Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

03 листопада 2016 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, третя особа Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про визнання права власності на частину у спільному майні та виключення майна з опису. Свої вимогу вона обґрунтовувала тим, що 11 жовтня 2016 року державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області було складено акт опису та арешту майна, до якого, зокрема увійшли: -будинок №182 по вулиці 13-розстріляних в м. Костянтинівці -мікрохвильова піч LG сріблястого кольору -телевізор PANASONIC TC-2102 -колонки музичні світло-коричневого кольору -Веб камера EMIX сіро-чорного кольору Вважає, що такі дії порушують її конституційне право на володіння майном, передбаченим статтею 41 Конституції України, Цивільним кодексом України. Так, з відповідачем по справі [PERSON] вони перебувають у шлюбі, який уклали 18 червня 1988 року, та зареєстровані і мешкають за адресою: м.Костянтинівка, вул.13-розстріляних, 182. Цей будинок було придбано у 1996 році, на спільні кошти, але зареєстровано на імя чоловіка. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і вона має право на 1/2 частину цього будинку, а також на 1/2 частину кожної речі яка знаходиться у акті опису. Тому просила визнати за нею право власності у спільному майні подружжя на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку № 182 по вул. 13-розстріляних в м. Костянтинівка Донецької області, виключити з акту опису й арешту майна, складеному 11 жовтня 2016 року державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області та звільнити з-під арешту житловий будинок № 182 по вул. 13-розстріляних в м. Костянтинівка Донецької області. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.49). Представник третьої особи Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень з приводу заявлених вимог не надав (а.с.46-47). Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідача [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії V-HO № 330675 виданого відділом ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому (а.с. 7). Сторони постійно мешкають та зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується копіями їх паспортів та копією домової книги, які долучені до матеріалів справи (а.с.5-6, 10-13,18). Вказаний будинок був придбаний згідно договору купівлі-продажу від 08 жовтня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим номером №2-4007, право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно згідно витягу № 2055707 від 21.11.2003 року (а.с. 8-9). Тобто судом встановлено, що купівля житлового будинку була здійснена у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Право власності на будинок зареєстровано на відповідача по справі [PERSON] 11 жовтня 2016 року державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області було складено акт опису та арешту майна на виконання Постанови №1790/3059838/1/1, виданої 24.05.2016 року Апеляційним судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь держави 329769,28 грн. До описаного майна, зокрема увійшли: -будинок №182 по вулиці 13-розстріляних в м. Костянтинівці -мікрохвильова піч LG сріблястого кольору -телевізор PANASONIC TC-2102 -колонки музичні світло-коричневого кольору -Веб камера EMIX сіро-чорного кольору Також державним виконавцем визначено що арештоване майно буде передано на реалізацію не раніше 21.10.2016 року (а.с.14-17). Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», встановлено, що розглядаючи позови, повязані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу. У відповідності до п.7 вказаної Постанови в тих випадках, коли предметом позову є частка в спільній власності на неподільну річ, на яку звертається конфіскація або стягнення на користь організації, питання про виключення цієї речі з опису (при відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до ст. 55 Закону України «Про власність» і роз'яснень даної постанови Пленуму Верховного Суду України. Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, пунктами 22-25 встановлено, що Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Таким чином позивачка має право на 1/2 частину спірного будинку, а також на 1/2 частину кожної речі яка знаходиться у акті опису. Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. З ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до положень ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином суд вважає, що майно яке вказано в акті опису та арешту майна, а саме будинок №182 по вулиці 13-розстріляних в м. Костянтинівці Донецької області, підлягає виключенню з акту опису та арешту майна від 11.10.2016 року у звязку з тим, що позивачка, як дружина відповідача, має право на 1/2 частину цього майна та має право на першочерговий викуп частки Відповідача. У звязку із задоволенням позовних вимог, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягнення понесені останньою та документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн. (а.с.1).

Outcome: approved