Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

04 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що він 14 жовтня 2008 року розірвав шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. При розірванні шлюбу було досягнуто згоди про місце проживання сина з позивачем, але позивач вважає, що їх домовленості не дають йому гарантій та не мають належної юридичної форми. Позивач являється військовослужбовцем, має належні умови для виховання та проживання сина. Відповідачка не має власного житла та достатнього доходу, щоб забезпечити нормальні умови для виховання та розвитку дитини, не працює та не має можливості утримувати сина [PERSON]. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що він належним чином забезпечує та виховує свого сина [PERSON], який проживає разом із ним. З метою юридичного закріплення його прав він просить розглянути його позов та прийняти рішення, яким визначити місце проживання дитини разом із ним. Відповідачка, [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON]. Суду пояснила, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради від 16 жовтня 2015 року визначено місце проживання [PERSON], [INFO] разом з батьком. Відповідачка [PERSON] на розгляд комісією даного питання не з'явилась та написала заяву в якій вказала, що не проти того, щоб її син проживав разом із батьком. Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 14 жовтня 2008 року (а.с.8). В період шлюбу у позивача та відповідачки народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини суд виходить з наступного. Згідно ч.1\~ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами\~ч.1\~ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким\~із них буде проживати\~малолітня дитина, спір між ними\~може вирішуватися судом. При вирішенні спору\~щодо місця проживання\~дитини\~суд бере до уваги\~ставлення батьків\~до виконання\~своїх батьківських обовязків,\~особисту прихильність\~дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя\~та інші обставини, що мають\~істотне значення.\~\~ За\~ст. 9 Конвенції про права дитини\~від 20 листопада 1989 року,\~дитина\~не повинна\~розлучатися\~з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.\~\~ Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена\~зі своєю матірю лише у винятковій\~ситуації не можна тлумачити\~таким чином, що\~у\~\~матері\~малолітньої дитини\~мається\~перевага\~перед батьком\~при\~вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків\~щодо дитини, що\~витікає як зі\~ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що\~поняття «розлучення» не\~співпадає з\~поняттям «визначення місця проживання», оскільки\~мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні\~дитини\~і може реалізувати свої права\~шляхом домовленості\~з батьком дитини щодо\~встановлення\~часу спілкування\~або\~за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки\~місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.\~\~ Сімейне законодавство не виключає\~визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від\~віку дитини, якщо маються\~обставини, з яких\~дитині\~краще проживати з батьком ніж з матірю. Суд, дослідивши рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], проаналізувавши фактичні обставини справи, дійшов висновку, що\~[PERSON] не виявляє бажання, щоб її неповнолітній син [PERSON] проживав разом із нею та не заперечує щоб він проживав з його батьком [PERSON]. Суд на підставі\~доказів, наданих сторонами, дійшов висновку, що\~[PERSON] здатний\~забезпечити належні\~умови для\~виховання дитини. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved