Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

02 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 14 жовтня 2006 року вони з відповідачем [PERSON] (прізвище « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] ») перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 20 вересня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Спору щодо місця проживання дитини не було, дитина залишилася проживати з матір`ю. На протязі восьми років батько не цікавився життям доньки, не піклувався про неї, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дитина на теперішній час не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за останні роки його не бачила. Батько матеріальної допомоги не надає, хоча рішенням суду від 10 січня 2013 року з нього присуджено стягнення аліментів на утримання дитини. З 2014 року по 2016 рік позивачка разом з дитиною мешкали у м. Торецьк Донецької області, батько не приймав ніякої участі у вихованні доньки. З 2016 року вони мешкають у м. Маріуполі Донецької області. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, додатково займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, є відмінницею у школі. З огляду на викладене позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 26 травня 2020 року судом було залучено у якості третьої особи Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, також додала, що останній раз зв`язувалася з відповідачем у соціальній мережі «Одноклассники», щоб отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон, через знайомих його не шукала та він на зв`язок з нею не виходив, відповідач має борг по сплаті аліментів з 2012 року. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, до судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності № 31.6/3925 від 30 січня 2020 року, у судовому засіданні просила рішення винести на розсуд суду. 27 травня 2020 року надала висновок про позбавлення батьківських прав відповідача. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради до судового засідання не з`явився, від міського голови надійшла заява в якій він просив розглянути вказану справу без участі представника органу опіки та піклування, рішення винести на розсуд суду. Також зазначив, що обґрунтований висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав відповідача неможливо надати, оскільки відповідач не мешкає на території Слов`янської міської ради. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.13 ЦПК України), установив наступне. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16 травня 2019 року Приморським районним у м. Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками у свідоцтві зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 20 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.12). З рішення Центрально - Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 10 січня 2013 року, вбачається, що з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів доходу боржника (а.с.13). Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 20 липня 2012 року Міським відділом ДРАЦС Горлівського МУЮ у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] змінив ім`я на [PERSON] , про що в книзі реєстрації зміни імені зроблено відповідний актовий запис № 32 (а.с.29). З довідки № 22, виданої 12 лютого 2020 року директором закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 8 військово - цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчалася у вказаному закладі з 01 вересня 2014 року по 04 квітня 2016 року. За час навчання показала себе як учениця з високим рівнем знань, яка активно брала участь у житті класу і школи. Мешкала разом з матір`ю, яка у достатній мірі доглядала та виховувала дитину. Батько, зі слів матері не брав участь у вихованні доньки, не проводив вільний час з донькою, не допомагав матеріально (а.с.19). Відповідно до психолого - педагогічної характеристики № 45 від 18 лютого 2020 року, виданої директором школи І-ІІІ ступенів № 54 Маріупольської міської ради Донецької області, [PERSON] навчалася в початковій школі з 2017 по 2019 рік, за період навчання зарекомендувала себе як дисциплінована, уважна, зосереджена учениця. З однокласниками підтримувала доброзичливі та дружні відносини. Мати надавала вихованню доньки велику увагу, постійно допомагала, підтримувала. Мати підтримувала зв`язок з класним керівником, відвідувала батьківські збори та консультації. Батько дитиною не цікавився, за 2 роки жодного разу не відвідав, не дзвонив класному керівнику. Дитина про батька ніколи не згадувала (а.с.20). З довідки № 56 від 10 лютого 2020 року, виданою головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нахімова 106», вбачається, що [PERSON] за час проживання його колишньої дружини [PERSON] та їх малолітньої доньки [PERSON] , 2008 року народження за адресою: [ADDRESS] з 15 жовтня 2018 року по 15 серпня 2019 року не приймав участі у вихованні дитини: не створював належних умов для життя дитини, не з`являвся, не допомагав матеріально (а.с.21). Як вбачається з психолого - педагогічної характеристики № 42 від 17 лютого 2020 року, виданої директором школи І-ІІІ ступенів № 54 Маріупольської міської ради Донецької області, [PERSON] систематично відвідує навчальний заклад, одягом та речами забезпечена, закінчила І семестр 2019-2020 навчальний рік з високими оцінками, перейшла до 5-А класу. Вихованням та розвитком дитини опікується матір [PERSON] , здійснює зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами, відвідує батьківські зоби. Батько [PERSON] за період навчання [PERSON] не відвідував батьківські збори, не виходив на зв`язок із класним керівником, не цікавився успіхами та навчанням дитини (а.