Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

03.12.2020 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог - [PERSON] , [PERSON] , Вінницька міська рада про визнання таким, що втратив право користування житлом, яку мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 01.09.1979 року до 30.06.2011 року. Сторони є батьками [PERSON] та [PERSON] . На підставі ордера № 31/1, виданого 01.02.1972 року начальником КЕЧ Вінницького району, батько позивача - [PERSON] отримав право на зайняття квартири [ADDRESS] на склад сім`ї 3 особи: [PERSON] , [PERSON] , донька [PERSON] . Їх родина одразу в повному складі вселилась у вказану квартиру та всі члени сім`ї були зареєстровані в квартирі. Особовий рахунок на вказану квартиру був відкритий на батька позивача, як квартиронаймача. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] відповідач [PERSON] також вселився в квартиру за згодою всіх її мешканців і 19.10.1979 року був зареєстрований в квартирі. Діти - [PERSON] , [PERSON] з народження проживали і також були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Після смерті батьки позивача були зняті з місця реєстрації. На ім`я позивача [PERSON] був оформлений особовий рахунок № [NUMBER] в ТОВ «ЖЕО». В серпні 2011 року відповідач [PERSON] забрав усі свої речі та пішов із сім`ї. Шлюб був розірваний. З того часу він припинив будь-яке спілкування із позивачем та їх дітьми, місце його перебування, подальша доля їм не відомі. Понад 9 років відповідач в спірну квартиру не приходить, житлом не цікавиться, його речей у квартирі немає, участі в утриманні вказаного житла, оплаті комунальних послуг він не бере. Оскільки відповідач без поважних причин не проживає у квартирі понад 6 місяців, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Суду пояснила, що відповідач - її колишній чоловік. В 2011 році вони розірвали шлюб і він, зібравши всі свої речі, пішов з квартири [ADDRESS] , але реєстрацію не припинив. З того часу він не давав про себе знати, ніколи не приходив, цим житлом не цікавився, участі в його утриманні, оплаті комунальних послуг не приймав, ніяких претензій щодо даного житла не пред`являв. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Наголосила, що квартира не приватизована, договір найму вказаної квартири вона укласти не може в зв`язку з відсутністю відповідача. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог - [PERSON] проти задоволення позову не заперечив. Суду пояснив, що позивач - його мати, відповідач - батько, вони в 2011 році розірвали шлюб. Батько забрав свої речі і пішов з їх квартири. З того часу він не давав про себе знати, ніколи не приходив, на житло не претендував, витрат по утриманню житла не робив. Батькові ніхто не чинив перешкод у користуванні квартирою. В даний час у квартирі проживають його мати, він, сестра з родиною. Третя особа без самостійних вимог - [PERSON] суду пояснила, що з 2011 року батько не проживає в квартирі, він ніколи не давав про себе знати, житлом не цікавився. Йому не чинили перешкоди в користуванні квартирою. В даний час в квартирі проживають її мати, брат та вона з родиною. Просила задоволити позов. Представник Вінницької міської ради - Никонюк О.В. в судовому засіданні проти задоволення вимог [PERSON] не заперечив. Повідомив, що квартира, в якій проживає сім`я [PERSON] , не приватизована і договір найму укласти неможливо через відсутність [PERSON] . Оскільки на квартиру був виданий ордер сім`ї [PERSON] (батькам позивача), в ордер також включена [PERSON] , їх сім`я правомірно займає житлову площу і має право на користування цим житлом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача і їй відомо, що після розірвання шлюбу, приблизно 10 років тому, [PERSON] виїхав з квартири, забрав свої речі. На проживання у квартирі ніколи не претендував, йому ніхто не чинив перешкод в користуванні цим житлом. У квартирі проживає позивач з сином, донькою та її родиною. Судом були вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 23.12.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що начальником КЕЧ Вінницького району (Прикарпатський військовий округ Міністерства оборони СРСР) 01.02.1972 року гр. [PERSON] на сім`ю, до складу якої входять дружина [PERSON] , 1922 р.н. та донька - [PERSON] , 1960 р.н., надано ордер № 31/1 на право зайняття двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 4). 01.09.1979 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб (а.с. 5). Рішенням суду від 30.06.2011 року, яке набрало законної сили 12.10.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 7). На квартиру [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 6). Листом від 08.02.2021 року ТОВ «ЖЕО» повідомило, що згідно наявних відомостей, договір найму на квартиру [ADDRESS] не укладався (а.с. 37). Станом на 03.12.2020 року в зазначеній квартирі зареєстровані: постійно: [PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - донька. Реєстрація у квартирі [ADDRESS] [PERSON] станом на 17.12.2020 року також підтверджена довідкою, виданою Вінницькою міською радою (а.с. 23). Без реєстрації у вказаній квартирі проживають: [PERSON] зять та троє малолітніх онуків (дітей подружжя [PERSON] , онуків позивача). 19.11.2020 року складено акт № 12919, затверджений директором ТОВ «ЖЕО» про те, що [PERSON] з серпня 2011 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, але зареєстрований (а.с. 8). Статтею 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 71 Житлового кодексу Української РСР визначені підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні не було встановлено наявності перешкод для користування житлом [PERSON] , відповідач відсутній за місцем реєстрації проживання понад шість місяців без поважних причин, з заявами щодо збереження житла відповідач не звертався, витрат по утриманню житла не здійснював, речей його в квартирі немає і даним житлом відповідач не цікавиться, не вважає його своїм, суд вважає необхідним на підставі ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 840, 80 грн. згідно квитанції № 4 від 03.12.2020 року (а.с. 3) слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved