Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

02.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений у встановлений законом спосіб, просив справу розглянути у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається із 1/2 частини жилого будинку [ADDRESS] (а.с.11,14,15). Єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця була матір позивача - [PERSON], яка своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але спадщину прийняла у встановленому ст. 1268 ЦК України порядку, бо як на момент смерті спадкодавця так і по день власної смерті постійно проживала та була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, являється співвласником будинку [ADDRESS] (а.с.12-14). [INFO] [PERSON] померла, так і не отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON].(а.с.79). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] відповідно до заповіту, посвідченого виконкомом Дробишевської селищної ради Краснолиманського району 05.07.2002 року по реєстру № 56, являється позивач, який своєчасно звернувся до нотаріальної контори, але отримав свідоцтво про право на спадщину лише на 1/2 частину будинку [ADDRESS], власником якої являється відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.03.1982 року, зареєстрованого Слов»янським БТІ 29.03.1982 року у реєстрову книгу за № 448(а.с.14,19,79). При цьому в посвідченні свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину будинку [ADDRESS], власником якого являвся [PERSON], яку у встановленому законом порядку прийняла [PERSON], позивачу постановою державного нотаріуса від 13.08.2014 року було відмовлено з тих підстав, що на момент смерті [PERSON] не отримала правовстановлюючий документ на вказане майно(а.с.18). Однак відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд вважає, що зі смертю спадкодавця право власності не припиняється, а припиняється відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України лише цивільна правоздатність фізичної особи у момент її смерті. Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Перелік підстав припинення права власності, передбачений ч.5-6 ст.41 Конституції України, главою 25 ЦК України, є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Але вказані норми права не передбачають як підставу припинення права приватної власності смерть самого власника. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняла спадщину у встановленому порядку бо постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] як на час відкриття спадщини, так і після його смерті, від прийняття спадщини не відмовилася(а.с.12,16,79). Незважаючи на те, що статтею 1297 ЦК України передбачений обов»язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це майно, але жодною нормою права не обмежений строк, на протязі якого спадкоємець повинен це зробити, бо ст.1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Тобто в діючому законодавстві існують прогалини і невідповідності щодо порядку та строків оформлення спадкоємцями своїх спадкових прав, котрі на погляд суду не можуть бути підставою припинення права власності спадкодавця на таке майно. Суд також враховує, що згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Але надані позивачем докази свідчать про те, що спірне спадкове майно спадкодавець прийняв у встановленому законом порядку, незаконність прийняття спадщини в судовому порядку не встановлено. Тому суд приходить до висновку про те, що позивач в результаті прогалин законолдавства, позбавлений можливості у позасудовому порядку успадкувати та зареєструвати право власності на належне йому по закону нерухоме майно, у зв'язку з чим відповідно до ст. 392 ЦК України він має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним такого права. Тобто судом встановлено, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню бо право власності на спадкове майно перейшло до позивача відповідно до закону.

Outcome: approved