с.22). З відповіді [PERSON] № С-13/1 від 13 лютого 2020 року начальника ДУ «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - педіатра дільничного поліклініки лікарні м. Маріуполь Бірюкової Л.Г. з 13 листопада 2018 року по теперішній час, як дитина поліцейського, яка має право на медичне обслуговування у ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області». Відвідувала лікаря з приводу захворювання та з приводу отримання довідки про стан здоров`я. Даних щодо відвідування [PERSON] разом з донькою [PERSON] у лікарні відсутні (а.с.23-24). Як вбачається з довідки№ 6709/05/12-2018 від 26 жовтня 2018 року видану заступником начальника ГУНП в Донецькій області, [PERSON] з 30 жовтня 2014 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с.15). [PERSON] було нагороджено відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції» (а.с.17). Як вбачається зі службової характеристики виданої заступником начальника СВ Приморського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області [PERSON] працює на посаді слідчого СВ Приморського ВП Центрального ВП майора поліції. За час служби зарекомендувала себе з позитивного боку, як дисциплінований та відповідальний співробітник, морально стійка, фізично розвинена, доброзичлива. Під час служби в відділі поліції проблем психологічного характеру не має. Розлучена, сама виховує неповнолітню доньку, колишній чоловік у вихованні доньки участі не бере (а.с.18). Як вбачається з довідки від 21 листопада 2018 року № 1414-22704 [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа з м. Горлівка Донецької області до м. Маріуполя, Донецької області (а.с.10). З довідки від 21 листопада 2018 року № 1414-22703 вбачається, що [PERSON] , [INFO] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа з м. Горлівка Донецької області до м. Бердянськ Запорізької області разом з законним представником [PERSON] (а.с.11). З відповіді на запит № 01-05/2020 від 21 лютого 2020 року, головний лікар КНП Маріупольської міської ради «Центр первинної медичко - санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя», вбачається, що у дитячій амбулаторії [PERSON] ніколи не з`являвся. здоров`ям своєї неповнолітньої дитини [PERSON] займається мати. Під час викликів на адресу де мешкає дитина вдома батька також не бачили. Дитина хворіє не часто, на диспансерному обліку не перебуває, щеплення зроблені вчасно, в повному обсязі (а.с.25). Відповідно до відповіді на запит № 35 від 24 лютого 2020 року, директор КДЮСШ «Прометей» повідомив, що [PERSON] , [INFO] займалася спортивною гімнастикою з березня 2017 року по травень 2019 року. Вихованням доньки на період відвідування закладу займалася матір [PERSON] (а.с.26). З довідки № 95-08052020/14044, виданої Слов`янським МВ УМВСУ в Донецькій області, відомості про наявні судимості [PERSON] , [INFO] року відсутні (а.с.48). З довідки № 92-08052020/14044, виданої Слов`янським МВ УМВСУ в Донецькій області, відомості про наявні судимості [PERSON] , [INFO] року відсутні (а.с.53). Відповідно до наданої на запит суду довідки ОК-5, останні індивідуальні відомості про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, щодо [PERSON] , були наявні у 2013 році (а.с.55). Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач свого батьківського обов`язку, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч.5 ст.19 Сімейного Кодексу України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 20 травня 2020 року № 01.1-01-23-59, було проведено бесіду з дитиною, яка пояснила, що свого батька вона не пам`ятає, він з нею не спілкується, не вітає з днем народження життям та здоров`ям не цікавиться. Оскільки останнім відомим зареєстрованим місцем мешкання відповідача є м. Горлівка Донецької області зв`язатися з ним та викликати для участі на засіданні комісії з прав дитини, задати питання та отримати від нього будь - які документи не виявилось можливим. Питання щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] залишено на розсуд суду, тому суд вважає, що з ціллю дотримання балансу між сторонами, верховенства права та прав дитини вирішити питання щодо доцільності або недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав на підставі тих доказів що є в справі. Неповнолітня [PERSON] , допитана в судовому засіданні в присутності представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Бартош Н.О., повідомила, що свого батька в останнє бачила коли ще була маленькою, приблизно у чотири роки. Зараз вона батька не впізнала би. Батько ніколи її не відвідував, не дарував подарунків, не піклувався. Згідно з п.17 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] , маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, завідомо, навмисно ухилялася від його виконання у відношенні своєї малолітньої доньки. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст.169 Сімейного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 28 лютого 2020 року позивачкою [PERSON] було сплачено суму судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 840,80 грн (а.с.1). Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути [PERSON] суму сплаченого судового збору. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved