Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

04.03.2021 року [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) , але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.07.2013 року зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, від шлюбу в них народилися двоє дітей: [PERSON] , 2013 року народження , та [PERSON] . Відповідач з 2020 року не бере участі у вихованні та утриманні спільних дітей. Ухвалою суду від 09.03.2021 року справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги , та зазначила , що з відповідачем вони не проживають чотири місяці. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував , пояснив , що він не працює , та , що з позивачем вони не проживають однією сім`єю з моменту реєстрації шлюбу і що діти взагалі не його , що відповідач вживає алкогольні напої. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 06.07.2013 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень ч.1 ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 )стан здоров`ята матеріальнестановище платникааліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2)доведені стягувачемаліментів витратиплатника аліментів,у томучислі напридбання нерухомогоабо рухомогомайна,сума якихперевищує десятикратнийрозмір прожитковогомінімуму дляпрацездатної особи,якщо платникомаліментів недоведено джерелопоходження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач відомостей про наявність та розмір свого доходу, про наявність присуджених до стягнення аліментних зобов`язань на утримання інших осіб суду не надав та матеріали справи таких відомостей не містять. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду з позовом 04.03.2021, стягнення аліментів проводити з дня подання позову. За вказаних вище обставин, суд встановив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають повному задоволенню. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право звернутися до суду з оспорюванням його батьківства.

Outcome: approved