Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

04.06.18 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Копняка М.А. від 18.01.17р. Свої вимоги мотивує тим, що проживає в [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Держреєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держреєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вона дізналась про те, що на вказану квартиру накладений арешт згідно постанови ВДВС Шевченківського районного управління юстиції від 18.01.2002 року Б\\Н, вх.200. Позивач стверджує, що не перебувала у боргових зобов'язаннях і відносно неї не приймалося рішень компетентних органів щодо стягнення грошових коштів. Відтак, з приводу наведеного вона зверталась до відповідача в письмовій формі, на що отримала відповідь від 22.03.2018 року про те, що даний арешт був накладений в процесі виконання виконавчого листа №1-23/2001 , виданого тим же Шевченківським ВДВС про стягнення коштів з [PERSON] На даний час це виконавче провадження на виконанні не перебуває, матеріали такого знищенні в зв'язку із закінченням терміну зберігання. Позивач зазначає, що наявність арешту на квартиру порушує її права, а тому, покликаючись на вимоги ст. 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України змушена звернутись з даним позовом до суду про зняття арешту. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві, просила позов задовольнити. Крім того зазначила, що вказане житло було надане їй як службове і станом на 2001 р. дійсно у квартирі проживав та був зареєстрований її син - [PERSON] Проте їй не відомо, в зв»язку з чим на квартиру було накладено арешт. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Відтак, згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід слухати у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач є власником та проживає к [ADDRESS] Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на вищевказану квартиру накладений арешт згідно постанови ВДВС Шевченківського районного управління юстиції від 18.01.2002 року Б\\Н, вх.200. Також встановлено, що арешт накладено в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 1-23/2001, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про конфіскацію майна [PERSON] на користь держави. Матеріали виконавчого провадження знищені у зв'язку із закінченням строку зберігання. Даний факт вбачається із листа УДВС ГТУЮ від 22.3.18р. Проте з оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи за № 1-23/01 вбачається, що до кримінальної відповідальності за ст. 229-6 ч. 1 КК України притягалась [PERSON] , яка ніколи не проживала за адресою спірного житла. У архіві суду відсутні дані про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] Так, згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин, позивач лише в судовому порядку може захистити свої порушені права. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином суд приходить до висновку про наявність безпідставно накладеного обтяження на належну позивачу квартиру, що порушує її права. Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги підставним та такими, що підлягають задоволенню. В силу дії ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved