Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

04 вересня 2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , після чого відкрилась спадщина за законом, в тому числі на гаражний бокс № [NUMBER] , площею 19,2 кв.м на 6 поверсі першої черги комплексу літ. 2а, що розташований за адресою [ADDRESS] . 16 жовтня 2018 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в тому числі й на гаражний бокс. 16 жовтня 2018 року приватний нотаріус прийняла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс з тих підстав, що державна реєстрація права власності на спадкове майно відбулось на підставі документів не передбачених для реєстрації права власності на спадкове майно. Ураховуючи те, що позивач має право на спадкове майно, оскільки прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, наявні підстави для визнання за нею права власності на зазначене спадкове майно. Ухвалою судді від 07 вересня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду в порядку загального позовного провадження. 17 листопада 2020 року від ГБК «Ямський» надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що [PERSON] був членом ГБК «Ямський». За результатами жеребкування, проведеного у 2007 році за [PERSON] було закріплено гаражний бокс № [NUMBER] , площа якого згідно з технічним паспортом складає 19,2 кв.м. Необхідний внесок на будівництво гаражного боксу [PERSON] сплатив у встановлений строк у повному обсязі. Відповідно до вимог п. 4.2.8 Статуту ГБК «Ямський» рішенням зборів уповноважених кооперативу (протокол №2/16 від 07 вересня 2016 року зі змінами згідно з протоколом №3/17 від 27 липня 2017 року) [PERSON] надано право на оформлення зазначеного гаражного боксу у власність. Зазначене закріплено актом №А6.022/17 від 12 березня 2018 року. [INFO] [PERSON] помер. Ураховуючи те, що [PERSON] , як дружина померлого має право на спадщину за законом, позовні вимоги підлягають задоволенню. 22 грудня 2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказано на те, що незважаючи на те, що ГБК «Ямський» видав спадкоємцю довідку, в якій зазначено, що спадкодавець сплатив пайові внески за гаражний бокс і що довідка видана для оформлення права власності, однак спадкодавець не скористався своїм правом для оформлення права власності на зазначене нерухоме майно, правовстановлюючі документи та державна реєстрація на гаражний бокс за померлим відсутні, тому позивач не може успадкувати право власності на гаражний бокс, яке було відсутнє у спадкодавця на момент смерті. Крім того, позивач не вказала, на підставі чого позов подано саме до Київської міської ради, позивач не подала докази щодо відношення Київської міської ради до вказаного майна. 22 грудня 2020 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі. 23 грудня 2020 року від ГБК «Ямський» надійшли додаткові пояснення, в яких вказано про те, що у зв`язку з введенням в експлуатацію першої черги комплексу, який будується і у складі якого перебувають, зокрема й гаражні бокси членів кооперативу, що підтверджується Сертифікатом серії ІУ №163171880484, виданим Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 07 липня 2017 року на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 22 червня 2017 року. Кооперативом було підготовлено і 12 березня 2018 року видано представнику [PERSON] за довіреністю передбачені законодавством документи для оформлення права власності [PERSON] на зазначений гаражний бокс. Зазначені документи цього ж дня були подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Юдіну М.А. для проведення відповідних дій з реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речових прав [PERSON] на зазначений гаражний бокс. Факт подання цих документів підтверджується підписом нотаріуса, копія якого додана представником позивача до відповіді на відзив та представником ГБК «Ямський» до цих прояснень. Отже, кооперативом та [PERSON] при житті було вжито передбачені законом заходи, необхідні для оформлення в установленому законом порядку на підставі відповідних документів права власності на відповідний гаражний бокс. Реєстрація речових прав [PERSON] здійснена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 березня 2018 року, що підтверджується витягом з цього реєстру. Затримка Юдіним М.А. реєстрації права власності тільки 26 березня 2018 року, тобто після смерті [PERSON] не може бути підставою для невизнання права власності на цей гаражний бокс за спадкоємцем за законом. Крім того, оскільки право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому твердження відповідача про можливість прийняття у члени кооперативу додатково його спадкоємця та здійснити повторно оформлення права власності на той же гаражний бокс цього спадкоємця, тобто іншої особи є недоцільним. 23 грудня 2020 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив про те, що [PERSON] скористався своїм правом на реєстрацію свого права власності на спадкове майно, та з підстав, які від нього не залежали, право власності, на яке було зареєстровано лише після смерті [PERSON] , що не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] з 28 липня 1963 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] був членом ГБК «Ямський». За результатами жеребкування за [PERSON] було закріплено гаражний бокс № [NUMBER] , площа якого згідно з технічним паспортом складає 19,2 кв.м. 07 липня 2017 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано сертифікат ІУ №163171880484 про готовність об`єкту будівництва, а саме: будинку [ADDRESS] , замовником якого є ГБК «Ямський». Згідно з довідкою від 12 березня 2018 року [PERSON] сплатив необхідний внесок на будівництво гаражного боксу у встановлений строк у повному обсязі. Відповідно до вимог п. 4.2.8 Статуту ГБК «Ямський» рішення зборів уповноважених кооперативу (протокол №2/16 від 07 вересня 2016 року зі змінами згідно з протоколом №3/17 від 27 липня 2017 року) [PERSON] надано право на оформлення закріпленого за ним гаражного боксу у власність. Факт сплати [PERSON] пайового внеску підтверджується актом 17 від 12 березня 2018 року №А6.022/17. 12 березня 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. прийняв від [PERSON] документи для державної реєстрації права власності. [INFO] [PERSON] помер. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] 26 березня 2018 року зареєстровано право власності на гаражний бокс на 6 поверсі першої частини Комплексу в літ. 2А на [ADDRESS] . 16 жовтня 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. прийняла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] з підстави того, що державна реєстрація права власності на спадкове майно відбулось на підставі документів не передбачених для реєстрації права власності на спадкове майно. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначене право кожної особи на захист свого порушеного цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до частини першоїстатті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 319 ЦК України). Згідно зі статями 321, 386 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (стаття 1297 ЦК України). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, особа яка є спадкоємцем померлого, зобов`язана звернутись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Оскільки позивач є спадкоємицею першої черги та постійно проживала зі спадкодавцем, вона звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом в установлений чинним законодавством строк. Згідно з частинами 1, 2 статті 191 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно з усталеною судовою практикою свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 755/7103/18 (провадження № 61-13162св19). [PERSON] , звернувшись до приватного нотаріуса, отримала від нотаріуса відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що державна реєстрація права власності на спадкове майно відбулось на підставі документів не передбачених для реєстрації права власності на спадкове майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Ураховуючи те, що за життя [PERSON] був членом ЖБК «Ямський», сплатив пайовий внесок, за ним було закріплено гаражний бокс № [NUMBER] , площею 19,2 кв.м, в установленому законом порядку він звернувся до приватного нотаріуса для проведення реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, однак помер, в той час як приватний нотаріус зареєстрував право власності на нерухоме майно вже після смерті спадкодавця, тому визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно є ефективним способом поновлення її порушених прав, що сприятиме стабільності цивільного обороту. За таких обставин, наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved