Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

04.09.2017 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] «про визнання недійним договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів», за яким позивач просила: - визнати недійсним договір купівлі-продажу укладений у формі довідки-рахунку ААЕ № 055221 від 11.02.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] ; - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача отримані ними кошти у сумі 613394 гривень 40 копійок; - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по справі. Стислий виклад позиції позивача. Позивач, посилаючись на факт того, що діяла як добросовісний набувач, під час укладення договору купівлі-продажу рухомого майна, а саме 28.02.2015 року на підставі довідки рахунку ААЕ 055221 від 11.02.2015 року, зареєструвала на своє ім`я право власності на транспортний засіб - автомобіль «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, придбав автомобіль у [PERSON] та [PERSON] , за що сплатила суму 24000 (двадцять чотири тисячі) доларів США, станом на 11.02.2015 року, що за курсом НБУ - за 1 долар США 25,5581 гривню, що становить 613394,40 гривень. 08.05.2015 року від працівників Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області їй стало відомо, що вказаний транспортний засіб знаходиться у розшуку та підлягає вилученню. Згідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, їй стало відомо, що 05.02.2015 року до чергової частини Малиновського РВ надійшла заява від [PERSON] , згідно до якої в період часу з 09.30 годин 02.02.2015 року до 12.00 годин 05.02.2015 року невстановлена особа, знаходячись за адресою [ADDRESS] , шляхом підбору ключа таємно проникла до гаражу № 126 та незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Mazda CX-5», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , в якому знаходився технічний паспорт та водійське посвідчення на ім`я останнього. В ході досудового розслідування встановлено, що даний транспортний засіб 04.02.2015 року був знятий з обліку у центрі надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування у м . Дніпродзержинську Дніпропетровської області з метою його реалізації довіреною особою [PERSON] , який діяв на підстав довіреності ПАК № 175926 від 02.02.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю., зареєстрованої в реєстрі за № 23. 07.02.0215 року даний транспортний засіб, в центрі № 1 надання послуг пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ, на підставі довідки-рахунку ААЕ № 056003 від 07.03.2015 року виданої ТОВ «Домінанта Інвест» був зареєстрований на ім`я [PERSON] . 29.04.2015 року Малинівським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу по справі № 521/6817/15-к про вилучення у неї автомобіля «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 30.04.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу по справі № 521/6798/15-к про арешт автомобіля «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску. 03.06.2015 року зазначений автомобіль, ключі від нього та технічний паспорт, на підставі ухвали слідчого судді від 29.04.2015 року в неї було вилучено, та передано на відповідальне зберігання [PERSON] .. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2017 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , визнано недійсною довіреність НАК № 175926 від 02.02.2015 року, видану на ім`я [PERSON] від імені [PERSON] , договір купівлі продажу, укладений у формі довідки-рахунку ААЕ № 056003 від 07.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28.02.2015 року, автомобіля марки «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , видане [PERSON] , також визнано недійсним. А тому вважає, що і договір укладений між нею та [PERSON] від 11.02.2015 року, у формі довідки-рахунку ААЕ 055221, щодо купівлі-продажу автомобіля марки «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску також є недійсним. Враховуючи що саме з 03.06.2015 року вона позбавлена права на користування, відчуження та розпорядження зазначеним автомобілем, вважає що з підстав ст. 215, ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 388 ЦК України, та враховуючи що на час оформлення 11.02.2015 року довідки-рахунку ААЕ 055221, [PERSON] перебувала у шлюбі, то відповідачами по справі є [PERSON] та [PERSON] , згідно до ст. 60, ч. 3 ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, які і повинні відшкодувати їй вартість втраченого транспортного засобу. Стислий виклад заперечень відповідача. 21.02.2018 року відповідачами надано відзив на позов [PERSON] , згідно до якого відповідачами позовні вимоги не визнаються у повному обсязі з наступних підстав. Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на наявне кримінальне провадження, але в даному провадженні відповідача не є підозрюваними особами. До теперішнього часу триває досудове розслідування, та винна особа не встановлена. Відповідачі стверджують, що [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на автомобіль «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , так як на законних підставах набула право власності на даний автомобіль, на підставі договору купівлі-продажу, укладеному між нею як покупцем та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка була зареєстрована у реєстрі, а тому жодних підстав для ствердження щодо обізнаності відповідачів про те що даний транспортний засіб вибув з володіння власника поза його волею, є нікчемними так як не відповідають фактичним обставинам справи. Враховуючи що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2017 року, в тому числі визнано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28.02.2015 року автомобіля марки «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , на ім`я [PERSON] недійсним, то позивачка втрачає підстави для звернення із даним позовом саме до відповідачів, так як саме згідно до Постанови Пленуму ВСУ № 9, та згідно до ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин - договір купівлі-продажу автомобіля між [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду не був визнаний недійсним. Щодо вимог [PERSON] про солідарне стягнення заявленої вартості транспортного засобу, жодним чином не доводить, що даний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя, так як придбаний був за власні кошти відповідача [PERSON] , а тому і в цій частині жодних підстав для задоволення позовних вимог відповідачі не вбачають. Позиції сторін під час судового розгляду. В судовому засідання представником позивача повністю підтримана позиція позивача, та наголошено, що і на час розгляд справи по суті, автомобіль не повернутий до володіння позивачки. А тому позивачка має право на відшкодування вартості втраченого транспортного засобу - «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , за який було сплачено суму у розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) доларів США, на час придбання. Крім того, підставою для вибуття з володіння позивача даного транспортного засобу є ухвала слідчого судді, постановлена в межах кримінального провадження, відкритого за заявою [PERSON] поданої 05.02.2015 року. Так як саме [PERSON] є продавцем транспортного засобу, та за його продаж отримала гроші, і відповідач на час продажу перебувала у шлюбі, а тому така сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Просить врахувати що право власності є непорушним, та підлягає захисту в передбаченому законом порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Представник відповідача підтримала позицію відповідачів, та зазначила, що відповідачка [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на транспортний засіб - «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , яке було зареєстроване в передбаченому законом порядку, і тільки після цього відбулося відчуження транспортного засобу позивачеві. Яка також в передбаченому законом порядку зареєструвала зазначений автомобіль за собою, як право власності. Всім цим етапам переходу прав власності, передувало процедура перевірки даних щодо транспортного засобу та осіб, що здійснюють дії на його відчуження та придбання. Тому жодним чином відповідачі не були обізнані про обставини неправомірності дій третіх осіб, не мали жодних підстав вважати, що особа яка відчужувала автомобіль на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка була зареєстрована у реєстрі, діяла недобросовісно. Крім того, саме відповідач [PERSON] придбала транспортний засіб, та саме вона ж і відчужувала його позивачці, а тому жодним чином позиція позивача про те що автомобіль був придбаний за спільні гроші подружжя, не відповідає фактичним обставинам та є необґрунтованою. А тому жодним чином, враховуючи що на час розгляду справи по суті, кримінальне провадження розпочате за заявою [PERSON] , не завершено, осіб які б були визнані винними у скоєнні злочину не встановлено та їх вина не доведена, винність дій відповідачів взагалі досліджується в межах порушеного кримінального провадження, крім того автомобіль був придбаний за гроші які сплачувалися не позивачем, а тому жодних підстав для задоволення позовних вимог з підстав ч. 1 і ч. 3 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України не доведено під час судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом. Предмет спору - договір купівлі-продажу рухомого майна, а саме автомобіля «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, укладеного 11.02.2015 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, який позивач просить визнати недійсним з підстав ч. 1 ст. 216 ЦК України, та стягнути з [PERSON] та її чоловіка [PERSON] солідарно як суму сплачену за придбання автомобіля так і суму судових витрат. 07.02.0215 року даний транспортний засіб, в центрі № 1 надання послуг пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ, на підставі довідки-рахунка ААЕ № 056003 від 07.03.2015 року виданої ТОВ «Домінанта Інвест» був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Станом на 11.02.2015 року, [PERSON] зареєструвала за собою право власності на транспортний засіб «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Центр ДАІ 1201 від 11.02.2015 року (а.с. 19). Згідно до облікової картки № [NUMBER] від 11.02.2015 року (а.с. 21), при знятті транспортного засобу з обліку для реалізації - «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, зазначено що власник транспортного засобу - [PERSON] .. 11.02.2015 року ФОП « [PERSON] » оформлено довідку - рахунок серії [NUMBER] (а.с. 22), згідно до якої [PERSON] придбала автомобіль марки «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт [NUMBER] ), в якій зазначено вартість автомобіля: триста п`ятдесят тисяч вісімсот тридцять шість гривень 10 копійок. 28.02.2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, виданого Центр ДАІ 1405 (а.с. 24). 29.04.2015 року Малинівським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу по справі № 521/6817/15-к про вилучення у неї автомобіля «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 30.04.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено ухвалу по справі № 521/6798/15-к про арешт автомобіля «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску. 03.06.2015 року зазначений автомобіль, ключі від нього та технічний паспорт, на підставі ухвали слідчого судді від 29.04.2015 року в неї було вилучено, та передано на відповідальне зберігання [PERSON] .. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2017 року (справа № 263/15396/16-ц, провадження № 2/263/439/2017) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Управління ДАІ ГУ МВС України в Одеській області, про визнання недійсною довіреності на купівлю-продаж майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено частково. Довіреність НАК № 175926 від 02.02.2015 року, видану на ім`я [PERSON] від імені [PERSON] ; договір купівлі-продажу, укладений у формі довідки-рахунку ААЕ № 056003 від 07.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28.02.2015 року, автомобіля марки «Mazda CX-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] , видане [PERSON] - визнано недійсними. Зазначене судове рішення набрало законної сили 11.05.2017 року (а.с. 32). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2017 року (справа № 263/15396/16-ц, провадження № 2/263/439/2017) встановлено, що слідчим відділом Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, за заявою [PERSON] , було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015160470000683 від 05.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за фактом того, що в період часу з 09:30 год. 02.02.2015 року до 12:00 год. 05.02.2015 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: [ADDRESS] , шляхом підбору ключа таємно проникла до гаражу № 126 та незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Мazda СХ-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , в якому знаходився технічний паспорт та водійське посвідчення на ім`я останнього. З відповіді Центру № 1 надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Одеса вбачається, що 04.02.2015 року транспортний засіб марки «Мazda СХ-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] в Центрі надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, був знятий з обліку для реалізації довіреною особою [PERSON] , на підставі довіреності НАК № 175926 від 02.02.2015 року. 07.02.2015 року даний автомобіль в центрі № 1 надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровська на підставі довідки-рахунку ААЕ № 056003 від 07.03.2015 року, виданої ТОВ «Домінанта Інвест», було зареєстровано на ім`я [PERSON] , [INFO] , та автомобілю були видані державні номерні знаки [NUMBER] . Пізніше вищевказаний автомобіль у [PERSON] був придбаний [PERSON] , що підтверджується довідкою-рахунком № [NUMBER] від 11.02.2015 року. Спірний автомобіль було перереєстровано [PERSON] в м. Маріуполі та отримано державний реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.04.2015 року № 521/6798/15-к було накладено арешт на автомобіль марки «Мazda СХ-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в частині заборони розпоряджатися та користуватися вищевказаним автомобілем. Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.06.2015 року працівниками Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області було затримано, оглянуто, вилучено та передано позивачу [PERSON] на відповідальне зберігання автомобіль марки «Мazda СХ-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] від 28.02.2015 року та електронний ключ до нього, що також підтверджується схороною розпискою від 03.06.2015 року. В ході досудового розслідування кримінального провадження № 12015160470000683 було встановлено, що позивачем [PERSON] , як власником автомобілю марки «Мazda СХ-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , довіреність на його продаж не підписувалася, зокрема висновком експерта НДЕКЦ ГУ МВС України в Одеської області № 277-п було встановлено, що «підпис від імені [PERSON] та запис: « [PERSON] » у графі Підпис довіреності від 02.02.2015 року, виданої від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за № 23 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю. (бланк серії НАК № 175926) виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] виконаний з наслідуванням підпису [PERSON] ». Норми права застосовані судом. Ст. 11 ч. 1 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ч. 1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Ч. 2 ст. 216 ЦК України, якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Мотиви прийнятого рішення. Вирішуючи питання про правомірність набуття [PERSON] права власності на автомобіль марки«Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, суд враховує, що воно набуто на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочину та з дотриманням обов`язку державної реєстрації, в передбаченому законом порядку, та як наслідок, отримання [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Центр ДАІ 1201 від 11.02.2015 року (а.с. 19), що узгоджується із приписами ст. 328, ст. 334 ЦК України. Враховуючи обставини що передували укладенню договору купівлі-продажу автомобіля від 11.02.2015 року, укладеного між продавцем [PERSON] та [PERSON] як покупцем, та його умови, судом встановлено, що при укладенні даної угоди щодо купівлі-продажу автомобіля марки«Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, сторони діяли вільно, в межах своїх цивільних прав та обов`язків, в порядку визначеному законом, з метою настання реальних наслідків, домовившись про всі істотні умови договору, які були виконані ним у повному обсязі, та на час укладання угоди, про будь-які обставини які б могли стати підставою для визнання договору недійсним (нікчемним), сторони обізнані не були. Дійсність договору купівлі продажу 11.02.2015 року, підтверджена довідкою-рахунком виданою ФОП « [PERSON] » серії [NUMBER] (а.с. 22), згідно до якої [PERSON] придбала автомобіль марки «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт [NUMBER] ), вартістю триста п`ятдесят тисяч вісімсот тридцять шість гривень 10 копійок, та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 28.02.2015 року, на автомобіль марки «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, виданого Центр ДАІ 1405 (а.с. 24). Судом враховується Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2017 року (справа № 263/15396/16-ц, провадження № 2/263/439/2017) встановлено, що слідчим відділом Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, за заявою [PERSON] , було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015160470000683 від 05.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за фактом того, що в період часу з 09:30 год. 02.02.2015 року до 12:00 год. 05.02.2015 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: [ADDRESS] , шляхом підбору ключа таємно проникла до гаражу № 126 та незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Мazda СХ-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , в якому знаходився технічний паспорт та водійське посвідчення на ім`я останнього, яке набуло законної сили 11.05.2017 року. А тому, згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2017 року (справа № 263/15396/16-ц, провадження № 2/263/439/2017) , яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна - грошових коштів, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. А тому, в частині позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договір купівлі-продажу укладений у формі довідки-рахунку ААЕ № 055221 від 11.02.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] , з врахуванням Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2017 року (справа № 263/15396/16-ц, провадження № 2/263/439/2017), виходячи із приписів ч. 2 ст. 215 ЦК України, задоволенню не підлягають, так як встановлення нікчемного правочину недійсним, не вимагається. В частині позовних вимог щодо солідарного стягнення як з подружжя сум, то згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. По-перше, позивачем не доведено що [PERSON] та [PERSON] станом на 11.02.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно до ч. 3 ст. 61 СК України, лише за умови укладення договору в інтересах сім`ї, придбане за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Жодного доказу на підтвердження зазначених обставин в ході судового розгляду не встановлено, а тому підстав для солідарної відповідальності разом із [PERSON] за договором укладеним 11.02.2015 року, стороною якого [PERSON] не був, в ході судового розгляду не встановлено, та позивачем не доведено. Крім того, стягнення судових витрат в солідарному порядку - судовий збір, не узгоджується із приписами передбаченим ЦПК України, та Законом України «Про судовий збір», так як такі відшкодування підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог. Щодо позовних вимог на стягнення суми 613394 гривень 40 копійок, судом встановлено наступне: Враховуючи що договіркупівлі-продажу укладений у формі довідки-рахунку ААЕ № 055221 від 11.02.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , з врахуванням ухваленого Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.04.2017 року (справа № 263/15396/16-ц, провадження № 2/263/439/2017), ст. 215 ЦК України, є нікчемний, а тому згідно до п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. П. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. , визначено, що: набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника Таким чином, набуваючи право власності на зазначений автомобіль [PERSON] , а в подальшому і [PERSON] , діяли як добросовісні набувачі. Як вбачається із доказів наданих стороною позивача, [PERSON] на підставі зазначеного договору від 11.02.2015 року отримала у власність автомобіль марки «Mazda CX-5», номер кузова [NUMBER] , 2014 року випуску, в той час підтверджень отримання [PERSON] або [PERSON] грошової суми заявленою позивачкою в розмірі 24000 доларів США, не знайшло свого підтвердження. Крім того, отриманий за даним договором автомобіль на підставі Ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.04.2015 року № 521/6798/15-к було накладено арешт на автомобіль марки «Мazda СХ-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та згідно до протоколу огляду місця події від 03.06.2015 року працівниками Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області було вилучено у [PERSON] та передано позивачу [PERSON] на відповідальне зберігання автомобіль марки «Мazda СХ-5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію № [NUMBER] від 28.02.2015 року та електронний ключ до нього, що також підтверджується схороною розпискою від 03.06.2015 року. Так, згідно до доказів наданих на підтвердження своєї позиції, позивач послалась на курс НБУ щодо вартості доларів США на 11.02.2015 року, при цьому жодного доказу сплати такої суми на користь як відповідача № 1 так і відповідача № 2 до справи не долучила. Натомість згідно до розписки, яка покладена позивачем в обґрунтування своїх вимог, вбачається що не позивачка, а інша особа, як зазначено у розписці за текстом (а.с. 20), - «…получило от [PERSON] …..24.000 (двадять чытыри тисячи доларов США за транспортное средство мазда СХ-5 [NUMBER] 2014 г. выпуска.» З зазначеної розписки не вбачається, що саме позивачка [PERSON] є стороною угоди, та не вбачається підстави передачі та отримання грошей. Особа, як зазначено у розписці « [PERSON] » до суду із позовними вимогами з підстав викладених у розписці не подавала, а тому жодним чином право ствердження щодо сплати саме позивачкою зазначеної суми відповідачам по справі як сплати вартості автомобіля, який став предметом угоди купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] в ході судового розгляду позивачем не підтверджено. Також не зазначено будь-якого іншого доказу на підтвердження того, що [PERSON] при укладанні зазначеного договору сплатила суму [PERSON] в заявленому розмірі суду не надано. Факт узгодження сторонами вартості транспортного засобу, що відображено у довідці-рахунку серії ААЕ від 055221 (а.с 23), підтверджує лише визначену сторонами вартість автомобіля як триста п`ятдесят сім тисяч вісімсот тридцять шість грн..10 копійок, а не факт передачі та отримання грошей відповідачем по справі у сумі 24000 доларів США. Крім того, згідно до ч. 1 ст. 389 ЦК України, у разі доведення отримання як добросовісним набувачем [PERSON] суми грошей за договором від 11.02.2015 року, такі суми не можуть бути витребувані від добросовісного набувача. Враховуючи приписи ст. 614 ЦК України, не доведено та не підтверджено винуватості у діях [PERSON] , що стало б підставою для відшкодування шкоди, завданої позивачці. А тому, підстави для звернення із позовом як з підстав ст. 216 ЦК України, не узгоджуються із формою захисту обраною позивачем, в розумінні ч. 1 ст. 388 ЦК України. В той же час, [PERSON] , будучи особою, добросовісним набувачем, за договором купівлі-продажу від 11.02.2015 року, у разі завдання їй шкоди, має право на її відшкодування, але згідно до приписів ст.ст. 22, 1166 ЦК України, винною особою. Як встановлено на час розгляду справи, досудове слідство в межах кримінального провадження № 12015160470000683 не закінчено, та своїм правом залучення як потерпілої особи та пред`явлення цивільного позову в межах кримінального провадження позивачка не скористалася. Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму № 6 від 27.03.1992 р. роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим позивач не обрала жодного конкретного способу захисту порушеного права в частині застосування наслідків нікчемності оскаржуваного нею правочину. Крім того, звертаючись з даним позовом, позивач одночасно заявила вимоги про реституцію (повернення в первісний стан унаслідок визнання договору недійсним) і віндикацію, але одночасне застосування ст.ст.215, 216 ЦК України та ст.388 ЦК України, є неможливим (постанова ВСУ від 17.02.2016 (справа №6-2407цс15). На підставі зазначеного, позовні вимоги заявлені позивачем [PERSON] з підстав ст. 216, 388 ЦК України, є такими що не підлягають задоволенню, та не обмежують право позивача на звернення із позовом на відшкодування завданої їй шкоди винною особою. Вирішуючи питання за змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідачів на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed