Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

03 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 67 будинку № 79 по вул. Кропивницького в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири належить квартира [ADDRESS]. У належній йому квартирі зареєстрована відповідач, яка не є членом його сімї та з 2012 року не проживає у спірній квартирі, покинула житло з власної волі, у добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає. Ухвалою суду від 14 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13 червня 2018 року, яке в подальшому відкладено на 09.07.2018 року. Ухвалою суду від 09.07.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.08.2018 року та в подальшому на 07.09.2018 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не зявився,був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив прийняти рішення у відповідності з вимогами чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача, зазначила, що проживає в спірній квартирі з жовтня 2012 року. Пояснила, що вона жодного разу не бачила відповідачку в спірній квартирі, перешкод у проживанні відповідачу ніхто не чинить. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою позивача, зазначила, що позивач та його дружина [PERSON] проживають у спірній квартирі більше пяти років, більше ніхто в цій квартирі не проживає. В судовому засіданні 07 вересня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором.(а.с.7-9) Згідно довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби за №1 від 27.03.2018 року, за адресою [ADDRESS], окрім позивача зареєстровані: [PERSON], 19.09.1986 року народження- дружина, та відповідач [PERSON], [INFO]. (а.с.10) Згідно акту, складеного мешканцями будинку №79 по вул. Кропивницького в м.Кривому Розі Дніпропетровської області та посвідченого директором ТОВ КК «Дом.Ком» [PERSON], не проживає за адресою: [INFO] кв.№67, Дніпропетровської області з червня 2012 року.(а.с.6). Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з\~ст.328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником спірної квартири та правомірно набув право власності на неї. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним йому на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON], яка не є членом сімї позивача та не проживає у [INFO] більше трьох років, в звязку з чим позовні вимоги в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в задоволенні цієї частини позову слід відмовити, так як відповідно до ст.\~7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року №\~1382-IV\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для звернення позивача до виконкому Покровської районної в місті ради, для вирішення зазначеного питання. Відповідно ст.\~141\~ЦПК України стягненню з відповідачки на користь відповідача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~

Outcome: partial