Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

03 вересня 2020 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання, як особи з якою проживає дитина до досягнення нею трьохрічного віку, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 27 серпня 2019 року між нею та відповідачем, рішенням Лисичанського міського суду Луганської області, був розірваний шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . За останній час після розлучення відповідач матеріально не підтримує сина. Відповідач фізично здоровий, працює та має дохід, на утриманні нікого не має. На даний час, позивачка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною через, що позбавлена можливості самостійно працювати для свого забезпечення та утримання дитини, це і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 14 вересня 2020 року справу прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Вказану ухвалу направлено всім учасникам судового провадження. 09 листопада 2020 року позивач надала суду заяву в якій позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 20). 11 березня 2021 року відповідач у суді отримав копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження, також був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними розписками. Відзиву на позовну заяву суду не надав. Інших клопотань або заяв від учасників справи не надходило. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та позиції позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом досліджені матеріали справи та встановлені наступні обставини. З копії рішення Лисичанського міського суду Луганської області у справі № 415/6028/19 від 27 серпня 2019 року вбачається, що шлюб, зареєстрований 17 лютого 2018 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 17, між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] розірваний. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 4). Довідкою № 256 від 27 серпня 2020 року, виданою Лисичанським медичним фаховим коледжем, підтверджується, що з 27 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року, що [PERSON] надана академічна відпустка по догляду за дитиною у віці до 3-х років (а.с. 6). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 28 серпня 2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки № 105 від 31 березня 2021 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає за вказаною адресою разом з сином [PERSON] , [INFO] , та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини за вказаною адресою не проживає та участі в утриманні не приймає. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип № 4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. При визначенні розміру аліментів суд,

Outcome: approved