Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

02 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Орендного підприємства Науково-дослідний і інструкторсько-технологічний інститут електроізоляційних матеріалів та фольгованих діелектриків» (далі ОП НДІЕІМ) про визнання незаконним та скасування\~ Наказу директора ОП НДІЕІМ від 25.01.2021 №09. Свої вимоги мотивує тим, що Наказом директора ОП НДІЕІМ від 25.01.2021 №09 йому було оголошено догану за відмову виконати наказ директора, яке було проставлено у вигляді резолюції на службовій записці начальника відділу ЕІМ Ісаєвої О.Є. 03 березня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 03 березня 2021 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця знаходження юридичної особи. (а.с. 18) 07 травня 2021 року від представника відповідача ОП НДІЕІМ - адвоката Коломієць Дмитра Миколайовича до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов не визнають. Вважають, що Наказ від 25.01.2021 №09 безпосередньо є законним та таким, що не підлягає скасуванню, а позов не підлягає задоволенню. (а.с. 20,21,24-32) 21 травня 2021 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якій з доводами викладеними у відзиві на позовну заяву не погодився. (а.с.46) 26 травня 2021 року представником відповідача ОП НДІЕІМ - адвокатом Коломієць Д.М. подане заперечення на відповідь на відзив, в якому просять відмовити позивачу у задоволенні його позову. В обгрунтування послався, що позивач системно помиляється в причинах притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оголошеної йому наказом №09 від 25 січня 2021 року, також позивач помиляється у правовому підґрунті своєї діяльності на займаній ним посаді, щодо змісту виконуваних ним посадових обов`язків; зводить законне нормативне реагування керівника відповідача до з`ясування особистих стосунків з ним та з трудовим колективом відповідача. Так, п. 1.1. посадової інструкції позивача передбачено, що він підпорядковується безпосередньо директору відповідача та функціонально головному інженеру. Оскільки у складі відповідача станом на січень 2021 року відсутні посади головного інженера, то позивач цілком підпорядкований керівнику. У відповідності до п. 4.1. посадової інструкції останній зобов`язаний доповідати керівництву відділу про всі виявлені недоліки в межах своєї компетенції. Зважаючи на те, що станом на січень 2021 року посаду керівника групи забезпечення обіймав механік, п. 2.3. посадової інструкції якого передбачено керівництво роботою персоналу з господарського обслуговування, забезпечення його необхідним інвентарем та приладдям, то на виконання приписів посадової інструкції позивача, останній повинен був доповісти своєму безпосередньому керівнику або керівнику відповідача про недоліки, зокрема ті, що унеможливлюють або перешкоджають позивачу у реалізації ним посадових повноважень. Натомість [PERSON] , порушив порядок виконання ним посадових обов`язків та реалізації прав, що встановлений посадовою інструкцією. (а.с.48-50) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з Наказу, винесеного директором ОП НДІЕІМ за №09 від 25 січня 2021 року, вбачається, що за відмову виконувати наказ директора інженеру І категорії [PERSON] оголошено догану. Також з Наказу, вбачається, що при ознайомленні [PERSON] з даним Наказом, останнім залишено зауваження за наступним текстом (дослівно): «Не згоден з оголошенням догани за службовою запискою начальника відділу ЕІМ Ісаєвої О.Є. від 25.01.2021, так як за службовими обов`язками виготовлення калібру для виробництва це обов`язок служби механиків в підпорядкуванні яких знаходяться слюсарі. Я попросив [PERSON] зробити дві службові записки: на придбання та виготовлення. Від виконання наказу не відмовлявся.» (а.с.4) Із службової записки начальника відділу ЕІМ Ісаєвої О.Є. директору ОП НДІЕІМ, вбачається, прохання на придбання для відділу ЕІМ: канцелярського ножа в кількості 1 шт., та напильника плоского в кількості 1 шт. Другим абзацем службової записки є прохання по виготовленню для виробництва труб - калібр. (а.с.8) Судом оглянутий зміст «Посадової інструкції інженера І категорії групи забезпечення» затвердженого директором ОП НДІЕІМ 2009 року, з якою ознайомлений [PERSON] (а.с.5-7) Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно із ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі №712/6576/17). Згідно із нормами чинного трудового законодавства діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості випливає із змісту ст. 138 КЗпП України, яка передбачає обов`язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вина працівника, для притягнення такого працівника до матеріальної відповідальності. Перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести службове розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи: доповідні записки інших працівників; письмові свідчення свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці; висновки фахівців; письмові пояснення самих порушників тощо. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника (керівника), якщо вони мають законний характер. Слід зауважити, що порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. При визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку особливе значення має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, яка, пов`язується з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. У зв`язку з цим, працівника не можна визнати винним, якщо він неналежно виконує свою роботу (не забезпечив виконання), зокрема, внаслідок захворювання або відсутності відповідних умов для її виконання. В разі виникнення трудового спору наявність чи відсутність поважних причин, а отже, наявність чи відсутність вини працівника, встановлює орган, що розглядає спір. Дисциплінарне стягнення має бути оформлено відповідним наказом. Відсутні і спеціальні вимоги щодо його обсягу, змісту і структури. При законному і обґрунтованому накладенні дисциплінарного стягнення наказ роботодавця не повинен бути коротким, з нього має бути зрозуміло, за що саме працівника притягнуто до відповідальності. Тому, наказ про застосування дисциплінарного стягнення має бути мотивованим, обґрунтованим, з посиланнями на порушені пункти трудового договору або посадової інструкції, з відображенням суті дисциплінарного проступку із зазначенням положень нормативних актів та інших документів, які порушив працівник. У розпорядчій частині вказують прізвище, ім`я, по батькові, посаду (професію) працівника і дату виявленого порушення. Як підставу застосування дисциплінарного стягнення у наказі (розпорядженні) перераховують документи доповідні записки, акти, пояснювальні записки працівника тощо. Дисциплінарне стягнення буде правомірним, якщо порушення стосується лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Як вбачається з тексту Наказу №09 від 25.01.2021, інженеру І категорії [PERSON] оголошено догану за відмову виконувати наказ директора. Так, з тексту наказу не можливо встановити за яке саме порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку або Посадової інструкції [PERSON] оголошено догану. Крім того, в наказі не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення трудових обов`язків [PERSON] , строки їх вчинення та тривалість, а тому суд приходить до висновків, що Наказ №09 від 25.01.2021 не відповідає вимогам трудового законодавства. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, та слід визнати незаконним та скасувати Наказ №09 від 25 січня 2021 року. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на вищевикладене та беручі до уваги, що позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу доданий до позовної заяви Договір про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року (а.с. 9-12), Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 14) та Акт наданих послуг, з якого вбачається, що вартість послуги адвоката за складання позовної заяви -1500 грн 00 коп. (а.с. 13), а тому суд вважає, що в цій частині вимогу [PERSON] слід задовольнити. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції від 01.03.2021 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок. (а.с.1) З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved