Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

04 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення суду від 14 травня 2014 року у справі за його позовом до Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Заява мотивована тим, що 14 травня 2014 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області у справі №739/656/14-ц винесено рішення, яким повністю задоволено його позов про визнання в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 4,79 гектари із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Імені Мічуріна», розташованих на території Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яка належала [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН №006123, виданого 01 квітня 2003 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на землю за №548. При цьому під час розгляд справи суду було надано інформацію про розмір зазначеної земельної ділянки із зазначенням до сотих (два знаки після коми) гектара. Водночас, після виготовлення землевпорядної документації виявилося, що у державному акті на право власності на земельну ділянку її площа прописується із зазначенням до десятитисячних (чотири знаки після коми) гектара. Згідно витягу з Державного земельного кадастру площа земельної ділянки, право власності на яку визнано за заявником, становить не 4,79 га, а 4,7909 га, у зв'язку з чим виникла потреба у роз'ясненні рішення суду щодо площі земельної ділянки, право власності на яку визнано за заявником. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити, роз'яснивши рішення суду від 14 травня 2014 року в частині площі земельної ділянку, право власності на яку визнано за ним. Представник заінтересованої особи - Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області до суду не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце судового розгляду. Відповідно до частини третьої статті 221 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 221 Цивільного процесуального кодексу України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Як встановлено, рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2014 року у цивільній справі №739/656/14-ц за позовом [PERSON] до Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку, позов задоволено повністю, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4,79 гектари із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Імені Мічуріна», розташованих на території Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яка належала [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН №006123, виданого 01 квітня 2003 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на землю за №548. Приймаючи рішення про задоволення позову та визнаючи за заявником право на земельну ділянку площею 4,79 га суд виходив з того, що в державному акті серії ІІІ-ЧН №006123, виданому 01 квітня 2003 року [PERSON], спадщину якого прийняв заявник, було зазначено саме такий розмір вказаної земельної ділянки, тобто зазначено її розмір з точністю до 0,01 гектара, а не з точністю до 0,0001 гектара. Вказаний державний акт був виданий відповідно до вимог чинних на час його видачі нормативних актів. Водночас, у подальшому вимоги до заповнення державних актів були змінені і згідно пункту 2.4 «Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затвердженої наказом голови Державного комітету України із земельних ресурсів №325 від 22 червня 2009 року, у державному актів, в рядку «є власником земельної ділянки» площа земельної ділянки прописується із зазначенням до 0,0001 га. З викладеного вбачається, що у державному акті, на право власності на земельну ділянку, виданому спадкодавцеві заявника, не було відображено площу земельної ділянки, право власності на яку визнано за заявником рішенням суду, із зазначенням до 0,0001 га. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на яку визнано за заявником, площа зазначеної земельної ділянки становить 4,7909 га. Оскільки в рішенні суду від 14 травня 2014 року вказано площу земельної ділянки, право власності на яку визнано за заявником із зазначенням до 0,01 га, а не до 0,0001 га, враховуючи, що на час розгляду заяви зазначене вище рішення суду не виконано, строк, протягом якого рішення може бути виконано, не закінчився і роз'яснення рішення не призведе до зміни його суті та не торкнеться питань, які не були предметом судового розгляду, оскільки зазначення розміру земельної ділянки з точністю до 0,0001 га не свідчить про збільшення розміру цієї земельної ділянки, суд приходить до висновку про необхідність роз'яснити, що площа земельної ділянки, право власності на яку визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Імені Мічуріна», розташованих на території Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що належала [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН №006123, виданого 01 квітня 2003 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на землю за №548, становить 4,7909 га. За таких обставин заяву [PERSON] суд визнає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved