Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

03.10.2019 р. до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2002 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Останнім часом між подружжям склалися відносини, що призвели до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Близько десяти років вони не мешкають разом та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між ними немає. Просить розірвати шлюб. Ухвалою від 15.10.2019 р. суд відкрив провадження у справі за вищезазначеним позовом і призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач просила суд про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що майнового спору та спору про місце проживання дитини немає, згоден на розірвання шлюбу, примирення неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 серпня 2002 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Куп`янського міського управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 178, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 31.08.2002 р. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, разом не проживають майже десять років, сім`я фактично розпалась. Причин, які б дали суду підстави вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, протягом якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає доцільним позов задовольнити. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач у поданій нею заяві вказала, що просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved