Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

02 жовтня 2018 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] 06 листопада 2013 року отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Встановлення та зміну кредитного ліміту банк здійснював в порядку, визначеному пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», відповідно до якого клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Вказав, що відповідач підписав заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на те, що у зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 20 вересня 2018 року загальна сума заборгованості по кредиту становить 12 544 грн. 15 коп., яку просив стягнути з відповідача та судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 к. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 01 листопада 2018 року. Розгляд справи відкладався на 15 та 20 листопада 2018 року через відсутність даних про повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи. Представник позивача у судове засідання не з'явився. До позовної заяви представник за довіреністю №3207-К-Н-О від 25 липня 2018 року Гребенюк О.С. долучив клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 20 листопада 2018 року прийнято ухвалу суду про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 06 листопада 2013 року відповідач [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, чим уклала кредитний договір б/н та отримала кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. «Умовами та правилами надання банківських послуг» передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, що визначено п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Сторони визначили, що анкета-заява позичальника [PERSON] разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають укладений між ними договір про надання банківських послуг, оскільки подавши Банку анкету-заяву позичальника від 06 листопада 2013 року, відповідач [PERSON] приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах та були надані їй для ознайомлення. Отже, сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому, відповідач [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою». В наданих позивачем умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зазначено, що: базова процентна ставка в місяць становить 3%; розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить: ПЕНЯ = пеня(1) + Пеня(2) де Пеня(1) = (базова відсоткова ставка)/30 нараховується за кожен день прострочення заборгованості; Пеня(2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення по кредиту або відсотках 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань становить 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено обов'язок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів; пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Свої зобов'язання відповідно до умов підписаного кредитного договору позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених вищезгаданим договором. Відповідач в порушення вищевказаних пунктів «Умов та правил надання банківських послуг» належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, а саме не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 20 вересня 2018 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, слідує, що станом на 20 вересня 2018 року відповідач має заборгованість в сумі 12 544 грн. 15 коп., що складається з: 4067 грн. 16 коп. - тіло кредиту, 2349грн. 37 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 5054 грн. 09 к. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 573 грн. 53 коп. - штраф (процентна складова). Розрахунок боргу відповідачем не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В той же час позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафів в сумі 500 грн. та 573 грн. 53 коп. не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення виконання зобов'язання, в зв'язку з чим підлягають до часткового задоволення в сумі 11 470 грн. 62 коп., яка складається з наступного: 4067 грн. 16 коп. - тіло кредиту, 2349 грн. 37 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 5054 грн. 09 коп. - заборгованості за пенею та комісією. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача згідно вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1611 грн. 21 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 526, 530, 599, 611, 625, 626, 627, 634, 638, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 76- 81, 141, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

Outcome: partial