Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

04.12.2019 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги умотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на частку у праві власності на будинковлодіння [ADDRESS] , 1/3 частка якого належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року. Вказує, що єдиною спадкоємицею першої черги за законом , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] була дружина померлого, (мати позивача) [PERSON] , яка спадщину після смерті чоловіка прийняла належним чином, так як на момент його смерті постійно проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою у спадковому будинку [ADDRESS] , зробила у ньому поточний ремонт: фарбувала вікна, двері та інше. Зазначає, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті батька відсутні. Вказує, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на частку у праві власності на будинковлодіння [ADDRESS] , 1/3 частка якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, а іншу 1/3 частку мати успадкувала після смерті [PERSON] , але за життя не переоформила своїх спадкових прав. Зазначає, що позивач є рідною донькою і спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . Вказує, що іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був рідний брат позивача (син померлої) [PERSON] . Зазначає, що спадщину після смерті матері вони з братом прийняли, так як у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, інші спадкоємці першої черги за законом після смерті матері - відсутні. Вказує, що так як після смерті матері відкрилася спадщина загалом на 2/3 частки у спадковому будинку, то вона з братом мали право успадкувати це майно в рівних частках, тобто по 1/3 частці кожний, але за життя брат не оформив своїх спадкових прав на спадковий будинок. Зазначає, що [INFO] помер її брат [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на частку у праві власності на будинковлодіння [ADDRESS] , 1/3 частка якого належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, а іншу 1/3 частку брат успадкував після смерті матері [PERSON] , але за життя не переоформив своїх спадкових прав. Вказує, що позивач є рідною сестрою і спадкоємицею другої черги за законом після смерті [PERSON] , інші спадкоємці першої та другої черги за законом після смерті брата, які прийняли спадщину відсутні. Зазначає, що спадину після смерті брата [PERSON] вона прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Вказує, що згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння [ADDRESS] було троє осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їх частки в майні колгоспного двору є рівними і складають по 1/3 частці кожного. Зазначає, що отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] на 1/3 частку, а також в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] брата [PERSON] , на 2/3 частки, а загалом, на : цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, через канцелярію суду надали спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача - Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами,\~який розташований\~в [ADDRESS] ,\~станом на\~15\~квітня 1991\~рокувідносився до категорії колгоспних дворів, що підтверджується виписками із погосподарських книг на дане господарство (а.с.35-44). Членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року згідно погосподарської книги за 1991 рік значилися: голова двору [PERSON] , члени двору- [PERSON] , [PERSON] , які набули право власності на майно колгоспного двору, тому їх частки в спірному будинку становлять по 1/3 частці кожного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його\~смерті відкрилася\~спадщина на\~відповідне спадкове\~майно,\~в тому\~числі на\~1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Єдиною спадкоємицею першої черги за законом , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] була дружина померлого (мати позивача) - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с.13), яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , так як на момент його смерті постійно проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою у спадковому будинку, зробила у ньому поточний ремонт: фарбувала вікна, двері та інше, що підтверджується довідками Мізяківсько-Хутірської ради від 23.09.2019 року за № 1438 та за № 1436 (а.с.28-29). Інші спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] - відсутні, що підтверджується, копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної від 14 серпня 2019 року за № 1724/02-31, з якої убачається, що спадкова справі після смерті [PERSON] не заводилась ( а.с.44). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з 2/3 частки будинковолодіння [ADDRESS] , з яких: 1/3 частка, яка належала померлій, як члену колгоспного двору станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради Вінницького району та 1/3 частка, яку вона успадкувала після смерті [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , як її донька, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ( а.с.14). Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері позивача - [PERSON] був її рідний брат (син спадкодавця) - [PERSON] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження ( а.с.12). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла як і позивач, так і [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] (а.с.61-63). Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] , якій прийняли спадщину - відсутні, що також підтверджується матеріалами спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] ( а.с.61-63). Тобто, кожен з спадкоємців успадкували частку спірного будинку в рівних частках, тобто по 1/3 частці. [INFO] помер брат позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на частку у праві власності на будинковлодіння [ADDRESS] , а саме: 1/3 частка, якого належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, та 1/3 частка, яку він успадкував після смерті [PERSON] , але за життя не переоформив своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] є рідною сестрою і спадкоємицею другої черги за законом після смерті брата [PERSON] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження та її свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.12,14-15). Спадину після\~смерті [PERSON] \~позивач прийняла,\~так як\~подала заяву\~про прийняття\~спадщини до\~Вінницької районної\~державної нотаріальної\~контори. Інші спадкоємці першої та другої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується копією спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] ( а.с.55-60). Постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори від 14.08.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки у неї відсутній документ, який посвідчує право власності [PERSON] на цілий житловий будинок ( а.с.44). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом установлено, що предметом позову є спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: належні їм частки житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , що вказане будинковолодіння відноситься до суспільної групи домогосподарств колгоспний двір. Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом установлено, що спадкодавець [PERSON] помер - [INFO] , спадкодавець [PERSON] померла - [INFO] , спадкодавець, тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР, спадкодавець [PERSON] помер - [INFO] , тому суд також при вирішенні даного спору має застосовувати норми ЦК, ЦПК. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Реалізувати своє право, як спадкоємця позивач [PERSON] після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позасудовим порядком не має можливості, оскільки спірний будинок відноситься до суспільної групи- колгоспний двір, правовстановлюючі документи на спірний будинок відсутні. Проаналізував та оцінив зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки будинковолодіння [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспного двору, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які набули право власності на майно колгоспного двору, тому їх частки в спірному будинку становлять по 1/3 частці кожного, також підтверджено належними та допустимими доказами, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; позасудового шляху вирішити даний спір у позивача не має. Тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved