Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернулась з позовом, в подальшому уточненим позовом, (а.с.21-24) до [PERSON], [PERSON], в якому просила поділити спільне майно подружжя, виділивши їй автомобіль марки «LEXUS», 2007 року випуску, а [PERSON] - автомобіль марки «NISSAN», 2007 року випуску, звільнивши автомобіль «LEXUS» з-під арешту, накладеного в інтересах [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Повідомлений належним чином відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що обовязки з повернення боргів є спільними для подружжя [PERSON] та [PERSON], а автомобіль марки «Ніссан», крім того, перебуває в заставі банку. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши обставини по справі та надані на їх підтвердження докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно свідоцтва про шлюб [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 27 жовтня 1990 року (а.с. 14). За час шлюбу було набуто майно: -автомобіль марки «LEXUS» модель RX350, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTJHK31UX02031001, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 20 лютого 2009 року . Згідно оцінки спеціаліста станом на 16.02.2016 року вартість автомобіля складала 490 770,88 грн.(а.с.11); -автомобіль марки NISSAN модель NAVARA, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VSKCVND40U0205067, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 28 лютого 2014 року Згідно оцінки спеціаліста станом на 16.02.2016 року вартість автомобіля складала 542 476,2 грн. (а.с.12) Обидва автомобілі були зареєстровані на ім'я [PERSON], однак в свідоцтві про реєстрацію на автомобіль марки «LEXUS» зазначено, що має право керувати [PERSON] (а.с.11), що підтверджує доводи представника позивачки в суді про те, що між подружжям склався порядок користування майном, згідно якому автомобіль «LEXUS» перебував в користування позивачки, а інший автомобіль у користуванні її чоловіка. Ухвалою Іллічівського міського суду від 18.10.2013 року по справі №501/3327/13-ц (а.с. 32-38) визнано укладену між [PERSON] та [PERSON] мирову угоду, за умовами якої [PERSON] визнав борг частково в сумі 705888 грон., з яких 367650 грн. зобовязався сплатити до 25.11.2013 року, решту суми частками до 01.01.2016 року. Зі змісту вищевказаного судового рішення слідує, що боржником являється [PERSON]. Ухвалою Іллічівського міського суду від 01 серпня 2013 року (а.с.30) по вказаній справі в порядку забезпечення позову накладено арешт на майно [PERSON]. По цій же справі ухвалою суду від 18.10.2013 року (а.с. 31) скасовано арешт на майно [PERSON], накладений ухвалою суду від 05.09.2013 року. Отже, набуло чинності рішення суду, за яким боргові зобовязання покладені особисто на [PERSON]. При здійснені виконавчого провадження №42768053 з примусового виконання вказаної ухвали суду, відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції від 03.04.2014 року накладено арешт на все майно боржника [PERSON]М.(а.с. 40-46). Не заперечуючи доводів про перебування автомобіля марки NISSAN в заставі банку для забезпечення повернення [PERSON] кредиту, представник останнього надав до суду довідку ПАТ «Ідея Банк» від 01.03.2016 року за № 06.2/31494, згідно якої загальна заборгованість по кредитному договору №910.15485 від 05.06.2012 року, укладеного між банком та [PERSON], складає 34016 грн. та штрафні санкції на суму 9225,95 грн. (загальна сума заборгованості 43242,45 грн) (а.с. 121-123). Згідно чинної на даний час ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено в тому числі у разі , якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Оскільки вартість заставленого автомобілю перевищує залишок заборгованості перед заставодержателем на 499 233,75 грн., то особи, які не є заставодержателями, не позбавлені права на звернення стягнення на вказаний автомобіль. Крім того, вартість автомобілю, який позивачка просить виділити позивачу, перевищує вартість автомобілю, який вона просить виділити їй, на 51705,32 грн. Отже, наявність застави на автомобіль марки NISSAN не є перешкодою для задоволення позову в частині запропонованого позивачкою варіанту поділу майна подружжя. Згідно ст. 59 Закону України « Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до статей 60,70 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі поділу їх частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. В п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено наступне: «Розмір часток подружжя у спільному майні і яке конкретно майно має бути йому виділено суд визначає з врахуванням всього нажитого майна, включаючи і те, на яке за законом не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації». Доказів про наявність іншого майна, що набуто в шлюбі та підлягає поділу, сторони не надали. Отже,загальна вартість майна, що набуто за час шлюбу, складає 1033247,08 грн., а частка кожного з подружжя 516623,54 грн. Таким чином, вимоги позивачки про виділення їй автомобілю марки «LEXUS» вартістю 490770,88 грн. з відповідним припиненням права власності [PERSON] на вказаний автомобіль та звільненням вказаного автомобіля із-під арешту відповідають вимогам закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved