Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

03 вересня 2015 року представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість у розмірі 35\~806,61 грн., та судові витрати. Ухвалою суду від 29.12.2015 року дана справа була прийнята до провадження судді Труханович В.В. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 31.10.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 19 832 грн., та зобовязався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Представник позивача вказує, що банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит, а відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 23.12.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом у сумі 35\~806,61 грн. 23 грудня 2013 року між банком та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги за кредитним договором від 31.10.2011 року, укладеним між банком та [PERSON] Представник позивача вказує, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» зверталося до відповідача з вимогою про погашення заборгованості за кредитом, яка не була виконана, у зв'язку з чим представник позивача і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності від 01.12.2015 року, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. [PERSON] вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500237073. (а.с. 15-16) [PERSON] ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до п. 2 розділу №1 Договору, сума кредиту становить 19 832 грн. та надається для власних потреб, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, визначений п. 2.5 Договору. Як вбачається з Розписки [PERSON] він отримав платіжну картку та ПІН-конверт до нього 31.10.2011 року. (а.с. 22) Пунктом 2.2 р. 1 Договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом становить 17,00%. Відповідно до п. 2.8.1 р. 1 Договору комісійна винагорода банку за управління кредитом становить 330 грн. за кожний місяць користування кредитом. [PERSON] ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. [PERSON] ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] п. 2.6 розділу №1 Договору, [PERSON] зобовязався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Договором щомісячно, рівними частинами у розмірі 1\~310,54 грн. відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до Договору та його невід'ємною частиною . Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не виконує зобовязання за кредитним договором, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). [PERSON] п. 5 розділу №1 Кредитного договору, позичальник зобовязаний за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій сплатити банку штраф у розмірі 150 грн. за перший прострочений платіж, та 350 грн. за кожен наступний прострочений поспіль платіж. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 23.12.2013 року відповідач має заборгованість у розмірі 35\~806,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом 18\~422,37 грн.; за відсотками 4\~866,44 грн.; прострочена комісія 6\~270 грн.; пеня 6\~247,80 грн. (а.с. 11) 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (Фактор) було укладено Договір Факторингу №2013-1. (а.с. 7-10) Відповідно до умов даного договору, фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору. [PERSON] з Реєстру передачі прав вимоги, до позивача у справі перейшло право вимоги за кредитним договором №500237073 від 31.10.2011 року, боржником за яким є [PERSON], та загальна сума заборгованості якого становить 35\~806,61 грн. (а.с. 11) [PERSON] ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшли права ПАТ «Альфа Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №500237073 від 31.10.2011 року. 29 травня 2015 року відповідачу було надіслано Вимогу про погашення простроченої заборгованості в якій вимагалося протягом 30 календарних днів сплатити прострочену заборгованість у розмірі 35\~806,61 грн. (а.с. 23) [PERSON] зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. [PERSON] з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ПАТ «Росвен Інвест Україна» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 358,07 грн., сплачений Товариством 28.08.2015 року, а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 859,93 грн.

Outcome: approved