Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

04 грудня 2017 року заявник звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою, про встановлення факту народження дитини та просить встановити факт народженні дитини чоловічої статі - [PERSON], що був народжений нею - 08 серпня 2015 року, перебуваючи на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у місті Луганськ Луганської області у пологовому відділенні ГУ ЛТМБ №3. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що їй було відмовлено у державної реєстрації народження дитини після звернення до Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області так, яка державні органи України не визнають документів наданих «органами» на території не підконтрольній Україні (тимчасово окупованій). У зв'язку з викладеними обставинами заявник змушена звернутися до суду для встановлення факту народження дитини для отримання свідоцтва про народження. Сторони в судове засідання не зявилися, про причин неявки суд не повідомили. Суд, у судовому засіданні, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що після народження 08 серпня 2015 року хлопчика, вагою 4300 грамів [PERSON] отримала медичне свідоцтво про народження (дублікат) № 247 від 16 липня 2017 року, довідку про народження Дитини, видану Луганським міським управлінням юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки № 112 від 22.06.2017 р., а також Свідоцтво про народження Серія І-ЕД № 325811. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суди розглядають у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Під час розгляду данної справи суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprusv. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених медичних документів, матеріалів справи було встановлено, що 08 серпня 2017 року в м. Луганськ, громадянка України [PERSON], [INFO], народила сина.

Outcome: approved