Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

02 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій, посилаючись на ст. ст. 180,197 Сімейного кодексу України, просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , призначених рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 вересня 2008 року у справі № 2-404/2008, а також від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , нарахованої на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 вересня 2008 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2005 році позивач почав зустрічатися з [PERSON] . У серпні того ж року вона йому повідомила, що завагітніла і батьком дитини є він. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області в Книзі реєстрації народжень 10 травня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №73 та батьком дитини був записаний позивач. На момент народження дитини позивач та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. Оскільки остання запевнила його, що він є батьком дитини, то оформлення [PERSON] відбулося в порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.126 Сімейного кодексу України - за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, і ним було підписано заяву до відділу реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області про батьківство. Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17.09.2008 року у справі № 2-404/2008 з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 300 гривень щомісячно, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-404 та 13.11.2008 року відкрито виконавче провадження. 04.09.2019 року він звернувся до Славутицького міського суду Київської області з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про батьківство. Рішенням суду від 22.12.2020 року у справі № 377/698/19 позов задоволено та виключено відомості про [PERSON] , громадянина Ісламської Республіки Іран, як батька [PERSON] , яка народилася [INFO] , з актового запису про народження дитини № 73, в книзі реєстрації про народження від 10.05.2006 року, внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Рішення набрало законної сили, а тому у позивача відсутній обов`язок утримання дитини. Зазначене рішення позивач надав до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, оскільки вважав його підставою для припинення стягнення аліментів. Однак, йому було надано усне роз`яснення про необхідність звернення з даним питанням до суду. Згідно з довідкою розрахунку заборгованості по аліментам №18045 від 21.04.2021 року станом на 24.01.2021 року заборгованість становить 187570 гривень. Виключення щодо нього відомостей, як батька дитини [PERSON] , є підставою для припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, які з нього стягуються на її утримання. Також посилається на постанову Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 511/219/18, в якій зазначено, що факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Ухвалою судді від 16 липня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та призначено судовий розгляд справи на 03 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 03 вересня 2021 року судовий розгляд справи було відкладено на 21 вересня 2021 року на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року судовий розгляд справи було відкладено на 13 жовтня 2021 року на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяви, в яких просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Відзив на позов відповідачі до суду не направили. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, [PERSON] та [PERSON] не надали. Клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшли. Третя особа Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) свого представника у судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 13 жовтня 2021 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] , зазначений позивач у справі, [PERSON] , матір`ю - відповідач [PERSON] (а.с.27). Відповідно до заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 вересня 2008 року у справі № 2-404/2008, що набрало законної сили 06 листопада 2008 року, копія якого долучена до матеріалів справи, відібрано дитину [PERSON] , [INFO] , від її матері [PERSON] та від [PERSON] та передано під опіку [PERSON] з метою забезпечення належного виховання та утримання дитини. Стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, починаючи з 10.07.2008 року. Стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, починаючи з 10.07.2008 року (а. с. 15-17). На виконання вказаного судового рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця на утримання дочки [PERSON] , [INFO] до її повноліття, починаючи з 10 липня 2008 року, Славутицьким міським судом Київської області було видано виконавчий лист №2-404, на підставі якого 13 листопада 2008 року головним державним виконавцем Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження (а.с.18, 19-20). З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21 квітня 2021 року за № 18045, слідує, що заборгованість [PERSON] по виконавчому листу № 2-404 про стягнення аліментів в розмірі 300 гривень щомісяця на утримання дочки [PERSON] , станом на 21 квітня 2021 року становить187570 гривень. Відомості про дату утворення заборгованості у довідці-розрахунку відсутні (а.с.26). Згідно з рішенням Славутицького міського суду Київської області від 22 грудня 2020 року у справі № 377/698/19, провадження № 2/377/8/20, що набрало законної сили 22 січня 2021 року, виключено відомості про [PERSON] , громадянина Ісламської Республіки Іран, як батька [PERSON] , яка народилася [INFO] , з актового запису про народження дитини № 73, в книзі реєстрації народжень від 10.05.2006 року, внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області (а.с.21-25). При вирішенні спору суд виходить з такого правового регулювання спірних відносин. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав і обов`язків матері і батька дитини, за якими права та обов`язки матері, батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно зі ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. За змістом ст. 180 СК України зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають саме батьки. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилом ч.6 цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивач, як на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати аліментів та від заборгованості за аліментами, посилається на те, що він не є батьком зазначеної дитини, що встановлено та підтверджено рішенням Славутицького міського суду Київської області у справі № 377/698/19, яке набрало законної сили 22 січня 2021 року, про виключення відомостей про нього, як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження дитини №73, в книзі реєстрації народжень від 10.05.2006 року, внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є її біологічним батьком, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Норми цивільного права поділяються на норми матеріального та норми процесуального права. За загальним поняттям нормами матеріального права є правові норми, які визначають права та обов`язки учасників суспільних правовідносин, правила їх суспільної поведінки та санкції за порушення цих приписів, а нормами процесуального права є правила про порядок реалізації норм матеріального права та вирішення судової справи (порядок розгляду справи в суді тощо). При цьому норми матеріального права можуть міститься у законодавчому акті, який за загальним своїм змістом є процесуальним законом і навпаки, норми процесуального права можуть міститься у законодавчому акті, який за своєю суттю є матеріальним законодавчим актом. Так, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі суті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право на зміну правовідносин, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 511/219/18, провадження №61-44087св18. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються за заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 вересня 2008 року у справі №2-404/2008, починаючи з 10 липня 2008 року до повноліття дитини, оскільки з дня набрання законної сили рішенням Славутицького міського суду Київської області від 22 грудня 2020 року про виключення запису про батьківство позивача відсутні підстави вважати його батьком дитини, а відтак і відсутні підстави для продовження стягнення аліментів з позивача за виконавчим листом №2-404, виданим на виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 вересня 2008 року в частині стягнення з позивача аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] . Водночас суд зазначає, що наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомостей про позивача як батька є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини [PERSON] , [INFO] , адже за змістом положень статті 180 СК України, обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від заборгованості за аліментами, яка утворилась у період, коли він був записаний батьком дитини. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, провадження 61-19171св20. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-404, виданим на виконання заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 вересня 2008 року в частині стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 10 липня 2008 року до її повноліття, яка утворилася, починаючи з 10 липня 2008 року. При цьому звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам не призведе до порушення інтересів дитини, оскільки заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 вересня 2008 року у справі №2-404/2008 [PERSON] , [INFO] , передано під опіку [PERSON] з метою забезпечення належного виховання та утримання дитини, а із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 10 липня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що позивач не є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим обов`язок щодо її утримання у нього відсутній від самого початку існування спірних правовідносин, а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів за виконавчим листом № 2-404, виданим на виконання заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 вересня 2008 року у справі №2-404/2008, а виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась, у період, коли він був записаний батьком дитини, тобто з 10 липня 2008 року. За правилами п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1816 гривень, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в загальному розмірі 1816 гривень в рівних частках по 908 гривень з кожного.

Outcome: approved