overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 07 листопада 1992 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у Смілівській сільській раді Куйбишевського району Запорізької області (далі Смілівська сільська рада). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями та вчиняти сварки. З серпня 2015 року сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала, пояснила суду, що примирення між сторонами не відбулось. Відповідач попросив вибачення, сходив до церкви, однак від алкогольної залежності не лікується. Просить розірвати шлюб. Відповідач до суду не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 07 листопада 1992 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Смілівській сільській раді, що підтверджено свідоцтвом про шлюб ІІ-ЖС № 494333, виданим 07 листопада 1992 року Смілівською сільською радою. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 017431, виданим 08 грудня 2005 року виконкомом Смілівської сільської ради. Шлюбні відносини сторін припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю, позивач має намір вирішувати в майбутньому в судовому порядку. Щодо утримання спільної дитини питань між сторонами не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не зацікавлений його зберегти. При таких обставинах суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Враховуючи те, що суд задовольняє позов [PERSON] про розірвання шлюбу, усі понесені нею судові витрати повинні бути стягнуті з іншої сторони, тобто з відповідача, а саме судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин вказуючи, що 19 травня 1992 року помер його батько [PERSON], 18 лютого 1998 року померла його мати [PERSON], 06 жовтня 2005 року помер його брат [PERSON] та 27 червня 2012 року померла його сестра [PERSON]. Після їх смерті залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок та земельна ділянка. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області № 669/616/15-ц від 07 липня 2015 року за заявником було визнано право власності на житловий будинок, який належав братові заявника. На земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку, було виготовлено державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на імя матері заявника. Зазначає, що на даний час не може вирішити свої спадкові права на вказану земельну ділянку, так як в свідоцтві про народження в графі батьки прізвище, імя та по батькові матері записано «Попко Марфа Антонівна», а в свідоцтві про смерть та в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку прізвище, імя та по батькові матері вказано як «Андросюк Марфа Арсеніївна», в звязку із чим він не може підтвердити свої родинні відносини з матірю в нотаріальній конторі з метою прийняття спадщини після її смерті. Заявник [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в заяві, підтримав повністю, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа Гулівецька сільська рада про дату, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, представник в судове засідання не зявився, однак до суду надійшла заява, в якій вказується, що вимоги заявника необхідно задовольнити, а розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Пунктом 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд має право встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Той факт, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження [PERSON] І-БВ № 464000 від 23 жовтня 1982 року, де в графі батьки як мати записана [PERSON], довідками виданими виконавчим комітетом Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 09 червня 2015 року № 436 (а.с. 8) про те, що житловий будинок в с.Жижниківці по вул. І. Ткачука, 27 збудовано в 1967 році подружжям [PERSON] та [PERSON], № 439 (а.с. 9) про те, що згідно погосподарської книги № 1 с.Жижниківці Білогірського району Хмельницької області станом на 1958-1960 роки в склад сімї [PERSON], [INFO], входили дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], № 446 (а.с. 10) про те, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], одна і та ж сама особа та від 30 жовтня 2015 року № 255 (а.с. 11) про те, що [PERSON] і [PERSON] одна і та ж особа та являється матірю [PERSON]. Викладене свідчить про те, що заявник [PERSON] дійсно є сином померлої [PERSON] і встановлення цього факту має для нього правове значення. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 16 вересня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 462. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 16 вересня 2000 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 462 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 травня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя у неї з Відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність на підставі наявних у справі доказів, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 травня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 17 травня 2014 року, виданим Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 4); від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві та у судовому засіданні на те, що вона з відповідачем одружена з 18.12.1999 р., від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також, зазначивши, що на протязі 7 останніх років між сторонами по справі сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до неможливості співіснування. На теперішній час припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому просила суд шлюб розірвати. (а.с. 1-2) Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на розірвання шлюбу між сторонами. (а.с. 1-2 ) Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 грудня 1999 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис № 506, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про народження дитини, наявними в матеріалах справи. (а.с. 5 - 6). Також у судовому засіданні судом встановлено, що з жовтня 2015 року між сторонами по даній справі були остаточно припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства, з цього часу сторони не поновлювали подружні стосунки, зберігати сім`ю сторони вважають неможливим, дані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з жовтня 2015 року, та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, сторони зберігати шлюб не бажають й вважають, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Суд також враховує, що у звязку з отриманням позивачкою від позивача коштів за сплачений нею судовий збір, позивачка в частині позовних вимог щодо стягнення судового збору відмовляється. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2012 року. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до [INFO] року. Відповідач добровільно матеріальну допомогу їй не надає. Її доходів в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення сином 3-річного віку, тобто до [INFO] року. У судове засідання сторони повторно не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. Заперечень проти вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 13,14,17). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає ( а.с. 18 - заява). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.12.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 528 ( а.с. 7 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю ( а.с. 9 - копія довідки). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення сином 3-х років не надає. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з дійсних обставин справи, матеріального становища відповідача, який є повнолітньою, працездатною особою, а отже має можливість вирішити питання відносно свого матеріального забезпечення, суд, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 15.06.2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства і проживання. За час спільного життя відповідач проявляв неповагу до сімейних відносин та учиняв сварки, через різні характери, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам її та дитини, однак відповідач на розірвання шлюбу не згоден. Спільне майно з відповідачем не поділили. У зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з вказаним позовом (а.с. 3). Позивач в судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, що дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України та розглянути справу в заочному порядку. Суд, дослідив письмові докази по справі в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 15 червня 2002 року сторони зареєстрували шлюб в Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 552 (а.с. 4). Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного упраління юстиції м. Донецька, Донецької області (а.с. 5). Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з березня 2015 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 29 жовтня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності між ними спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони не підтримують подружніх відносин, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає недоцільним зберігати шлюб, який існує формально, фактично розпався. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте у шлюбі, судові витрати залишити за нею. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 квітня 2010 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час сім'я розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року. Причиною розпаду сім'ї стали неприязні відносини. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач надала заяви про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явися, з матеріалами справи ознайомлений, про час та місце розгляду справи повідомлений, заперечень проти позову не подавав. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 16 квітня 2010 року зареєстрували шлюб у відділ реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 314, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.8). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати: судовий збір у сумі 487,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved