позика та відсотки за користування позикою [PERSON] та поручителем не сплачено. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2020 року розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в уточненій позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно адресної довідки зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким остання отримала від позивача кошти у розмірі 3 000 грн. строком на 6 місяців, що підтверджується відповідною розпискою від 18 липня 2013 року. 18 липня 2013 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та [PERSON] був підписаний договір поруки. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобов`язань, що виникли з договору кредиту від 18 липня 2013 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] у розмірі 3 000 грн. Згідно п. 2.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у такому ж обсязі, що і позичальник по основному боргу, сплаті відсотків, підвищених відсотків, неустойок за договором кредиту. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року №522/8580/15-ц з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2013 року у розмірі 40824 (сорок тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 10 коп., яка складається з: основної суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 3000 (три тисячі) грн.; суми відсотків за користування кредитними коштами за період з 18 липня 2013 року по 18 січня 2014 року в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн.; суми додаткових відсотків за період з 18 липня 2013 року по 18 січня 2014 року в розмірі 5400 (п`ять тисяч чотириста) грн.; пені за період з 18 березня 2013 року по 18 березня 2014 року у розмірі 10950 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн.; неустойки у вигляді підвищеної відсоткової ставки за період з 18 січня 2014 року по 18 квітня 2015 року у розмірі 22674 (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 10 коп. Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, [PERSON] померла (актовий запис про смерть №666 від 08.05.2020 року). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно п. 4.1 договору позики від 18.07.2013 року плата за користування кредитом складає 120% річних (10% в місяць), 300 грн. в місяць (еквівалент 38 доларів США), щомісячно до 18 числа. За умовами п. 9.5 договору позики від 18.07.2013 року, після 18.01.2014 року на заборгованість діє ставка 180% річних до повного погашення заборгованості. Таким чином, у межах строку позики, до 18.01.2014 року боржник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 18 числа кожного місяця. Починаючи з 19.01.2014 року, позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право Займодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 19.01.2014 року позивач не міг нараховувати такі проценти. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, у [PERSON] не виникла заборгованість перед позивачем по процентам за користування грошовими коштами, з 18.05.2015 року по 07.05.2020 року в сумі 90392, 23 грн., що еквівалентно 3356, 58 доларів США за курсом НБУ на день платежу, також на день смерті у неї була відсутня заборгованість по процентам перед позивачем за період з 18.05.2015 року по 07.05.2020 року за договором позики від 18.07.2013 року. Враховуючи відсутність у [PERSON] заборгованості перед позивачем по процентам за користування грошовими коштами, з 18.05.2015 року по 07.05.2020 року в сумі 90392, 23 грн., що еквівалентно 3356, 58 доларів США за курсом НБУ на день платежу, то відповідно у [PERSON] як поручителя, відсутні зобов`язання перед позивачем за період з 18.05.2015 року по 07.05.2020 року в сумі 90392, 23 грн. За таких обставин, необхідно відмовити взадоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором займу від 18.07.2013 року в розмірі 90382 (дев`яносто тисяч триста вісімдесят дві) гривні 23 (двадцять три) копійки, що еквівалентно 3356 (три тисячі триста п`ятдесят шість) доларів США 58 (п`ятдесят вісім) центів, відповідно до курсу НБУ на день платежу та встановлення розміру заборгованості станом на день смерті боржника [PERSON] , який є днем відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між займодавцем та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між займодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. За таких обставин, позивач не позбавлений права, в порядку ст. 1282 ЦК України, заявити вимоги до спадкоємця боржника, які виникли на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року, справа №522/8580/15-ц. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed