Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

02 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що за час спільного проживання його батьки побудували житловий будинок та надвірні споруди по [ADDRESS]. Після смерті [INFO] батька [PERSON] його мати [PERSON] прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном та стала власницею вказаного нерухомого майна. [INFO] померла мати, після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй згадані житловий будинок та надвірні будівлі. Своїм заповітом [PERSON] спадкоємцем свого майна призначила його. Спадкоємець першої черги за законом - відповідач по справі, не претендує на спадщину. Маючи намір прийняти спадщину звернувся із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у зв'язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Просить визнати за ним право власності на вказаний спадковий будинок. Позивач при розгляді справи позовні вимоги збільшив і просить визнати за ним право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Відповідач проти позову не заперечує, згідний аби позивач став власником спадкового нерухомого майна. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. Судом установлено та вбачається із свідоцтва про народження позивача (а.с. 3), що його мати [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть (а.с. 5), своїм заповітом (а.с. 7) належний їй житловий будинок по [ADDRESS], заповіла позивачу. Належність вказаного нерухомого майна померлій стверджена довідками Грудківської сільської ради Камінь-Каширського району № № 752, 753 від 04 вересня 2013 року (а.с. а.с. 8, 9) та витягом з погосподарської книги № 6 за 2011-2015 рік цієї сільської ради (а.с. 10). Згідно ст. 1223 ч. ч. 1, 3 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ч. ч. 1, 5 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яка, у відповідності до ст. 1220 цього Кодексу, відкрилась після смерті [PERSON] Позивач, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв її, як спадкоємець за заповітом. Відповідач - брат позивача, як спадкоємець першої черги за законом, наміру приймати спадщину після смерті матері не має, оскільки проти позову не заперечує. Згідно п. 1.2 глави 2 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Розділу 2 цього Порядку відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. Мати позивача за життя такого свідоцтва не мала, що стверджено рішенням № 9793177 від 09 січня 2014 року щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатом розгляду запиту, тому останній оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса не має можливості. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на встановлені судом обставини, позивача слід визнати власником вищевказаного житлового будинку та надвірних будівель. З відповідача суд судових витрат не стягує, оскільки позивач таких вимог не заявляв.

Outcome: approved