Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

03.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала наступним. З 24 квітня 1999 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, шлюб знаходиться на межі розірвання. Дитина перебуває на її повному утриманні, оскільки чоловік з вересня 2015 року припинив ведення спільного господарства, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з викладеним, позивач прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохав розглянути справу за його відсутності, вказав, що позов визнає, на сплату аліментів у заявленому розмірі згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Бугаївською сільською радою Глобинського району Полтавської області відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі сторін, який на даний час не розірвано, але сторони спільного господарства та бюджету не ведуть. Син знаходиться на утриманні матері, яка потребує матеріальної допомоги на його утримання. [PERSON] позов визнав, що вказує про його спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Докази про те, що він має інші аліментні зобов'язання, утриманців, що з нього проводяться стягнення за виконавчими документами, останній не надав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, такими, що підлягають задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved