Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

03 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, та мають спільного сина [PERSON] [INFO]. Для оздоровлення дитини позивач бажає виїхати з нею за кордон, однак відповідач безпідставно чинить їх перешкоди у цьому шляхом ненадання згоди. З посиланням на вищевикладене просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд, строком до 10 днів, за межі України у країни Шенгенської зони, країни Європейського Союзу, Єгипту та Туреччини, неповнолітньому [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька, [PERSON], до досягнення ним 16 років. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Як визначено у частині першій статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з'явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та думку представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] [INFO] (а.с.5). Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, визначено що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У принципі 4 Декларації прав дитини, яка прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Оскільки відповідач, [PERSON], не заявив жодних заперечень щодо позову, отже не цікавиться життям своєї дитини, та не з'явився на виклик суду, враховуючи домінантність інтересів дитини, яка має право на належний догляд та відпочинок, враховуючи відсутність обґрунтованих підстав для сумнівів у добросовісності позивача стосовно догляду за своєю дитиною та зацікавленості в її належному відпочинку та оздоровленні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. При цьому суд не може задовольнити позовну вимогу шляхом надання дозволу на виїзд за кордон до досягнення дитиною 16 років, оскільки такий дозвіл надається одноразово і в залежності від обставин у справі. Тому суд задовольняє позовні вимоги частково шляхом надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України в 2017 році, тривалістю не більше 10 днів, до країн Європейського Союзу, Шенгенської угоди, Єгипту та Туреччини неповнолітньому громадянину України - [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька - [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки за подання позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн, тому вказану суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.8). На підставі наведеного та

Outcome: partial