Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

04.12.2013р. ТОВ «Прайм Інвест Україна» звернулось до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 5572,00грн.. На обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 23.01.2013р. між сторонами укладено кредитний договір ПУ-00313000266 за яким відповідачу надано кредит в сумі 800грн., строком з 23.01.2013р. по 30.01.2013р.. Відсоткова ставка, відповідно до умов Кредитного договору, була встановлена в розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 732% річних. Згідно п. 1.5 та п. 3.1 кредитного договору відповідач зобов'язався використовувати кредит на зазначені у договорі цілі та повернути кредит і сплатити відсотки у встановлені договором терміни, але не пізніше 30.01.2013р.. Позивач свої зобов'язання виконав та надав відповідачеві кредит в сумі 800грн., на підтвердження чого позивачем надано копію видаткового касового ордеру. Відповідач не виконує обов'язки покладені на нього кредитним договором. Працівники позивача неодноразово намагались змусити відповідача виконати умови договору в добровільному порядку, але [PERSON] окрім обіцянок не вжито будь-яких дій для погашення суми заборгованості. Станом на 11.11.2013р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 5572,00грн.. Несвоєчасна сплата заборгованості [PERSON] не дає ТОВ «Прайм Інвест Україна» змоги в повному обсязі та своєчасно фінансувати свої проекти, розраховуватись по заборгованості із трудовим колективом, вести повноцінну діяльність, виконувати свої зобов'язання перед іншими банківськими, фінансовими та комерційними установами, що призводе до погіршення ділової репутації ТОВ «Прайм Інвест Україна» та до погіршення конкурентоспроможності підприємства на ринку фінансових послуг України. Вказані обставини змушують позивача звернутись до суду з вимогою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 2). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду вказаної справи. Про причини неявки та неможливість явки в судове засідання не повідомив (а. с. 15; 21). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.01.2013р. між сторонами укладено кредитний договір ПУ-00313000266, згідно якого позивачем надано відповідачу кредит в сумі 800грн. з встановленням відсоткової ставки в розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 732% річних (а. с. 4). Позивач виконав свої зобов'язання щодо надання суми кредиту відповідачці, що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.01.2013р. (а. с. 3). Відповідно до п.1.5 та п.3.1 Кредитного договору [PERSON] зобов'язувався використовувати кредит на зазначені у договорі цілі та повернути кредит і сплатити відсотки у встановлені договором терміни, в будь-якому випадку не пізніше 30.01.2013р.. Відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем та не реагує на вимоги представників позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором. П.5.1 договору встановлено, що за порушення термінів повернення кредиту, позичальник за користування кредитом сплачує кредитодавцю пеню в розмірі 2% від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми, а також згідно п. 5.2. зазначеного договору у випадку прострочення [PERSON] сплати відсотків, нарахованих на суму кредиту, більш ніж 14 днів, відповідач, додатково до пені, сплачує позивачеві штраф в розмірі 100грн.. Станом на 11.11.2013р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Прайм Інвест Україна» становить 5572,00грн., заборгованість складається з: - простроченої заборгованості за кредитом в сумі 800грн.; - відсотків за користування кредитом за 292 дня (з 23.01.2013р. по 11.11.2013р.), в сумі 4672,00грн.; - штрафу в сумі 100,00грн.. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Не виконання своїх зобов'язань [PERSON] позбавляє позивача змоги в повному обсязі та своєчасно провадити господарську діяльність, що породжує погіршення конкурентоспроможності підприємства на фінансовому ринку України, неможливість виконання зобов'язань перед іншими банківськими, фінансовими та комерційними установами. Зважаючи на зазначене суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №1299 від 07.11.2013р. (а. с. 1). Таким чином суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved