overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

02 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що на цей час сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2014 року, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . На цей час остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

02 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 08 грудня 1995 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивач надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 08 грудня 1995 року виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 42. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей не мають. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

02 липня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів її прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також у судове засідання також не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його присутності, проти позовних вимог не заперечує. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні (а.с.2). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до його повноліття Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

02 липня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 19 липня 1993 року вона отримала свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру [ADDRESS] . Цю квартиру вона отримала після знесення її старого будинку по [ADDRESS] , який належав їй на праві особистої власності. Крім неї до кола осіб включених до приватизації державного житлового фонду належить [PERSON] , яка була їй далекою родичкою по лінії батька. Вона була одинока і проживала та була зареєстрована з нею в старому будинку по [ADDRESS] . Таким чином, у свідоцтві про право власності на житло вони двоє зазначені співвласниками квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла і з цього часу позивачка добросовісно відкрито і безперешкодно користується частиною квартири, співвласником якої вона являлась, проводить повністю ремонт квартири, сплачує всі належні платежі. Іншого житла не має. Протягом всього цього часу жодних заперечень щодо її володіння та користування частиною квартири від жодних осіб не надходило. Квартира ніколи не ділилась і не виділялась її частка. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, оскільки сім`ї у неї не було. У нотаріальній конторі їй пояснили, що успадкувати цю частину квартири вона не може, оскільки у жодну чергу спадкоємців її не можуть включити, а норма закону щодо фактичного прийняття спадщини на той час не діяла. Вона відкрито і безперервно володіє та користується даною 1/2 частиною квартири з 1997 року, тобто уже більше двадцяти років. Її користування є добросовісним, іншим житлом вона не забезпечена, претензій від інших осіб щодо права власності на цю частину квартири, яка є предметом даного позову, протягом всього часу не надходило, інших співвласників не зареєстровано. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.12.2020, 09:30. Позивачка [PERSON] просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, про що зазначила у позовній заяві. Представник відповідача Дубенської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, згідно поданого до суду клопотання, просить розглянути справу без представника міської ради, не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

02 липня 2020 року представник позивача [PERSON] , адвокат Долженко О.М., що діє на підставі договору-доручення про надання правової допомоги у цивільному провадженні (а.с.10-11) звернулася до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог [PERSON] зазначила, що 14 вересня 2013 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області . Від даного шлюбу народилася дитина донька [PERSON] . [PERSON] в позовні заяві зазначила, що шлюб став носить формальний характер, було втрачено почуття любові одне до одного. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 2013 року, який був зареєстрований в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області актовий запис № 288 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд його не змінює. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

02 липня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути вартість спожитої електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ у розмірі 2 607,02 грн., а також судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за адресою: [ADDRESS] , мешкає [PERSON] . Відповідач користується послугами з постачання електричної енергії, що надаються позивачем, однак не в повному обсязі виконує обов`язок щодо оплати таких послуг, у зв`язку з чим станом на 01.06.2020 року за [PERSON] обліковується заборгованість у розмірі 2 607,02 грн. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідач, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, свого представника до суду не направила. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

02 липня 2021 року, згідно поштового конверту, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 23 жовтня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис - № 1737, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Спільне життя з відповідачем не склалося, їх шлюбні відносини фактично припинені. За таких обставин подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 12 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. До судового засідання відзив на позов не надходив. Сторони в судове засідання не з`явились. Від сторін надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, а відповідач позов визнає. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 23 жовтня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що 23 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис № 1737. (а.с.3) Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

02 липня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 04 липня 1986 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені близько тридцяти років, шлюб існує формально. Причиною розпаду відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство між подружжям не ведеться, проживають окремо. Вважає, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати, судові витрати покласти на позивача. Відповідно до ухвали суду від 05 липня 2021 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. В матеріалах справи від позивача мається заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволені позову наполягає. 05 липня 2021 року від відповідача надійшла заява з проханням, слухати справу за її відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних доказів та приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 18, 51, 56, 110 Сімейного кодексу України (далі за текстом «СК України»)дружина і чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, в тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Палацом одруження міста Жданова, Донецької області від 04 липня 1986 року, актовий запис № 2108. Про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. На підставі викладеного, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

02 липня 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 22 липня 1989 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Плахтянською сільською радою Макарівського району Київської області, актовий запис № 5. Від шлюбу мають двох дітей, в тому числі сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого виникають сварки та бійки. Вони втратили взаєморозуміння та почуття кохання, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства приблизно два місяці тому. Примирення не є можливим. Майновий спір відсутній. Позивач вживала заходів для примирення, які не дали позитивних результатів, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] » та просить звільнити її від сплати судового збору як потерпілу від наслідків аварії на ЧАЕС, судовий збір стягнути із відповідача в дохід держави. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 22 липня 1989 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Плахтянською сільською радою Макарівського району Київської області, актовий запис № 5. Прізвище позивача до укладення шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьками. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства понад три місяці тому. Між сторонами склалися тривалі неприязні стосунки. Примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» якпостраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 2. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави 50 відсотків розміру судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову, що становить 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved