Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

04.07.2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та згідно заяви про збільшення позовних вимог від 23.02.2017 року просить зобовязати відповідача звільнити її з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря шляхом видачі наказу про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України; зобовязати відповідача внести в її трудову книжку відповідний запис про звільнення її з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря за частиною третьою статті 38 КЗпП України, згідно поданої заяви від 24.06.2016 року; стягнути на її користь вихідну допомогу у розмірі, передбаченому колективним договором КУ«ЦПМСД №16», але не менше тримісячного середнього заробітку; стягнути на її користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки; зобовязати відповідача провести остаточний розрахунок, виплатити належні їй при звільненні суми, видати трудову книжку, копію наказу про звільнення та довідку про заробітну плату з період з 08.01.2014 року по день звільнення. При цьому посилається на те, що 06.01.2014 року вона уклала трудовий договір з Комунальною установою „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16 (надалі КУ «ЦПМСД №16») на невизначений строк і, згідно Наказу №21-ОС, була прийнята на посаду лікаря-стажиста з загальної практики - сімейної медицини 08.01.2014 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу і надбавкою за дільничність - 10%. Згідно з Наказом №109-ОС, 01.06.2014 року вона була переведена на посаду лікаря загальної практики - сімейного лікаря з посадовим окладом згідно штатного розкладу, але без надбавки за дільничність і впродовж двох років - з 01.06.2014 року по 08.06.2016 року їй не нараховували надбавку за дільничність. Крім того, незважаючи на те, що за ЄТС сімейний лікар має тарифний розряд №11, їй безпідставно визначили посадовий оклад за тарифним розрядом №10 і впродовж трьох місяців (липень-серпень-вересень 2014 року) виплачували зменшену заробітну плату. Тільки після її звернення до бухгалтерії КУ «ЦПМСД №16», їй нарахували недоплачену частину заробітної плати за вказані місяці у жовтні 2014 року. Також відповідачем було порушено порядок і умови надання щорічних відпусток, систематично затримувалися строки нарахувань та виплат заробітної плати під час щорічної відпустки, переважно більше ніж на місяць. Тобто, жодна виплата заробітної плати під час щорічної відпустки не проводилась вчасно у строки закріплені трудовим законодавством (за три дні до початку відпустки) і розподілялась на 2-3 місяці. Відмова у наданні щорічних відпусток у зручний час та повної тривалості (основної і додаткової), затримка строків нарахувань та виплат більше ніж на місяць заробітної плати під час щорічної відпустки, а також частини основної заробітної плати у липні-серпні-вересні 2014 року, невиплата матеріальної допомоги на оздоровлення під час щорічної відпустки за другий рік роботи, перевищення загального розміру відрахувань при виплаті заробітної плати за деякі місяці роботи (вересень - жовтень 2015 р., січень 2016 р.) не дозволяли їй належно реалізувати її трудові права і послужили причинами для прийняття рішення про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню, надав суду письмові заперечення на позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу КУ «ЦПМСД №16» № 21-ос від 06.01.2014 р. [PERSON] було прийнято на посаду лікаря стажиста з загальної практики - сімейної медицини з 08.01.2014 року. 01.07.2014 року [PERSON] була переведена на посаду лікаря загальної практики - сімейного лікаря відповідно до наказу КУ «ЦПМСД №16» № 109-ос від 01.07.2014 р. Відповідно до наказу КУ «ЦПМСД №16» від 10.06.2016 року № 43-від [PERSON] знаходилася у відпустці без збереження заробітної плати з 09.06.2016 р. по 08.07.2016 р. 13.06.2016 року позивачка, перебуваючи у відпустці, звернулася до Головного лікаря КУ «ЦПМСД №16» з заявою про звільнення її з займаної посади за ч.1 ст.38. КЗпП України, при цьому дата з якої позивачка просить її звільнити в заяві відсутня. 17.06.2016 року КУ «ЦПМСД №16» до департаменту охорони здоровя та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації був направлений лист з проханням надати дозвіл на майбутнє звільнення молодого спеціаліста - [PERSON] 24.06.2016 року, перебуваючи у відпустці, [PERSON], звернулася до Головного лікаря КУ «ЦПМСД №16» з заявою про звільнення її з займаної посади за ч.3 ст.38 КЗпП України з 24.06.2016 року у звязку з порушенням трудового законодавства роботодавцем. У звязку з поданням 24.06.2016 року [PERSON] другої заяви про звільнення, заява про звільнення, подана нею 13.06.2016 року вважалася відкликаною. 27.06.2016 року КУ «ЦПМСД №16» на адресу [PERSON] було направлено лист, відповідно до якого викладені позивачкою обставини не підтверджують порушення трудового законодавства КУ «ЦПМСД №16» та її заява по звільнення з займаної посади за ч. 3 ст. 38 КЗпП України не підлягає задоволенню. 04.07.2016р. до КУ «ЦПМСД №16» надійшла поштою третя заява від [PERSON], яка ще перебувала у відпустці, про звільнення її з займаної посади за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. У вказаній заяві, позивачка зазначила дату звільнення - дату одержання заяви. Дата складання заяви про звільнення, як вбачається з самої заяви, - 08.06.2014 року. У звязку з поданням вказаної заяви про звільнення, заява про звільнення, подана позивачкою 24.06.2016 року вважалася відкликаною. 19.07.2016 р. КУ «ЦПМСД №16» на адресу [PERSON] була направлена рекомендованим листом відповідь від 05.07.2016 р. № 549, в якій їй було повідомлено, про те, що вона буде звільнена за ч. 1 ст. 38 КЗпП України, для чого їй необхідно зявитись для оформлення необхідних документів до установи, та надати необхідні документи, які підтверджують її споріднення з [PERSON] Вказаний лист, направлений на адресу [PERSON], яка зазначена в її особовій справі, був повернутий установі у звязку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. [PERSON] на роботу не зявилась, затребуваних документів не надала. Відповідно до наказу Міністерства охорони здоровя України від 25.12.1997р. №367 п.3 випускник державного вищого медичного (фармацевтичного) закладу освіти III - IV рівнів акредитації, якому після навчання в інтернатурі присвоєно кваліфікацію лікаря (провізора) - спеціаліста і який працевлаштований на підставі направлення на роботу, вважається молодим спеціалістом протягом трьох років з моменту укладення ним трудового договору із замовником. Пунктом 3 вказаного наказу встановлено, що випускники зобовязані відпрацювати за місцем призначення не менше ніж три роки. Період навчання в інтернатурі до цього терміну не входить. Твердження позивачки з приводу того, що вона отримала право на самостійне працевлаштування, на підставі якого працевлаштувалася до КУ «ЦПМСД №16», є необґрунтованим, у звязку з тим, що нею не було надано при працевлаштуванні передбачену додатком 4 пункту 9 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, форму №3 - Довідка про надання можливості самостійного працевлаштування, а працевлаштування до КУ «ЦПМСД №16» відбулося на підставі листа МОЗ України від 16.10.2013року №11.02-10/50-Р-12906/10787. Як вбачається з листа МОЗ України від 16.10.2013року №11.02-10/50-Р-12906/10787 на імя начальника управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації, розглянувши документи [PERSON], яка у 2011 році закінчила медичний факультет Одеського національного медичного університету та інтернатуру з психіатрії, і, враховуючи сімейні обставини (мати інвалід ІІ групи) та клопотання управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації, Департамент роботи з персоналом, освіти та науки погоджує їй зміну місця призначення на роботу з посади лікаря-психіатра КУ „Одеська обласна лікарня № 2 на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря КУ „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16 за умови проходження курсів спеціалізації і отримання сертифіката лікаря-спеціаліста. Відповідно до наказів КУ «ЦПМСД №16» від 10.10.2014р. №155-ос, від 02.03.2015р. №29-ос, від 15.02.2016р. № 22-ос, що передбачено розпорядженнями міського голови від 02.12.2013р. №1273, від 04.02.2015р. №53, від 04.02.2016 року №67 з 01.07.2014 р. [PERSON] щомісяця за відпрацьований час виплачувалась Муніципальна надбавка як молодому спеціалісту. Згідно п. 2.19 Колективного договору графік щорічних відпусток затверджується за погодженням з первинною профспілковою організацією та адміністрацією не пізніше 5-го січня поточного року. Посилання позивачки на відсутність в установі графіка відпусток та на відмову їй у наданні відпусток, спростовується графіком відпусток на 2015 рік, в якому зазначено дату початку відпустки [PERSON] 06.07.2015 р. та заявою [PERSON] про надання ї чергової відпустки з 06.07.2015 р. Крім того, відповідно до акту від 24.12.2015 року, що складений комісією у складі завідуючої амбулаторією № 2 КУ «ЦПМСД №16» [PERSON], сімейною медичною сестрою КУ «ЦПМСД №16» [PERSON], інспектором з кадрів КУ «ЦПМСД №16» [PERSON] з метою формування графіку надання відпусток у 2016 році в КУ «ЦПМСД №16» [PERSON] була повідомлена про необхідність надання заяви (інформації) з запланованою датою надання щорічної основної відпустки у 2016 році. Надати інформацію [PERSON] відмовилася, без пояснення причин відмови. Відповідно до наказів КУ «ЦПМСД №16» № 26-ос від 17.02.2015 р. та № 45-ос від 15.04.2016 р. [PERSON] надавалася матеріальна допомога на оздоровлення під час надання основної щорічної відпустки. Як вбачається з табелів обліку використання робочого часу та розрахункових листів [PERSON] з серпня по жовтень 2014 року розраховувалася заробітна плата за посадовим окладом за тарифним розрядом №10 та починаючи з листопада 2014 року визначений посадовий оклад за тарифним розрядом №11. Недоплачена частина заробітної плати за період з серпня по жовтень 2014 року була виплачена позивачці в жовтні 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 57 ЦПК України \~\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Отже, позивачка відповідно до вимог ЦПК України\~зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4\~ст. 60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обовязок доказування заявлених позовних вимог лежить на позивачці, разом з тим, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме щодо порушення трудового законодавства з боку КУ «ЦПМСД №16» позивачкою суду не надано, тому вимоги щодо зобовязання відповідача звільнити її з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря шляхом видачі наказу про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки інші позовні вимоги є похідними від першої вимоги, тому вони також задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved