Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

03.03.2017 року позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить припинити дію та розірвати з підстав п.2 ст. 41 КЗпП України трудовий договір від 01.10.2013 року № 15301304991, укладений між сторонами; зобовязати Одеський центр зайнятості зняти відповідний трудовий договір з реєстрації; стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що у січні 2017 року позивачем було виявлено нестачу товару, про що складені відповідні акти, та 18.01.2017 року відповідач не вийшла на роботу. Оскільки, відповідач добровільно не з'являється до позивача для розірвання договору, у зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду із позовом. Ухвалою суду від 06.03.2017 року позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 29.04.2017 року на адресу суду надійшла заява представника позивача з проханням вимогу до позовної заяви про припинення дії та розірвання договору, про зобовязання Одеського центру зайнятості вважати неподаною. В іншій частині позовної заяви вимоги залишають без змін. В зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Прохорова П.А. справу передано до авторозподілу. За результатами реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду зазначену справу передано на розгляд судді Васильків О.В. та ухвалою суду від 07.04.2017 року відкрито провадження у справі. До судового засідання позивач ФОП [PERSON] не зявився, повідомлявся належним чином. У судовому засіданні 13.06.2017 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Однак, в подальшому до судового засідання представник позивача повторно не зявилася, надавши до суду заяву про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв'язку із неможливістю бути присутньою у суді /а.с. 169/. 31.10.2017 року представник позивача [PERSON] за телефоном повідомила, що більше не буде представляти інтереси позивача. Суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи (провадження по справі відкрито 07.04.2017 року) суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд вважає за можливе розглянути її за відсутності позивача, неявка якого визнана судом неповажною. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади. У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, аналіз зазначених викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення стороною позивача своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи. У зв'язку із чим, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності сторони позивача, повідомленої належним чином. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, надані письмові заперечення підтримує. Відповідач зазначає, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2017 року вирішено трудові питання між сторонами. Представник третьої особи Одеського центру зайнятості до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять неодноразові заяви представника центру про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2017 року у справі № 127/6993/17 зобовязано ФОП [PERSON] внести запис до трудової книжки [PERSON] про її звільнення з 31.01.2017 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України; зобовязано ФОП [PERSON] повернути [PERSON] трудову книжку; стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 2690,39 грн., з яких: 1605,50 грн. заробітна плата за січень 2017 року та 1085,39 грн. грошова компенсація за невикористану відпустку; стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7610,91 грн.; стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.; стягнуто судовий збір; відмовлено у задоволені позовної вимоги [PERSON] про зобовязання Правобережного центру зайнятості м. Вінниці зняти з реєстрації трудовий договір. Так, рішенням встановлено, що згідно Довідки від 23 березня 2017 року, виданої заступником начальника відділу взаємодії з роботодавцями Ленінського РЦЗ м. Вінниці [PERSON], гр. [PERSON] працює у фізичної особи-підприємця [PERSON] з 01 жовтня 2013 р. по сьогоднішній день, продавцем-консультантом, а з 09.04.2014 року директором магазину. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2017 року у справі № 127/6993/17 не підлягають доказуванню у даній справі. Згідно розпорядження Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.06.2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації /зняття з реєстрації/ трудових договорів, які укладаються із фізичними особами роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд зазначає, що оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2017 року, зокрема, зобовязано ФОП [PERSON] внести запис до трудової книжки [PERSON] про її звільнення з 31.01.2017 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та зобовязано ФОП [PERSON] повернути [PERSON] трудову книжку, то вказане рішення про припинення трудових відносин між ФОП [PERSON] та [PERSON] є підставою для зняття з реєстрації трудового договору від 01.10.2013 року № 15301304991 Одеським центром зайнятості. Так як вимога щодо зобовязання зняти з реєстрації трудового договору є способом виконання рішення суду про припинення трудових відносин між сторонами. Таким чином, суд розглядаючи справу за правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, тобто в межах предявлених позовних вимог, приходить до висновку, що оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2017 року припинені трудові відносини між ФОП [PERSON] та [PERSON], а тому ФОП [PERSON] не позбавлений права у позасудовому порядку звернутися до Одеського центру зайнятості щодо зняття з реєстрації трудового договору від 01.10.2013 року № 15301304991. Оскільки вказане судове рішення і буде підставою для зняття з реєстрації трудового договору. З урахуванням вказаного, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача ФОП [PERSON] не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Outcome: dismissed