Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

02.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини (хлопчика), який народився 02 лютого 2018 року у м. Харцизьк Донецької області, про що заявником [PERSON] було отримано медичне свідоцтво про народження дитини від Центральної міської лікарні м. Харцизьк Донецької області 19 жовтня 2018 року № 34/29. Заявники не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Підставою для звернення до суду стала неможливість зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про її народження, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. Заявник [PERSON] та [PERSON] подали спільну заяву, в якій просили встановити факт народження їх спільного сина [PERSON], який народився 02 лютого 2018 року в м. Харцизьк, вказавши, що матірю дитини є [PERSON], батьком дитини є [PERSON]. Ухвалою суду від 02. 11.2018 року заява [PERSON] та [PERSON] була залишена без руху, в звязку з невідповідністю заяви вимогам ст.ст. 294, 175 ЦПК України, надано строк для усунення недоліків. 06.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] подали до суду виправлену заяву про встановлення факту, з усуненням недоліків. 06.11.2018 року заявники, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої\~особи Зарічного\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Сумського міського\~управління юстиції\~в судове\~засідання не\~зявився,\~був повідомлений\~належним чином,\~направив заяву\~про розгляд\~справи у\~відсутність представника,\~проти задоволення\~заяви не\~заперечує. Дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Тобто, в порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту народження на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, місто Харцизьк Донецької області є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] не перебувають у шлюбі. [PERSON] є громадянкою України та зареєстрована: м. Харцизьк, м-н. Металургів, 22-а, кв. 3. У шлюбі не перебуває, що підтверджується копією паспорта та оригіналом документа, наданого заявницею для огляду (а.с.4). [PERSON] є громадянином України, і зареєстрований за адресою: [INFO]. Як вбачається з копії дубліката медичного свідоцтва про народження № 3429 від 19 жовтня 2018 року, виданого Центральною міською лікарнею м. Харцизьк Донецької області, 02 лютого 2018 року об 11-35 год. [PERSON] народила хлопчика, вагою 3270,00 грам (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі встановлення факту народження на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. Отже,\~суд має\~достатньо підстав\~вважати,\~що відомості,\~повідомлені заявниками\~про час\~та місце\~народження дитини\~та зазначені\~у отриманих\~ним документах,\~а саме:\~медичному свідоцтві\~про народження\~дитини,\~виданого Центральною\~міською лікарнею\~м.\~Харцизьк Донецької\~області (а.с.9), є правдивими та дають суду достатній рівень впевненості про народження дитини чоловічої статі саме 02 лютого 2018 року в м. Харцизьк Донецької області, та що матірю даної дитини є [PERSON], [INFO]. Із наданого суду оригіналу паспорта заявниці [PERSON], виданого їй 22 грудня 2001 року, встановлено, що в зареєстрованому шлюбі з будь-якою особою вона не перебуває. Крім того, походження дитини від батька [PERSON] визначено відповідно до положень ч. 1 ст. 126 СК України, згідно якої походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Outcome: approved