Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

04.12.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 03.09.2020 року було проведено державну реєстрацію зміни найменування ПрАТ «Київобленерго» на ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі», яке є повним правонаступником всіх прав та обов`язків ПрАТ «Київобленерго» та постачає електроенергію за регульованим тарифом на території Київської області. Енергопостачання квартири [ADDRESS] , здійснюється на підставі укладеного з [PERSON] договору про користування електричною енергією № 234046 від 24.11.2000 року, згідно умов якого, остання зобов`язана сплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов передбачених договором. 13.11.2020 року судом у справі № 357/9938/20 було відмовлено ПрАТ «Київобленерго» у видачі судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію, з підстав відсутності інформації про зареєстроване місце проживання боржника. Станом на 04.12.2020 року заборгованість за використану відповідачем електроенергію складає 12505,50 грн., яка виникла за період з 01.10.2017 року по 31.12.2018 року, згідно показників засобу обліку електричної енергії та на підставі тарифів встановлених Постановою НКРЕКП №220 від 26.02.2015 року. В добровільному порядку відповідач кошти не сплачує, тому позивач просить суд стягнути з неї на користь ПрАТ «Київобленерго» заборгованості за використану електричну енергію у розмірі 12505,50 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. 19.02.2021 року, після усунення позивачем недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача, за довіреністю у справі - Мокрієнко Т.В., подав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання за відсутності представника позивача, вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило, у встановлений строк відзив на позовну заяву не подано. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.11.2000 року між [PERSON] , [INFO] , та ДАЕК «Київобленерго» було укладено договір № 234046 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] ( а.с.16-17), та відповідно до п.1.1 якого ДАЕК «Київобленерго» постачає електричну енергію відповідно до умов Договору та ІІІ категорії надійності струмоприймачів Споживача, а Споживач своєчасно оплачує спожиту електричну енергію. Згідно п. 6.1. Договору він укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення чи не подала заяви про його розірвання ( п.6.2). Особовий рахунок № [NUMBER] на використання електроенергії у вказаній квартирі відкрито на ім`я [PERSON] ( а.с.18-20). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.15), ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за користування електричною енергією у сумі 12505,50 грн., по особовому рахунку № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2020 року (а.с.15_ було відмовлено ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» у видачі судового наказу про стягнення у видачі судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію, з підстав відсутності інформації про зареєстроване місце проживання боржника. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2015 року, яке набрало законної сили 27.08.2015 року, у справі № 357/3140/15-ц, провадження № 2/357/1592/15 ( а.с.55-56), з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» було стягнуто заборгованість за електроенергію, яка утворилася станом на 03.01.2015 року, у розмірі 4219,89 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Судом встановлено, що ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі», яке є правонаступником ПрАТ «Київобленерго», ПАТ «Київобленерго», ДАЕК «Київобленерго», постачає електричну енергію за регульованим тарифом на території Київської області. Згідно витягу з особової картки споживача та рахунку за електроенергію (а.с. 18-20), станом на 04.12.2020 року заборгованість за використану відповідачем електроенергію складає 12505,50 грн., яка виникла за період з 01.10.2017 року по 31.12.2018 року, згідно показників засобу обліку електричної енергії та на підставі тарифів встановлених Постановою НКРЕКП №220 від 26.02.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п.4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно абз. 2 п.4.10 ПРРЕЕ, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Виходячи з положень п.4.12 ПРРЕЕ, рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до п.4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактичну спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Як передбачено в п5.5.5 ПРРЕЕ, боржника зобов`язано, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі Договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно ч.1 ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що за вказаною адресою між сторонами укладено договору про постачання електроенергії, відповідач не звертався до постачальника із заявою про припинення електропостачання до квартири, яка перебуває у його власності, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення заборгованості за використану електричну енергію, оскільки відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати ці послуги, згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач відзив на позов з належними та допустимими доказами, які б спростовувати доводи позивача, не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved