overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Холопичівською сільською радою, актовий запис № 5. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них протилежні погляди на подружнє життя, а відтак часто виникали конфлікти та непорозуміння. У них є двоє неповнолітніх дітей. З вересня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки. За таких обставин позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить шлюб розірвати, терміну на примирення не надавати. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 03.07.2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного шлюбу в них є двоє малолітніх дітей (а.с. 5, 6). Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вони фактично припинили шлюбні стосунки, шлюб між ними існує формально. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, а отже заяву необхідно задовольнити. Стягнути з відповідача в корист позивача судові витрати в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2008 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Син мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання сина є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Вона повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне та відмовилася від надання судом строку на примирення з відповідачем. Відповідач визнав позов повністю. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 02.06.2006 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З листопада 2015 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. З відповідачем від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачкою та відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе, в зв'язку з чим шлюб між нею та відповідачем повинен бути розірваний. Позивачка розірвати шлюб в органах РАЦС з відповідачем не має змоги, оскільки останній не погоджується вирішити вказане питання в позасудовому порядку, тому просить на підставі вищевказаного позов задовольнити в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутності. У судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.12.2011 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 18 (а.с. 6). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.03.2012 року встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). На теперішній час сторони сімейні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Основною причиною для розірвання шлюбу стала втрата почуття взаємної поваги та любові, відсутність нормального морального клімату в родині.. Стаття 24 СК України визначає добровільність шлюбу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відновлення сімейних стосунків між позивачкою та відповідачем неможливе, сімейні відносини між сторонами припинені. Звідповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на користь позивачки, який було нею сплачено при подачі позовної заяви до суду. На підставі ст.ст. 24, 51. 54, 55, ч. 3 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох малолітніх синів: [PERSON], 2011 року народження та [PERSON], 2013 року народження, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на розірвання шлюбу з відповідачем та на ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дітей. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі і мають двох спільних малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Діти залишилися проживати разом із позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач, як батько дітей, не надає позивачу матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та матеріальний стан сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], 2008 року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на розірвання шлюбу з відповідачем та на ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дочки. Позивач у судове засідання не з'явилася, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач позов визнав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Дитина залишилася проживати разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, матеріальної допомоги на утримання дочки позивачу не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та матеріальний стан сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

03.02.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.11.2003 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що в період шлюбу вони виявили що у них різні характери та погляди на сімейне життя, через що в сім'ї виникали сварки. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, якою на задоволенні позовних вимог наполягає і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.4), сторони уклали шлюб 14.11.2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 105. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

03.02.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 24.07.2002 року, вона є власником квртири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який з вересня 2013 року не проживає у даній квартирі, житлом не користується, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартрою[ADDRESS]. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Була не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до ст. 75 ЦПК України, шляхом оголошення у пресі, клопотання про відкладення слухання справи або заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши позов, надані докази - договір дарування квартири від 24.07.2002 року (а.с.11), відповідно до якого позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], довідку від 03.02.2016 року з місця проживання (а.с.8), відповідно до якої відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], акт про не проживання(а.с.7), відповідно до якого відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS], з вересня 2013 року не проживає, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач з вересня 2013 року не користується житлом - квартирою [ADDRESS] яка належить на праві приватної власності позивачу, а також не користується до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 03.02.2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що на підставі відкритого особового рахунку № 52405115 на постачання електроенергії позивач зобовязується постачати електричну енергію відповідачу [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] а останній, в свою чергу, зобов'язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені Договором. Так, відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 12.03.2011р. по 15.07.2014 р. відповідачем було спожито електроенергії на загальну суму 3274 грн. 25 коп, проте, останній не виконує належним чином свій обов'язок щодо оплати спожитої електричної енергії, в звязку з чим утворилася заборгованість з боку відповідача перед позивачем у вказаній сумі за спожиту електричну енергію. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України, що діяли на час нарахування. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 3274 грн. 25 коп. та судові витрати. Представник позивача ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Східного відділення по обслуговуванню побутових споживачів до судового засідання не зявився, до суду надав заяву, у якій просить суд розглянути справу у відсутності представника позивача, задовольнити позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 03.02.2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що на підставі відкритого особового рахунку № 531501238 на постачання електроенергії позивач зобовязується постачати електричну енергію відповідачу за адресою: [ADDRESS] (відповідач проживає за адресою: [INFO], а останній, в свою чергу, зобов'язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені Договором. Так, відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 21.09.2005р. по 24.06.2015р. . відповідачем було спожито електроенергії на загальну суму 5795 грн. 81 коп., проте, останній не виконує належним чином свій обов'язок щодо оплати спожитої електричної енергії, в звязку з чим утоворилася заборгованість з боку відповідача перед позивачем у вказаній сумі за спожиту електричну енергію. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України, що діяли на час нарахування. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 5795 грн. 81 коп. та судові витрати. Представник позивача ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Східного відділення по обслуговуванню побутових споживачів до судового засідання не зявився, до суду надав заяву, у якій просить суд розглянути справу у відсутності представника позивача, задовольнити позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

03.02.2016 р. представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просив суд витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] (04071, [ADDRESS]) копію спадкової справи щодо спадкодавця [PERSON], повний витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкоємців [PERSON] та розміру часток прийнятих спадкоємцями. Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Суд, заслухавши пояснення сторони, дослідивши заяву про витребування доказів, з метою досягнення всебічного, обґрунтованого судового розгляду та винесення законного рішення вважає, що заяву представника позивача [PERSON] необхідно задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

03.02.2016 р. Служба у справах дітей Надвірнянської РДА, як представник органу опіки та піклування звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських (материнських) прав. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов'язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 180, 181, 182, 193 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved