Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

04.03.2014 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 06.08.2011 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що наполягає на своєму позові. У зв'язку з чим суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивачки, так як від неї надійшла відповідна заява. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але від нього надійшла заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв'язку з чим суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, так як від нього надійшла відповідна заява. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.08.2011року (арк. с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст.182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст.180,183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved