Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

02.08.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 6 566 700 (шість мільйонів п'ятсот шістдесят шість тисяч сімсот) гривень суму інфляційних витрат за час прострочення в розмірі 6 566 (шість тисяч п'ятсот шістдесят шість), три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 44 797,49 (сорок чотири тисячі сімсот дев'яносто сім тисяч сорок дев'ять копійок) гривень та суму судового збору за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру у розмірі 6 890 грн. (шість тисяч вісімсот дев'яносто гривень). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 травня 2006 року [PERSON] взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 265 000 (двісті шістдесят п'ять) тисяч доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 10.05.2006 року. Станом на день звернення до суду з позовом у еквіваленті сума боргу складає 6 566 700 (шість мільйонів п'ятсот шістдесят шість тисяч сімсот) гривень, відповідно до офіційного курсу валют, розміщеного на офіційному сайті Національного банку України. Факт передачі нею у борг відповідачу грошових коштів у розмірі 265 000 тисяч доларів США відбувся 10 травня 2006 року, що також підтверджується вищезазначеною письмовою розпискою від 10.05.2006 року, а саме в ній зазначено, що [PERSON] взяв, а вона передала у борг грошову суму в розмірі 265 000 тисяч доларів США. Згідно письмової розписки від 10.05.2006 року відповідач зобов'язався повернути їй грошові кошти в розмірі 265 000 доларів США в строк до 10 травня 2016 року. Проте, 10 травня 2016 року відповідач своє зобов'язання по поверненню суми боргу не виконав. У зв'язку з цим, вона неодноразово пред'являла відповідачу усну вимогу про повернення суми боргу в розмірі 265 000 тисяч доларів США. Відповідач, у свою чергу, наголошував про повернення суми боргу у найближчий час, та проте станом на теперішній час гроші не повернув ні частину, ні повну суму боргу. Також позивачка вказує, що термін прострочення, на який нараховується сума індексів інфляції починається з 11.05.2016 року, тобто з наступного календарного дня після дня виконання зобов'язання. Відповідно до інформації з офіційного сайту Міністерства фінансів України рівень інфляції у травні 2016 року становив - 100,1%, тобто сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції становить 6 566 700 гри. * 100,1% = 6 573 266 грн. (6 573 266 - 6 566 700 = 6 566 гри. - сума інфляційних збитків.) Сума 3% річних від суми боргу: з 11.05.2016 року по 01.08.2016 року становить 83 дня - кількість прострочених днів (6 566 700 * 3% / 100% / 365 дн. * 83 дн. = 44 797,49 грн. - сума 3% річних від суми боргу). Таким чином, на думку позивача, загальна сума заборгованості [PERSON] складає 6 566 700 грн. (сума боргу) + 6 566 грн. (сума інфляційних збитків) + 44 797,49 грн. (сума 3% річних) = 6 618 063,49 (загальна сума заборгованості). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлення своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 10 травня 2006 року [PERSON] взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 265 000 (двісті шістдесят п'ять) тисяч доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 10.05.2006 року. Станом на день звернення до суду з позовом у еквіваленті сума боргу складає 6 566 700 (шість мільйонів п'ятсот шістдесят шість тисяч сімсот) гривень, відповідно до офіційного курсу валют, розміщеного на офіційному сайті Національного банку України. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 214-2 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. На підтвердження свого право на пред'явлення вимоги до відповідача про повернення грошових коштів, отриманих у позику, позивачем суду надано письмову розписку від 10.05.2006 року, а саме в ній зазначено, що [PERSON] взяв, а позивач [PERSON] передала у борг грошову суму в розмірі 265 000 тисяч доларів США. Згідно письмової розписки від 10.05.2006 року відповідач зобов'язався повернути їй грошові кошти в розмірі 265 000 доларів США в строк до 10 травня 2016 року. Проте, 10 травня 2016 року відповідач своє зобов'язання по поверненню суми боргу не виконав. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. На неодноразово пред'явлені усні вимоги відповідачу про повернення суми боргу в розмірі 265 000 тисяч доларів США відповідач [PERSON] не відреагував, своє зобов'язання по поверненню суми боргу не виконав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми позики в розмірі 265 000 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. На підставі викладеного, з урахуванням того, що офіційний курс гривні щодо євро, встановлений НБУ станом на 02.08.2016 року становить 1 долар США = 24,783525 грн., отже з заборгованість відповідача перед позивачем становить 6 567634,13 грн. (265 000 доларів США х 24,783525 грн. = 6 567634,13 грн.) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на те, що суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики яку просить стягнути позивач у розмірі 6 566 700 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу.. Термін прострочення, на який нараховується сума індексів інфляції починається з 11.05.2016 року, тобто з наступного календарного дня після дня виконання зобов'язання. Відповідно до інформації з офіційного сайту Міністерства фінансів України рівень інфляції у травні 2016 року становив - 100,1%, тобто сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції становить 6 566 700 гри. * 100,1% = 6 573 266 грн. (6 573 266 - 6 566 700 = 6 566 грн. - сума інфляційних збитків.) Сума 3% річних від суми боргу: з 11.05.2016 року по 01.08.2016 року становить 83 дня - кількість прострочених днів (6 566 700 * 3% / 100% / 365 дн. * 83 дн. = 44 797,49 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача складає 6 566 700 грн. (сума боргу) + 6 566 грн. (сума інфляційних збитків) + 44 797,49 грн. (сума 3% річних) = 6 618 063,49 (загальна сума заборгованості). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 6890 грн.

Outcome: approved