Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

03 липня 2019 до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшли матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу для розгляду по суті на підставі ухвали від 15 квітня 2019 року. Згідно змісту позову, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області за актовим записом №321. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 31 травня 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області за актовим записом №321. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинено, шлюб існує лише формально; сторони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги один до одного. Згідно змісту позову, між сторонами часто відбувалися безпідставні сварки і непорозуміння, постійно виникають розбіжності у всьому, через що між подружжям склалися неприязні відносини. Застосування заходів щодо примирення подружжя позивач вважає недоцільним. За викладених обставин позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 08 липня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, та ухвалою від 26 липня 2019 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала до суду клопотання, згідно якого просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Приймаючи до уваги думку позивача [PERSON] та думку відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 31 травня 2014 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області за актовим записом №321, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 2014 року Відділом РАЦС реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсон. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує; збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду згідно квитанції №4462513 від 05 березня 2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved