Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

04.12.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство. У своїй заяві позивач посилається на те, що між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований 30.05.2019 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 17. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , батьком якого записаний позивач. На початку вересня 2019 року дружина зібрала речі та разом із сином виїхала до Полтавської області. В подальшому [PERSON] дізнався від дружини, що він не є батьком дитини. З огляду на викладене, [PERSON] просить виключити з актового запису № 113 від 02 серпня 2019 року, заведеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, його батьківство щодо [PERSON] . Ухвалою від 03.01.2020 відкрито провадження у даній цивільній справі з призначенням підготовчого провадження. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2020 у даній справі призначено судово-генетичну експертизу з використанням молекулярно-генетичного аналізу ДНК людини. Проведення експертизи доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР. Провадження у справі зупинено до отримання результатів експертизи. 10.09.2020 до суду надійшло повідомлення від КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР про непроведення судової експертизи. 11.09.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області провадження в справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що він прибувши до експертної установи чекав на прибуття [PERSON] з дитиною, однак вони на проведення судової експертизи не прибули та відповідач повідомила його, що відмовляється від проведення будь-яких експертиз. В подальшому позивач просив розглянути справу без його часті, про що надав до суду відповідну заяву. В підготовче судове засідання та судове засідання з розгляду справи по суді відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, жодних пояснень до суду не надала. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, рішення просить винести на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 23.10.2019 повторно, 30.05.2019 сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 17 від 03.05.2019 вчинений відділом ДРАЦС по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого повторно 23.10.2019, батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] . З копії актового запису про народження № 113 від 02.08.2019 слідує, що відомості про батька записані на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 17 від 03.05.2019 складений відділом ДРАЦС по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Статтею 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно із п.п. 10,11 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України). Відповідно до ст. 136 СК України - оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому, відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Вирішуючи питання про доведеність факту відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною суд виходить з наступного. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2020 у даній справі призначено судово-генетичну експертизу з використанням молекулярно-генетичного аналізу ДНК людини. Проведення експертизи доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР. Так, на вирішення експертизи поставлені така питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , уродженець села Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпро? При цьому, зобов`язано [PERSON] , разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , з`явитись до експертної установи у визначений експертом час з метою відбору необхідних зразків для проведення судово-генетичної експертизи. Роз`ясненно сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, зокрема про те, що у разі ухилення учасника справи, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 21.08.2020 відповідач [PERSON] повідомлена про час, місце та умови проведення призначеної судової експертизи, про що свідчить відомості про вручення поштового повідомлення (39, 43,44). Однак, 10.09.2020 до суду надійшло повідомлення від КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР про непроведення судової експертизи в зв`язку з неявкою [PERSON] з дитиною до експертної установи на експертизу (а.с. 45). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статтей 89 і 110 ЦПК України, згідно з якими суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Так як на вирішення експертів поставлено питання біологічного батьківства позивача відносно дитини [PERSON] , враховуючи значення такого висновку експертів для встановлення обставин справи та наслідків вирішення спору, оскільки причиною непроведення експертизи є неявка на її проведення [PERSON] разом із дитиною без повідомлення про причини такого неприбуття, суд вважає встановленим факт відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком - [PERSON] та дитиною [PERSON] . Зазначене узгоджується з роз`ясненнями Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 201/11183/16-ц (провадження № 61-23601св18). Таким чином, з урахуванням встановлених у справах обставин та досліджених доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що оскільки запис в свідоцтво про народження дитини [PERSON] про батька останнього був зроблений на підставі свідоцтва про шлюб сторін, з застосування наслідків ухилення від проведення призначеної судом експертизи, визначених ст. 109 ЦПК України, суд вважає встановленим відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком - позивачем по справі та дитиною [PERSON] , про що позивач на час реєстрації себе батьком дитини не знав, суд вважає, що позовні вимоги про виключення запису про [PERSON] , як батька з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 - підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до заяви позивача, суд не застосовує вимоги ст. 141 ЦПК України, щодо стягнення судових витрат по справі з відповідача та залишає їх на позивачеві.

Outcome: approved