Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

03.09.2018 року позивач звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та поділ майна, а саме грошових коштів у розмірі 34 500,00 грн, які розташовані на депозитному рахунку у АТ КБ «Приватбанк», та просить суд визнати за нею право власності на 1/ 2 частину цих коштів, а саме на 17 250,00 грн, посилаючись на те, що спільне життя не склалося, у них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Також позивач вказує, що вони з відповідачем шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, сім'я існує лише формально. У період шлюбу у сторін було набуте майно, яке позивач вважає необхідним поділити. 17.12.2018 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд накласти арешт на всі грошові кошти, які розташовані на рахунках у АТ КБ «Приватбанк», шляхом заборони АТ КБ «Приватбанк» виплачувати ці кошти, які покладені на ім'я - [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з'явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як убачається з наданих суду доказів, предметом спору між сторонами є грошові кошти у розмірі 34 500,00 грн, які розташовані на депозитному рахунку у АТ КБ «Приватбанк», натомість позивач просить накласти арешт на всі грошові кошти відповідача, що перевищує обсяг позовних вимог. Ухвалою суду від 21.09.2018 р. було накладено арешт на грошові кошти у межах 34 500 (тридцять чотири тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок, які розташовані на депозитному рахунку у АТ КБ «Приватбанк», шляхом заборони АТ КБ «Приватбанк» виплачувати депозит, який розташований на депозитному рахунку - № [NUMBER], згідно договору № SАМDNWFD0071742482701 від 24/10/2017 року на ім`я - [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що позивачем не наведено обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, та беручи до уваги наявний арешт грошових коштів у межах спірної суми, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Outcome: dismissed