Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

03.10.2014 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила зобов'язати останнього усунути перешкоди в користуванні її майном (стіною будинку і земельною ділянкою) шляхом здійснення демонтажу його газових комунікацій з її будинку та з її земельної ділянки з перенесенням і подальшим під'єднанням останніх на його власну земельну ділянку і будинок. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку (домоволодіння), а також земельної ділянки по [ADDRESS]. В 1993 році без будь-якого узгодження з позивачкою, як власницею вказаного будинку та змельної ділянки, відповідачем було здійснено прокладання газових комунікацій для газифікації власного будинку, який розташований по сусідству за адресою [ADDRESS]. Прокладання газових труб було здійснено КРСУ п/о «Київгаз» по зовнішній стіні її будинку, а частину газових комунікацій було прокладено через її земельну ділянку. З 1993 і по цей час стіна її будинку, по якій здійснено прокладання газових труб, стала потребувати проведення капітального ремонту. Прокладені газові комунікації по стіні її будинку і по її земельній ділянці до будинку відповідача унеможливлюють здійснення позивачкою жодних будівельних робіт, що було встановлено комісією та зафіксовано в акті від 04.09.2014. Позивачка зверталася до відповідача в позасудовому порядку з проханням вжити заходів, спрямованих на усунення перешкод під час ремонтних робіт, які вона планувала проводити по закінченню опалювального сезону. Однак досягти згоди з відповідачем їй не вдалося. Безрезультатними виявилися і звернення до ПАТ «Київгаз», яке повідомляло позивачку про те, що відповідач ніяких приписів не порушено. З наведених підстав позивачкою пред'явлено негаторний позов до відповідача. Ухвалою суду від 12.02.2015 провадження у справі в частині вимог позивачки про зобов'язання відповідача демонтувати газові комунікації зі стіни будинку, який належить позивачці - закрито з підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Представник третьої особи ПАТ «Київгаз» в судовому засіданні пояснив, що газифікація будинку відповідача за адресою [ADDRESS] здійснювалась у порядку передбаченому чинним на той час законодавством, будь-яких порушень з боку спеціалізованої організації КРСУ П/О «Київгаз», яка здійснювала безпосереднє будівництво системи газопостачання, допущено не було. В задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS] на підставі договору-купівлі продажу від 12.11.1985, зареєстрованого у виконкомі Жулянської сільської ради народних депутатів за №400. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №049661, виданого [PERSON], їй належить на праві власності земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,1000 га, з кадастровим номером 8000000000:72:525:0071. За ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Встановлено, що будинки позивачки та відповідача підключені до систем газопостачання. Газифікація будинку відповідача по [ADDRESS] проведена у відповідності до технічних умов, виданих на замовлення гр. [PERSON] проектним інститутом «Київпроектреконструкція». Згідно проектного рішення було передбачено підключення житлового будинку [ADDRESS] до існуючого ввідного газопроводу низького тиску (до газового стояку) Ду25мм на стіні житлового будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON] Безпосереднє будівництво системи газопостачання було здійснено в листопаді 1991 року спеціалізованою організацією КРСУ П/О «Київгаз» відповідно до раніше розробленої проектної документації та наступним розробленням виконавчої документації та введено в експлуатацію в вересні 1993 року, про що свідчить акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 09.09.1993 року. Вбачається, що зазначені роботи проведені за письмової згоди [PERSON] (чоловіка позивачки), що підтверджується розпискою від 02.10.1991 року. З наявного в матеріалах справи акту від 27.11.2013, складеного представниками ПАТ «Київгаз», слідує, що при обстеженні системи газопостачання по [ADDRESS] та по [ADDRESS], встановлено, що газифікація житлового будинку [ADDRESS] відповідає проектному рішенню. За змістом ст. 391 ЦК, вимоги негаторного позову полягають в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з цим, в ході судового розгляду позивачкою не надано доказів, які свідчать про існування порушень з боку відповідача, які перешкоджають їй у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS]. Обставини на які посилається позивачка, фактично існують з 1993 року та на протязі всього цього часу не перешкоджали їй у користуванні власності. Таким чином, зважаючи на недоведеність позовних вимог, суд знаходить позов необґрунтованим, у зв'язку з чим приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed