Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

02 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом і просив розірвати договір, укладений 24.04.2017 між ним та ФОП [PERSON] на поставку і встановлення ритуального пам'ятника та плити до нього вартістю 7 910 грн., а також стягнути з ФОП [PERSON] на його користь вказану суму та 650 грн. - витрат на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24 квітня 2017 року перебуваючи в офісному приміщенні відповідача він усно домовився з [PERSON] - представником ФОП [PERSON], на виготовлення та встановлення ритуального пам'ятника та плити. На підтвердження цієї домовленості він отримав платіжний талон і в подальшому передав цьому представнику гроші в сумі 7 910 грн., про що остання зробила відповідний запис в платіжному талоні та скріпила печаткою. В подальшому представником ФОП [PERSON] - [PERSON] було привласнено вказані гроші і вона покинула робоче місце. [PERSON] повідомив йому, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, однак не виконав взятих на себе зобов'язань по виготовленню і встановленню ритуального пам'ятника та плити. На його письмові вимоги добровільно повертати сплачені гроші відмовляється. У зв'язку з цим вважає, що його права як споживача порушені, тому просить задовольнити його позовні вимоги. Крім того також просить стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 2000 грн, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем його законних претензій, внаслідок чого він переніс емоційне перевантаження, зазнав душевних страждань, був змушений звертатись в заклади охорони здоров'я з діагнозом ішемічна хвороба серця ІІ ступеня та розпочати лікування. Відповідно до ухвал Путивльського районного суду від 12.01.2018 розгляд справи проведений в порядку спрощеного позовного провадження Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності (а.с.25). В наданому відзиві на позов відповідач вважає вимоги викладені в позовній заяві необґрунтованими та безпідставними, які задоволенню не підлягають. Зазначає, що позивач до відкриття кримінального провадження №12017200230000215 за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України відносно [PERSON], яка працювала у нього продавцем непродовольчих товарів в бюро ритуальних послуг «[INFO]», до нього з вказаними у позові вимогами не звертався. Відповідачу про завдання потерпілим матеріальної шкоди, в тому числі [PERSON], а не [PERSON], позивачу у справі, стало відомо від слідчого, у зв'язку з чим він звернувся до суду з цивільним позовом в рамках кримінального провадження про відшкодування матеріальної шкоди з [PERSON] для подальшого відшкодування шкоди потерпілим. [PERSON] відповідачу матеріальну шкоду не відшкодувала. Відомості про позивача, як потерпілого у кримінальному провадженні, не зазначалось. Претензію-вимогу від позивача він отримав в один час із позовною заявою, через що був позбавлений змоги врегулювати це питання в досудовому порядку. Крім того заперечує укладення договору між ним та позивачем. Вказує на те, що [PERSON] не була уповноважена на отримання грошей, оскільки замовлення приймає він безпосередньо, укладаючи відповідний договір. Також вважає вимогу позивача про стягнення моральної шкоди безпідставною, оскільки він не вчиняв жодних дій, які б завдали таку шкоду позивачу (а.с.38-39). Позивач в наданій відповіді на відзив викладає, що саме між ним та відповідачем було укладено договір, на підтвердження чого він отримав розрахунковий документ на його ім'я, який йому видала працівник ФОП [PERSON] - [PERSON], тому шкоду повинен відшкодувати роботодавець останньої, тобто відповідач. При цьому зазначив, що отримував виклик слідчого в рамках кримінального провадження №12017200230000215 за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України відносно [PERSON], якого попередив про самостійне здійснення захисту своїх прав в суді. Покази у даному кримінальному провадженні давала його дружина [PERSON] Проте як вона набула статусу потерпілої, а не свідка, йому не відомо. Крім того, протиправною поведінкою відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягала у тривалому невиконанні відповідачем претензій по відшкодуванню сплачених грошових коштів, які підлягають відшкодуванню останнім (а.с.46-48). У запереченнях на відповідь на відзив відповідач заперечує проти задоволення позову, вважає, що відповідь на відзив не містить належних обгрунтувань заявлених вимог (а.с.65). Представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2017 [PERSON], позивачем у справі, було сплачено ритуально-похоронній службі «[INFO]» 7 910 грн за послуги по виготовленню та встановленню ритуального пам'ятника та плити, які [PERSON] сплатив двома частинами (2000 грн+5910 грн) (а.с.10). 19 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою-претензією, в якій повідомив, що останнім не виконано взятих на себе зобов'язань по виготовленню і встановленню ритуального пам'ятника та плити, загальною вартістю 7 910 грн. Просив повернути йому сплачені гроші або повідомити про варіанти вирішення питання (а.с.13). Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 07.11.2017 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України, п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» призначено покарання у виді двох років позбавлення волі та звільнено [PERSON] від призначеного покарання (а.с.40-41). Як вбачається з вказаного вироку суду 24.04.2017 [PERSON], працюючи продавцем в бюро ритуальних послуг «[INFO]» в м.Путивль, яке належить фізичній особі - підприємцю [PERSON], зловживаючи в тому числі довірою [PERSON], умисно, повторно, з корисливою метою заволоділа грошовими коштами в сумі 2000 грн., а через декілька днів (точна дата не встановлена) - 5 910 грн., які остання надала в якості оплати за замовлення пам'ятника, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду в загальному розмірі 7910 грн. Приймаючи у потерпілих замовлення на виготовлення пам'ятників померлим родичам до журналу замовлень не вносила, отриману плату привласнювала, використовуючи на свої потреби. Вказаним вироком суду з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] стягнуто 42 867 грн. матеріальної шкоди. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно з п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Таким чином судом встановлено, що 24.04.2017 між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання послуг Ритуально-похоронною службою «[INFO]» про виготовлення і встановленню ритуального пам'ятника та плити, загальною вартістю 7 910 грн., які [PERSON] сплатив [PERSON], яка працювала продавцем у ФОП [PERSON], що підтверджується дослідженими усправі доказами. (а.с.10. 40-41). З огляду на викладене позов в частині розірвання договору є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки позивач довів, що уклав договір з виконавцем, який з 24.04.2017 не приступив до виконання своїх зобов'язань, і обраний позивачем спосіб захисту права споживачів відповідає вимогам закону, а тому у позивача є підстави вимагати повернення сплаченої за грошової суми. При цьому необхідно зазначити, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює послуги щодо організування поховань і надання суміжних послуг-, тому несе ризик такої діяльності і за продавця [PERSON], яка працювала у належному йому бюро ритуальних послуг «[INFO]» в м.Путивль, і саме на нього, як виконавця послуг, покладається обов'язок задовольнити вимоги споживача [PERSON] Відносно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то з огляду на положення п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено для споживачів відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), вказана позовна вимога [PERSON] не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає. Не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу зважаючи на таке. Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання позову) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом другим частини 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу надано договір про надання юридичних послуг від 17.10.2017 (а.с.15). Разом з тим, документи, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, а також їх розрахунку, в матеріалах справи відсутні. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial