Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

03.05.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позові посилався на те, що [INFO] року померла її сестра - [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, на земельну ділянку площею 4,78 га що знаходиться на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області в межах земель колишнього КСП «Вітчизна» і належала померлій на підставі державного акту серії [NUMBER] від 20.03.2001 року. Але державні акти на право власності померлої на вказану земельну ділянку не зберігся, тому вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на неї. В ході судового розгляду [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог (а.с.43-44). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суд у не надходило (а.с. 61). В судовому засіданні представники позивача [PERSON] просила позов задовольнити на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Представник відповідача Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 66). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд встановив. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має правомірно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Згідно з положеннями статей 22, 23 Земельного кодексу України, (в редакції від 12.07.2000 року), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Відповідно до копії державного акту на землю серії [NUMBER] виданого та зареєстрованого Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №245 від 20.03.2001 року, повідомлення відділу Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області від 13.04.2017 року, померлій [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,78 га, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яка розташовані на території Комишнянської селищної ради (а.с. 6,12). Статтею 10, 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3. ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.04.2017 року встановлений факт, родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] року в с. Шульги Миргородського району, є рідною сестрою [PERSON], [INFO]. Рішення суду набрало законної сили 19.04.2017 року (а.с.33-34). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Наконечної Г.В. від 05.05.2017 року, інформаційної довідки зі спадкового реєстру, після смерті [PERSON] заяви про прийняття або відмову прийняття спадщини не надходило. Спадкова справа не заводилася (а.с. 27,28). Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім'я спадкодавця [PERSON] (а.с.8). Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.10. 2017 року встановлений факт постійного проживання [PERSON] [INFO], уродженки села Шульги Миргородського району Полтавської області зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті та відкриття спадщини [INFO] року в [ADDRESS]. Рішення суду набрало законної сили 18.10.2017 року (а.с.58, 59). Відповідно до ч.3. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої сестри [PERSON] не надавала. В зв'язку з цим вона вважається такою, що прийняла спадщину. Оскільки позивач [PERSON] вчинила дії по прийняттю спадщини тобто подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, то вона набула право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування. Комишнянська селищна рада є належним відповідачем у справі, оскільки відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Крім того, згідно ст.335 ЦК України річ, яка не має власника, є безхазяйною і може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз'яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved