Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

02.08.2019 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Провадження у справі відкрито 06.08.2019 р. Короткий зміст вимог позовної заяви та відзиву відповідача Позивач звернувся до суду з позовом до публічного\~акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 10 липня 2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А. А. вчинив виконавчий напис № 6595 про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк»\~\~73856 грн. 54 коп. заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2006 року. Посилаючись на те, що виконавчий напис № 6595 від 10 липня 2017 року було вчинено із порушеннями вимог чинного законодавства, просив визнати його таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2-8). 12.09.2019 р. відповідач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», надав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки виконавчий напис нотаріусом було вчинено правомірно, в межах встановлених законодавчо строків, позивачу було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, заборгованість, стягнута виконавчим написом нотаріуса, є безспірною (а.с. 51-54). Позивач, повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій вказав, що на заявлених позовних вимогах наполягає, просив справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та відповідач приватний нотаріус Завалієв А.А., належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Просили справу розглядати без їх участі, надавши відповідні заяви, при цьому зазначене прохання міститься у відзиві на позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватним нотаріусом вказана вимога заявлена у окремій заяві. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача, відповідачів та третьої особи на підставі наявних матеріалів справи, оскільки вони містять достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи,\~ оглянувши належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис 10.07.2017 р. за реєстровим № 6595, належним чином завірену копію зведеного виконавчого провадження № 55565626 стосовно боржника [PERSON] , судом фактично встановлено наступне. З завірених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис 10.07.2017 р. за реєстровим № 6595 вбачається, що 16.11.2006 р., згідно заяви, [PERSON] отримав кредит у сумі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальний», базова відсоткова ставка за даним кредитом складає 3% в місяць; платіжну карту отримав 29.11.2006 р.; строк дії картки 2 роки; строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 16.11.2006 р., станом на 31.05.2017 р., позивачу нараховано заборгованість у загальній сумі 73856 грн. 54 коп., яка складається з залишку заборгованості за тілом кредиту, загального залишку заборгованості за відсотками, в т.ч. залишку заборгованості за відсотками на поточну заборгованість, заборгованості за пенею та комісією, заборгованості по судовим штрафам; останній платіж в рахунок погашення заборгованості за вказаний період позивачем було здійснено 10.05.2017 р. Позивачу, згідно даних «Укрпошта» 25.06.2017 р. було направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором б/н від 16.11.2006 року. Суд звертає увагу, що дана вимога не містить дати її складання, підпис позивача про отримання даної вимоги відсутній. 10.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , котрий народився [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору від 16.11.2006 р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 року, грошових коштів у сумі 73856 грн. 54 коп., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, заборгованості за пенею та комісією, заборгованості по штрафам (фіксована частина, відсоток від суми заборгованості). Про існування даного виконавчого напису позивач дізнався 25.07.2019 року, згідно даних позовної заяви. Зазначене не спростовується матеріалами справи, докази зворотнього суду не надані. Згідно матеріалів зведеного виконавчого провадження, виконавче провадження на виконання даного виконавчого напису відкрито 16.01.2018 року. Крім того, 06.10.2016 року відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 220/1149/16-ц, виданий 22.08.2016 р., на виконання рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 2012 року № 296/5\~(далі -\~\~Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з кредитного зобов`язання, укладеного сторонами шляхом підписання позивачем анкети-заяви від 16 листопада 2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який, надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, без дати, була направлена 25.06.2017 року (згідно квитанції про оплату послуг поштового зв`язку та опису вкладення), тобто за шістнадцять днів до вчинення виконавчого напису від 10 липня 2017 року. Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання направленої кореспонденції боржнику із вказаною письмовою вимогою. Вчинення нотаріусом виконавчого напису через 16 днів після направлення банком боржнику письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором без дотримання 30-денного строку, встановленого підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, є порушенням прав боржника щодо можливості спростування розміру заборгованості, а отже заявлена банком до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатись безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Крім того, надана банком виписка по рахунку належним чином не може підтверджувати безспірність заборгованості, оскільки з нею боржник не мав можливості ознайомитись у встановлений 30-денний строк, а з урахуванням відображеного у ній періоду (з 29.11.2006 року по 31 травня 2017 року) неможливо дійти беззаперечних висновків щодо дійсних умов кредитного зобов`язання, належності його виконання, наявність боргу та його розмір. Посилання у відзиві на позовну заяву банку на факт отримання\~позивачем вимоги щодо обсягу боргу, є необґрунтованими та спростовуються дослідженими доказами у справі. Висновки суду за результатами розгляду позову Таким чином, зазначене є самостійною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.

Outcome: approved