Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~02 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок адміністративного правопорушення. В позовній заяві зазначив, що 21.11.2020 близько 20:00 год. по [ADDRESS] [PERSON] умисно пошкодив вхідні двері та розбив віконне скло в квартирі [ADDRESS] , в якій проживає позивач [PERSON] , чим вчинив дрібне хуліганство. Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.12.2020 у справі № 532/2233/20 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Внаслідок протиправних дій відповідача, [PERSON] був змушений купувати три скла по ціні 783 грн. на загальну суму 2349 грн., один стеклопакет за 2510 грн., вхідні двері за 5200 грн., тобто йому завдана матеріальна шкода у розмірі 10059 грн. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок пошкодження вхідних дверей та віконного скла було спричинено дискомфорт в приміщені, було змінено звичайний спосіб життя, оскільки з пошкодженими дверима та вікнами він почував себе в своєму будинку не захищеним. У зв`язку із заморозками у будинку було холодно, сиро та були протяги. Все це негативно відображалося на його здоров`ї та емоційному стані. Враховуючи перелічені факти, позивач прохає суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 10059 грн. та моральну шкоду у розмірі 2500 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 21 листопада 2020 близько 20:00 год. по [ADDRESS] [PERSON] умисно пошкодив вхідні двері та розбив віконне скло в квартирі [ADDRESS] , в якій проживає [PERSON] . Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 грудня 2020 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с. 6). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.\~\~ Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 9\~ постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про\~ практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~ передбачено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності,\~\~\~\~ слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладання на відповідальну за неї особи обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий. Коли відшкодування в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що в результаті пошкодження майна, [PERSON] завдав [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 10059 грн., що підтверджується товарним чеком № 27 від 27.11.2020 «ПП [PERSON] » (а.с. 7). Відповідно до частини першої пункту 1 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Судом встановлено, що порушення нормального способу життя [PERSON] носило не тривалий характер та в результаті протиправних дій відповідача позивачу [PERSON] не була спричинена моральна шкода, оскільки суду не надано доказів її спричинення. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з двома позовними вимогами: майнового та немайнового характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Однак при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн, тобто лише за одну позовну вимогу. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір за позовну вимогу майнового характеру, оскільки в цій частині рішення прийнято на користь позивача. Разом з тим, з позивача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн за вимогу немайнового характеру, оскільки при подачі позову ця сума не була сплачена і рішення в цій частині пзову прийнято на користь відповідача. Враховуючи вищевикладене суд доходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 10059 грн матеріальної шкоди. В частині стягнення моральної шкоди необхідно відмовити

Outcome: partial