Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

03.08.2020 [PERSON] звернулася із вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з 05.09.2015 вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, постійні сварки, нехтування відповідачем сімейними цінностями. Протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, примирення неможливе. Ухвалою від 20.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Сторони в судове засідання не з`явились, на адресу суду спрямували зави у яких позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 05.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Зі свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, сторони не бажають зберігати шлюб, наполягали кожен на розлученні, про що свідчать їх заяви, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб належить розірвати. За положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на визнання відповідачем позову, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 420, 40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 420, 40 грн витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved