Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

02 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є її батьком. З 01 вересня 2015 року вона навчається в Харківському національному університеті ім.В.Н.Каразіна на першому курсі за державним замовленням, денного відділення, термін навчання чотири роки. У звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги з боку батька. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно з дня звернення до суду до закінчення навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, позов задовольнити (а.с. 5). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, зазначив, що проти задоволення позову не заперечує (а.с. 12). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Згідно Свідоцтва про народження серії І-НО №037888, виданого 13 січня 1998 року, батьком [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с.2). З довідки № 3701/33 від 27 серпня 2015 року вбачається, що [PERSON]о. навчається на першому курсі за державним замовленням, денного відділення. Термін навчання чотири роки (а.с.3). У відповідності зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що обовязок батьків утримувати неповнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] 03 грудня 2015 року досягла повноліття, на теперішній час продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, оскільки навчання на теперішній період часу є її основним заняттям. При визначенні розміру аліментів у відповідності зі ст. 200 СК України, що підлягають стягненню з відповідача, суд згідно до вимог ст. 182 СК України враховує його матеріальне становище, а також матеріальне становище позивача, а також їх стан здоровя і вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, до закінчення навчання. Оскільки [PERSON] звернулась до суду 02 грудня 2015 року, а досягла повноліття 03 грудня 2015 року суд вважає за необхідне почати стягнення 03 грудня 2015 року, тобто з часу виникнення в неї права на стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved