Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулись до суду із позовом, у якому просить визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 12 по. вул. Пархоменко в. Маріуполі [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, вул. Пархоменко 12. У вказаному будинку з нею прописані колишня невістка [PERSON] та її онука [PERSON] З травня 2015 року у спірному будинку не мешкають, комунальних послуг не сплачують та не приймають участі у його утриманні. ЇЇ син [PERSON] помер 20.05.2011 року. Після відїзду невістка та онука не повідомили нічого про себе. Позивачка є людиною похилого віку та їй дуже важко утримувати будинок в належному стані. Колишня невістка та онука не мешкають з нею та не допомагають вести господарство, їх прописка в будинку не дозволяє їй розпоряджатись майном на свій розсуд. Просила визнати [PERSON] та [PERSON] визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], що діяла на підставі довіреності в межах наданих їх повноважень, підтримала позовні вимоги та викладене в позовній заяві , просила суд позов задовольнити, визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком №12 по вул. Пархоменко в м. Маріуполі, зазначив, що позивачка є власником спірного будинку та зняти їх з реєстрації. За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON], проте з травня 2015 року не мешкають, речей їх в будинку немає. Відповідачі до судових засідань не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим, суд , за згодою позивача, ухвалив розглянути справу у відсутності відповідачів у заочному порядку згідно ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину позивачка є власником будинку, що розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Пархоменко буд. 12. ( а.с.7). Відповідачки до спірного домоволодіння вселилися та проживали як члені сімї [PERSON] сина позивачки, який помер 20 травня 2011 року. 28 травня 2015 року відповідачки добровільно покинули спірне приміщення, отримавши грошову компенсацію. Речей їх у спірному приміщенні немає, договір оренди між ним та позивачкою не укладався . Разом з тим, відповідачі , які не є власниками спірного домоволодіння, витрат з утримання житла не несуть, між тим значаться зареєстрованими за вказаною адресою , що перешкоджає позивачці оформити субсидію та потребує додаткових витрат з утримання домоволодіння. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] за спірною адресою з травня 2015 року, при цьому зазначили, що їх речей за адресою : м. Маріуполь, вул. Пархоменко 12 немає, перешкод у користуванні житловим приміщенням їм не чинилося. Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачкою доведено, що відповідачі не мешкають за адресою: м. Маріуполь, вул. Пархоменко буд. 12 з равня 2015 року, тобто понад рік без поважних причин,що підтверджується окрім пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] ., актами.( а.с.8-19 ), але на теперішній час вони залишаються зареєстрованим за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном та додає додаткових нарахувань по сплаті за утримання майна. У звязку з цим, позовні вимоги про визнання осіб, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Позовні вимоги, щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку, не підлягають задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, позивачі можуть звернутися з питанням зняття з реєстрації відповідачів з відповідним пакетом документів, одним з яких є рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто в наступний час право позивачки в цій частині не порушено, та зобовязувати відповідний орган зняти відповідачів з реєстраційного обліку , немає підстав.

Outcome: partial