Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами купівлі продажу у розмірі 10471, 43 грн. Мотивуючи свої вимоги позивач зазначив, що між ним та відповідачем були укладені договори купівлі-продажу товару № 00179 від 12.05.2012 року на суму 4732 грн. та № 182 від 13.05.2012 року на суму 10016 грн. Згідно умов вищевказаних договорів відповідачем було одержано товар на загальну суму 14748 грн. та сплачено частину його вартості в сумі 1500 грн. Залишок вартості відповідач повинна була сплатити протягом 24 місяців з дня підписання договорів рівними щомісячними платежами по 176,00 грн. та 376,00 грн. відповідно. Через невиконання з боку відповідача умов договору, позивач вимушений був звернутися з відповідним позовом до суду. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.10.2013 року по справі № 610/2754/13-ц, пр. № 2/610/734/2013 з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута заборгованість за договорами, яка виникла станом на 22.07.2013 року, в сумі 7728,00 грн. На сьогоднішній день умови договорів відповідачем не виконано, строк виконання зобовязання сплинув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.03.2015 року становить 10471,43 грн. та складається з: 5512,00 грн. основна заборгованість; 3046,10 пеня за прострочення виконання грошового зобовязання; 393,06 грн. 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання; 1520,27 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами. В судове засідання відповідач не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, позивач просив про розгляд справи за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З частини 3 ст. 61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зі ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23.10.2013 року по цивільній справі за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили, встановлено, що 12.05.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 00179, згідно з яким, відповідач [PERSON] отримала у позивача ФОП [PERSON] товар на суму 4732,00 грн. Попередня оплата у розмірі 10% від суми договору була сплачена відповідачем при укладенні договору в сумі 500 грн. та остання зобов'язалась залишок суми 4232 грн. сплачувати протягом 24 місяців по 176 грн. щомісяця. 13.05.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 182, згідно з яким [PERSON] отримала товар на суму 10016,00 грн. та сплатила за нього 5% від суми договору - 500 грн., залишок суми зобов'язалась повернути протягом 24 місяців по 376 грн. щомісяця. Зазначеним рішенням суду з [PERSON] та користь ФОП [PERSON] була стягнута заборгованість станом на 22.07.2013 року в сумі 7728,00 грн. На сьогоднішній день відповідачем взяті на себе зобовязання не виконані, строк їх виконання сплинув, внаслідок чого утворилась заборгованість,загальна сума якої, станом на 01.03.2015 року, становить 10471,43 грн., яка складається з наступного: · 5512,00 грн. основна заборгованість; · 3046,10 пеня за прострочення виконання грошового зобовязання; · 393,06 грн. 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання; · 1520,27 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами. Таким чином, сума заборгованості за договорами купівлі продажу № 00179 від 12.05.2012 року та № 182 від 13.05.2012 року підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved