Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

02.10.2017 року до суду звернувася позивач [PERSON], з позовом про відшкодування шкоди, завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за простроку виконання зобов'язання до відповідача ПП [PERSON] 04.10.2017 року позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для встановлення виявлених недоліків Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2017 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 29.01.2018 року. 29.01.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача. Справа призначена до розгляду на 20.03.2018 року. 20.03.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з задоволенням клопотання позивача про надання часу для уточнення позовних вимог. Справа призначена до розгляду на 20.04.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 20.04.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до поданої уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача сплачені грошові кошти в сумі 12100 грн. Стягнути з відповідача пеню та неустойку за по час винесення рішення суду та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 23.05.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір б/н на встановлення двох вікон та балконного блоку ПВХ, виконавцем за даним договором є відповідач, який у відповідності із п.1.1 укладеного договору зобов'язувався за дорученням замовника виконати роботи по встановленню ПВХ конструкцій. На виконання даного договору ним було сплачено в відповідачу грошові суми в наступній послідовності: 23.05.2017 року - в сумі 6700 грн., 31.05.2017 року - в сумі 4400 грн., 12.06.2017 року 1000 грн. Виконати свої зобов'язання відповідач повинен був протягом 19 робочих днів. Проте жодних дій, які б свідчили про виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем не вчинено, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи, також пояснив, що договірні відносини з відповідачем, виникли у нього за рекомендацією його сусідки, яка замовила відповідачу провести і їй аналогічні роботи. Так як зазначена відповідачем ціна його влаштовувала, він домовивсь з відповідачем, що останній вставить йому два вікна та облаштує балконний блок. Відповідач здійснив заміри. Заповнив умови договору, та сказав, що потрібно сплатити аванс в сумі 6700 грн., що ним й було зроблено. Через деякий час відповідач повідомив йому, що матеріали подорожчали та йому необхідно сплатити додаткові кошти. Він доплатив йому ще грошові кошти. Потім відповідач ще приходив до нього говорив, що сплачені кошти в недостатньому розмірі і потрібно доплатити ще, так як він уклав угоду з іншим підприємством-виробником, яке виготовляє більш якісні вироби, відповідно і коштують вони дорожче . Він погоджувався та сплатив відповідачу грошову суму в загальному розмірі 12100 грн. Після чого відповідач говорив йому, що виконання його замовлення затримується заводом виготовником. А потім взагалі почав уникати зустрічей з ним. Ним з'ясовувалось на підприємстві, що мало виготовляти вікна, чи було замовлення його виробів та коли воно буде виконане. На що отримав відповідь, що відповідач дійсно зробив замовлення, але не оплатив його, тому воно не виконується. Після повідомлення про цю обставину відповідача останній сказав, що поверне йому кошти, але для цього він повинен їх заробити, але згодом взагалі перестав спілкуватись з ним. Вимоги про відшкодування спричиненої йому моральної шкоди він не підтримує. Відповідач, ПП [PERSON]В в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 23.05.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н на виготовлення та встановлення виробів із ПВХ, виконавцем за даним договором є відповідач, який у відповідності із п.1.1 укладеного договору зобов'язувався за дорученням замовника виконати роботи по встановленню ПВХ конструкцій, що підтверджується копією договору. Також судом встановлено, що на виконання даного договору позивачем внесені кошти в загальній сумі 12100 грн., а саме: 23.05.2017 року в сумі - 6700 грн., 31.05.2017 року - в сумі 4400 грн., 12.06.2017 року 1000 грн. Таким чином судом встановлено, що позивачем сплачено відповідачу суму навіть більшу чим обумовлено укладеним договором. Як вбачається з наведеного вище між сторонами укладено договвір побутового підряду, тобто на виконання робіт для задоволення побутових потреб позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 865 ЦК України - \~За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 2 ст. 867 ЦК України - Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними Відповідно до ч. 3 ст. 869 ЦК України Замовник має право вимагати розірвання договору побутового підряду та відшкодування збитків, якщо внаслідок неповноти або недостовірності інформації, отриманої від підрядника, був укладений договір на виконання робіт, які не мають тих властивостей, які мав на увазі замовник. Ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживача» передбачено, що у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та виробника (виконавця, продавця), що спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування спричинених йому збитків. З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що як нормами Цивільного кодексу України так ЗУ «Про захист прав споживача», передбачається можливість розірвання договору побутового підряду замовником та відшкодування спричинених замовнику збитків. Позивачем не ставляться вимоги про розірвання укладеного між сторонами договору. Тому це питання судом не розглядається. А ставляться вимоги про повернення сплачених коштів, стягнення пені та неустойки. ч. 2 ст. 867 ЦК України також передбачено, що замовник повинен сплати підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Судом встановлено, що з часу кладення договору і до розгляду справи в суді будь-яких дій на виконання умов договору відповідачем не здійснено. А позивачем з'ясовано, що відповідач не оплатив замовлення підприємству - виготовнику металопластикових конструкцій, тому замовлення позивача виробником продукції не виготовлене. Виходячи з вищевикладеного та у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, з яким погойдується суд, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми внесеного позивачем авансу на виконання даного договору. А саме 12100 грн. Крім того п. 4.2 укладеного між сторонами договору передбачається виплата виконавцем неустойки в розмірі 0.1% від вартості договору за кожен день прострочки не виготовлення та доставки виробу, передбаченого договором. Судом встановлено, що з моменту невиконання відповідачем умов договору, тобто з 01.06.2018 року пройшло 324 днів. Таким чином розмір неустойки складатиме: 12100 грн Х 1% = 12.10 грн. 12.10 грн., Х 324 дн., = 3920 грн., 40 коп. Дану суму суд вважає за потрібне стягнути з відповідача, так як договором передбачено такий вид відповідальності відповідача за невиконання умов договору. Інших видів відповідальності ні договором , ні законом не передбачено, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд вважає за потрібне відмовити, так як позивач просить застосувати до відповідача подвійну відповідальність за одне і теж правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України -. моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати відшкодування спричиненої моральної шкоди, внаслідок порушення прав споживача. Позивач в судовому засіданні пояснив, що позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди він не підтримує, але заяви про залишення позову без розгляду в цій частині не подав. За даних обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди потрібно відмовити, так як позивач дані позовні вимоги не підтримує. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, виходячи із розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial