Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

03.12.2018 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним уточненим позовом, яким просять визнати за кожним з позивачів право власності на 1 / 3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що зареєструвати за собою право власності на свої частки вищезазначеного домоволодіння, що належать їм, як членам колгоспного двору, вони на даний час не можуть через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього їхнього права - з-за відсутності правовстановлюючого документу. Позивач [PERSON] , крім того, просить ще визнати право власності за нею на 1 / 3 частину цього ж будинку, як за спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , що помер [INFO] , - мотивуючи вимогу тим, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї ж причини - за відсутністю належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно - вищевказане домоволодіння. У судове засідання позивачі не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - голова Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області - надіслав суду заяву про те, що сільська рада копію позовної заяви отримала, вимоги позивачів визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, який складався з трьох осіб: [PERSON] , що помер [INFO] р . , та позивачів: [PERSON] та [PERSON] , кожному члену цього колгоспного двору на праві власності, таким чином, належало по 1 / 3 частині вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що підтверджується довідкою Калчевської сільської ради Болградського району Одеської області від 27.09.2018р. за №311 (а.с.20 ); - [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , видане 20.01.2017 року Калчевською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №79), після його смерті відкрилась спадщина на його майно ( а.с.12); - згідно довідки Калчевської сільської ради Болградського району Одеської області від 27.09.2018р. за №311, спадкодавець [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з ним на день його смерті проживали його дружина - позивач [PERSON] , та дочка [PERSON] ( а.с.20); - заповітом від 15.10.2012 року, що посвідчений секретарем Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області та зареєстрований у реєстрі за №89, - спадкодавець [PERSON] заповідав [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось; - з технічного паспорту на садибний житловий будинок від 12.07.2018р. вбачається, що, спірне домогосподарство дійсно розташоване на [ADDRESS] (а.с.16-19); - рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно №44207729 від 23.11.2018р., позивачу [PERSON] відмовлено у державній реєстрації його права власності на частину вказаної нерохомості через відсутність правовстановлюючого документу (а.с.23); - рішенням державного реєстратора №44206615 від 23.11.2018р., позивачу [PERSON] відмовлено в реєстрації права власності її частини вказаної спірної нерухомості через відсутність правовстановлюючого документу на неї (а.с.24); - постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори в місті Одеса від 12.11.2018 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тієї ж причини (а.с.22); - з відповіді Одеського державного нотаріального архіву №631/01-20 від 20.02.2019р., вбачається, що спадкова справа щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . - заводилася, спадкоємцем його майна за заповітом є позивач [PERSON] , яка вже на частину спадщини отримала свідоцтва про право на спадщину (12.12.2017р., р.№3-1255 і №3-1256, а.с.35,38), спадкова справа не містить інших заяв про прийняття зазначеної спадщини; - відповідно до заяви представника Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що до правовідносин, які виникли до ухвалення 15.04.1991р. ЗУ «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. За положеннями п.26 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Ст.16 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. А статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивачі, будучи як члени колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] та не можуть зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються їх права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене їх право потребує захисту у судовому порядку. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів на вказані у позові частини вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, підтверджується вищевикладеними відомостями та доказами, дослідженими судом, що містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved