Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

04.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Державна реєстраційна служба речових прав на нерухомість Реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області про припинення права власності, про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та про скасування державної реєстрації права власності посилаючись на те, що він є власником 2/3 частин житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 04.11.2013 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наданого Реєстраційною службою служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області (реєстраційний номер об'єкту нерухомості 270752714132). Відповідач [PERSON] є власницею 1/3 частини вищезазначеного житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 19.07.1989 року реєстр 6013, зареєстрованого в КП «БТІ» м.Красноармійська 26.07.1989 року. На теперішній час він з відповідачем не може дійти згоди щодо володіння та користування житловим будинком, тому вважає, що право власності на 1/3 частину житлового будинку, яке зареєстроване за відповідачем підлягає припиненню у відповідності до ст.365 ЦК України за рішенням суду на підставі позову інших власників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Таким чином, враховуючи, що -сіпльне володіння будинком неможливо; -частка відповідачки порівняно з його є незначною; -виділити 1/3 частину будинку неможливо (будинок складається із 4-х житлових кімнат, дві з яких не є ізольованими, загальна площа будинку складає 57,4 кв.м, в тому числі житлова - 36,7 кв.м.); -відповідач у власності має інше житло, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] якій їй на підставі Свідоцтво про спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області від 16.05.2008 року, реєстр 2-1235, тобто припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача ; -фактично спірний будинок відповідач не використовує та не використовувала, тому він вважає, що є всі правові підстави для припинення у відповідача права власності на 1/3 частину будинку,визнання за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку, яка належала відповідачу, а він на користь відповідача зобов'язується сплатити грошову компенсацію вартості 1/3 частини житлового будинку 43 886,00грн., справу просив розглянути у його відсутність за участю представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі зазначивши, що відповідач бажає залишатися власницею 1/3 частини будинку і наявність у неї іншого житла не позбавляє її права мати іншу нерухомість, тому позбавлення такого права завдасть суттєвої шкоди її інтересам. Представник третьої особи Державної реєстраційної служби речових прав на нерухомість Реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без представника реєстраційної служби. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником 2/3 частин житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 04.11.2013 року (а.с.5) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-7), наданого Реєстраційною службою служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області (реєстраційний номер об'єкту нерухомості 270752714132). Відповідач [PERSON] є власницею 1/3 частини вищезазначеного житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 19.07.1989 року реєстр 6013, зареєстрованого в КП «БТІ» м.Красноармійська 26.07.1989 року (а.с.14). У відповідності до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Ч.2 ст.365 ЦК України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що частка відповідача у спільному майні є незначною, а саме складає 1/3 частину житлового будинку, в той час як частка позивача складає 2/3 житлового будинку, що в два рази перевищує частку відповідача і позивач є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0855га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Наступною умовою припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що річ є неподільною, оскільки виділити 1/3 частину будинку неможливо (будинок складається із 4-х житлових кімнат, дві з яких не є ізольованими, загальна площа будинку складає 57,4 кв.м, в тому числі житлова - 36,7 кв.м.). Крім того, відповідач [PERSON] у власності має інше житло, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який належить їй на підставі Свідоцтво про спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області від 16.05.2008 року, реєстр 2-1235, тому припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Із позовної заяви та долучених до позовної заяви матеріалів вбачається, що фактично спірний будинок відповідач не використовує та не використовувала (а.с.20), що не заперечувала в судовому засіданні сама відповідач та її представник. У відповідності до п.7 ч.2 та п.12 п.п.а) Постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами та доповненнями, оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової конфіскації за частку у спільній власності, якщо неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно їм користуватися. Вирішуючи питання про грошові стягнення у справах про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що: а) вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду справи. Згідно висновку вартості житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] від 04.03.2014 року (а.с.41-51, 66-70) ринкова вартість будинку складає 131 658,00грн., де 1/3 частина будинку складає 43 886,00грн. і вартість цієї частини будинку, згідно квитанції (а.с.64), внесена позивачем на депозитний рахунок суду. При подачі первісного позову позивачем заявлялася вимога про скасування державної реєстрації права власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за відповідачем (а.с.4), однак в уточненій позовній заяві від 31.03.2014 року (а.с.57-59) позивач відмовився від цієї вимоги, оскільки дана вимога є передбаченою, так як положення п.41 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» розповсюджується на речові права, які зареєстровані в Державній реєстраційній службі речових прав з 01.1.2013 року, тому в цій частині позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial