Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

03.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 03.06.2015 року до досягнення ними повноліття. 03.06.2015 року ухвалою Приазовського районного суду позов роз*єднано у самостійні провадження ( а.с.11 ). В обгрунтовування позову щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . посилається на ті обставини, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі , який згодом був розірваний за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO]. На тепер подружнє життя з відповідачем не склалося, вона разом з неповнолітньою дитиною проживає окремо від відповідача., син знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини у добровільному порядку не приймає, хоча не звільнений від цього обов*язку. На переконання позивачки, за законом батьки мають рівні права та обов*зки щодо дитини, а отже, батько дитини [PERSON] повинен також приймати участь у матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина. Свої вимого щодо визначення частки відрахування із заробітку ( доходу ) відповідача в розмірі 1/4 частини обґрунтовує засадами розумності, виваженості та справедливості. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду цивільної справи, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. (а.с.25 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував та зазначив, що таких обставин, які б вплинули на зменшення розміру аліментів він не має (а.с.26 ). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини: - із свідоцтв про народження (а.с. 6 ) [PERSON] [INFO], вбачається, що [PERSON] є його батьком; - із довідок , які видані Приазовським селищним головою ( а.с. 7 ), вбачається, що до складу сім*ї [PERSON] входить син [PERSON] [INFO]. Син [PERSON] [INFO] знаходиться на утриманні матері [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст..114 СК України мати і батько мають рівні права та обов*язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов*язків щодо дитини. Таким чином, виходячи із зазначено принципу рівності обов*язків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобов*язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Відповідно до положень ст..8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст..10 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язкі, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів , які б вплинули на зменшення розміру аліментів, який визначила позивачка, відповідачем надано не було. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини , сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 03 червня 2015 року до досягнення ним повноліття. На підставі викладено,

Outcome: approved