Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

02 червня 2016 року [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] з вимогами: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 2600,00 грн. щомісячно. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах одного місяця». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила, що з 01 лютого 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час перебування у шлюбі народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2016 року шлюб між сторонами припинено, малолітня дитина залишилася проживати з позивачем, ці обставини підтверджуються рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2016 року про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю. Позивач зазначила, що на даний час відповідач має постійне місце роботи та фіксовано заробітну плату, отже може надавати допомогу на утримання дитини, однак відмовляється систематично це робити. Разом з тим, малолітня дитина повністю перебуває на утриманні позивача та потребує значних матеріальних витрат на харчування, одяг, відвідування занять у дошкільному навчальному закладі, відпочинок та інше, тому доходів позивача не вистачає на всі витрати, яких потребує дитина в силу свого віку та стану здоров'я, тому вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, які визначено позивачем в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, та просить визначати розмір додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 2600,00 грн., які включають придбання для дитини спеціального взуття в середньому по 700,00 грн. на місяць, та оплату занять за відвідування дошкільного навчального закладу, який дитина буде відвідувати з вересня 2016 року, вартість якого щомісяця складає 4500,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та пояснень, які надавала позивач в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що після припинення шлюбу сторони проживають окремо, малолітня дитина [PERSON], [INFO], залишилась проживати разом з позивачем, відповідач приймає участь у вихованні дитини, придбаває для дитини продукти харчування та одяг, однак позивач намагається чинити перешкоди у спілкування батька з дитиною, висловлює своє незадоволення щодо розміру матеріальної допомоги, яку надає відповідач, відмовляється врегулювати питання щодо розміру аліментів в досудовому порядку, уникає зустрічей з відповідачем для вирішення цих питань. Відповідач погоджується з розміром аліментів, які визначено позивачем в розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача, оскільки враховуючи розмір заробітної плати, яка виплачується відповідачу за основним місцем роботи, позивач буде отримувати щомісячно приблизно 6000,00 грн., що є достатнім для задоволення потреб дитини враховуючи її вік та потреби, в той же час визначення позивачем додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 2600,00 грн. щомісячно вважає безпідставними, оскільки придбання для дитини взуття та відвідування дошкільного навчального закладу не додатковими витратами на дитину, які викликані особливими обставинами, при цьому відповідач просив врахувати, що він не відмовляється компенсувати будь-які витрати на дитину, які пов'язані з лікуванням дитини та відвідуванням дошкільного навчального закладу, однак ці витрати повинні бути документально підтверджені та попередньо погоджені з відповідачем. Представник відповідача - адвокат Виграненко С.П. в судовому засіданні позов підтримала частково, враховуючи позицію відповідача, який визнав позов в частині вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в розмірі визначеному позивачем, та просила відмовити у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 01 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року народилась дитина - донька [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами та поясненнями сторін, після припинення сімейно-шлюбних стосунків, сторони проживають окремо, за домовленістю між подружжям дитина залишилась проживати разом з матір'ю, ці обставини визнанні відповідачем у судовому засіданні, та підтверджуються рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2016 року, яке ухвалене по цивільній справі №755/9146/1ц-ц, яким визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], тому в силу положень ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини встановлені рішенням суду мають приюдиційне значення для вирішення даного спору щодо доведення факту проживання дітей разом з матір'ю. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Виходячи з положень ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1531,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Відповідно у першому випадку суд вправі стягувати аліменти у частці від сталого, постійного доходу чи у другому, - у твердій грошовій сумі, зважаючи на нерегулярність доходу, його мінливість, тощо. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач [PERSON], батько дитини, є особою працездатного віку, офіційно працює водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Уорлд Кур'єр Україна», середньомісячна заробітна плата складає 31494,39 грн., доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Суд враховує, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, добровільно надає кошти на утримання дитини, що підтверджуються квитанціями про їх перерахування на адресу позивача, однак між сторонами виникають суперечки щодо визначення розміру аліментів з урахуванням віку та потреб дитини, які неможливо врегулювати в позасудовому порядку. Відповідно до статті 174 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову - це спрямована на припинення цивільного процесу безумовна згода відповідача виконати матеріально-правові вимоги позивачу, виражена у встановленій законом процесуальній формі. Визнаючи позов повністю, відповідач відмовляється від захисту проти всіх пред'явлених до нього матеріально-правових вимог позивача. У такому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Зважаючи на викладене та враховуючи позицію відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, зарахувати відповідачу в рахунок сплати щомісячних платежів по аліментах, кошти перераховані на картковий рахунок [PERSON] на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], за липень 2016 року в розмірі 6100,00 грн. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зі змісту вищенаведеної норми матеріального закону слідує, що у витратах, понесених при загальному режимі життя, хоча б вони й були додатковими, але не викликані виключними обставинами, участь другого батька (платника аліментів) не є обов'язковим. Як роз'яснено в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку стягнення виплат по додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (в тому числі хвороби) передбачених ст.185 Сімейного кодексу України, йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, які необхідно стягувати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Обґрунтовуючи підстави для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які визначено позивачем в сумі 2600,00 грн. щомісячно, позивач посилається на стан здоров'я дитини, який встановлено діагноз «дисплазія тазобедренних суглобів, плосковальгусна стопа зліва», за рекомендацією лікарів дитини повинна носити лише ортопедичне взуття та використовувати ортопедичні устілки, придбання на рік спеціального взуття складає не менше 8425,00 грн., тобто в середньому 700,00 грн. на місяць, також за відвідування дитиною додаткових занять у дитячому клубі «Ключик» (ПП «Інтекогарант Україна», початок відвідування занять дитиною планується починаючи з вересня 2016 року, вартість занять щомісяця буде складати 4500,00 грн., що підтверджується Договором №250516-2 про надання послуг з організації і проведення дитячої програми повного дня, або часткової програми (Міні-сад) на базі дитячого клубу Ключик від 25 травня 2015 року, за умовами якого договір діє з 01 вересня 2016 року по 31 травня 2017 року. Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо. До особливих обставин з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Тому не можуть стягнуті з одного з батьків як додаткові витрати кошти, витрачені на одяг і взуття для дитини, страхування життя і здоров'я дитини, її харчування, відвідуванням кінотеатру, цирку, придбання літератури, на екскурсійні поїздки тощо, тому такі витрати не можуть бути стягнуті як додаткові витрати на дитину, оскільки такими в розумінні закону не являються. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, наведені позивачем підстави для відшкодування за рахунок відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки придбання для дитини спеціального взуття та навчання дитини у приватному дошкільному закладі, який займається загальним розвитком дітей, не викликані особливим обставинами та не можуть бути підставами для стягнення з відповідача додаткових витрат у розумінні ст.185 Сімейного кодексу України, та враховуючи той факт, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: partial