Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

04 жовтня 2018 року позивач, [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 24 липня 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис. Мають одну спільну малолітню дитину, [PERSON], [INFO] У квітні 2018 року сторони припинили спільно проживати та вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки не бажають, в звязку із чим позивач прохає суд даний шлюб розірвати. Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов прохала задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.\~ 19.12.2018 року подавав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов не визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 24 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області між [PERSON], [INFO] та [PERSON] ( до шлюбу Дереведмідь ) [PERSON], [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 41. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в 2018 році припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач не має наміру. В звязку з вище викладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, в звязку з чим, шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід надалі іменувати прізвищем [PERSON]. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved