overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

02.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 27200 грн. 72 коп. та судових витрат. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та надав згоду на заочний розгляд справи . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та відповідачем було укладено кредитний договір № 0159/БП1/95/0028571, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5801 грн. 00 коп. зі сплатою 01% річних за весь час фактичного користування кредитом. 01.02.2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк» , правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» було укладено генеральний договір про відступлення прав за кредитними договорами на користь ВАТ «Плюс Банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 0159/БП1/95/0028571 від 20.06.2008 року. Відповідно до вказаного договору, КС «Аккорд» передала Банку, як новому кредитору Кредитний договір ,що підтверджує набуття Позивачем прав кредитодавця за Кредитним договором та є підставою для пред'явлення Позивачем до Відповідача вимоги та вчинення інших дій, яки випливають з Кредитного договору та/або входять до прав кредитодавця. Відповідачка систематично порушувала терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20.11.2013 року становить 27200,72 грн., яка складається з простроченого боргу - 5086 грн. 44 коп., заборгованості по процентам - 11919 грн. 77 коп., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 9384 грн. 51 коп., віндикаційні витрати - 810 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком на а. с. 5. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

02.12.2013 року позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь з відповідача вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією в розмірі 925,74 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 229,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є споживачем ПАТ «Одесаобленерго», Біляївський РЕМ постачає електроенергію за адресою: [ADDRESS], споживач повинен здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію. 20.06.2013 року уповноваженими працівниками ПАТ «Одесаобленерго» проводилась перевірка об'єкту відповідача за вище зазначеною адресою на відповідність споживання електричної енергії, в ході проведення якої виявлено порушення, а саме: «відсутність пломби енергопостачальної організації на клемній кришці». На підставі виявленого порушення правил під час проведення перевірки уповноваженими представниками ПАТ «Одесаобленерго» було складено акт про порушення правил. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягала та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення судового засідання не надходило, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2013 року інспектором та контролером Біляївського РЕМ відносно [PERSON] був складений акт за № 024374 про порушення Правил користування електричною енергією (а.с.5-6). Вказаний акт та протокол комісії по його розгляду № 63 від 20.06.2013 року (а.с.7) відповідачкою оскаржений не був. При таких обставинах у суду не має підстав сумніватись в достовірності актів контролерів. Згідно розрахунку кількості недорахованої електроенергії та її вартості № 024374 збитки, заподіяні енергопостачальній організації становлять 925 грн. 74 коп. (а.с.8). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, а тому на відповідача необхідно покласти зобов'язання по відшкодуванню вказаних збитків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

02.12.2013 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 2 818 грн. 19 коп. та судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №003-24066-060308. Відповідно до п. 1.2 даного договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає платіжну картку та пін код до картки. Відповідно до п. 1.3 договору банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 3 000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої обов'язки належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 17.10.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 2818 грн.. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с. 13) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

02.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 10.08.2011 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини були припинені на початку травня 2013 року, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку відповідача щомісяця й до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні просила позов задовольнити. Була не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, за невідомою суду причиною, про час слухання справи був повідомлений належним чином, та від нього не надійшло клопотань про відкладення слухання справи. Згідно ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних в справі доказів вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180,183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Суд вважає доведеним те, що відповідач не виконує своїх обов'язків щодо утримання дитини, тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки доходу відповідача на утримання дитини є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

02.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 10 серпня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши думку сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2011 року у виконкомі Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, актовий запис за № 68, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

02.12.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 28.09.2001 року, від якого вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутня взаємоповага, втрачені любов та єдність поглядів на шлюб. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить спрау розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить витяг з реєстру поштових відправлень. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.09.2001 року у Постолівській сільській раді, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 5 (а.с.3). Судом також встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.4-5). Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

02.12.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Через різні погляди на шлюб та сім'ю виникали постійні сварки, у зв'язку з чим подружжя не проживає разом з жовтня 2013 року. Спільне господарство не ведеться, спільного бюджету сторони не мають. За твердженням позивачки сім'я існує формально. Позивачка зазначає, що подальше спільне життя з відповідачем та примирення неможливе, суперечить її інтересам, а тому просить задовольнити позов. Позивачка та відповідач до початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивачка позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.07.2009 року, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №963 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивних наслідків не мали. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони не проживають разом, спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

02.12.2013 року позивач Кредитна спілка «Багачанська» звернулась до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 21000 грн.00 коп. З позову вбачається, що згідно кредитної угоди №931/60 від 24.12.2010 року відповідач по справі [PERSON] отримав в КС «Багачанська» кредит в сумі 21000 грн. 00 коп. під 24 % річних строком на 4 місяці для ремонту квартири. Отримання даної суми коштів підтверджується видатковим касовим ордером №3107 від 24.12.2010 року. Позивач також вказує, що [PERSON] порушує вимоги кредитної угоди і не повертає кредитній спілці отриманий кредит. Як зазначає позивач, сума боргу за кредитом та відсотками за користування ним складає: залишок основної суми кредиту 21000 грн.00 коп., загальна суму боргу 21000 грн. 00 коп. Позичальник [PERSON] звернувся до кредитної спілки із заявою про припинення йому нарахування відсотків за користування кредитом. Спостережна рада кредитної спілки «Багачанська» розглянула цю заяву і вирішили припинити нарахування відсотків за користування кредитом з 01.08.2011 року. Рішення СП кредитної спілки «Багачанська» протокол №3 від 14.07.2011 року. На письмові та усні претензії про погашення заборгованості по кредитній угоді позичальник [PERSON] не реагує. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що [PERSON] не виконує своїх обов'язків щодо погашення кредитних платежів за кредитним договором №931/60 від 24.12.2010 року позивач КС «Багачанська» звернулася до суду і просить розірвати кредитний договір №931/60 від 24.12.2010 року та стягнути з [PERSON] на користь КС «Багачанська» 21000 грн. 00 коп., з яких 21000 грн. 00 коп. - залишок суми кредиту. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача Могильна Т.П. подала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи у її відсутність (а.с.а.с.26,30). В судове засідання 27.12.2013 року відповідач [PERSON] не з'явився, причин неявки суд не повідомив, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи (а.с.29). 17.01.2014 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином (а.с.31), про причину своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. За нормою ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, при цьому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

02.12.2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги тим, що 12.09.2007 р. між ТОВ КБ «Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого останній відкрив відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановлює ліміт в сумі 3000 грн.. Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Відповідач уклавши з позивачем вказаний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 22.10.2013 р. становить - 3917,87 грн. Просили стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 3917,87 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність. З письмової згоди представника позивача (а.с.4) та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір від 12.09.2007 р.(а.с.5-6), зобов'язання згідно даного договору не виконує, внаслідок чого за позичальником існує заборгованість у розмірі 3917,87 грн. (а.с.17-18). Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк», затвердженого рішенням загальних зборів учасників Банку 15.09.2009 р., Банк є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків ТОВ «Комерційний Банк «Дельта». Необхідно стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 3917,87 грн. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229,40 (а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved