Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

04 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Миронівського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30 липня 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому виконкомом Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 7. Від шлюбу мають двох спільних дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу їх з відповідачем шлюбні стосунки відповідали нормальним стосункам, проте останнім часом чоловік змінив ставлення до неї як до дружини, затіває сварки, сквернословить, безпідставно ревнує, не розуміє сутності проблем, які виникають у їх родині, не піклується про створення нормальної атмосфери у сімї, між ними давно відсутні почуття любові та поваги один до одного. Все це призвело до того, що з жовтня 2017 року шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені, а тому вважає збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Також 14 лютого 2018 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що після припинення шлюбно-сімейних стосунків діти залишилися проживати разом із нею та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов у частині розірвання шлюбу повністю підтримав, проти розірвання шлюбу не заперечував, у частині стягнення аліментів позовні вимоги визнав частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, однак подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне Судом встановлено, що 30 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 7. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Кньовець». Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які згідно довідки Миронівської міської ради № 02-50/3796 від 01 грудня 2017 року проживають разом із позивачем. Сімейне життя у сторін не склалося у звязку із тим, що відповідач змінив ставлення до позивача як до дружини, затіває сварки, сквернословить, безпідставно ревнує, не розуміє сутності проблем, які виникають у їх родині, не піклується про створення нормальної атмосфери у сімї, між сторонами давно відсутні почуття любові та поваги один до одного. З жовтня 2017 року шлюбно-сімейні стосунки між позивачем та відповідачем припинено, шлюб існує лише формально. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, від часу подачі позову до суду минуло понад п'ять місяців, за цей час сторони не примирилися. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, коли шлюб існує лише формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі положень ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. До розгляду справи судом згоди щодо утримання дітей сторонами не досягнуто. В даний час їх діти перебувають на утриманні в позивача, відповідач не надає матеріальної підтримки та не бере участі в їх вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейний кодекс України містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду із позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 14 лютого 2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved