Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

04.01.2017 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.06.2014 року по вул. Амурській в м. Києві з вини відповідача, який керував автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП). При цьому на час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], який мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за [NUMBER] з терміном дії з 26.10.2013 року по 25.10.2014 року. Зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій стороні. У зв'язку з настанням страхової події позивач 20.01.2015 року здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 18 812 грн. 97 коп. Після проведення виплати у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі понесених витрат, а саме, виплачене страхове відшкодування у сумі 18 812 грн. 97 коп., а також судовий збір за подання позову до суду у сумі 1378 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомилав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25.06.2014 року близько 19 год. 00 хв. по вул. Амурській в м.Києві сталася ДТП за участю автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] При цьому, відповідно до постанови Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2014 відповідача було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП, а провадження у справі закрито в зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що Апеляційний суд м.Києва перевіряв апеляційну скаргу [PERSON] щодо законності рішення суду відносно [PERSON], що саме по собі не свідчить про відсутність в діях іншого учасника ДТП - [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України. Водночас, в результаті вказаної ДТП пошкоджено автомобіль марки «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності [NUMBER], укладеним із страховою компанією - Приватне акціонерне товариство «СК «Інтер Експрес», строк дії даного Поліса з 26.10.2013 року по 25.10.2014 року. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено у судовому засіданні, на день вчинення ДТП відповідач не мав чинного Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку №612 від 11.07.2014 року, який складений оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], складає 45 151,12 грн., в тому числі й ПДВ - 7 525,19 грн. В свою чергу, положеннями ст. 22 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно п.17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. При цьому, відповідно до положень ч.3 ст. 1188 ЦК України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежить від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що потерпілою особою не було надано підтвердження про відновлення транспортного засобу на СТО, яке є платником ПДВ, а в діях обох водіїв вбачається порушення ПДД, згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.07.2014 року позивачем було видано наказ №226 від 15.01.2015 року (а.с. 9), відповідно до якого позивач виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 18 812,97 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №9067 від 19.01.2015 року. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн. які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved