Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

02 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень від 22 липня 2019 року, просить: припинити стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку на користь відповідача за виконавчим листом № 204/2629/17, виданим 27 лютого 2018 на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовано тим, що позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2011 року по 04 квітня 2017 року. Від сумісного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, діти деякий час проживали з позивачем, а потім з жовтня 2017 року по березень 2019 року з відповідачем. На утримання дітей з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 11 січня 2018 року. Виконавчий лист звернуто до примусового виконання та у Чечелівському відділі державної виконавчої служби м. Дніпро відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 204/2629/17. З 07 березня 2018 року діти проживають разом з позивачем, а тому підстави стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дітей на даний час відсутні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Ухвалою судді від 22 травня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача подав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.45, 46). Згідно акту обстеження умов проживання № 326 від 04 квітня 2018 року, складеного працівниками Служби у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради, діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.47). За місцем проживання у м. Новомосковську неповнолітні [PERSON] та [PERSON] відвідують навчальні заклади, що підтверджується характеристиками зі шкіл (а.с.49, 50). Як вбачається з копії постанови державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Титова С.І. від 21.03.2018, на заробітну плату (доход) позивача звернуто стягнення на аліменти на підставі виконавчого листа № 204/2629/17, виданого 27.02.2018 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська (а.с.53). Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога викладена у ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що діти мешкають разом із позивачем та потребують утримання. Також суд враховує, що відповідач є працездатною, не надала суду доказів про наявність у неї інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, дітей та про проведення з неї стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористалася своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та доказів на яких він ґрунтуються та не надала суду відомостей щодо її майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved