Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

02 червня 2020 року [PERSON] (далі позивачка) звернулась з позовом до ПП «Приватне сільськогосподарське підприємство «Кодима» (далі відповідач) про розірвання договору оренди землі від 26.10.2010 року, зареєстрованого 21.12.2010 року у Первомайському міськрайонному відділі МРФДП «Центр ДЗК»№ за №041048300022, укладеного між її чоловіком [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла позивачка, та відповідачем в особі директора Чорного Геннадія Євгеновича. Позовна заява, мотивована тим, що 26.10.2010 року між її чоловіком [PERSON] та відповідачем в особі директора Чорного Геннадія Євгеновича було укладено договір оренди землі №17. За умовами зазначеного договору [PERSON] передав відповідачу в оренду земельну ділянку площею 6,16 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії IV-МК №040187 від 05.01.1999 року строком на 50 років, а відповідач зобов`язався щороку сплачувати орендну плату у розмірі, який не може бути меншим від 3 відсотків від вартості земельної ділянки. Вартість земельної ділянки складає 164457,08 грн., отже орендна плата за рік складає 4933,71 грн. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадщину прийняла позивачка про що свідчить свідоцтво про право на спадщину від 05.07.2019 року. Після оформлення спадщини позивачка усно звернулась до відповідача за наданням інформації стосовно виплаченої її чоловіку орендної плати та з бажанням отримувати в подальшому орендну плату. Оскільки запрошена інформація їй надана не була, вважає що умови договору не виконувались з моменту його укладення та до строку звернення із позовом до суду, орендна плата за користування земельною ділянкою не виплачувалась жодного разу, що є підставою для розірвання договору. Просить договір оренди розірвати достроково, стягнути з відповідача на її користь не внесену орендну плату за період з часу укладення договору та до звернення із позовом до суду, тобто за 9 років 7 місяців у розмірі 47281,39 грн. (4933,71*9 р.7 міс.) та судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу. Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалами суду, за клопотанням сторін, розгляд справи неодноразово було відкладено. 13 січня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява з проханням відмовити у задоволенні позову, оскільки орендна плата за 2017 р. - 2019 р. була виплачена позивачці у строки передбачені договором (до 01.12.2020 р.) одразу після того як відповідач дізнався що позивачка є новим власником орендованої земельної ділянки, а саме після отримання позову у червні 2020 року. До зазначеного часу відповідач не володів інформацією щодо нового власника. Щодо періоду стягнення орендної плати за період з 2010 р. по 2016 р. представник відповідача надав клопотання з проханням застосувати строки позовної давності, оскільки позивачка проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається такою що прийняла спадщину; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить позивачці з часу її відкриття. Оскільки чоловік позивачки помер [INFO] , то з цього часу позивачка вважається такою що прийняла спадщину, проте зволікала зі зверненням до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримала його лише 05.07.2019 року. Крім того, відсутні будь-які докази, що позивачка з моменту смерті спадкодавця по дату звернення до суду намагалась у будь - який спосіб з`ясувати інформацію щодо стану розрахунків по орендній платі між відповідачем та спадкодавцем. Тобто трирічний строк позовної давності щодо вимог позивачки про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за період 2010-2016 роки розпочав перебіг з моменту прийняття спадщини, а саме з 24.04.2017 р., оскільки вона могла довідатись про порушення свого права, та сплив 24.04.2020 року, а з позовною заявою позивачка звернулась до суду 02.06.2020 р. 13 січня 2020 року від представниці позивачки надійшла заява з проханням у разі задоволення клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності відносно позовних вимог про стягнення орендної плати за період з 2010-2016 роки просить урахувати, що орендна плата не виплачувалась за весь період договору ні спадкодавцю ні спадкоємцю, що є підставою для розірвання договору. Судове засідання у справі призначено на 21 січня 2021 року. Позивачка про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином до суду не прибула; представник позивачки надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та простять позов задовольнити. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; представник відповідача в судове засідання не прибув; подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно з договором оренди землі №17 від 26.10.2010 року [PERSON] , власник земельної ділянки відповідно до державного акта на право власності серії IV-МК №040187 від 05.01.1999 р., передав в оренду земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,16 га, яка розташована в межах території села Кам`яний Міст Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області строком на п`ятдесят років. Договір зареєстровано 21.12.2010 року у Первомайському міжміському відділі МРФДП «Центр ДЗК» за № 041048300022. Відповідно до пунктів 1,2,3 Розділу «Оренда плата договору» орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1946,30 грн. з урахуванням прибуткового податку, або в натуральній формі в розмірі 2000 кг зернових культур. Розмір орендної плати визначається за домовленістю сторін, але не може бути менше ніж 3% від вартості земельної ділянки з урахуванням індексації. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше як у строк до 1 грудня щороку. Згідно з п. 4 Розділу «Об`єкт оренди договору» нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 64876,80 грн. Актом прийому-передачі від 26.10.2010 р. підтверджено, що [PERSON] передав, а ПП ПСП «Кодима» прийняло зазначену земельну ділянку. У Розділі договору «Реквізити сторін» місце проживання орендодавця [PERSON] зазначено [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про смерть від 25.04.2017 року [PERSON] помер [INFO] в м. Київ. