Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

02 червня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 20312 грн 77 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29 червня 2011 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг та отримавши кредитну картку «Зарплатна». 26 жовтня 2011 року вказану кредитну картку було переоформлено на престижну кредитну картку «Універсальна 55 днів», на підставі чого [PERSON] отримав кредит у розмірі 15\~000 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків з розрахунку 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Однак, відповідач свої зобовязання за договором не виконує, у звязку із чим у нього перед банком виникла заборгованість на суму 20312 грн 77 коп., з яких 13\~574 грн 87 коп. заборгованість за кредитом; 4\~894 грн 43 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 400 грн заборгованість за комісією; 500 грн штраф (фіксована частина), 943 грн 47 коп. штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 67). Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 жовтня 2011 року [PERSON] заповнено та підписано анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 6). Згідно із заявою відповідачу оформлено зарплатну картку. Вказана обставина підтверджується самим змістом заяви позичальника, в якій зазначено, що він із переліченими документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір. 26 жовтня 2011 року вказану кредитну картку було переоформлено на престижну кредитну картку «Універсальна 55 днів». На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків будь-яких платежів, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн та 5% від суми позову. Відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за договором не виконує. Так, станом на 31 березня 2015 року його заборгованість по кредитному договору становить 20312 грн 77 коп., з яких: 13574 грн 87 коп. заборгованість за кредитом; 4894 грн 43 коп. заборгованість з процентів за користування кредитом; 400 грн заборгованість за комісією, що складає 18869 грн 30 коп.. Вказаний розрахунок відповідає змісту наданої відповідачем виписки по картці №4149437712537123, згідно з якою заборгованість [PERSON] станом на 31 березня 2015 року становить 18869 грн 30 коп. (а.с. 59). Крім того, банком нараховано штраф у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 943 грн 47 коп. (5% від ціни позову). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій\~статті 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України,\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобовязання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання. За приписом\~ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням №IНN92В1413 від 12 травня 2015 року, доданим до матеріалів справи (а.с.1). Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов частково, стягує з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved