Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

02 грудня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 06.06.2009 року перебувала в шлюбі з [PERSON] На даний час подала до Березнегуватського районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають двоє дітей, доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги дітям не надає. В зв'язку з викладеним [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 06 червня 2009 року позивачка та відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 23 ( а.с.5). Згідно свідоцтв про народження дітей сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3, 4). Відповідно до позовної заяви та довідки про склад сімї позивачки діти проживають з нею, а отже перебувають на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має ( а.с.1, 6). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved