overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

03 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], яка мешкає за адресою: м. Павлоград, вул. Матросова, 4. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.03.2017 р. о 13 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.03.2017 р. о 13 год. 45 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Аршинов лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора агресивно поводиться, кидається на людей, живе на вокзалі, розмовляє сама з собою. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 10.09.2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Чернівецького міськрайонного управління юстиції у Чернівецькій області. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Вказала, що за наданий судом строк для примирення вони з відповідачем не примирились. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Направив на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 10.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 28.03.2017 року, серія I-МИ № 127857, актовий запис № 1542. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2017 року було зупинено провадження по справі, та надано строк для примирення сторін терміном один місяць. Впродовж даного терміну сторони не примирились. Позивач вважає, що збереження сімї є неможливим. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2014 року. Дітей вони не мають. З 02 січня 2016 року сторони разом не мешкають, сімейні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище Орлова. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: судовою повісткою. Суд, отримавши згоду позивача, постановив, ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 27 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис №378. З 02 січня 2016 року сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та сімейним побутом не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони разом не проживають, що підкреслює повну відсутність між ними шлюбних відносин. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Ніхто з них не надав заперечень проти розірвання шлюбу, клопотань про надання строку для примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 18.11.2000 року, який зареєстрований Терешовецькою сільською радою Хмельницького району. Від даного шлюбу у подружжя є діти: неповнолітній син [PERSON], [INFO], малолітній син [PERSON], [INFO], та малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просила не надавати та вказала, що спільно господарство не ведуть з 31.09.2016 року. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити, просив строк на примирення не надавати, спільне господарство не ведуть з 01.09.2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 18.11.2000 року Терешовецькою сільською радою Хмельницького району, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 18.11.2000 року, серія І-БВ № 025049, актовий запис № 03. Від даного шлюбу у подружжя є діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БВ № 088356, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЕЛ № 013225, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БВ № 190029. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати, спільне господарство не ведуть. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 19.03.2005 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №39. Від спільного життя мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з березня 2014 року. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач з відповідачем мешкають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №39, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №257089 (а.с.14). Від спільного життя мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с.8,9). Шлюбні відносини припинені з березня 2014 року. Позивач з відповідачем мешкають окремо. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Справу розглянуто заочно, тому суд залишає відповідачу прізвище «Бритвіна». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив 13 квітня 2017 року, про стягнення з публічного акціонерного товариства «Полонський гірничий комбінат» (далі - ПАТ) на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 28550 грн. 84 коп. В обґрунтування вимог [PERSON] вказував, що працює в ПАТ, проте відповідач не виплатив йому заробітну плату за період роботи з січня 2013 року по червень 2015 року. На неодноразові звернення позивача відповідач відмовлявся здійснити розрахунок. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив такий задовольнити з вказаних вище підстав. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що позивач працює у відповідача, але останній розрахунок по заробітній платі за період січня 2013 року по червень 2015 року не провів, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 28550 грн. 84 коп., що підтверджується довідкою відповідача. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 94 КЗпП України, роботодавець зобовязаний регулярно виплачувати працівникам заробітну плату. Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі і, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 17 вересня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. За час перебування у вказаному шлюбі в них 16 липня 2004 року народилася дочка [PERSON]. На даний час з 25 лютого 2017 року разом із дочкою проживає окремо від відповідача. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, на даний час працює в ПАТ «Укрнафта», де отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 5067,74 грн. Інших дітей він не має. У звязку з викладеним, просить стягувати із відповідача в свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини у вказаному в позові розмірі. Відповідач позов визнав повністю, не заперечує щодо сплати аліментів в розмірі, якому просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони на даний час перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Полицівською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області 17 вересня 2000 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено її свідоцтвом про народження (а.с. 4), а перебуває вона на утримані позивача, що вбачається із акту обстеження фактичного проживання від 16 березня 2017 року (а.с. 8) і про що відповідач не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VІІI від 21.12.2016 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум становить відповідно 1689 грн., що 30 відсотків становитиме 506,70 грн. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, відповідача, який інших, окрім дочки [PERSON] дітей не має, працює на ПАТ «Укрнафта», що вбачається із відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а.с. 6), де отримує заробітну плату, суд у відповідності до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, визначає аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вона зазначила, що з 2005 року по 2013 рік вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від шлюбу у них 10 грудня 2005 року народився син [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, оскільки матеріальної допомоги відповідач добровільно не надає. У судове засідання позивач не зявилася, проте від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачем 09 грудня 2005 року було укладено шлюб, а 10 листопада 2013 року шлюб між сторонами було розірвано (арк.с.4 зворотній бік). Від зазначеного шлюбу 10 грудня 2005 року у них народилась дитина [PERSON], який є рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.6). Дитина проживає разом з позивачкою (арк.с.7) та повністю знаходиться на її утримані, добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 09 жовтня 2010 року. Від даного шлюбу у подружжя народилася двоє дітей - сини [PERSON] 2011 року народження та [PERSON] 2014 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, а також протягом тривалого часу між ними склалися неприязні стосунки, при яких продовження сімейних відносин є неможливим. Сторони не спілкуються протягом тривалого часу, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить строк для примирення не надавати та розірвати шлюб із відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, просила суд позов задовольнити, строк для примирення не надавати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, просив строк для примирення не надавати. Суд, заслухавши доводи позивача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 2010 року Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] Як підтверджено в судовому засіданні сторонами та свідоцтвами про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], від шлюбу у них народилися діти - сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], інших дітей, яким би не виповнилось одного року, немає. За твердженням обох сторін фактично шлюбні відносини припинені більше трьох місяців. Збереження сім'ї є неможливим. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, що підтверджується сторонами. Наміру відновлювати сімейні стосунки сторони не мають, шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. Беручи до уваги, що перспектив для збереження сім'ї не має, проживання в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені, то з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved