Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

04 березня 2020 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 17 серпня 2019 року; шлюб зареєстрований Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 273. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з березня 2020 року і на теперішній час вони проживають окремо, у кожного своє особисте життя. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, причиною стало те, що постійно виникали конфлікти, вирішувати які відповідач намагається із застосуванням фізичної сили до позивачки, принижує її гідність, погрожує, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить надати строк на примирення тривалістю шість місяців посилаючись на те, що має бажання зберегти сім`ю, вважає, що рішення позивача про розірвання шлюбу є спонтанним та необміркованим, оскільки шлюб триває лише вісім місяців. Також, зазначив, що в період подружнього життя не застосовував до позивача фізичної сили жодного разу, не принижував її гідність та не погрожував, збереження шлюбу є можливим та не суперечить інтересам подружжя. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти надання строку на примирення категорично заперечує, оскільки відповідач застосовує до неї фізичне насилля, з цього приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів, відносно відповідача порушено кримінальну справу за фактом нанесення тілесних ушкоджень позивачці, тому просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без її участі. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 17 серпня 2019 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 273 (арк.с. 8). Від шлюбу дітей не мають. Як зазначила позивачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Причиною фактичного припинення подружніх стосунків стала протиправна поведінка відповідача, який застосовує фізичне насилля відносно позивачки, з приводу чого остання зверталась до органів поліції. Так, 31 березня 2019 року інспектором СРПП Кам`янського ВП винесено терміновий заборонений припис серії [NUMBER] (арк.с. 23) відносно [PERSON] , яким останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, якою є [PERSON] . Як вбачається з висновку судово-медичного експерта № 397 від 21.04.2020 року (арк.с. 25) у [PERSON] виявлені ушкодження у вигляді саден та рани на правій кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень, які отримані нею 19.04.2020 року близько 16.00 години від чоловіка [PERSON] . Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (арк.с. 29) 06.05.2020 року за заявою [PERSON] внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за фактом завдання їй телесних ушкоджень колишнім чоловіком [PERSON] . Таким чином, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу стане примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи протиправну поведінку відповідача по відношенню до позивачки, надання сторонам строку на примирення буде суперечити інтересам позивачки. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач просить відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: approved