Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

02.08.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду зі вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 06.05.2005 року між банком та [PERSON] , а в подальшому - [PERSON] , було укладено кредитний договір № DNH4KS03300070, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 13 446,12 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом згідно умов договору. [INFO] року позичальник [PERSON] померла. 31.01.2015 року банком направлено претензію кредитора до Апостолівської державної нотаріальної контори та 05.03.2015 року отримано відповідь про те, що спадкоємцями померлої [PERSON] , які звернулись із заявами про прийняття спадщини, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] 04.05.2016 року до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] було направлено лист - претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість спадкодавця [PERSON] перед банком за кредитним договором № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року становить - 98852,98 грн., яка складається з наступного: 5991,06 грн. - заборгованість за кредитом, 31300,78 грн. - заборгованість за відсотками, 61561,14 грн. - заборгованість з пені . На підставі викладеного та у відповідності до положень статей 1218, 1219, 608, 1296, 1282 ЦК України позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором та сплачені судові витрати. 03.08.2016 року по справі відкрито провадження та запропоновано відповідачу подати заперечення на позов. 15.11.2016 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Кононенко О.В. подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, в якій зазначено, що вимоги про стягнення пені та процентів можуть бути пред`явлені лише до 06.05.2009 року, тому в зв`язку з пропуском строку звернення до суду просить застосувати наслідки позовної давності. Також вказаним представником подано заперечення на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] кредитний договір з позивачем не підписувала, в договорі стоїть не її підпис, а підпис іншої особи, в договорі відсутні дані про перерахування коштів в сумі 19356,12 грн. та відсутній спосіб погашення заборгованості, оскільки в п.1.3 договору відсутні відомості про номери рахунків та номери кредитної кратки, які могли б підтверджувати сплату заборгованості за кредитом, крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем не надано докази на підтвердження факту перерахування коштів на рахунок ПП «Альтернатива-Центр» в сумі 10843,65 грн., крім того, ні ПП «Альтернатива-Центр», ні ТОВ «Приват-Кредит» ніколи не існувало, а тому позивач не міг перераховувати їм кошти, а [PERSON] не могла отримати товар, вказаний в договорі. Також позивачем не надано докази на підтвердження тих обставин, що [PERSON] були видані кредитні кошти, а також про отримання [PERSON] товару, вказаного в договорі, що свідчить про те, що зазначений позивачем кредитний договір ніколи не укладався. В запереченні також зазначено, що банкам постановою ВСУ України заборонено в позасудовому порядку вимагати повернення позики за споживчими кредитами після закінчення терміну позовної давності, крім того, договір, на який посилається позивач, не містить істотних умов про умови кредитування. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т.1, а.с.31-36). 11.10.2017 року представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] , третя особа [PERSON] , в якій позивач просить стягнути заборгованість з відповідача [PERSON] , оскільки відповідач в порядку поділу спадщини визнала борг спадкоємиці [PERSON] та взяла на себе зобов`язання погасити заборгованість по кредиту, який мала [PERSON] на день смерті (т.1, а.с.176-178). 05.12.2017 року представником відповідача Кононенко О.В. подано заперечення на уточнену позовну заяву (т.1, а.с.190-194), в якому просить застосувати до спірних взаємовідносин строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Підстави заперечення проти позовних вимог аналогічні тим, що викладені в запереченні від 15.11.2016 року. 16.01.2018 року та 25.07.2018 року представником позивача подано додаткові пояснення (т.1, а.с.208, т.2, а.с.7), в яких представник вказує, що банк не пропустив строк позовної давності, оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 03.12.2013 року по справі № 202/35812/13-ц банк стягнув зі спадкодавця борг по договору, рішення на даний час не виконано, борг не сплачено. Також вказує, що пред`явлення позову в листопаді 2013 року перериває строк позовної давності. В позовній заяві представником позивача зазначено клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку. Крім того, представниками позивача 29.06.2017 року, 04.08.2017 року подані заяви про розгляд справи без участі представника банку (т.1, а.с.74,79). До судового засідання 10.05.2019 року та 06.06.2019 року представник позивача не з`явився, про дату та час судового розгляду позивач повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.2, а.с.137,139,140,144,145), причину неявки суду не повідомив, на підставі чого суд, враховуючи подані заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача та думку учасників справи, доходить висновку про можливість продовження судового розгляду за відсутності представника позивача. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, подала заяву про розгляду справи без її участі (т.1, а.с.183). У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала. Представник відповідача адвокат Кононенко О.В. заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у запереченні на позов. Суд, заслухавши відповідача [PERSON] та її представника Кононенко О.В. , дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Так, звернувшись з даним позовом до [PERSON] , позивач вказує, що між позивачем та позичальником [PERSON] 06.05.2005 року було укладено кредитний договір, умови якого позичальником не виконувалися належним чином. В зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] боргові зобов`язання останньої перейшли до відповідача [PERSON] як спадкоємиці [PERSON] На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано копію договору № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року (т.1, а.с.6-8). З наданих позивачем доказів судом встановлено, що 16.06.2011 року [PERSON] документована паспортом на ім`я « [PERSON] », що підтверджується копією паспорту, долученого до справи (т.1, а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Апостолівського РУЮ у Дніпропетровській області (т.1, а.с.11). З листа Апостолівської державної нотаріальної контори від 06.02.2015 року встановлено, що позивач 14.01.2015 року звернувся до вказаної нотконтори із претензією банку як кредитора до спадкоємців померлої [PERSON] . Претензію позивача направлено до приватного нотаріуса Штефан В.В. в зв`язку з находженням у вказаного нотаріуса спадкової справи до майна померлої [PERSON] (т.1, а.с.18). З повідомлення приватного нотаріуса Штефан В.В. від 23.02.2015 року встановлено, що спадкоємцями на майно померлої [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON] , до відома яких доведено претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитора [PERSON] (т.1, а.с.19). 19.04.2016 року до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] було направлено лист - претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, претензія залишена без задоволення (т.1, а.с.20-21). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року становить суму 98852,98 грн., яка складається з наступного: 5991,06 грн. - заборгованість за кредитом, 31300,78 грн. - заборгованість за процентами, 61561,14 грн. - заборгованість з пені (т.1, а.с.4-5). З копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 121/2014, направленої приватним нотаріусом Штефан В.В., встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] (заява від 30.07.2014 року) та [PERSON] (заява від 21.11.2014 року), [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] (заява від 01.08.2014 року). З копії вказаної спадкової справи також встановлено, що 17.04.2015 року спадкоємці [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, який посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Штефан В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 452. Зі змісту вказаного договору встановлено, що вищевказані спадкоємиці вирішили здійснити поділ спадкового майна, що належало померлій [PERSON] , з метою виділу успадкованих часток в натурі та припинення спільної часткової власності, змінивши при цьому розмір часток у спадковому майні. Згідно вказаного договору у власність [PERSON] переходить будинок магазину «[INFO] , що знаходиться в [ADDRESS] , вартістю 66 200 грн., житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , вартістю 33 300 грн., вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у відділенні № 0321 ПАТ КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління, на суму 6034,38 грн., 101519 грн., 25,13 грн., 1,47 грн. [PERSON] відповідно до договору про поділ спадкового майна переходить Ѕ частина житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , вартістю 272 200 грн., та претензія кредитора - ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.01.2015 року, відповідно до якої перед банком рахується заборгованість боржника [PERSON] в сумі 98 852,98 грн., яка перейде з урахуванням домовленостей за цим договором [PERSON] 17.04.2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене приватним нотаріусом Штефан В.В. на підставі заповіту від 19.12.2000 року та договору про поділ спадкового майна від 17.04.2015 року та зареєстроване в реєстрі за № 460, відповідно до якого [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Вартість спадкового майна складає 272 200 грн. (т.1, а.с.90-172). Згідно статей 526 , 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється спадкоємицею прав та обов`язків [PERSON] Звернувшись з даним позовом, позивач вказує на те, що 06.05.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище на « [PERSON] », було укладено кредитний договір № DNH4KS03300070, відповідно до умов якого банк надав позичальнику [PERSON] для повного розрахунку за товар і сплати комісії ТОВ «Приват-Кредит» за даною угодою строковий кредит в сумі 13446,13 грн. на термін 36 місяців по 06.05.2008 року включно зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Позичальник за даним договором доручає банку здійснити списання кредитних засобів з позикового рахунку на користь продавця і банку. З оглянутого в судовому засіданні оригіналу договору встановлено, що відповідно до п.1.2 даного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 3 по 10 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 537,67 грн. для погашення заборгованості за даним договором, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, а також інші витрати банку відповідно до п.п.3.9, 3.18. Для виконання цього договору банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості [NUMBER]. Згідно п.1.3 договору кредит надається банком на наступні цілі: 1.3.1 . придбання товарів згідно з переліком на загальну суму 10843,65 грн., 1.3.2. сплати комісії в розмірі 2602,48 грн. (з ПДВ). Відповідно до п.1.4 договору позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання в сумі 10843,65 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ЧП «Альтернатива-Центр», код 26508523, рахунок № [NUMBER] в ПриватБанк, МФО 305750, а також комісію в розмірі 2602,48 грн. на рахунок № [NUMBER] , МФО 305299 ТОВ «Приват-Кредит». П.3.2 вказаного договору визначено, що у разі порушення позичальником зобов`язання по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 72% на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до п.7.1 договору даний договір діє з моменту його укладення до повного виконання зобов`язань сторонами (т.2, а.с.97-99). Заперечуючи проти позову, відповідач та її представник вказували, що кредитний договір від 06.05.2005 року [PERSON] не підписувала. На підтвердження даної обставини ні відповідачем, ні її представником докази до суду надані не були. Також стороною відповідача не було заявлено клопотання щодо призначення почеркознавчої експертизи з метою встановлення, ким було виконано підпис від імені [PERSON] у договорі від 06.05.2005 року, мотивуючи це відсутністю зразків підпису [PERSON] Оскільки вказана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, суд відхиляє заперечення в даній частині як необґрунтоване. Також представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що позивачем не надано докази на підтвердження факту перерахування коштів на рахунок ПП «Альтернатива-Центр» в сумі 10843,65 грн., крім того, ні ПП «Альтернатива-Центр», ні ТОВ «Приват-Кредит» ніколи не існувало, а тому позивач не міг перераховувати їм кошти, а [PERSON] не могла отримати товар, вказаний в договорі. Також позивачем не надано докази на підтвердження тих обставин, що [PERSON] були видані кредитні кошти, а також про отримання [PERSON] товару, вказаного в договорі, що свідчить про те, що зазначений позивачем кредитний договір ніколи не укладався. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2018 року (т.2, а.с.45-46) задоволено клопотання представника відповідача адвоката Кононенко О.В. та витребувано у позивача оригінал договору № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року, укладеного з [PERSON] , оригінали платіжних документів на перерахування коштів ЗАТ КБ «ПриватБанк» на рахунок ЧП Альтернатива-Центр в сумі 10843,65 грн. та на рахунок ТОВ «Приват-Кредит» в сумі 2602,48 грн., оригінали документів на отримання придбаного товару [PERSON] . від ЧП Альтернатива-Центр. У судовому засіданні 17.01.2019 року (т.2, а.с.120-121) представником позивача Бродько А.І. на виконання ухвали суду від 09.10.2018 року надано оригінали наступних документів: товарні чеки від 06.05.2005 року у кількості 11 штук, 2 оригінали договору № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року, укладеного з [PERSON] , заява [PERSON] про надання кредиту від 06.05.2005 року, оцінка фінансового стану позичальника (без підпису), акт прийому-передачі товару № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року, рахунок-фактура № СФКRI від 06.05.2005 року, видаткова накладна № РНКRI-000119 від 06.05.2005 року, а також надано копії свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] , свідоцтва про сплату єдиного податку [PERSON] , звіти суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, квитанції № 33 від 27.04.2005 року та паспорту [PERSON] (т.2, а.с.94-116). В зв`язку з невиконанням ухвали суду від 09.10.2018 року в частині надання оригіналів платіжних документів на перерахування коштів ЗАТ КБ «ПриватБанк» на рахунок ЧП Альтернатива-Центр в сумі 10843,65 грн. та на рахунок ТОВ «Приват-Кредит» в сумі 2602,48 грн., в судовому засіданні було оголошено перерву до 04.02.2019 року та зобов`язано представника позивача Бродько А.І . надати вищевказані документи для огляду в судовому засіданні. У судові засідання 04 лютого, 10 травня та 06 червня 2019 року представник позивача не прибув, витребувані судом оригінали документів не надав, причину невиконання ухвали суду від 09.10.2018 року не повідомив, тому суд у відповідності до ч.10 ст.84 ЦПК України здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046, параграф 1 Глави 71 ЦК України). Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши в судовому засіданні надані учасниками справи докази, суд приходить до висновку, що факт укладення кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року не найшов свого підтвердження, з огляду на наступне. Так, згідно п.1.1 договору предметом договору є повний розрахунок за товар та сплата комісії ТОВ «Приват-Кредит», згідно п.1.3 вищевказаного договору кредит надається банком на наступні цілі: 1.3.1 . придбання товарів згідно з переліком на загальну суму 10843,65 грн., 1.3.2. сплати комісії в розмірі 2602,48 грн. (з ПДВ). Відповідно до п.1.4 договору позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання в сумі 10843,65 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ЧП «Альтернатива-Центр», код 26508523, рахунок № [NUMBER] в ПриватБанк, МФО 305750, а також комісію в розмірі 2602,48 грн. на рахунок № [NUMBER] , МФО 305299 ТОВ «Приват-Кредит». Докази на підтвердження факту перерахування кредитних коштів в сумі 10843,65 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ЧП «Альтернатива-Центр», а також на підтвердження факту перерахування комісії в розмірі 2602,48 грн. на рахунок № [NUMBER] , МФО 305299 ТОВ «Приват-Кредит» позивачем на вимогу суду не надано, тобто обставини щодо виконання умов кредитного договору позивачем не доведено. Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.11.2016 року, наданих представником відповідача, інформація у даному реєстрі щодо «Приват-Кредит» та ЧП Альтернатива -Центр відсутня (т.1, а.с.37-42, т.2, а.с.66). Вказана обставина не спростована позивачем. На підтвердження факту отримання [PERSON] придбаного товару від ЧП Альтернатива-Центр позивачем надано акт прийому-передачі товару № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року, згідно якого продавець ЧП Альтернатива-Центр в особі Головко В.В . передав, а [PERSON] прийняла товар у кількості 11 одиниць (вказано найменування товару) на загальну суму 10843,65 грн., рахунок-фактуру № СФКRI від 06.05.2005 року та видаткову накладну № РНКRI-000119 від 06.05.2005 року, згідно яких постачальником товару у кількості 11 одиниць (зазначено найменування товару) є Криворізька філія ЧП Альтернатива-Центр, отримувачем є [PERSON] , платником - ТОВ «Приват-Кредит». Суд відхиляє вказані докази та не бере їх до уваги, оскільки факт перерахування кредитних коштів в сумі 10843,65 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ЧП «Альтернатива-Центр» та факт державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності ЧП Альтернатива-Центр не підтверджено належними та допустимими доказами. Суд також відхиляє як докази товарні чеки від 06.05.2005 року у кількості 11 штук, оскільки вказані товарні чеки не містять відомостей щодо продавця зазначеного у чеках товару та покупця, у чеках наявні виправлення, тобто на підставі вказаних документів не можливо встановити дійсні обставини, а саме - придбання товару [PERSON] , тому у відповідності до ст.79 ЦПК України вказані товарні чеки суд визнає недостовірними доказами. На підставі викладеного суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що в судовому засіданні не найшов підтвердження факт укладення кредитного договору № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , оскільки позивачем не доведено факт перерахування кредитних коштів для придбання товару [PERSON] та отримання товару за кредитні кошти [PERSON] , відтак, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення боргу з відповідача [PERSON] як спадкоємця [PERSON] слід відмовити. Розрахунок заборгованості за договором від 06.05.2005 року суд не бере до уваги як доказ, оскільки вказаний розрахунок не містить інформації стосовно укладення кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач в порядку поділу спадщини визнала борг спадкоємиці [PERSON] та взяла на себе зобов`язання погасити заборгованість по кредиту, який мала [PERSON] на день смерті. Суд відхиляє вказані твердження як необґрунтовані, виходячи з наступного. Зі змісту договору про поділ спадкового майна від 17.04.2015 року, укладеного між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що вищевказані спадкоємиці вирішили здійснити поділ спадкового майна, що належало померлій [PERSON] , з метою виділу успадкованих часток в натурі та припинення спільної часткової власності, змінивши при цьому розмір часток у спадковому майні. [PERSON] відповідно до договору про поділ спадкового майна переходить Ѕ частина житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , вартістю 272 200 грн., та претензія кредитора - ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.01.2015 року, відповідно до якої перед банком рахується заборгованість боржника [PERSON] в сумі 98 852,98 грн. Таким чином, між спадкоємицями виникли відносини з приводу поділу належного їм з часу відкриття спадщини спадкового майна. Укладення вищевказаного договору не свідчить про визнання боргу спадкоємиці [PERSON] відповідачем [PERSON] , оскільки відповідачем не вчинено жодних дій, які б могли свідчити про визнання нею боргу, крім того, наявність боргу заперечувалася відповідачем під час розгляду даної справи. Також на підтвердження позовних вимог представником позивача вказувалося, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 03.12.2013 року по справі № 202/35812/13-ц банк стягнув зі спадкодавця [PERSON] . борг по договору № DNH4KS03300070 від 06.05.2005 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] На підтвердження вказаної обставини представником надано до суду копію вказаного рішення (т.1, а.с.209-210). Суд відхиляє вказані твердження як безпідставні, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2018 року заочне рішення від 03.12.2013 року у справі № 202/35812/13-ц скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку, ухвалою вказаного суду від 06.09.2018 року [PERSON] залучено в якості відповідача до участі у вказаній справі як правонаступника після померлої [PERSON] (т.2, а.с.17,31). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, що сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed