Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

02.10.2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 07.09.2017 року з 1/4 частки від доходу до 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 07.09.2017 року Шевченківський районний суд м. Львова видав наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Копію судового наказу отримано його представником 20.09.2017року. Відповідно до приписів частини 7 статті 105 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Вимоги [PERSON] щодо стягнення з позивача аліментів в розмірі 1/4 доходу, позивач [PERSON] категорично заперечує, вважає що вони є необгрунтованими та безпідставними. Через його відсутність у судовому засіданні під час винесення даного наказу, позивач не мав можливості надати суду докази, що могли істотно вплинути на розмір стягнених аліментів. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до положень частини 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, у зв'язку з розглядом справи в порядку наказного провадження, позивач не мав змоги подавати свої доводи та міркування щодо обставин справи. Позивач вказує, що його середній дохід становить близько 30000-32000 гривень в місяць, що підтверджується актами виконаних робіт. З даної суми він сплачує 5% податку, ЄСВ, також несе витрати на оплату комунальних послуг у приміщеннях, які здаю в оренду (копії квитанцій додаються, в середньому 5000 гривень щомісячно). Станом на сьогодні якщо буде стягнено 1/4 частки від отримуваної позивачем суми в місяць на утримання доньки, то дана сума становитиме 7500-8000 гривень. Вважає, що дана сума є необгрунтованою і не є необхідною сумою для її утримання, а є значно завищеною. Таки чином виходить, що в місяць на утримання доньки, [PERSON] необхідно 15000-16000 грн., що явно значно перевищує потреби дитини відповідного віку. Окрім цього після сплати податку, витрат на сплату комунальних послуг та інших регулярних витрат, що несе позивач [PERSON], його дохід буде меншим від утримання, яке отримає його донька. Водночас, слід враховувати, що дохід ФОП не є його чистим прибутком, адже з суми доходу оплачуються податки, збори, комунальні послуги та інші необхідні витрати для здійснення підприємницької діяльності. Також, [PERSON] зазначає, що на його утримані знаходиться непрацездатна матір, [PERSON] З огляду на викладене, враховуючи те, що майновий стан позивача не відповідає тим обставинам, які були повідомлені [PERSON] у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу, є необгрунтованим розмір грошового утримання [PERSON], який явно не відповідає фактичним потребам дитини, а тому вважає, що на утримання доньки [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 3000 грн. Враховуючи вищевикладене, вимушений звернутися до суду. 24 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, в якому просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме стягувати з [PERSON], 08.06.1972р.н., на користь [PERSON], 22.04.1970р.н., аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 16000 грн. щомісячно, починаючи з 27.11.2017 року до дня досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення, на суму платежу за один місяць в розмірі 16 000грн. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог покликається на те, 07 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова виніс Судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] ([INFO]), в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною ПОВНОЛІТТЯ. Судовий наказ не оскаржувався та набрав законної сили 17.09.2017 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В ньому він просить суд зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 07.09.2017 р. з 1/4 частки від доходу до 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Натомість, [PERSON] подала заперечення на позов [PERSON], у якому вказала, що «сума середньомісячного утримання Каті становить близько 17000 грн.». На підтвердження такого твердження [PERSON] надала суду орієнтовний розрахунок запланованих витрат на дочку [PERSON] до досягнення нею повноліття. [PERSON] на даний час є безробітною. Вона здійснює постійний догляд за своїм батьком, [PERSON], якому вже 77 років. За останні 5 років він пережив декілька інсультів. Йому поставили діагноз: цереброваскулярна хвороба III ступеня та гіпертонічна хвороба III ступеня. Стан здоров'я батька позивачки особливо погіршився у березні-квітні 2015 року. Через це він останні 2 роки потребує постійного догляду [PERSON] До того ж, [PERSON] самостійно сплачує комунальні платежі за місцем свого проживання. Адже в її квартирі проживають окрім неї двоє дітей без самостійного доходу (оскільки навчаються) та пенсіонер за віком (пенсія якого йде на його ліки та харчі). З початку осені 2017 року [PERSON] почала отримувати орендну плату за гараж (дохід від оренди становить 4000 грн./міс.). Інших доходів у 2017 році [PERSON] не отримувала (в матеріалах справи наявна відповідна довідка з ДФС у Л/о). З цієї суми (4000,00 грн.), враховуючи її майновий стан, [PERSON] об'єктивно має можливість витрачати на утримання її доньки 1 000, 00 грн. на місяць. Для належного утримання та забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] необхідно ще 16 000, 00 грн./міс. Розмір аліментів, визначений судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова становить 1/4 частки від доходу [PERSON] (що на даний час становить 13 836, 50 грн., тобто четверта частина від його середньомісячного чистого доходу: 55 346, 00 грн.). У зв'язку з цим вказує, що вона,[PERSON], змушена просити суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання [PERSON], до 16 тис. грн. , щомісячно. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини: Стан здоровя дитини: [PERSON] 13 років. Вона переживає складний перехідний період; у 2012-2013 роках (коли Каті було 9-10 років) її батьків тримали під вартою у Львівському СІЗО протягом 6-ти місяців; у вересні 2013 року батьки [PERSON] розійшлися. Після численних сварок, свідками яких були і діти (Катя та [PERSON]), тато пішов з дому. Через декілька років діти дізналися, що в тата була інша жінка; з вересня 2017 року Катя є «заручником» судових спорів між її батьками. Для прикладу, після присудження аліментів [PERSON] раптом почав робити вигляд, що він активно цікавиться долею Каті. Нарешті познайомився з класною керівничкою Каті. А 13 вересня зіпсував дитині відпочинок на морі, зчинивши шум з приводу начебто зникнення Каті. Достеменно знаючи про місцезнаходження дочки, [PERSON] заявив в поліцію про її зникнення. Крім цього, наступний день після долучення до матеріалів справи, орієнтовний розрахунок запланованих витрат на дочку [PERSON] до досягнення нею повноліття з подачі [PERSON] став об'єктом жвавого обговорення серед вчителів [PERSON]. Звичайно такі непродумані дії батька вчинили свій негативний вплив на емоційний стан Каті. Декілька днів вона вирішила перечекати вдома, поки у школі «вляжеться шум». Через сукупність усіх цих факторів у дитини часто болить голова та живіт. [PERSON] декілька разів водила Катю в медичні заклади на здачу аналізів. Однак причину таких нездужань поки не з'ясували. [PERSON] має намір звернутись за допомогою до дитячого психолога. Проте наразі не має можливості оплачувати послуги такого спеціаліста (звертає увагу, що такі витрати [PERSON] не включила до орієнтовного розрахунку). Крім цього, Катя захоплюється читанням. Від цього у неї значно погіршився зір. Витрати на окуліста [PERSON] також не врахувала при складенні орієнтовного розрахунку. Щодо матеріального становища дитини, то [PERSON] на даний час є малолітньої (13 років). Вона навчається в школі. Самостійних джерел доходу в неї немає. Заощаджень рахунків у банках вона також не має. [PERSON] не має у власності жодного об'єкта нерухомого майна. 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: Стан здоровя платника аліментів. [PERSON] на даний час не хворіє. Він не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність яких-небудь проблем із його здоров'ям. Матеріальне становище платника аліментів. [PERSON] подав до суду документи, які підтверджують, що на даний час він здійснює підприємницьку діяльність. Він зареєстрований як фізична особа підприємець. Свої доходи позивач (платник аліментів) декларує щоквартально, як підприємець на третій групі єдиного податку. Як слідує з платіжного доручення № 58 від 10.10.2017 р. (поданого представником позивача) за 3-й квартал 2017 року [PERSON] оплатив відрахування по єдиному податку в розмірі 8 850, 00 грн. Тобто 2 950, 00 грн. за місяць. Отже, оскільки він здійснює підприємницьку діяльність як підприємець на третій групі єдиного податку та сплачує 5 % від декларованого доходу, то середньомісячний декларований дохід платника аліментів від його підприємницької діяльності за липень-вересень 2017 року становив 59 000, 00 грн. З урахуванням, того що [PERSON] сплачує єдиний податок (2 950, 00 грн./міс.) та єдиний соціальний внесок (704, 00 грн./міс.), чистий дохід від його підприємницької діяльності, яка полягає у здачі в оренду власного нерухомого майна, становить 55 346, 00 грн./міс. Твердження платника аліментів про те, що деякі орендарі мають бажання розірвати договори оренди чи відмовляються сплачувати частину орендної плати, ніяким чином не свідчать про погіршення його майнового стану. Адже [PERSON] не втратив жодного об'єкта нерухомості, яке є джерелом його доходів. А тому він має можливість ці приміщення здавати в оренду комусь іншому. Крім цього, декларуючи свій дохід, [PERSON] вказує лише отримані доходи (сплачені на його рахунок). Таким чином, він не декларує ті можливі доходи, які він отримав внаслідок недобросовісних дій орендарів. 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина: У платника аліментів є повнолітній працездатний син [PERSON] (23 роки), який проживає разом з [PERSON] Остання ніколи не зверталася до суду з вимогою стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їхнього сина. Твердження [PERSON] про те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, [PERSON], спростовуються додатковими поясненнями представника [PERSON] від 06.11.2017 р., згідно яких [PERSON] «готує їсти [PERSON], оскільки в нього на це немає часу та можливостей.», а її дочка [PERSON] допомагає мамі «коштами, ліками та продуктами харчування». Також це твердження спростовується поясненнями [PERSON] та [PERSON] (сусідів [PERSON]О.) від 28.10.2017 р., згідно яких [PERSON] (мати [PERSON]В.) працює продавцем у продуктовому магазині «Молочна світлиця», що знаходиться в одному з приміщень, які належать [PERSON] Їм це відомо, оскільки магазин знаходиться біля будинку, де вони проживають. Таким чином, немає жодних підстав стверджувати, що на утриманні [PERSON] знаходиться його мати, яка працює продавцем у продуктовому магазині, та якій кошти, ліки і харчі дає повнолітня працездатна донька [PERSON] Інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина у [PERSON] немає. 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів: Так, платник аліментів володіє низкою об'єктів рухомого і нерухомого майна. Зокрема, це: нежитлова будівля літ. «В-2» площею 80,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, буд. 7а; нежитлові приміщення загальною площею 774,9 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, буд. 7а; будівля літера «3-1» загальною площею 257,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, буд. 7а; житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Рядова, 34; незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Горбки, вул. Радянська, буд. 28; автомобіль «Mazda СХ-7» (реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова) JMZER893 800120249). Нежитлові приміщення платник аліментів здає в оренду від чого і отримує дохід. 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів (...), сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, (...): Платник аліментів ([PERSON]В.) потратив 24 000, 00 грн. (сума перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи) «за підключення ще однієї гілки електропостачання для окремого лічильника» (цей факт підтверджується додатковим поясненнями представника [PERSON] від 06.11.2017 р.). 4) інші обставини, що мають істотне значення : з 01 жовтня 2017 року [PERSON] вирішив збільшити в 6 разів орендну платню для одного з орендарів (з 2 000, 00 грн. до 12 000, 00 грн. за місяць). А з 01 листопада 2017 року [PERSON] почав здавати в оренду квартиру за адреса м. Львів, вул. Моринецька, буд. 7а. Вартість оренди становить 5 000, 00 грн./міс. Таким чином, 01 жовтня 2017 року матеріальне становище платника аліментів змінилося в кращу сторону. Адже наявні в матеріалах справи документи свідчать, що дохід [PERSON] в жовтні-листопаді 2017 року зріс на 15 000, 00 грн. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представники позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просять первісний позов задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] заперечили, підтримавши письмові запереченні, долучені до матеріалів справи та просили у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісний позов заперечив, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, та просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що сторони по справі колишнє подружжя. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07.11.2017 року. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 37). Донька [PERSON] проживає з матірю [PERSON] за адресою: м. Львів, вул. Моринецька, 5/4. Вказане підтверджується довідкою ЛКП «Янів-405» від 30.08.2017 року (а.с.38). Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 07.09.2017 року заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.20). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Так, згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувачі аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров'я когось із них. У разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 05.06.2014 року, [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування та платником єдиного податку (а.с.22). Відповідно до Податкового кодексу, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - субєкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень. Позивач [PERSON] належить до 3 групи платників єдиного податку. З пояснень позивача [PERSON] вбачається, що його середній дохід становить близько 30000-32000 гривень в місяць, що підтверджується актами виконаних робіт. З даної суми він сплачує 5% податку, ЄСВ, також несе витрати на оплату комунальних послуг у приміщеннях, які здає в оренду (в середньому 5000 гривень щомісячно). Станом на сьогодні якщо буде стягнено 1/4 частки від отримуваної позивачем суми в місяць на утримання доньки, то дана сума становитиме 7500-8000 гривень. А тому вважає, що дана сума є значно завищеною. Таки чином, з вищевикладеного можна зробити висновок, що в місяць на утримання доньки, [PERSON] необхідно 15000-16000 грн., що значно перевищує потреби дитини відповідного віку. Водночас, слід враховувати, що дохід ФОП не є його чистим прибутком, адже з суми доходу оплачуються податки, збори, комунальні послуги та інші необхідні витрати для здійснення підприємницької діяльності. Крім того, згідно норм Податкового кодексу України, фізичні особи-підприємці на спрощеній системі оподаткування звітують щоквартально та позбавлені можливості щомісячно визначати свій чистий дохід, а відтак і позбавлені можливості нараховувати та сплачувати аліменти щомісячно. Відтак, при визначенні нового розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоровя спільної дитини. Зважаючи на вказане, та, враховуючи в сукупності, те, що обов'язок утримання дітей покладено на обох батьків; те, що дитина проживає з матірю, а мати [PERSON] не працює; те, що позивач [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування та платником єдиного податку, бере участь в утриманні, а також в оплаті за навчання його старшого сина у вищому навчальному закладі, має на утриманні матір [PERSON], заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку змінити розмір аліментів які сплачуються на утримання доньки [PERSON], [INFO], а саме з 1/4 частки від доходу щомісячно, на 3000 грн. щомісячно, починаючи з часу набрання рішення законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів є підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, то такий, на думку суду, не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні [PERSON] та її представником не доведено факту зміни матеріального стану [PERSON] чи інших обставин, передбачених ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів. Посилаючись на зміну майнового стану [PERSON], позивач за зустрічним позовом не надала суду докази, в чому полягає поліпшення його майнового стану з часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Крім того, первісні позовні вимоги, які судом задоволено є взаємоповязаними з зустрічними позовними вимогами, а тому, аліменти, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], відповідають інтересам дитини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстав вважати, що матеріальне становище [PERSON] та стан здоровя дитини з часу постановлення рішення про стягнення аліментів суттєво погіршились немає, як і немає підстав збільшувати розмір стягнення аліментів до 16000 грн., а відтак суд вважає вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів не обґрунтованими, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON]О слід відмовити. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Outcome: approved