Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

02 червня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2011 року уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Охтирському району Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 04. Від спільного життя з відповідачем дітей не мають. Останнім часом сімейне життя не склалося. В сім'ї немає взаємопорозуміння, виникають сварки. Тому вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] До початку судового засідання позивач надала письмову заяву, в якій позов підтримала повністю, справу просила розглянути без її участі. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку відповідно до ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, будь - яких заяв від нього не надійшло. Атому, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі заочне рішення. В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.3), 20 червня 2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Охтирському району Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 04. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до Ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 Ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до Ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року суд не може примушувати жити подружжя однією сім'єю, якщо хоч одна із сторін цього не бажає. Судом встановлено, що разом сторони не проживають, спільне господарство сторони не ведуть, подружні стосунки між ними припинені, відновлювати їх сторони не бажають. Від надання судом строку на примирення відмовилися. Позивач наполягала на розірванні шлюбу. Фактично сім'я більш не існує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у справі. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір. На підставі вищеозначеного та

Outcome: approved