Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

02 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому уточнивши позовні вимоги згідно заяви від 20 листопада 2017 року, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2011 року на неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 350 грн. на кожну дитину, до 1/3 частини заробітку відповідача, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Обґрунтувала позивач свій позов тим, що розмір аліментів, який сплачує відповідач згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2011 року є занадто малим, а вона отримує невелику заробітну плату і вимушена додатково нести витрати на оздоровлення дітей, спортивні заняття, репетиторів, тощо, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що уточнені позовні вимоги визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 жовтня 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а/с 7). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 8, 9). [PERSON] 30 серпня 2016 року змінив прізвище на «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про зміну імені (а/с 10). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] по 350 грн. на кожного, а всього 700 (сімсот) грн. щомісячно, починаючи з 17 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а/с 12). Позивач зазначила, що вона отримує невелику заробітну плату, вимушена нести витрати на оздоровлення дітей, відвідування ними спортивних занять, репетиторів, тощо, а розмір аліментів, що стягнуті з відповідача рішенням суду є дуже малим і цих коштів не вистачає для забезпечення нормального розвитку дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2011 року менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дітей, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів до 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Проте, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про збільшення розміру аліментів з дня пред'явлення позову до суду, оскільки рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 223 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial