Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

04 липня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між ним і [PERSON], 30.10.1991р.н., який був зареєстрований 24 квітня 2010 року Левковицькою сільською радою Овруцького району Житомирської області, актовий запис №2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 квітня 2010 року виконкомом Левковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №2. Сторони проживали однією сім'єю деякий час, після чого проживання було фактично припинено, так як спільне життя не склалося, було досить напруженим, неможливим, через те, що у родині постійно виникали сварки. Це негативно впливало на психологічний стан позивача. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], 2010р.н. та [PERSON], [INFO], які зараз проживають з матірю позивача. З 19.05.2016р. по теперішній час позивач перебуває в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» у звязку із застосуванням до позивача примусових заходів медичного характеру відповідно до ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 24.03.2016р. На теперішній час сімя фактично розпалася та існує формально, тому ставить питання про розлучення. Спільне господарство сторонами разом не ведеться. Сторони не листуються та не спілкуються, матеріальної та моральної допомоги від відповідача не отримує, тому не має наміру зберігати шлюб. Оскільки позивач остаточно вирішив розірвати шлюбно-сімейні відносини, скористався своїм правом звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Просить суд не вживати заходів передбачених ст.111 СК України щодо примирення, оскільки примирення неможливе. Майнових спорів сторони не мають. У судове засідання позивач не зявився. Від нього надійшла заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 24 квітня 2010 року виконавчим комітетом Левковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №2, що підтверджується належним чином завіреною копією актового запису про шлюб (а.с.21). Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], 07 грудня 2010р.н. та [PERSON], 2013р.н., що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.5). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved