Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

02 вересня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 21 700,00 грн., штраф у сумі 1 200,00 грн., збитки від інфляції в сумі 15 051,12 грн., 3% річних в сумі 1 030,75 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.01.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Еталон Краси» було укладено договір №ЄС0201 на продаж косметичних засобів. Відповідач за умовами договору повинна була сплатити за отриманий товар загальну суму 21 700,00 грн., з яких 15 500,00 грн. на умовах відтермінування платежу. Позивач зазначає, що товар був отриманий у повному обсязі відповідачем, будь-який претензій чи зауважень з її боку не було. Крім того, між ТОВ «Еталон Краси» та позивачем укладено генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2030844 від 08.09.2014, за яким ТОВ «Еталон Краси» у випадку продажу товарів може відступити право вимоги до боржника. За вказаним договором позивач сплатив ТОВ «Еталон Краси» 21 700,00 грн. та отримав право вимоги до відповідача. Як зазначає позивач, відповідач, порушуючи графік сплат, не здійснила жодного платежу на виконання умов договору. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача борг в сумі 21 700,00 грн., штраф в сумі 1 200,00 грн., збитки від інфляції за період з 19.02.2015 року по 10.08.2016 року в сумі 15 051,12 грн., 3% річних за період з 19.02.2015 року по 10.08.2016 року в сумі 1 030,75 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14.01.2015 року між ТОВ «Еталон Краси» та [PERSON] укладено договір №ЄС0201, відповідно до якого ТОВ «Еталон Краси» зобов'язується надати клієнту ([PERSON]) комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою, а клієнт зобов'язується прийняти цей комплекс згідно Акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму. Згідно п.2.4 Договору, зобов'язання ТОВ «Еталон Краси» по передачі Комплексу по догляду вважаються виконаними в момент його передачі в розпорядження Клієнта згідно Акту приймання-передачі та підписання даного Договору. Відповідно до п.5.1 Договору, Загальна вартість комплексу по догляду за цим договором складає 21 700,00 грн. 14.01.2015 року між [PERSON] (далі - Замовник) та ТОВ «Еталон Краси» (далі - Виконавець) укладено Додаткову угоду №R0011020 до договору №ЄС0201 від 14.01.2015, за якою замовнику надано розстрочку платежу на наступних умовах: протягом 12 місяців до 19 числа кожного місяця з 02.2015 по 01.2016 сума щомісячного платежу становить 1 808, 33 грн. Крім того, додатковою угодою встановлено штраф за пропуск кожного платежу в розмірі 100,00 грн. Також в зазначеній додатковій угоді [PERSON] була повідомлена про необхідність сплати платежів на рахунок ТОВ «Сучасний факторинг». Договір та додаткова угода підписана сторонами, що свідчить про погодження сторін з визначеними умовами. Відповідно до Акту приймання-передачі №ЄС 02-01 від 14.01.2015 року, який підписаний сторонами, ТОВ «Еталон Краси» передало, а [PERSON] отримала комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя загальною вартістю 21 700,00 грн. 08.09.2014 між ТОВ «Еталон Краси» (далі - Цедент) та ТОВ «Сучасний Факторинг» (далі - Цесіонар) укладено генеральний договір відступлення права вимоги №СД2030844, за яким Цесіонар зобов'язаний передати грошові кошти у власність Цедента в розмірі зобов'язання боржника по основному договору, в частині оплати залишку вартості за доставлений товар, в обмін на право вимоги до божника, а Цедент зобов'язується виплатити Цесіонарію винагороду в розмірі дисконта і відступити цессіонарію в повному об'ємі своє право вимоги до боржника за основним договором, про що в кожному конкретному випадку укладається додаткова угода до генерального договору відступлення права вимоги. 14.01.2015 року між ТОВ «Еталон Краси» та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено додаткову угоду №R0011020 до генерального договору відступлення права вимоги №СФ2030844 від 08.09.2014 року, відповідно до умов якої Цедент відступає, а Цесіонарій приймає право вимоги по договору №ЄС 02-01 від 14.01.2015, укладеного з [PERSON]. Загальна сума відступлення складає 21 700, 00 грн. Ціна відступлення, розрахована відповідно до Додатку № 1 до договору і складає 16 166,50 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК Украйни, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В порядку статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не надала суду доказів, що заборгованість за договором є меншою чи відсутня. З урахуванням зазначеного вище, враховуючи, що ТОВ «Еталон Краси» виконало зобов'язання за договором та передало комплекс по догляду за шкірою, до позивача перейшло право вимоги за договором, проте відповідачем зобов'язання не виконується, борг не повертається, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача боргу в сумі 21 700, 00 грн. та штраф в розмірі 1 200,00 грн. Крім того представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України. Частина 2 статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач не виконувала свої зобов'язання у строки, визначені Договором, зобов'язання є грошовими, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача інфляційне збільшення боргу та 3% річних за період з 19.02.2015 року по 10.08.2016 року на суму заборгованості 21 700,00 грн., що становить: інфляційне збільшення - 7 092,58 грн., 3% річних в сумі 1 030,75 грн. (оскільки відповідач, починаючи з 19.02.2015 року мала сплачувати по 1 808,3 грн., то суд здійснює розрахунок інфляційних, починаючи із зазначеної суми та збільшуючи кожен місяць зазначену суму на 1 808,33 грн., так як не 19.02.2015 року у відповідача виник обов'язок повернути суму 21 700,00 грн.). Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625 ЦК України,

Outcome: partial