Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

03.09.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON], в якій позивач з урахуванням уточнення просить визнати відповідача [PERSON]. такими особами, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] У вказаному будинку був зареєстрований [PERSON], що являється племінником позивача [PERSON], який у вказаному будинку не проживає з 1989 року, але залишається прописаним у ньому. Добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідач відмовляється, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вона була змушена звернутися до суду зі вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, відповідно до якої вона позовні вимоги в частині свого племінника [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, розгляд справи просила здійснювати без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації, встановленого судом на підстав інформації виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Золочівський селищний голова [PERSON] в судове засідання також не з`явився, завчасно через канцелярію суду подав письмову заяву, відповідно до якої повідомив, що за заявою позивача Золочівською селищною радою було утворено комісію з метою встановлення фактичного проживання зареєстрованих у будинку осіб. За результатами розгляду даного питання було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та протокол засідання комісії, згідно з яким станом на 17.08.2018 року, а за словами свідків з 1989 року, відповідач фактично не проживає у домоволодінніза адреою: [ADDRESS]. Копії зазначених документів додано до позовної заяви. Просив суд розглянути позов без участі представника Золочівської селищної ради, вирішити справу на розсуд суду. Ухвалою суду від 12.12.2018 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечував. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування жилого будинку від 20.04.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Тихоновою Н.П., зареєстрованого в реєстрі № 864 та витягу КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14637282 від 22.05.2007 року. [PERSON] зареєстрований у будинку\~[ADDRESS] з 22.03.2006 року, що підтверджується доданою до матеріалів цивільної справи копією домової книги на вказаний житловий будинок За відомостями виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 12.10.2018 року № 3072 [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.03.2006 року. Згідно довідки Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 09.08.2018 року № 02-18/2099 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має наступний склад сім`ї: [PERSON] - син, [PERSON] - сестра,[PERSON] - племінник. Як вбачається з довідки депутата селищної ради [PERSON] від 07.08.2018 року, виданий [PERSON] в домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстровано 4 чоловіка, але фактично проживає 2 чоловіка. Зі слів господаря домоволодіння не проживають в даний період часу [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.08.2018 року, складеного комісією у складі заступника селищного голови Золочівської селищної ради [PERSON], депутата Золочівської селищної ради [PERSON], головного спеціаліста секретаря комісії [PERSON], головного спеціаліста члена комісії [PERSON], станом на 17.08.2018 року у домоволодінні [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS],фактично не проживають [PERSON] та [PERSON] з 1989 року. Аналогічні відомості містяться у протоколі засідання комісії з розгляду заяви [PERSON] [ADDRESS] від 17.08.2018 року, складеного за підписами заступника селищного голови Золочівської селищної ради [PERSON], депутата Золочівської селищної ради [PERSON], головного спеціаліста секретаря комісії [PERSON], головного спеціаліста члена комісії [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно якого був підтверджений факт непроживання [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.11.2018 року, складеного комісією у складі заступника селищного голови Золочівської селищної ради [PERSON], депутата Золочівської селищної ради [PERSON], головного спеціаліста секретаря комісії [PERSON], головного спеціаліста члена комісії [PERSON], станом на 26.11.2018 року у домоволодінні [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS],фактично не проживає [PERSON] з 1989 року згідно з показаннями свідків. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст.15, 23,405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON], як племінник позивача [PERSON], зареєстрований за вказаною адресою, проте є відсутнім за місцем реєстрації понад 1 рік. Проживаючи за іншою адресою, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON] стосовно відсутності останнього у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що [PERSON] втратив право користування вказаним житлом. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, та

Outcome: approved