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №1735504 від 23.08.2018 р. вбачається, що позивачка зареєстрована з 25.10.2011 року по теперішній час за адресою [ADDRESS] . Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [INFO] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 6,1618 га, що розташована за адресою Миколаївська область, Первомайський район, Кодимсяька сільська рада, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-МК №040187 виданого Кодимською сільською радою 05.01.1999 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.07.2019 року 172811080 право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за позивачкою 05.07.2019 року, кадастровий номер земельної ділянки 4825482600:03:000:0732. Згідно з заявою про приймання переказу від 14.08.2020 р. та квитанцією ПН215600426655 від 14.08.2020 р. ПСП «Кодима» перерахувало [PERSON] орендну плату за 2017-2019 роки згідно з договором 17 від 16.10.10 р. в сумі 12371,00 грн. Відповідно до інформації Відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 14.08.2020 року № 1900/418-20 відомостей щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки у період з 2010 по 2018 роки немає; водночас нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 4825482600:03:000:0732, площею 6,1618 га, становить: 2019 рік 164457,08 грн., 2020 рік 164457,08 грн. Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що спадщина відкрилась [INFO] , позивачка вчасно прийняла спадщину як дружина спадкодавця, позивачка 05.07.2019 року набула право власності на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка; спадкодавець уклав договір оренди вищезазначеної земельної ділянки з відповідачем 26.10.2010 року на строк п`ятдесят років; строк внесення орендної плати до 01 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Розмір орендної плати відповідно до визначеної грошової оцінки землі з урахуванням відповідних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, становить: 2010-2013 роки (коефіцієнт 1,0) 1946,30 грн.; 2014 рік (коефіцієнт 1,249) 2430,93 грн.; 2015 рік (коефіцієнт 1,2) 2917,12 грн.; 2016-2018 роки (коефіцієнт 1,0) 2917,12 грн.; 2019 рік - 4933,71 грн.; 2020 рік - 4933,71 грн. (за сім місяців 2878,00 грн.). Відповідач сплатив у 2020 році орендну плату за 2017-2019 роки в сумі 12371,00 грн., що не є меншою, ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; щодо стягнення орендної плати за 2010-2016 роки просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~ Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 вказаного Закону\~визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із\~ст. 32 Закону України «Про оренду землі»\~на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. У даному випадку позивач порушує питання про розірвання спірного договору у зв`язку з невиконанням орендарем його обов`язків по сплаті орендної плати, що передбачено\~ст. 32 Законом України «Про оренду землі». Згідно\~зі ст. 141 Земельного Кодексу України\~серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно із ч. 2\~ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями\~ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д»\~статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Тобто, для того, щоб розірвати спірний договір оренди землі у даній справі необхідно встановити систематичність порушень зобов`язань орендаря по сплаті орендної плати (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17. Згідно з ч. 1\~ст. 148-1 ЗК України\~до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка набула права власності на земельну ділянку, яку передано в оренду відповідачу, 05.07.2019 року після його державної реєстрації. Отже саме з цього моменту у позивачки виникло право вимагати сплату орендної плати від відповідача з моменту отримання нею спадщини. Згідно з договором оренди землі орендна плата вноситься орендарем до 01 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Отже, враховуючи момент виникнення у позивача права на одержання орендної плати (що мало місце у 2019 році) порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 01.12.2019. При цьому, орендна плата за попередні роки також має бути сплачена у вказаний строк, адже за відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки сплатити її до кінця попередніх років на користь позивача відповідач фактичної можливості не мав. Під час розгляду справи встановлено, що до 01 грудня 2019 року відповідач не сплатив позивачці орендну плату за попередні роки, разом з тим таке порушення не становить систематичності, що, у свою чергу, давало б підстави для розірвання договору оренди землі. Такий висновок відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №709/1089/17 від 09 грудня 2019 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Крім того, відповідно до положень ст. ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. ч. 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки спадщина відкрилась [INFO] , доказів про несвоєчасне прийняття спадщини позивачкою матеріали справи не містять, позивачка 05.07.2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, на підставі чого 05.07.2019 року відбулась державна реєстрація права власності на земельну ділянку, строки позовної давності необхідно рахувати саме з моменту прийняття спадщини позивачкою. Оскільки позивачка звернулась до суду з позовом у червні 2020 року, строки позовної давності щодо вимог про стягнення орендної плати до 2016 року включно є пропущеними; підстав для їх поновлення не вбачається. Зважаючи на наявність заяви відповідача про застосування строків позовної давності, відсутність поважних причин пропуску позивачкою строків позовної давності, вимоги про стягнення орендної плати за 2010-2016 роки задоволенню не підлягають. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати слід віднести за позивачем.

Outcome: dismissed