Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

03.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом до [PERSON], в якому просила суд припинити своє право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на свою користь ринкову вартість даної частини квартири, що буде визначена додатково після проведення судової будівельно-технічної експертизи. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони є співвласниками квартири, розташованої у м. Житомирі за адресою: [ADDRESS]. Позивачу належить 1/4 частина квартири, а відповідачу 3/4 частини. Спірна квартира була прийнята сторонами в спадок від покійного чоловіка позивача [PERSON], який помер 05 січня 2012 року. [PERSON] вказує, що після смерті чоловіка відповідач замінив у квартирі замки на вхідних дверях, внаслідок чого вона не має змоги проживати в даній квартирі. Так як квартира складається з однієї кімнати, її поділ є неможливим, спільне користування і володіння квартирою неможливим, позивач бажає розпорядитися належною їй власністю шляхом припинення права власності на частку квартири, з отриманням компенсації в розмірі її ринкової вартості з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували в судовому засіданні проти позову. Представник зазначив, що спірна квартира перейшла [PERSON] в спадок за заповітом від дядька, а позивач як інвалід 2-ї групи мав право на обовязкову частку. Відповідач немає на даний час можливості сплатити позивачу ринкову вартість частини квартири останньої, визначеної у висновку судової будівельно-технічної експертизи, так як на даний час є безробітним, останній раз офіційно працював ще у 2014 році в ТОВ «Залізний Пегас» водієм, постійних доходів немає, його дружина одержує допомогу на дитину-інваліда до 18 років, а квартира по Л.Українки є єдиним житлом для його сімї. За словами представника відповідача, [PERSON] пропонував [PERSON] виплачувати суму 1/4 частки не одразу, а частинами по 500-1000 грн., однак це не влаштовує позивача. Звертав увагу суду на те, що позивач не ставила серед позовних вимог питання щодо визнання права власності на 1/4 частину квартири за відповідачем після припинення свого права власності на згадану частину квартири. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представників сторін та усні розяснення висновку судовим експертом, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є співвласниками однокімнатної квартири, розташованої у м. Житомирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с. 3, 33). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №615/04.15 від 29.04.2015 року дійсна ринкова вартість 1/4 частини квартири [ADDRESS] становить 97\~217 грн. та виділити в натурі 1/4 частку квартири не представляється можливим (а.с. 57). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 19 лютого 2014 року по цивільній справі № 6-4ц14, крім вказаної вище спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. В зазначеній постанові Верховний Суд України звертав увагу, що «обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суд не перевірив можливості сплати відповідачами такої компенсації і не врахував, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших». З огляду на викладене вище, встановивши, що позивач своїми позовними вимогами де-факто примушує відповідача викупити частку своєї власності у квартирі, а як встановлено судом останній згоди на те не давав, окрім того чинне законодавство України не передбачає набуття права власності у примусовому порядку всупереч волі інших співвласників, суд не знаходить обґрунтованих підстав для задоволення позову

Outcome: dismissed