Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

04.10.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 21 листопада 1995 року, який 23.10.2017 року розірвано. Від сумісного життя мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча їй відомо, що він займається приватним господарством і отримує достатньо коштів, для надання допомоги, тому вона вимушена звернутись до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.11.2019 року відповідач через канцелярію суду надав заперечення на позов. Позивач в поданій до суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданих до суду запереченнях на позов, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити частково, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з позивачем він продовжував надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, від утримання дитини не відмовляється, однак на даний час він знаходиться у скрутному становищі, на теперішній час не працевлаштований, постійного заробітку не має, займається домашнім господарством не в великих розмірах, як зазначає позивач, тому вважає, що сума аліментів повинна бути стягнута у частці від його заробітку (доходу). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано 23.10.2017 року відповідно до рішення Новоайдарського районного суду Луганської області (а.с. 8-9). Від сумісного життя мають сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 13.09.2017 року виданого Новоайдарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якому батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). На даний час дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] працює у ТОВ «АЛЬФА-ПРОДУКТ» на посаді продавця продовольчих товарів, за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року загальна сума доходу складає 27548. 56 грн., що підтверджується відповідною довідкою. З заперечень на позовну заяву відповідача вбачається, що [PERSON] на даний час не працевлаштований, не має будь-якого постійного доходу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною три статті 181 України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, відповідно до ст.182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, але на цей час не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, інших осіб на утриманні не має, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей та вважає, що аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання доньки є сумою, що відповідає обов`язку батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial