Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

02.07.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 26.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанком» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №DNH4KP42910361 за яким відповідач отримав кредит в розмірі 986,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2007 року. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати. Крім того згідно Умов надання споживчого кредиту Позичальник зобов'язаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви (п. 3.2.2.), сплатити відсотки за користування кредитом (п. 3.2.3), сплатити Банку винагороду (п.3.2.4), повністю повернути кредит до дати визначеної в заяві. При непогашенні кредиту в строки, встановлені в заяві заборгованість в частині вчасно непогашеної суми вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня відповідно до п.5.1 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. В зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору відповідач станом на 14.06.2016 року має перед позивачем заборгованість в сумі 11575,27 грн., що складається з наступного: 1805,21 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 8742,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. -штраф (фіксована частина); 527,39 грн. - штраф (процентна складова. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 11575,27 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з пені , процентів та штрафів. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов визнала частково. Пояснила, що дійсно між відповідачем та позивачем було укладено відповідний кредитний договір. В той же час, внаслідок збігу складних особистих обставин (втрата роботи, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, яка потребує лікування та батьків похилого віку), він не зміг належним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором. Зважаючи на викладене, просить суд зменшити розмір нарахованої відповідачеві позивачем пені, яка значно перевищує розмір збитків заподіяних позивачеві. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 26.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанком» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в сумі 986,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 26.09.2007 року. Відповідно до п.п.п. 3.2.2.; 3.2.3; 3.2.4 Умов надання споживчого кредиту позичальник зобов'язаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом сплатити банку винагороду та повністю погасити кредит до дати зазначеної в заяві ( а.с.6-13). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Судом достовірно встановлено, що відповідач заборгував позивачеві за кредитним договором 11575,27 грн., що підтверджується наданим розрахунком (а.с. 4-5). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства ( п. 6 цієї статті: справедливість, добросовісність та розумність) та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру нарахованої відповідачеві пені суд, враховує складну соціально-економічну ситуацію в країні, яка призвела до зубожіння населення держави та знецінення гривні, не прості життєві обставини, які виникли у відповідача в зв'язку з втратою роботи, наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, яка потребує невідкладного лікування та батьків похилого віку(підтверджується документами наданими представником позивача), а також ту обставину, що основний борг сплачено, а нарахована за договором пеня за несвоєчасне погашення платежів є неспівмірною із розміром нарахованих процентів, так як значно перевищує розмір процентів, а тому сума нарахованої неустойки (в даному випадку пені) підлягає в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшенню до розміру, який суд вважає справедливим з огляду на ступінь невиконання позичальником грошового зобов'язання, а саме до 2000 грн. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial