Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

03.10.2017 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 103937,84 грн. за кредитним договором №б/н від 24.12.2013 року, яка складається з наступного: 7764,41 грн. - заборгованість за кредитом; 87009,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3738,24 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф )фіксована частина); 4925,61 грн. - штраф (процентна складова), та стягнути судові витрати в розмірі 1600,00 грн., посилаючись на те, що відповідач отримала за кредитним договором № б/н від 24.12.2013 року кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 11.09.2017 року має заборгованість - 103937,84 грн., що складається з: 7764,41 грн. - заборгованість за кредитом; 87009,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3738,24 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф(фіксована частина); 4925,61 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена, що є порушенням законним прав позивача. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] надано до суду відзив, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що у анкеті-заяві відсутні буь-які умови, в тому числі істотні, які є притаманні договору, та відповідачу під підпис не було надано для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, та додані до справи копії не завірені належним чином, та обгрунтований розрахунок заборгованості в матеріалах справи відсутній. В судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 40). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з наведених підстав у відзиві, та те, що висновком експерта сума заборгованості за вказаним договором не підтвердилась. 03.10.2017 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. 03.10.2017 року судом надано запит до АДП ГУДМС, УДМС України у Харківській області для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який повернувся до суду 02.11.2017 року. Ухвалою судді від 09.11.2017 року відкрито судове провадження по справі, та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 31.01.2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] призначено по справі судово-економічну експертизу, та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 22.10.2018 року відновлено провадження по даній справі. Згідно з частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 24 грудня 2013 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також позичальник підтвердив, що він ознайомлений та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Тобто, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладено між нею та банком, та підтверджено його підписом у заяві (а.с.6). Відповідач, підписавши вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була повідомлена про зміст цих Умов та Правил, про що зазначено у самій заяві, що в повній мірі спростовують доводи відповідача в цій частині. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями статтей 634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь - який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу банківську послугу з кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до наданого банком суду розрахунку, заборгованість за договором б/н від 24.12.2013 року станом на 11.09.2017 року становить 103937 грн. 84 коп., яка складається з наступного: 7764,41 грн. - тіло кредиту; 87009,58 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 3738,24 грн. - нарахована пеня; 5425,61 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Розрахунок заборгованості за кредитом, наведений позивачем в таблиці відповідачем не спростований. До суду надійшов висновок судової економічної експертизи №4210 складено 27.08.2018 року, відповідно до якого встановити розмір заборгованості позичальника перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №б/н від 24.12.2013р. станом на 15.09.2017р. не надається можливим у зв'язку з відсутністю у матеріалах справи виписок банку за рахунками обліку заборгованості за основним боргом, простроченої заборгованості за основним боргом, відсотків за користування кредитними коштами, прострочених відсотків, комісії, пені, штрафів тощо за кредитним договором №б/н від 24.12.2013 року (за весь термін дії договору). У частині першій статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України). Експерт, проаналізувавши матеріали справи, та розрахунок заборгованості, зазначив, що у разі надання банком документів (виписок), що підтверджуватимуть вихідні дані кожної графи розрахунку, розрахункова сума заборгованості може бути змінена, та проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів встановити факт відображеної у кредитному договорі обов'язкової інформації щодо сукупної вартості кредиту не надається можливим у зв'язку з відсутністю такого договору в матеріалах справи. Але, у матеріалах справи мається Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», яка містить дані про строки і розміри місячних платежів, розмір процентної ставки, умови і розміри нарахування комісії, тощо. Експерт зазначеному документу оцінки не дав без будь-яких мотивів. За вказаних обставин, вказаний висновок експерта та доводи відповідача не спростовують факт видачі кредиту у вказаному розмірі (цей факт відповідач не заперечує), часткової сплати нею заборгованості, нарахування Банком процентів за користування кредитом та штрафних санкцій. З огляду на наведені міркування суд відхиляє висновок №4210 судової економічної експертизи від 27.08.2018 року та за відсутності інших належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи і докази Банку в обґрунтування заявлених вимог, виходить з правильності нарахованої Банком заборгованості, яку слід стягнути з відповідача на його користь. Крім того, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані банком за одні і ті ж порушення, а тому суд вбачає у вимогах про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені подвійну цивільно-правову відповідальність. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховував відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Позивач здійснює свою діяльність в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що заява про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходила, відповідач користувався карткою, що підтверджується випискою з рахунку. Доказів, що вказаний договір є не чинним або не дійсним, то суду надано не було. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не укладав з банком будь-якого кредитного договору є необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи і вищенаведеними нормами матеріального права. Відповідач визнала укладення між сторонами договору, використовуючи надані їй банком грошові кошти та періодично погашаючи заборгованість за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг для надання цих послуг банк надає клієнтові Карту, вид якої визначено у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням яких клієнт та банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання Карти. Враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що надані ПАТ КБ «ПриватБанк» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач з 24.12.2013 року користується кредитними коштами, наданими їй ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 24.12.2013 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, та стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 24.12.2013 року у загальному розмірі 98512 грн. 23 коп. відповідно до розрахунку позивача за вирахуванням штрафів, а в іншій частині позову про стягнення штрафів відмовити. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial