Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

04 грудня 2020 року в суд надійшов позов [PERSON] та [PERSON] до відповідача [PERSON] \~ про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначають, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.01.2020р. На даний час у квартирі зареєстрований колишній співвласник квартири [PERSON] , який фактично у квартирі не проживає більше 10 років, оскільки перебуває за межами країни у Російській Федерації. Повідомляють, що зв`язку із [PERSON] у них немає, а без останнього зняти особу з реєстрації можливо лиш за рішенням суду. При цьому, реєстрація місця проживання в квартирі [PERSON] , який не є членом їхньої сім`ї та з яким домовленостей про збереження права на проживання в квартирі немає, порушує їхні права щодо вільного користування та розпорядження майном. З огляду на зазначене, просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, проте в позовній заяві та в письмових заявах від 04.12.2020р. та від 08.12.2020р. просили розгляд справи провести за їхньої відсутності на підставі наявних матеріалів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 2-4, 16-17, 23-24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27), що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22); жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов до закінчення встановленого судом строку не скористався. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивачів, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що на даний час співвласниками квартири [ADDRESS] , є позивачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.01.2020р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 31, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №196191770 та № 196192286 від 14.01.2020р. (а.с.10-12). Із вищевказаного договору, вбачається, що колишніми власниками спірного житла за адресою: [ADDRESS] ,\~ були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). На даний час в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані позивачі [PERSON] , [PERSON] , їхні діти [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 1998 року народження,\~ [PERSON] , 2012 року народження,\~ та відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою № 4238 від 01.12.2020р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради (а.с.13). В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживав та не проживає за місцем реєстрації більше десяти років, позивачі [PERSON] та [PERSON] надали акт обстеження сім`ї від 27.10.2020р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Скрипник О.В. та сусідів - мешканців квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідача, який не є членом сім`ї позивачів та з яким домовленостей про збереження права на проживання в квартирі немає, створює незручності та обмежує права співвласників на користування та розпорядження квартирою. Доказів, які б спростовували твердження позивачів\~ [PERSON] та [PERSON] , відповідачем [PERSON] \~ суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. А згідно ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. При цьому, право власності припиняється, зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України у разі відчуження власником свого майна. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особи, які не є членами сім`ї власника квартири, відповідно до ст.158 ЖК України, користуються жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відчуження цією особою житла. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] відчужив належне йому майно, не являється членом сім`ї позивачів, фактично не проживав та не проживає у спірній квартирі [ADDRESS] , понад 10 років та жодних домовленостей, в тому числі договорів, між позивачами - співвласниками квартири та відповідачем щодо збереження за ним права на проживання в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню по 420, 40 грн. судового збору на користь кожного позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved