Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

04.02.2014 р. позивач звернувся в суд до відповідачки [PERSON] з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 19.08.2005 р. з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку. 22.08.2005 р. судом було видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання і перебував у ВДВС до 04.03.2009 р., коли відповідачка звернулася із заявою про повернення їй вказаного виконавчого листа. В подальшому відповідачка, незважаючи на повне та добровільне виконання з його боку своїх зобов'язань, звернулася до нього з проханням відмовитися від своїх прав на доньку, а коли він їй відмовив, то відповідачка повторно пред'явила до примусового виконання вказаний виконавчий лист. Тому позивач звернувся в суд з даним позовом, яким просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 14733,08 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та пояснили, що в 2005 році було винесено рішення суду про стягнення із [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліментів у розмірі ? частини з усіх видів його доходів. Та в цей же рік відповідачка [PERSON] виконавчий лист по даній справі пред'явила до ДВС для примусового виконання рішення суду. Але 04.03.2009 р. за заявою відповідачки вказаний виконавчий лист їй було повернуто. Однак позивач продовжував виконувати свій батьківський обов'язок та допомагав дитині матеріально, а саме періодично надавав їй кошти, купував одяг та інші речі. Але в зв'язку з тим, що він не погодився з вимогою відповідачки про усиновлення його доньки іншою особою, [PERSON] 13.08.2013 р. подала до ВДВС Охтирського МТРУЮ заяву про стягнення з нього заборгованості по аліментах за три роки та повторно подала виконавчий лист для примусового звернення до виконання рішення суду про стягнення аліментів. Відповідно до довідок, наданих державним виконавцем заборгованість становить 14733,08 грн. та вказані кошти на даний час в розмірі 50% щомісячно утримуються з його заробітної плати. Позивач вважає, що його вина у виникненні заборгованості відсутня, оскільки відповідачка без поважної причини виконавчий лист відізвала з ВДВС. Але він від дитини не відмовився та надавав їй матеріальну допомогу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, прохала суд справу слухати без її участі, надала суду письмові заперечення, в яких зазначала, що виконавчий лист вона відізвала з ВДВС Охтирського МРУЮ за проханням позивача, так як він обіцяв, що врегулює питання про удочеріння їх дитини іншою особою. Але [PERSON] її обманув, а тому вона 13.08.2013 року повторно пред'явила до виконання виконавчий лист та державним виконавцем була нарахована відповідно до ст. 184 СК України заборгованість по аліментах в сумі 14733,08 грн. Отже, враховуючи, що будь-якої матеріальної допомоги позивач дитині не надавав, і у нього залишився обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини, [PERSON] вважає, що в позові [PERSON] необхідно відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з таких підстав. Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.08.2005 р. з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його доходів на утримання доньки [PERSON]. 22.08.2005 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області було видано виконавчий лист по даному рішенню суду. До 04.03.2009 р. вказаний виконавчий лист знаходився на виконанні у Відділі ДВС Охтирського МРУЮ, та який було повернуто [PERSON] за її письмовою вимогою. 13.08.2013 р. [PERSON] повторно пред'явила до ВДВС Охтирського МРУЮ вказаний виконавчий лист та прохала надати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам з березня 2009 р. по день здійснення розрахунку, і який станом на 01.08.2013 р. становив 14733,08 грн. та вказані кошти на даний час відраховуються із заробітної плати [PERSON], який працює викладачем Закладу професійно-технічної освіти Охтирського учбово-спортивного центру ТСО України. Згідно ч.3 ст. 197 СК України, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Судом же встановлено, що [PERSON] пред'явила до виконання виконавчий лист, але в 2009 році відкликала його із ВДВС Охтирського МРУЮ без поважної причини. Суд ставить під сумнів твердження [PERSON] про те, що вона була введена в оману позивачем з приводу удочеріння дитини, оскільки вона після відкликання виконавчого листа могла будь-коли повторно пред'явити його до виконання, однак не робила цього фактично протягом більше чотирьох років. Крім того, [PERSON] до суду на неодноразові виклики не з'явилася та не пояснила суду дійсні причини відкликання виконавчого листа. Натомість в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], і [PERSON], які вказали, що [PERSON] постійно надавав матеріальну допомогу дитині. Так, [PERSON] пам'ятає, як позивач позичив у нього 1000 грн., щоб передати ці гроші доньці [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що вона добре знає родину [PERSON], часто буває у них вдома і вона особисто бачила як позивач віддавав гроші [PERSON] Крім того, сама [PERSON] в своїх письмових запереченнях вказує, що [PERSON] передавав 2000 грн. в якості подарунку дитині. Також в судовому засіданні суд не встановив вини з боку [PERSON] у невиконанні рішення суду щодо стягнення аліментів, адже аліменти примусово не стягувалися фактично за ініціативою [PERSON], яка відкликала виконавчий лист з ВДВС Охтирського МРУЮ. Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що відповідно до ч.3 ст. 197 СК України суд може звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах. На підставі викладеного,

Outcome: approved