Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

02 вересня 2015 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовних вимогах Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.11.2018 року просив: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №31-9NG/09-2006И від 25.09.2006 року в розмірі 218 466,19 доларів США з яких: 137 982,64 доларів США - кредитна заборгованість; 80 483,55 доларів США - заборгованість по процентам; 1 283 872,90 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом та тіла кредиту з яких: 664 793,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 619 079,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Вимоги обгрунтовані тим, що 25.09.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Договір про надання споживчого кредиту №31-9NG/09-2006И (в зв`язку зі зміною програмного забезпечення, кредиту присвоєно реєстраційний номер в системі обліку банків №10108264000) за умовами якого Позичальнику було надано кредит в розмірі 288 800,00 доларів США строком користування до 25.09.2021 року зі сплатою 10,3% річних. Як зазначає позивач, він належним чином виконав власні зобов`язання та надав кошти в користування Позичальника. Проте внаслідок невиконання позичальником власних зобов`язань по поверненню кредитних коштів виникла заборгованість, яка станом на 25.09.2018 року становить 218 466,19 доларів США з яких: 137 982,64 доларів США - кредитна заборгованість; 80 483,55 доларів США - заборгованість по процентам та 1 283 872,90 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом та тіла кредиту з яких: 664 793,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 619 079,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Крім того АКІБ «Укрсиббанк» зазначає, що для забезпечення виконання зобов`язань між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки. 09.07.2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак вимоги Банку залишені без задоволення. Так як відповідальність позичальника та поручителя є солідарною, Банк просить стягнути з відповідачів борг солідарно. 15.05.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] в якій вона просила визнати недійсним Договір поруки №31-9NG/09-2006И від 25.09.2006 року на тій підставі, що вона не підписувала вказаний Договір. Протокольною ухвалою суду від 17.05.2017 року зустрічний позов був прийнятий до розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні представник Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» підтримав первісні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити так як доведено що саме поручитель підписувала договір поруки. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву. В запереченнях представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено суми заборгованості за кредитним договором та відсутні підстави для нарахування процентів за вказаним договором. Щодо нарахування пені представник зазначає, що пеня є неспівмірною з розміром заборгованості, а тому вона має бути зменшена у відповідності до положень ч.3 ст.551 ЦК України. Представник зазначає, що позивач мав право звернутися з позовною заявою до суду до 27.11.2009 року, проте звернувся лише 02.09.2015 року, тобто з пропуском строків позовної давності. Представник [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. А тому враховуючи що справа тривалий проміжок часу перебуває в провадженні суду, представник [PERSON] не повідомила про поважні причини неявки в судове засідання, суд на підставі положень ч.1 ст.223 ЦПК України ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог, виходячи з наступного. Стаття 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В той же час, стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В той же час стаття 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено судом, 25.09.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Договір про надання споживчого кредиту №31-9NG/09-2006И. За умовами зазначеного договору Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 288 800,00 доларів США, строком повернення до 25.09.2021 року зі сплатою 10,3% річних. 25.02.2009 року та 27.08.2009 року до Договору вносились зміни Додатковими угодами №1 та №2. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав власні зобов`язання та надав кошти в користування Позичальника, а Позичальник отримав у власність земельну ділянку для придбання якої був укладений кредитний договір. На забезпечення виконання зобов`язань за Договором №31-9NG/09-2006И, 25.09.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] (далі - Поручитель) був укладений Договір поруки №31-9NG/09-2006И. За умовами вказаного Договору, Поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання Позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором у повному обсязі, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №31-9NG/09-2006И від 25.09.2006 року. [PERSON] заперечувала підписання договору, проте висновком експертів за результатами проведення почеркознавчої експертизи №10694/10695/20-32 від 19.06.2020 року встановлено, що підписи від імені [PERSON] в договорі поруки №31-9NG/09-2006И від 25.09.2006 року виконані [PERSON] . Отже, під час слухання справи не було доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що [PERSON] не підписувала договір поруки, а відповідно і недійсність правочину. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На виконання умов п.11.1 Кредитного договору, 09.07.2015 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» направив вимоги Позичальнику та Поручителю з проханням сплатити прострочену заборгованість протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення, а у випадку не усунення порушень на 32 й день з дня отримання вимоги, Банк змушений вимагати виконання зобов`язань по поверненню кредиту в повному обсязі. Вказані вимоги отримані Позичальником та Поручителем 14.07.2015 року. Судом не встановлено усунення порушень Позичальником та Поручителем та сплати простроченої заборгованості, а тому за відсутності виконання вимоги, суд вважає, що таким чином Банк змінив строки виконання зобов`язання в частині повернення суми позики. Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо за рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором заборгованість указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. А тому з врахуванням направлених вимог позичальнику та поручителю, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в сумі 137 982,64 доларів США та нараховані проценти в розмірі 16 591,49 доларів США (станом на 26.08.2015 року). Як зазначив представник Банку, Позичальник не виконував належним чином власні зобов`язання за Договором та не повертав кредитні кошти внаслідок чого утворилась заборгованість за договором станом на 25.09.2018 року в загальному розмірі 218 466,19 доларів США з яких: 137 982,64 доларів США - заборгованість за кредитом та 80 483,55 доларів США - заборгованість по процентам. Позичальник заперечував наявність заборгованості в такому розмірі та надав копії квитанцій про сплату заборгованості за договором. Проте всі проплати, які провів позичальник відображені в розрахунку заборгованості, а тому суд не може прийняти до уваги пояснення сторони відповідача, що розрахунок заборгованості не враховує сплачених Позичальником сум. Крім того, представником [PERSON] до суду було надано висновок судового експерта Вавілової В.В. за результатами проведення судово-економічної експертизи від 18.09.2020 року яким експерт з попередженням про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України встановила заборгованість по кредиту в сумі 129 883,10 доларів США та заборгованість по сплаті відсотків - 15 829,99 доларів США. Проте суд не може взяти до уваги вказаний висновок для встановлення суми заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості складений експертом суперечить сумам, які були сплачені на погашення заборгованості (копіям квитанцій які надав Позичальник суду). Крім того, позивач звертався до суду з вимогами про стягнення з відповідачів на користь позивача 1 283 872,90 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом та тіла кредиту з яких: 664 793,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 619 079,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Як передбачено п.7.1 Кредитного договору, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх зобов`язань, передбачених цим договором, банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті. Однак як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня нарахована в порушення вказаного пункту договору, оскільки нараховувалась на суму заборгованості в доларах США. А тому оскільки пеня нарахована в порушення умов Договору, суд не має спеціальних знань для здійснення нарахувань пені у відповідності до умов Договору, тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені. Отже, оскільки відповідачі належним чином не виконували зобов`язання за договором, в судовому засіданні не встановлено що порука [PERSON] припинилась, тому суд приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 129 883,10 доларів США та заборгованість по сплаті відсотків - 15 829,99 доларів США. В той же час, враховуючи що в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами що [PERSON] не підписувала договір поруки, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічних вимог. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів за первісним позовом на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Представник [PERSON] заявляв про застосування наслідків спливу строків позовної давності, однак суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності оскільки прострочка виконання зобов`язання ви никла у вересні 2014 року та позивач звернувся до суду без пропущення встановленого строку позовної давності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial