Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

04.02.2014 року по представник позивача за дорученням звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним договір підряду № 1 від 15.04.2012 року укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] в обґрунтування позову зазначено, що з 25 квітня 2004 року по 03 липня 2012 року [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] шлюб розірвано за рішенням суду, яке набуло законної сили 16 липня 2012 року. Під час шлюбу було придбано квартиру [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю. 15 квітня 2012 року [PERSON] уклав договір підряду з ФОП [PERSON] без відома позивачки. Жодної згоди на укладення даного договору вона не надавала, чоловік не повідомив її що має намір укласти такий договір. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] неправомірно без її згоди в порушення ст..ст.65,60 СК України уклав договір підряду щодо проведення поточного ремонту, чим порушив її права як власниці спільного сумісного майна подружжя та завдали їй матеріальних збитків, тому вважає, що вказаний договір підряду має бути визнано недійсним. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, з підстав викладених в ньому. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, суду пояснив, що відповідач [PERSON] дійсно не отримували згоду своєї дружини на укладання договору, оскільки не вбачали в цьому необхідності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність, проити задоволення позову заперечувала. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 15 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір підряду №1, предметом якого є виконання поточного ремонту квартири [ADDRESS] з додержанням будівельних норм та правил. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано 03 липня 2012 року. За своєю правовою природою договір, укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] є договором підряду, і в розумінні ст. 31 ЦК України, не відноситься до дрібних побутових правочинів. Згідно з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності ? частка квартири зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення суду 22-ц/784/130/13 виданий 12.02.2013 року Апеляційного суду Миколаївської області, дата реєстрації права власності 02.04.2013 року. В своїй позовній заяві як на підставу для задоволення позову представник позивача посилається на ст. 65 Сімейного кодексу України, а саме, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Разом з тим варто зазначити, що на підставі ст. 65 Сімейного кодексу України дружина чи чоловік можуть звернутися до суду з позовом про визнання недійсним правочину, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо це ґрунтується на незгоді учасників спільної сумісної власності з укладеним правочином, оскільки він суперечить їхнім інтересам, а не на відсутності формальної згоди на укладення правочину. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порушення зазначеної вимоги позивачка не надала доказів на підтвердження того факту, що їй не було відомо про факт укладення договору та, що умови договору суперечать її інтересам. А тому, з тих підстав, з якими звернулися до суду позивачі, даний позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed