Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

02.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 червня 2007 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час проживають біля відповідачки. Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, та приблизно рік назад вона забрала дітей, свої речі та речі дітей та переїхала проживати до своїх батьків у с. Малинці, Хотинського району, Чернівецької області, де і проживає на даний час. Вказує, що він являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Шилівці, по вул. [ADDRESS], Хотинського району, Чернівецької області. Право власності на даний житловий будинок підтверджується договором дарування житлового будинку від 30.03.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюком В.А. за № 241. Зазначає, що відповідачка зареєстрована у його будинку, але більше одного року в ньому не проживає. На неодноразові його прохання добровільно виписатися з будинку не реагує, тому просить визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. [ADDRESS], у с. Шилівці, Хотинського району, Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але від її представника на адресу суду надійшло клопотання про слухання справи у його та відповідача відсутності, позовні вимоги відповідач визнає. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], Хотинського району, Чернівецької області на підставі договору дарування житлового будинку від 30.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюком В.А. за реєстровим № 241. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 119099639 від 30.03.2018 року вбачається, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. [ADDRESS] в с. Шилівці, Хотинського району, Чернівецької області, форма власності приватна, розмір частки 1. Згідно довідки № 823 від 06.08.2018 року виконкому Шиловецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області виданої [PERSON] вбачається, що його дружина [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] але більше одного року за даною адресою не проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved