Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

04.11.2016 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Червона Волока» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Червона Волока» на його користь: вартість відновлюваного ремонту автомобіля [NUMBER] у розмірі 53678,74 грн.; 50000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; 950,00 грн. понесених витрат на оплату послуг на автотоварознавче дослідження та 1046,29 грн. витрат по сплаті судового збору. Зазначені вимоги позивача, які ним то його представником [PERSON] підтримані в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на те, що 15 серпня 2016 року близько о 9 год. 20 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті зіткнення його автомобіля [NUMBER] із коровою. Працівниця ТОВ «Червона Волока» тваринник [PERSON] будучи погоничем тварин (корів), залишила корову без догляду, в результаті чого корова вибігла на смугу дорожнього руху автодороги Київ-Ковель 189 км. +900 м., де зіткнулась із автомобілем, який належить позивачу, який при цьому отримав значні механічні пошкодження. ДТП відбулось в результаті порушення тваринником ТОВ «Червона Волока» [PERSON] п.7.7 Правил дорожнього руху. Постановою Лугинського районного суду по справі №281/406/16-п від 1 вересня 2016 року працівник ТОВ «Червона Волока» [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та на неї було накладено штраф в розмірі 340,00 грн. Вина [PERSON] була доведена матеріалами адміністративної справи, де останню визнано винною за порушення вимог п.7.7 «в» ПДР України. Згідно Звіту про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, ВАЗ -211040 державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП станом на 22 серпня 2016 року, яку склав приватний підприємець [PERSON], становить 53678,74 грн. Крім того, вважають, що в звязку із пошкодженням автомобіля позивачу була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн. Моральну шкоду він пов'язує з порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан його здоровя та членів його родини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що позивачем не надано доказів, які характеризують характер ушкоджень внаслідок ДТП. Тому ТОВ «Червона Волока» заперечує, що всі механічні пошкодження автомобіля, які зафіксовані у акті огляду від 22.08.2016 року відповідають ушкодженням, які мали місце внаслідок ДТП 15.08.2016 року. Крім того, вважає, що посилання позивача, як підставу відшкодування збитків, на ч.1 ст. 1172 ЦК України є хибним, так як шкода завдана не працівником, а джерелом підвищеної небезпеки. Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Частиною 1 ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або юридичної особи, підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 лютого 2012 року, «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках», вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана: забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. Частиною 4 статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 15 серпня 2016 року близько 9 год 20 хв. будучи погоничем тварин (корів) в господарстві ТОВ «Червона Волока» с. Червона Волока Лугинського району Житомирської області залишила корову без догляду, в результаті чого корова вибігла на смугу дорожнього руху автодороги Київ-Ковель 189 км. + 900 м. та створила ДТП, в результаті якого автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] отримав значні механічні пошкодження, чим порушила п.п.7.7«в» Правил дорожнього руху (а.с.7-8). Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 1 вересня 2016 року [PERSON], працюючої в ТОВ «Червона Волока» тваринником було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, оскільки останньою не були дотримані вимоги правил дорожнього руху, що перебуває у причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7-8). Згідно копії пояснення директора ТОВ «Червона Волока» [PERSON] (а.с.36) 15 серпня 2016 року близько 7 год. 45 хв. [PERSON] та Ковальчук Зіна, які офіційно працюють в ТОВ «Червона Волока» тваринниками, вигнали корів з ферми зазначеного товариства та погнали їх на випас в сторону с. М. Дивлин Лугинського району. Їх, як погоничів худоби, неодноразового попереджали про те, щоб останні тримали худобу подалі від автодороги Київ-Ковель, так як худоба може вийти на дорогу і може статись ДТП. Погоничі худоби ТОВ «Червона Волока» є матеріально-відповідальними особами, про що складено відповідні документи (а.с. 36). З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля [NUMBER], яким керував позивач [PERSON], на час скоєння ДТП є [PERSON] (а.с.41). Згідно Звіту про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №22, ВАЗ 211040 державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 22.08.2016 року з урахуванням фізичного зносу складає 53678,74 грн.(а.с. 10-13). В судовому засіданні сторони з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи до суду не зверталися. Отже, матеріалами справи підтверджують той факт, що [PERSON], яка була погоничем тварин ТОВ «Червона Волока» винна у скоєнні ДТП, яке відбулося 15 серпня 2016 року, у зв'язку з чим були спричинені механічні пошкодження автомобілю ВАЗ 211040 державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який на законних підставах є власником зазначеного автомобіля, що було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, якому також було завдано моральної шкоди, оскільки було порушено нормальний устрій життя позивача. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості; враховуючи порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, необхідність ним прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, з урахуванням характеру правопорушення, ступеню вини відповідача, статтей 23, 1167 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 1000,00 грн. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Витрати на проведення автотоварознавче дослідження №22 від 22.08.2016 року сплачені позивачем складають 950 гривень, що підтверджуються копією товарного чеку №118 від 29.08.2016 року (а.с.39). Згідно квитанції №3 від 03.11.2016 року позивач сплатив 1046,29 грн. судового збору (а.с. 6). Тому понесені позивачем [PERSON] витрати по сплаті судового збору підлягають задоволенню в розмірі 546, 79 грн.; понесені позивачем [PERSON] витрати на автотоварознавче дослідження підлягають задоволенню у розмірі 496,47 грн.

Outcome: partial