Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

02 вересня 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що між ним та [PERSON] 13.04.2006 року було укладено кредитний договір № 13/04/2006/980-К/115, за яким позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в сумі 69 050 грн. 00 коп. зі сплатою 16 % річних за користування коштами з кінцевим строком повернення до 12.04.2011 року, під поручительство [PERSON] Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 105 022 грн. 64 коп. У зв'язку з наведеним позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму боргу та судові витрати по справі. 04 березня 2014 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу, яка становить 89 362 грн. 64 коп. та судові витрати по справі Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, надавши суду письмові заперечення (а.с. 78). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ КБ «Надра» (перейменоване у ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] 13.04.2006 року було укладено кредитний договір № 13/04/2006/980-К/115, за яким позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в сумі 69 050 грн. 00 коп. зі сплатою 16 % річних за користування коштами з кінцевим строком повернення до 12.04.2011 року. З метою забезпечення виконання умов договору [PERSON], 13.04.2006 року було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON] У зв'язку з порушенням строків погашення кредиту позивачем [PERSON] нараховано 45 987 грн. 88 коп. заборгованості по тілу кредиту, 27 090 грн. 48 коп. заборгованості по відсоткам, пеню за прострочення сплати кредиту - 9 379 грн. 28 коп. та штраф згідно п. 5.3 договору - 6 905 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним (п. 5.2). У той самий час, згідно з п. та 5.4 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за інші порушення, проте представником позивача в судовому засіданні не доведено жодного порушення договору, зазначеного в п. 5.3 кредитного договору, а тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення штрафу суд відмовляє. Перевіряючи доводи представника відповідача 1 в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходять із наступного. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до 12.04.2011 року (п. 3.4.4), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів до 05 числа кожного місяця в сумі не менше 1 893 грн. 00 коп. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 29.05.2010 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 02.09.2013 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У даній справі судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (п. 3.4.2, п. 3.4.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі 1 893 грн. 00 коп. та в строк до 05 числа кожного місяця. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 05 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за період до 02.09.2010 року у зв'язку з пропуском позовної давності. Отже, до задоволення підлягає лише сума прострочених платежів, які відповідач [PERSON] повинен був сплатити до 05.09.2010 року, до 05.10.2010 року, до 05.11.2010 року, до 05.12.2010 року, до 05.01.2011 року, до 05.02.2011 року, до 05.03.2011 року, до 05.04.2011 року по 1 893 грн. 00 коп. щомісячно, а всього 15 144 грн. 00 коп. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору (п. 5.2) розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначений у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожний день прострочення. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Тому, у зв'язку з наведеним, сума пені (за останні 12 місяців), що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача становить: 15 144 грн. 00 коп. х 15% (подвійна облікова ставка НБУ) = 2 271 грн. 06 коп. Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено Договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Отже якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, визначено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому в договорі поруки від 13.04.2006 року, укладеному позивачем з відповідачем [PERSON] вказано строк повернення кредитних коштів (п. 1.1.) до 12.04.2010 року. Відповідно порука припиняється у разі, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Позивачем ПАТ «КБ «Надра» не надано суду доказів звернення на протязі шести місяців до поручителя [PERSON] з дня закінчення дії кредитного договору № 13/04/2006/980-К/115 від 13.04.2006 року, тобто з 12.04.2010 року з вимогою про погашення заборгованості [PERSON] перед банком. Тому вказаний договір поруки є припиненими зі спливом цього шестимісячного строку. З вказаних вище підстав суд приходить до висновку про припинення поруки [PERSON] та відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Судові витрати по справі - судовий збір в сумі 1 050 грн. 23 коп., на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. ст. 252-255, 258, 261, 264, 266, 525, 526, 536, 551, 554, 559, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial