Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

03.12.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» (далі Банк) звернулось з позовом про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11396184000 по кредиту та процентах у розмірі 15 474,48 дол. США, що еквівалентно 243 717,24 грн., пені у розмірі 3 689,67 грн. та судових витрат у розмірі 1 237,04 грн. з кожного. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396184000, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 30 628,00 дол. США, зі сплатою 14 % річних, терміном повернення до 19.09.2017 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника, 19.09.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №229981, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами своїх кредитних зобов'язань, передбачених кредитним договором, станом на 12.11.2014 року утворилась заборгованість по кредиту та процентах - 15 474 дол. США (243 717,24 грн.), по пені - 3 689,67 грн., а саме: 14 697,47 дол. США (231 479,63 грн.) - заборгованість за кредитом, 777,01 дол. США (12 237,62 грн.) - прострочена заборгованість за процентами, 3 340,65 грн. - пеня за кредитом, 349,02 грн. - пеня за процентами. В судовому засіданні 10.06.2015 року представником ПАТ «УкрСиббанк» подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396184000 від 19.09.2008 року в розмірі 16 990,48 доларів США, пеню в розмірі 29 087,49 грн. та судові витрати - 3 654 грн. Представник Банку в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник [PERSON] в судовому засіданні визнав позов повністю. Представник [PERSON] заперечував у частині позовних вимог до його довірителя, зазначав про припинення поруки в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (далі - Банк), правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) №11396184000 (а. с. 12 - 13), відповідно до п. 1.2.1 якого, сума кредиту складає 30 628,00 дол. США, що дорівнює 148 579,4 грн. Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника (п. 1.2.3). За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 14,00 % річних. Пунктом 1.1 правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» встановлено, що банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти в сумі, встановленій договором та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, визначених договором. 30.01.2009 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396184000 від 19.09.2008 року (щодо зміни схеми погашення кредиту та зміни умов кредитного договору при реструктуризації) (а. с. 31 - 32), відповідно до п. 1 якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №11396184000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме, №11410602000. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 19.09.2017 року (п. 2 угоди). Сторони дійшли згоди про заміну схеми погашення кредиту (п. 3 угоди). В забезпечення виконання умов кредитного договору 19.09.2008 року між Банком і [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки №229981 (а. с. 33 - 35). В силу п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11396184000 від 19.09.2008 року, укладеного між кредитором, існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п. 1.3 договору). Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п. 1.4 договору). У договорі поруки сторони узгодили, що у випадку змін Основного договору Поручитель, підписанням цього Договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін (п. 2.1 договору поруки). [PERSON] надав свою згоду на зміну нового строку повернення кредиту. Дана обставина підтверджується п. 1 додаткової угоди №1 до договору поруки №229981 від 19.09.2008 року, укладеної 31.01.2009 року між банком на [PERSON] (а. с. 36). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396184000 від 19.09.2008 року виконав і надав [PERSON] кредит в сумі 30 628,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 148 579,49 грн. Вказані обставини визнаються сторонами. Позичальник зобов'язується: використовувати кредит на зазначені у договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених договором та на рахунки, вказані в договорі (п. 3.4.1 правил); достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту (п. 3.4.3 правил). Пунктом 5 додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу майна встановлено, що позичальник зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, не погашає заборгованість у строки, передбачені договором, у зв'язку з чим відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 116-129) станом на 22.05.2015 року сума заборгованості за кредитом складає 14 697,47 дол. США, за процентами - 2 293,01 дол. США, загальна сума заборгованості, включаючи суму кредиту та відсотків становить 16 990,48 дол. США. Пеня за кредитом - 22 073,63 грн., за відсотками - 7 013,86 грн., загальна сума пені - 29 087,49 грн. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення наведених норм законодавства та положень договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396184000 від 19.09.2008 року, [PERSON] не погашав кредит згідно затвердженого графіку погашення кредиту (а. с. 14 - 16) та строків, що визначені у додаткові угоді. За таких обставин, враховуючи наведені вимоги законодавства та положення кредитного договору, визнання представником [PERSON] позову, з останнього підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 16 990,48 дол. США. Щодо вимоги про стягнення пені у сумі 29 087,49 грн. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів погашення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування (п. 4.1 правил). Матеріалами справи підтверджується прострочення [PERSON] термінів погашення грошових зобов'язань, представник [PERSON] визнає позов повністю. За таких обставин, в силу положень п. 3. ч. 1 ст. 611, ч. 2 ст. 551 ЦК України та п. 4.1. правил споживчого кредитування, з [PERSON] підлягає стягненню сума пені в розмірі 29 087,49 грн. Враховуючи наведене, за неналежне виконання умов кредитного договору №11396184000 від 19.09.2008 року, з [PERSON] підлягають стягненню наступні суми: сума заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 16 990,48 дол. США., пеня в сумі 29 087,49 грн. Обґрунтованими є вимоги щодо солідарного стягнення коштів з [PERSON] та [PERSON] з огляду на наступне. Встановлено, що в забезпечення виконання умов кредитного договору, 19.09.2008 року між Банком і [PERSON] укладено договір поруки №229981 (а. с. 33 - 35). В силу п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11396184000 від 19.09.2008 року, укладеного між кредитором, існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п. 1.3 договору). Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п. 1.4 договору). В силу наведених умов договору та ст. 554 ЦК України, [PERSON] несе відповідальність перед Банком за невиконання [PERSON] умов споживчого кредиту кредитного договору та заставу транспортного засобу №11396184000 від 19.09.2008 року, а тому підлягає задоволенню вимога про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за кредитом та відсотками в розмірі 16 990,48 дол. США., пеня в сумі 29 087,49 грн. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 3 654 грн. Посилання представника [PERSON] на припинення договору поруки є безпідставними і спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Отже, припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди. У зв'язку з цим надання Банком позичальнику відстрочки погашення основного боргу без продовження строку дії кредитного договору хоча і є зміною зобов'язань, але не припиняє поруки, оскільки не збільшує розміру відповідальності самого поручителя. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Судової палати у господарських справах та Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.12.2014 року по справі № 3-196гс14. Судом встановлено, що в даних правовідносинах мали місце зміни зобов'язань, проте внаслідок таких змін не відбулося збільшення розміру відповідальності поручителя і такі зміни погоджені сторонами. Відповідачами не надано жодних доказів збільшення відповідальності поручителя, а тому порука не припиняється в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України та наведеної правової позиції Верховного Суду України від 23.12.2014 року по справі № 3-196гс14. Як зазначено в п. 22 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Пунктом 2.1 договору поруки сторони узгодили, що у випадку змін Основного договору Поручитель, підписанням цього Договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін. Отже, договором поруки передбачено можливість зміни основного договору без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, і в силу зазначеного пункту договору поручитель підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Тобто, сторони (банк і поручитель) домовилися, що поручитель дає згоду на будь-які зміни кредитного договору, а тому він не може посилатися на ч. 1 ст. 559 ЦК України (в частині зміни зобов'язання без згоди поручителя), як на підставу припинення поруки.

Outcome: approved