Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

03 січня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує вимоги тим, що 02 жовтня 2013 року між сторонами укладений шлюб. [INFO] року у подружжя народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На підставі цього відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні стосунки між ними припинились з серпня 2018 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. З таких підстав вважаю, що подальше життя та збереження шлюбу суперечить ії інтересам та інтересам дитини. Просить не надавати строк для примирення та після розірвання шлюбу просить залишити ій прізвище чоловіка [PERSON] , а неповнолітню доньку [PERSON] залишити проживати з матір`ю. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 21 січня 2019 року та призначений розгляд справи в загальному порядку. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Зазначають, що надають згоду на розірвання шлюбу, оскільки з серпня 2018 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують. Загальне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливо. Спору про поділ спільного майна немає. Дитина залишається проживати з матір`ю. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Суд розглянув справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2013 року про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблений актовий запис № 1867. Позивачка після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишається проживати з матір?ю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що учасники справи досягли згоди щодо місця проживання дитини з матір`ю, про що зазначили в письмових заявах на адресу суду. Неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю [PERSON] .

Outcome: approved