Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив, враховуючи надані уточнення, усунути перешкоди в користуванні та володінні частиною будинку - квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON], [PERSON] та їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що він подарував свою частину будинку доньці [PERSON], але користується і в подальшому даною квартирою, а тому має право на усунення перешкод в силу ст. ст. 395, 397, 401 ЦК України шляхом виселення відповідачів з малолітніми дітьми, які чинять перешкоди в належному користуванні будинком, без його дозволу зробили переобладнання та створюють неможливі умови проживання для нього. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши, що відповідачам дозволив тимчасово пожити у будинку з липня 2014 року, але вони скористались цим і продовжують своє проживання, у зв»язку з чим він позбавлений можливості належним чином користуватись своїм житлом. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, вказуючи на те, що позивач має право на володіння та користування своїм майном незалежно від укладення договору дарування та відповідачі незаконно зареєструвались у будинку і продовжують там проживати, чим створюють певні незручності для позивача, оскільки площа житлового будинку є недостатньою для проживання такої кількості осіб. Відповідачі позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, оскільки вони до житлового будинку [ADDRESS] вселились правомірно з дозволу власника будинку [PERSON], яка є сестрою [PERSON]. Крім того, зазначили, що позивач сам їх запросив проживати разом і вони для належних умов проживання облаштували будинок та [PERSON], який є батьком [PERSON] проживає у окремій кімнаті, у них з ним виникають сварки на побутовому грунті. [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою, а [PERSON] зареєстрована в с.Киселівка у будинку, що також належить [PERSON], де проживає мати відповідача та третьої особи. Відповідачі не мають у власності житла. Також, відповідачі пояснили, що сплачують за комунальні послуги в [ADDRESS]. Третя особа - [PERSON], будучи повідомленою належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа - Чернігівська районна рада Чернігівської області в судове засідання не з»явились. Представник залученої до участі в справі в якості третьої особи - служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог про виселення, оскільки це суперечить інтересам малолітніх дітей, які проживають в зазначеній квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є колишнім чоловіком [PERSON] та зі слів йому стало відомо, що остання попросилась проживати до [PERSON], а також про неприязні відносини, що склались між останніми під час спільного проживання. Вислухавши пояснення сторін, представника служби у справах дітей, свідка, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до договору дарування 13/25 частин житлового будинку від 19 червня 2012 року, який зареєстровано в бюро технічної інвентаризації, а також повідомлення КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» власником [ADDRESS] та області є [PERSON]. ( а.с.5-8) Згідно довідки Черниської сільської ради Чернігівського району та області від 13.02.2015 року № 03-08/44 в [ADDRESS] та області зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], також за вказаною адресою проживають без реєстрації [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до даних адресно-довідкового підрозділу [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] та області з 23 серпня 2014 року, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] ( а.с.24,25) У відповідності до наданих копій свідоцтв про народження: [PERSON] народився 23 травня 2014 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON] у зв»язку з укладенням шлюбу. ( а.с.32,33) Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні власником [ADDRESS] та області є [PERSON], що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами та надає їй право в порядку ст. 391 ЦК України звертатись до суду з позовом про усунення перешкод в володінні та користуванні своїм майном. Крім того, як встановлено в судовому засіданні вселення відповідачів до спірного будинку та їх реєстрація відбулись правомірно з дозволу власника будинку. Посилання позивача на ст. ст. 395, 397, 401 ЦК України як на підставу володіння спірним житловим будинком є хибним, оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідний договір щодо права володіння [PERSON] майном, що належить [PERSON] не укладався. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення, або обмежений у праві користування ним, інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зазначаючи про неможливість спільного проживання позивача з відповідачами має бути в судовому засіданні доведено систематичне порушення правил співжиття, при цьому сама по собі незначна житлова площа житлового будинку не може бути підставою для виселення членів сім»ї власника будинку з малолітніми дітьми за відсутності у останніх іншого житлового приміщення. Як вбачається з відмовного матеріалу від 20.11.2014 року ЄО № 4843 до райвідділу 11.11.2014 року надходило повідомлення від [PERSON] з приводу проживання у його будинку відповідачів, які заселились без його згоди та вчиняють сварки, в ході перевірки було складено висновок та рекомендовано звернутись до суду. ( а.с.17) Даний відмовний матеріал не може слугувати беззаперечним доказом систематичного порушення правил співжиття між сторонами. Акт обстеження матеріально-побутових умов складений одноособово Черниським сільським головою [PERSON] та не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ щодо порушення умов проживання [PERSON] з боку відповідачів. ( а.с.18) Свідок [PERSON] не був безпосереднім спостерігачем конфліктів , що виникають між сторонами та про порядок вселення і взаємовідносини між [PERSON] та відповідачами знає тільки зі слів. У відповідно до ст. 60 ЦПК України обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Позивачем не надано відповідних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, які можуть бути підставою для виселення відповідачів, що свідчить також про необґрунтованість позовних вимог. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо виселення відповідачів з квартири 2 житлового будинку № 1 по вул. Першотравневій в с. Клочків Чернігівського району та області задоволенню не підлягають. Оскільки заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, то понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу стягненню з відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed