Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

03.04.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява Моторного (транспортного) Страхового Бюро України до [PERSON], в якій позивач просить стягнути з [PERSON]. на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 41 517,94 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, 12.10.2015 р. в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Кіа Sportage, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Кіа Rio, д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв'язку із закінченням строків, встановлених ст..38 КУпАП. Разом з тим, в мотивувальній частині постанови судом встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху. В результаті ДТП автомобіль Кіа Rio, д.н.з. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. На момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим позивач сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 40 939,26 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 29.04.2016 р. та Звіту №540 від 17.06.2016 р. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №7975рв від 18.10.2016 р. З метою встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ залучило суб'єкта оціночної діяльності ФОП «[PERSON].», вартість послуг якого складає 578,68 грн. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №447рв від 01.08.2016р. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 41 517,94 грн. 27.12.2017 р. на адресу відповідача було направлено лист про досудове врегулювання спору, однак відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, тому МТСБУ вимушені звернутись до суду з відповідним позовом. 25.05.2018 р. Київським районнм судом м.Харкова винесено заочне рішення по цивільній справі № 640/5223/18, за позовом Моторного (транспортного) Страхового Бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, яким позовні вимоги МТСБУ задоволено в повному обсязі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.02.2019 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 25.05.2018 р. задоволено та скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 р. по справі за позовом Моторного (транспортного) Страхового Бюро України (02154 м.Київ вул. Русанівський бульвар б.8) до [PERSON] ([ADDRESS]) про відшкодування завданої майнової шкоди.. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з'явився, 22.03.2019 р. до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій представник просив розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.92). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.95), причин неявки в судове засідання не повідомив. 15.04.2019 р. відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву про відшкодування шкоди, у якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, при цьому посилався на наступне. Відповідач не погоджується з заявленим позовом у зв'язку з тим, що його не було належно повідомлено про проведення оцінки автомобіля на предмет відновлювального ремонту, вважає суму в оцінці значно завищеною. Експертом під час огляду та оцінки пошкодженого автомобіля було порушено «Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Позивач дійсно має право на стягнення виплаченого страхового відшкодування з винної особи, проте не надав належних доказів, які б підтверджували суму заявлених позовних вимог. Огляд постраждалого в ДТП автомобіля Кіо Rіо та його оцінка здійснювались у відсутності відповідача, про проведення огляду та оцінки автомобіля він належним чином не повідомлявся, чим було порушено п.5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Таким чином, [PERSON] вважає, що оцінка пошкодженого в ДТП автомобіля була здійснена в порушення п.5.2 Методики, а тому її висновок з встановленням суми відновлювального ремонту судом братись до уваги не може, у зв'язку чим відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.105-108). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 12.10.2015 р. о 14-10 годині водій [PERSON] керував автомобілем Кіа Sportage, д.н.з. [NUMBER], по вул.. Плеханівській, на перехресті з вул.. Кірова в м.Харкові, повертаючи ліворуч не надав дорогу автомобілю Кіа Rio, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку прямо та допустив з ним зіткнення, у зв'язку з чим завдані матеріальні збитки, водій [PERSON] порушив п.16.6 ПДР України. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.04.2016 р., що набрала законної сили 11.04.2016 р., провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст..124 КУпАп закрито у зв'язку із закінченням строків, встановлених ст..38 КУпАП. Разом з тим, судом встановлено, що своїми діями [PERSON], порушив п.16.6 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП (а.с.9). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з ч. 2.1. ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Стаття 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Як було встановлено, відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги вищевказаного Закону України та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем (а.с.10). Відповідно до ст..11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Згідно п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів,експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку,встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Для встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ звернулось до суб'єкта оціночної діяльності ФОП «[PERSON].», який 17.06.2016 р. надав звіт №540 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин(а.с.13-17). Вартість послуг аварійного комісара, згідно акту виконаних робіт, становить 578,68 грн., які МТСБУ сплатило, що підтверджується платіжним дорученням №447рв від 01.08.2016 р. Згідно Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 7975 від 13.10.2016 р. та платіжного доручення № 7975рв від 18.10.2016 р., у зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 40 939,26 грн. (а.с.29, 32). Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Після проведення виплати потерпілій особі у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. 27.12.2016 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.34-35), але сума відшкодування сплачена не була. Частиною 1 ст.43 ЦПК України визначено, зокрема, право учасників справи подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доводи відповідача щодо необґрунтованості суми, яку просить стягнути позивач, суд вважає не доведеними, будь-яких доказів на спростування суми заявлених вимог відповідачем не надано, клопотань про витребування таких доказів чи про призначення експертизи для встановлення суми заподіяної шкоди заявлено не було, у судове засідання відповідач не з'явився . Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позивачем виконані всі передбачені чинним законодавством України вимоги щодо виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, та право вимоги, у межах фактичних витрат, які відповідачем в ході розгляду справи спростовані не були, перейшло до позивача до особи, яка є відповідальною за завдані збитки - [PERSON], тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved