Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

04.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 13 травня 1998 року, Виконкомом Львівської міської ради засвідчено, що квартира, яка знаходиться адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] (батько позивача) та членам сім`ї: [PERSON] (позивач), [PERSON] (мати позивача) по 1/3 частини. Згідно договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. зареєстрованого в реєстрі за №1133 від 5 жовтня 2018 року, [PERSON] (матір позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) доньки [PERSON] , а [PERSON] прийняла як дарунок 1/3 (одну третю) частку квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2007 року, [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на 1/3 (одну третю) частини квартири [ADDRESS] . Згідно вказаного свідоцтва, позивач успадкувала 1/4 частку спадкового майна, а саме частку квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на №3/4 було видано іншим особам, а саме: матері померлого - [PERSON] (бабуся позивача), батьку померлого - [PERSON] (дід позивача) та дочці померлого [PERSON] (рідна сестра позивача). Згідно договору дарування частки квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №29 від 19 січня 2019 року, [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ; рідна сестра позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) рідної сестри [PERSON] 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири, а [PERSON] прийняла, як дарунок 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири [ADDRESS] . Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року (справа № 466/6618/19), у цивільній справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Згідно змісту рішення суду, вирішено: припинити право власності [PERSON] на 1/12 частину квартири за адресою: [ADDRESS] з виплатою грошової компенсації; припинити право власності [PERSON] на 1/12 частину квартири за адресою: [ADDRESS] з виплатою грошової компенсації. Визнати за [PERSON] право власності на 2/12 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення суду набрало законної сили. Отже, з вищенаведеного можна дійти висновку, що станом на день подання позову позивачу належить 12/12 часток, квартири [ADDRESS] . Отже позивач є одноосібним власником вказаного житла. Протягом декількох років відповідачі у даній квартирі не проживають. Допомоги по утриманню житла не здійснюють. Позивач самостійно утримує вказане майно та несе витрати з приводу оплати комунальних послуг. Підтвердженням доводів щодо тривалої відсутності відповідачів у вказаній квартирі, слугують Акт №149 і Акт №148 та Акт від 21 лютого 2020 року, зі змісту яких вбачається, що відповідачі за вказаною адресою зареєстровані, однак не проживають. Отже, станом на день подання позову позивач є одноосібним власником квартири, натомість наявність реєстрації інших осіб у житлі позивача створює перешкоди у реалізації права власності та користування позивача. Тому, необхідно усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання, яке призначено на 06 травня 2020 року не з`явилася, однак представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 13 травня 1998 року, виданого Виконкомом Львівської міської ради, квартира, яка знаходиться адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. [PERSON] (батько позивача) та членам сім`ї: [PERSON] (позивач), [PERSON] (мати позивача) по 1/3 частини (а.с.10). Згідно договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. зареєстрованого в реєстрі за №1133 від 5 жовтня 2018 року, [PERSON] (мати позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) доньки [PERSON] , а [PERSON] прийняла як дарунок 1/3 (одну третю) частку квартири [ADDRESS] (а.с.11-13). З свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2007 року вбачається, що [PERSON] (батько позивача), помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 (одну третю) частини квартири [ADDRESS] . Згідно вказаного свідоцтва, позивач успадкувала 1/4 частку спадкового майна, а саме частку квартири [ADDRESS] (а.с.17-18). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини спадкового майна було видано іншим особам, а саме: матері померлого - [PERSON] (бабуся позивача), батьку померлого - [PERSON] (дід позивача) та дочці померлого [PERSON] (рідна сестра позивача). Згідно договору дарування частки квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №29 від 19 січня 2019 року, [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ; рідна сестра позивача) передала безоплатно у власність (подарувала) рідної сестри [PERSON] 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири, а [PERSON] прийняла, як дарунок 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири [ADDRESS] (а.с.14-16). У відповідності до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої 20.02.2020 року ЛКП «Балатон 409» за № 3328 , в квартирі [ADDRESS] , співвласником згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є позивач [PERSON] та зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - співвласники (а.с.6). Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.12.2019 року позов [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про припинення права спільної часткової власності задоволено повністю. Припинено право власності [PERSON] на 1/12 частину квартири [ADDRESS] з виплатою грошової компенсації. Припинено право власності [PERSON] на 1/12 частину квартири [ADDRESS] з виплатою грошової компенсації. Визнано за [PERSON] право власності на 2/12 частини квартири [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/12 частини квартири [ADDRESS] , належної [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2007 року №[NUMBER], виданого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори, в сумі 13 519,50 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень п`ятдесят копійок), яка внесена на депозитний рахунок суду. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/12 частини квартири [ADDRESS] , належної [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2007 року №[NUMBER], виданого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори, в сумі 13 519,50 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень п`ятдесят копійок), яка внесена на депозитний рахунок суду. Вказане рішення набрало законної сили (а.с.21-23). Отже, з вищенаведеного можна дійти висновку, що позивачу належить 12/12 частини квартири [ADDRESS] , а відтак позивач є одноосібним власником вказаного житла. Відповідача протягом декількох років у квартирі [ADDRESS] не проживають, допомоги по утриманню житла не здійснюють. Позивач самостійно утримує вказане майно та несе витрати з приводу оплати комунальних послуг. Факт не проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в спірній квартирі [ADDRESS] стверджується також актами ЛКП «Тополя-406» №149 від 04.10.2018 року, №148 від 04.10.2018 року та актом ЛКП «Балатон-409» від 21.02.2020 року, згідно яких [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , однак не проживають за вищевказаною адресою (а.с.7-9). Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України особа, яка більше шести місяців не проживає без поважних причин за місцем свого проживання може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обставини не проживання відповідача без поважних причин більше шести місяців за місцем реєстрації стверджуються поясненнями позивача, письмовими доказами по справі. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення, а саме слід визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідачів підлягають стягненню в користь позивача 840,80 гривень судового збору.

Outcome: approved