Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

02.10.2018року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, в якій, з урахуванням доповненої позовної заяви, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 15.09.2017р., що видана Третьою Одеською державною нотаріальною конторою нотаріусом Білик О.Г. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири № 1 «А» , за адресою: [ADDRESS] , що відкрилася після смерті [PERSON] , та зобов`язати Третю Одеську державну нотаріальну контору видати йому - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири № 1 «А» , за адресою: [ADDRESS] , що відкрилася після смерті [PERSON] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом до майна свого батька - [PERSON] , який помер у грудні 2016 року . Після смерті батька - [PERSON] , як вказує позивач, відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири № 1 «А» , за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, 12 квітня 2017 року він звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та нотаріусом було заведено спадкову справу №331/2017 від 12.04.2017 року. У вересні 2017 року, як зазначає позивач, він додатково звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017р., а саме: відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири № 1 «А» , за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що в відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на ім`я [PERSON] , без зазначення ідентифікаційного коду та дати народження, наявне обтяження на невизначене майно, усе нерухоме майно, тип обтяження: арешт нерухомого майна, що зареєстровано: 16.10.2006 09: 58 : 31 за № 3891485 реєстратором: Бахчисарайська державна нотаріальна контора, 98404, Автономна Республіка Крим, Бахчисарайський р., м. Бахчисарай, вул. Калініна, 1, підстава обтяження: ухвала, б/н, 23.03.1999, Бахчисарайського районного суду. Разом з тим, як стверджує позивач, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є запис зареєстрований не за його померлим батьком, а за іншою особою, прізвище, ім`я та по батькові яких збігаються із прізвищем, іменем та по батькові спадкодавця, який загалом усе життя проживав у м. Одеса та у 1999 році зокрема. Також позивач вказує, що з метою досудового врегулювання спору, 11.10.2017року він звернувся зі скаргою до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в який містились вимоги про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання нотаріуса Білик О.Г. видати свідоцтво про право на спадщину, однак 09.11.2017року він отримав відповідь щодо розгляду звернення, в якій було зазначено, що відповідно до вимог пп.4.17 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Так, позивач зазначає, що під час провадження спадкової справи, державний нотаріус Білик Олена Георгіївна не витребувала ідентифікаційний номер спадкодавця - [PERSON] за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, у порушення вимог абз. 2 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії, а саме - прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, їх місце проживання та ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, нотаріус Білик Олена Георгіївна порушила вимоги підпункту 6 абзацу 2 пункту 4 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що затверджено Наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012 № 1844/5, а саме - Пошук записів про обтяження речових прав на нерухоме майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек здійснюється за такими ідентифікаторами: для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, податковий номер (крім громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України). Позивач вважає, що державний нотаріус порушила Порядок доступу до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ідентифікувавши фізичну особу лише за прізвищем, ім`ям та по батькові, ігноруючи ідентифікаційний номер, з метою находження ПІБ, що співпадає з даними його померлого батька на тимчасово окупованій території, що непідконтрольна українській владі та з неможливим доступом до архівів. Таким чином, на думку позивача, оскільки інших підстав, що унеможливлюють видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не вказано, а вказана у постанові підстава відмова є незаконною, нотаріус зобов`язаний видати свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, вважаючи, що постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки спадщина ним була прийнята та вчинені усі необхідні дії для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус Білик О.Г. зобов`язана видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 03.10.2018року позовну заяву [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, нотаріус Білик Олена Георгіївна про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії було залишено без руху. Повідомлено [PERSON] про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.; уточнити найменування відповідача; зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), у разі відсутності таких доказів, зазначити про це;зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;визначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; надати докази підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Роз`яснено [PERSON] , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 17.10.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 06.12.2018 року за клопотанням позивача було замінено неналежного відповідача - Третю Одеську державну нотаріальну контору на належного відповідача - Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, та залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Київську державну нотаріальну контору у місті Одеса. 24.01.2019 року від представника Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса надійшли заперечення на позовну заяву, в яких представник Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Так, в обґрунтування наданих заперечень представник Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса посилається на те, що Білик Олена Георгіївна , державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори, надіслала запит до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 08.09.2017 за вих. №5954/01-16 щодо ідентифікації особи [PERSON] , згідно запису про арешт нерухомого майна, внесеного Бахчисарайською державною нотаріальною конторою. 09.10.2017 року за вх. № 5076/02-14, як вказує представник відповідача, до Третьої Одеської державної нотаріальної контори надійшла відповідь, що документи нотаріального діловодства та архіву державних нотаріальних контор (у тому числі Бахчисарайської державної нотаріальної контори), які здійснювали діяльність на території Автономної Республіки Крим до окупації, до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та/або Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавались, а у Державні реєстри АР Крим в якому накладено арешт на все майно [PERSON] технічно відсутня можливість щодо його зняття (навіть на підставі рішення суду). Крім того, на думку представника відповідача, позивач неправильно обрав спосіб захисту, згідно чинного законодавства, зокрема, ст. 1296 ЦК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування, а не визнання недійсним постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З урахуванням викладеного, представник Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 13.02.2019 року до канцелярії суду від представника Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного територіального управління юстиції в Одеській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що позивачем не вказано, як саме Головне територіальне управління юстиції в Одеській області порушило його права та законні інтереси, крім того, зі змісту позовних вимог, не вбачається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Представник відповідача вказує, що Головне територіальне управління юстиції в Одеській області не наділене повноваженнями стосовно здійснення нотаріальних дій, а здійснює організаційні та контрольні функції. Також представник відповідача зазначає, що при видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом відповідно до Порядку здійснений пошук відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження за таким ідентифікатором як прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця - [PERSON] , за результатом якого встановлено наявність арешту нерухомого майна на невизначене, все нерухоме майно, який зареєстрований на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999. Отже, на думку представника відповідача, державний нотаріус в межах чинного законодавства України здійснила правомірну відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири №1 «А» , за адресою: [ADDRESS] , що відкрилася після смерті [PERSON] . Щодо твердження позивача, що державний нотаріус з прямим умислом порушила Порядок доступу до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, представник відповідача зазначає, що нотаріус є публічною особою, який, відповідно до ст.3 ЗУ «Про нотаріат» уповноважений державною здійснювати нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не є учасником цивільних правовідносин в даному спорі, а отже не може порушувати цивільні права, які є змістом спірних правовідносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Представник відповідача звертає увагу, що державний нотаріус наділений дискреційними повноваженнями, а отже, відповідно до ст. 8-1 ЗУ «Про нотаріат» будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема, з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства. Таким чином, на думку представника відповідача, позов [PERSON] до ГТУЮ в Одеській області є необґрунтований та не підлягає задоволенню. У підготовчому засіданні 13.02.2019року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 05.03.2019року позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також надав відповідь на відзив Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій зазначив, що він, відповідно до ст. 50 ЦПК України, пред`явив позов до Головного територіального управління юстиції в Одеській області як відповідача, що є ліквідатором Третьої Одеської державної нотаріальної контори в частині визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017року, та до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса, що не є правонаступником Третьої Одеської нотаріальної контори в частині зобов`язання видачі свідоцтва про право на спадщину по незакінчених спадкових справах. У судовому засіданні 05.03.2019року представник відповідача - Головного територіального управління юстиції в Одеській області просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача - Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 05.03.2019року не з`явився, 19.02.2019року надіслав на адресу суду лист, в якому просив слухати справу за відсутності представника Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача - Головного територіального управління юстиції в Одеській області, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивач - [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 11). Позивачу - [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Драло Г.Л. 22 серпня 2003року, зареєстрованого в реєстрі за №8-3196, в рівних частинах кожному, тобто по Ѕ частині кожному, належить квартира під №1 «А» у будинку під [ADDRESS] (а.с. 32). У грудні 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27 грудня 2016року (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частину квартири під № 1 «А» у будинку під [ADDRESS] , у зв`язку з чим, [PERSON] звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017року, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г. відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під [ADDRESS]), після [PERSON] , оскільки за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 08.09.2017 за № 96668286, накладений арешт на все нерухоме майно [PERSON] , на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999 року, архівний запис. №18118-131, зареєстрований Бахчисарайською державною нотаріальною конторою 16.10.2006 за № 3891485. В зв`язку з тим, що на даний час на невизначене майно [PERSON] накладений арешт, видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості (а.с. 34). Не погодившись із зазначеною постановою, [PERSON] звернувся до Головного територіального управління юстиції в Одеській області зі скаргою на дії нотаріуса (а.с. 38-40). Листом від 09.11.2017 року за № К-1921-07 щодо розгляду звернення [PERSON] , Головне територіальне управління юстиції в Одеській області повідомило про те, що по фактам, викладеним у скарзі, управлінням юстиції в межах компетенції була проведена перевірка, за результатами якої встановлено, що 12.04.2017 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О .Г. була заведена спадкова справа № 331/2017 щодо майна [PERSON] , померлого в грудні 2016 року.Із пояснень державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г. встановлено, що до складу спадкового майна входить 1/2 частка квартири під [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.08.2003 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори за р. №8/3196.Вищевказана частка квартири придбавалась спадкодавцем в період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , шлюб було розірвано 21.04.2004 року.19.07.2017 року до матеріалів спадкової справи № 331/2017 долучена заява колишньої дружини [PERSON] , в якій зазначено, що майно набуте її колишнім чоловіком [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто та на видачу свідоцтва, право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири вона не претендує, ст.ст. 57.61 Сімейного кодексу їй нотаріусом роз`яснено.Також, в поясненнях державного нотаріуса зазначено, що 08.09.2017 року державним нотаріусом Білик. О. Г. було здійснено підготовку документів до видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину щодо майна [PERSON] , померлого в грудні 2016 року. Відповідно до вимог пп. 4.18 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку встановлено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових щ нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. При видачі свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус здійснив пошук відомостей про зареєстровані речові права на не майно та їх обтяження, шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за таким ідентифікатором, як прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця ( [PERSON] ) та отримав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №96668286 від 08.09.2017, з якої вбачається, що на [PERSON] зареєстрований арешт на нерухоме невизначене майно, все нерухоме майно, на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999. При видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом здійснений пошук відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження за таким ідентифікатором, як прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця ( [PERSON] ), за результатом якого встановлено наявність арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно, який зареєстрований на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999. Отже, відповідно до вимог пп. 4.17 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат», передбачені випадки коли нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії (в т.ч. видачі свідоцтва про право на спадщину).В поясненнях державного нотаріуса Білик О . Г . також зазначено, що [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з письмовою заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину або винесення постанови про відмову.На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом 15.09.2017 винесено відповідну постанову.Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії або відмова у їх вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у їх вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (а.с. 36-37). Крім того,Головне територіальне управління юстиції в Одеській області додатково повідомило, що нотаріус є процесуальною особою, яка самостійно надає оцінку поданим документам і приймає рішення про вчинення або відмову у вчиненні нотаріальної дії.Відповідно до ст. 81 Закону України «Про нотаріат», будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема, з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства. З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2018 року було задоволено заяву [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлено юридичний факт, що [PERSON] , з 2004 року до грудня 2016 року постійно спільно проживав за адресою: [ADDRESS]» зі своїм батьком [PERSON] , до дня його смерті, яка настала в грудні 2016 року у віці 62 років в місті Одесі, Одеська область, Україна (актовий запис № 13239 від 27.12.2016 року Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Встановлено юридичний факт, що [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом, як дитина спадкодавця [PERSON] , [INFO] , померлого в грудні 2016 року у віці 62 років (актовий запис №13239 від 27.12.2016 року Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Встановлено юридичний факт, що [PERSON] , який постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] в грудні 2016 року (а.с.26-29). З урахуванням викладеного, вважаючи постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та такою, що підлягає скасуванню, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Закону України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним. За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат» на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення. Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити. Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно з пунктом 4.13. вказаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Згідно з пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії. Судовим розглядом встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017року, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г. відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під [ADDRESS]), після [PERSON] , оскільки за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 08.09.2017 за № 96668286, накладений арешт на все нерухоме майно [PERSON] , на підставі ухвали Бахчисарайського районного суду від 23.03.1999 року, архівний запис. №18118-131, зареєстрований Бахчисарайською державною нотаріальною конторою 16.10.2006 за № 3891485. З урахуванням викладеного, оскільки державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О .Г . було допущено порушення норм Закону України «Про нотаріат» та порушення п.п. 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за №282/20595, які полягали у відмові у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що у разі, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, тобто державний нотаріус повинен був лише затримати видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до скасування арешту, а не відмовляти у його видачі, суд вважає позов [PERSON] в частині визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири № 1 «А» , за адресою: [ADDRESS] , що відкрилася після смерті [PERSON] , оскільки, як було зазначено вище, у разі, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, а доказів зняття арешту суду надано не було, які і не було заявлено вимог про встановлення факту того, що арешт накладений не на майно його померлого батька, а на майно іншої особи, прізвище, ім`я та по батькові яких збігаються із прізвищем, іменем та по батькові спадкодавця. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачів.

Outcome: partial