Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

03 квітня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі у розмірі 374220 грн., інфляційні нарахування у розмірі 36891,60 грн., 3% річних у сумі 30911,60 грн., 216274,59 грн. компенсації спричиненої майнової шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 3441 грн. судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.10.2009 року між ним, від імені та в інтересах якого діяв [PERSON] відповідно до довіреності, виданої та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №323 та [PERSON] було укладено договір оренди №1, відповідно до якого орендар не пізніше 15 числа кожного першого місяця кварталу повинен сплачувати за оренду квартири. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті оренди не виконує з 15.04.2010 року, внаслідок чого заборгованість відповідача з орендної плати станом на 25.09.2014 року становить 46200 доларів США, що за курсом ПАТ КБ «Приватбанк» становить 595980 грн. Крім того, в результаті недбалого поводження орендаря з сантехнікою в орендованому приміщенні, відбулося залиття першого та другого поверхів квартири [ADDRESS], яку орендар винаймав відповідно до того ж договору оренди від 02.10.2009 року, однак відповідач не в повному обсязі сплатив позивачу кошти в якості оплати боргових зобов'язань по відшкодуванню шкоди внаслідок залиття квартири. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати орендну плату та відшкодовувати завдану позивачу шкоду, останній звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його з підстав, викладених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, свого представника чи письмових заперечень до суду не направив. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач є власником приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16 березня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1215 (а.с. 19). 02 жовтня 2009 року між [PERSON], від імені та в інтересах якого діяв [PERSON] відповідно до довіреності та [PERSON] було укладено договір оренди №1. Відповідно до п.1.1 договору оренди, орендодавець зобов'язався передати у строкове, оплатне користування приміщення, а орендар зобов'язався прийняти приміщення та сплачувати орендні платежі на умовах договору. Строком дії договору оренди було визначено 1 рік. Передання приміщення в користування відповідачу було проведено 14.10.2009 року, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передання приміщення до договору оренди №1 від 02.10.2009 року. Відповідно до п.п.5.4 договору оренди, сторонами обумовлено, що щомісячний орендний платіж становить суму, еквівалентну 7700 доларів США за курсом ПАТ КБ «Приватбанк» до української гривні, на день платежу, і є незмінним протягом строку дії даного договору. Пунктом 5.6 договору оренди передбачено, що в момент підписання договору, орендар зобов'язується передати орендодавцю суму, еквівалентну 7700 доларів США в якості авансового платежу за перший місяць оренди. Крім того, п.5.8 договору оренди, сторони обумовили, що після передачі ключів від приміщення та підписання сторонами акту приймання-передання приміщення орендар зобов'язується відразу сплатити орендодавцю суму, еквівалентну 38500 доларів США в якості оплати авансових платежів за наступні п'ять місяців оренди. Відповідно до п.5.10 договору оренди, з квітня 2010 року орендні платежі сплачуються Орендарем на підставі даного Договору щоквартально, не пізніше 15 числа кожного першого місяця кварталу в розмірі та в порядку, передбачених даним договором. На момент підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення, відповідачем на виконання пунктів 5.6 та 5.8 договору оренди було авансовано [PERSON] орендну плату за перше півріччя, тобто до 14.04.2010 року. 03 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було підписано акт врегулювання розбіжностей, відповідно до умов якого, сторони констатували факт свого бажання продовжити орендні правовідносини, орендар підтвердив наявність заборгованості з орендної плати, яка станом на дату підписання Акту розбіжностей склала 15600 доларів США, та підтвердив свій обов'язок по сплаті орендної плати в цілому за друге півріччя в розмірі 46800 доларів США, із зазначенням, що такий обов'язок має бути ним виконаний до 20 червня 2010 року. Однак відповідач свої зобов'язання не виконав, та станом на 25.09.2014 рік має заборгованість з орендної плати перед позивачем за квітень, червень, липень, серпень, вересень 2010 року, що в загальному розмірі становить 46200 доларів США, що за курсом ПАТ КБ «Приватбанк» становить 595980 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А в разі його порушення настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Враховуючи, що зобов'язання за договором відповідач в строк та належним чином не виконав, права позивача підлягають захисту, а томуз відповідача на користь позивача підлягає стягненню еквівалент 46200 доларів США, що за курсом ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 25.09.2014 року становить 595980 грн. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки [PERSON] зобов'язався виконати взяті на себе зобов'язання по оплаті оренди за друге півріччя 2010 року до 20 червня 2010 року, відповідно до акту врегулювання розбіжностей від 03.06.2010 року, кількість прострочених днів станом на 25.09.2014 року становить - 1558 днів. Так-як заборгованість [PERSON] перед позивачем обчислюється не в національній валюті України, а в іноземній валюті, то помісячний інфляційний індекс не враховується, а стягненню підлягають лише три відсотки річних на суму основного боргу. Отже з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 3% річних за період з 20.06.2010 року до 25.09.2014 року в розмірі 76318,10 грн. (595980 грн. Х 3%/100 Х 1558/365). Враховуючи викладене, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 672298,10 грн. (основна сума боргу за орендну плату квартири [ADDRESS], за період з 20.06.2010 року до 25.09.2014 року в розмірі 595980 грн. + 3% річних у розмірі 76318,10 грн.). Крім того, в січні 2010 року відбулось залиття першого та другого поверхів квартири [ADDRESS], яку орендар винаймав відповідно до договору оренди №1 від 02.10.2009 року. Відповідно до висновку про вартість майнового збитку від 15.06.2010 року, вартість матеріалів і робіт необхідних для усунення ушкоджень конструктивних елементів та оздоблення становить 544396 грн., що на момент проведення оцінки склало еквівалент 68058 доларів США. Відповідно до п.6 Акту врегулювання розбіжностей від 03 червня 2010 року відповідач визнав свою вину в затопленні квартири та зобов'язався відшкодувати шкоду позивачу, визначену сторонами в розмірі 28 733 доларів США у строк до 18 червня 2010 року. При цьому внесена заздалегідь сума депозиту (гарантійний платіж) врахована при відшкодуванні шкоди. Разом з актом врегулювання розбіжностей 03 червня 2010 року сторонами було складений та підписаний Додаток 1 до Акту врегулювання розбіжностей від 03.06.2010 року, в якому сторони уточнили, що в акті врегулювання розбіжностей вказана сума компенсації вартості робіт та матеріалів по заміні паркету на першому та другому поверсі та збільшили розмір компенсації за вказані роботи до 30000 доларів США. При цьому сторони зазначили, що після того як буде встановлена кінцева вартість вказаних робіт, наведена вище сума буде скоригована, як в сторону зменшення, так і в сторону збільшення, але не менше 24000 доларів США та не більше 50000 доларів США. 06.09.2010 року [PERSON] сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 245154 грн., що станом на дату платежу було еквівалентно 31000 доларів США із зазначенням, що наведені вище кошти отримані від відповідача в якості оплати боргових зобов'язань по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту приймання-передання квартири від 14 жовтня 2009 року було внесено гарантійний платіж в розмірі 10000 доларів США, який відповідно до п.6 Акту врегулювання розбіжностей від 03 червня 2010 року враховується при відшкодуванні шкоди спричиненої залиттям, то станом на 06 вересня 2010 року відповідачем фактично сплачено компенсація в загальному розмірі 41000 доларів США. Відповідно до висновку про вартість майнового збитку, загальна вартість матеріалів та робіт необхідних для усунення ушкоджень конструктивних елементів та оздоблення становить 68 058 доларів США, то станом на 25.09.2014 рік заборгованість відповідача по компенсації шкоди спричиненої залиттям становить 27 058 доларів США (68058 доларів США - 27058 доларів США), що за офіційним курсом НБУ станом на 21.03.2013 рік становить еквівалент 350130,52 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною 1 ст.1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, суд вважає, що позивачу, який є власником квартири [ADDRESS], з вини відповідача [PERSON], було завдано матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири [ADDRESS], що належить позивачу, а тому вимоги останнього в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 350130,52 грн. підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.2 цієї ж статті: моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; … . Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини … . За таких обставин, оскільки матеріальна шкода завдана позивачу в результаті пошкодження його майна у зв'язку з залиттям квартири, завдана з вини відповідача, суд вважає, що у зв'язку з цим з його вини позивачу також було завдано моральну шкоду. Враховуючи, що внаслідок залиття квартири, з вини відповідача було пошкоджено належне позивачу житло, чим були суттєво порушені його життєві плани, так-як, проведення вимушеного незапланованого ремонту вимагало значних додаткових зусиль, часу, здоров'я, та непередбачених грошових витрат, суд,

Outcome: partial