Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

03 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивач, як єдиний спадкоємець, 26 грудня 1983 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, на підставіякої було заведено спадкову справу. В зв`язку з проживанням на території Красноярського краю Російської Федерації та відсутністю коштів позивач не мала можливсті з`явитись до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Зверувшись в 2019 році до Шепетівської міської нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на нього. А тому, просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку загальною площею 25,1 кв.м., житловою площею 13,1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Шепетівка Хмельницької області. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити. Представник Шепетівської міської ради Хмельницької області Буценко Р.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, при розгляді даної справи покладався на розсуд суду. В зв?язку з неявкою сторін фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі і зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 01 червня 1963 року. Даний факт також підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05 листопада 1967 року, актовий запис №281, згідно якого позивач 05 листопада 1967 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] в м. Шепетівка Хмельницької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01 грудня 1983 року Шепетівським міським РАЦС. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] , яку нотаріально формити не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння. Факт належності спадкодавцю домоволодіння, яке побудоване в 1961 році, та на яке не виготовлялося свідоцтво про право власності, відповідно до Листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в даному випадку підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що виготовлений 07 серпня 2019 року за заявою позивача. Відповідно до довідки про вартість майна № 01-08/08-19 від 08 серпня 2019 року, вартість будинковолодіння, що складається з одноповерхового глиновалькованого житлового будинку (літ. А-І) загальною приміщень 25,1 кв.м, в т.ч. житловою 13,1 кв.м, та розташоване по [ADDRESS] , становить 77 380 грн. Згідно листа комунального підприємства «Шепетівське бюро технічної інвентаризації» № 652 від 15 серпня 2019 року житловий будинок [ADDRESS] був побудований 1973 року [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого 06 червня 1961 року нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер 1566. Житловий будинок в експлуатацію не зданий, право власності не зареєстровано. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконним нормативним актом - Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач прийняла спадщину і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. За таких обставин судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання її права власності на спадкове майно в порядку спадкування. 21 лютого 1984 року за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа №41/1984, згідно якої до складу спадкового майна входить домоволодіння по [ADDRESS] . Однак, згідно довідки №850/01-16 від 15 серпня 2019 року, виданої завідувачем Шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А., позивачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на даний житловий будинок. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Оскільки [PERSON] , якій належало домоволодіння по [ADDRESS] , померла, тому зареєструвати у відповідному реєстраційному органі право власності не вбачається можливим. В свою чергу, без цього в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину позивач [PERSON] також не може. Однак, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, будинок з належними до нього надвірними побудовами, який входить до складу спадкового майна, побудований на законних підставах, спадкодавець за життя набув у встановленому законом порядку права власності на нього, [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] , інших спадкоємців не має, спір про спадкове майно відсутній, тому суд дійшов висновку, що право позивача на спадщину підлягає захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно та вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved