Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

03.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення. В позові вона вказала, що є власником житлового будинку № 281/1 по вул. Залізничне селище в м. Миколаєві, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2001 року №3-1611, та угоди про розподіл спадкового майна від 26.12.2001 року №3-1613, зареєстрованого ММ БТІ 24.12.20023 року за №20756. В її будинку проживає, проте не зареєстрований мій брат - [PERSON]. Зареєстрований він в будинку нашої матері, за адресою: м. Миколаїв, вул. Залізничне селище 82. Слід зазначити, що заселився відповідач до будинку без її згоди. В них постійно виникають конфлікти з приводу спільного проживання. Відповідач без згоди позивача проводить ремонтні роботи. Не узгоджуючи з позивачем, чинить дії, що суперечать її інтересам як власника будинку. Співжиття стало просто нестерпним. Позивачка вимушена була вже декілька разів викликати правоохоронні органи для того, щоб захистити свої права. На підставі вищевикладеного позивачка просила усунути перешкоди в користуванні [PERSON], належним їй житловим будинком №281/1, що розташований по вул. Залізничне селище в м. Миколаєві шляхом виселення із зазначеного домоволодіння [PERSON]. В судове засідання позивач та його представник не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2001 року №3-1611, та угоди про розподіл спадкового майна від 26.12.2001 року №3-1613, зареєстрованого ММ БТІ 24.12.20023 року за №20756 є власником житлового будинку. Але, в спірному будинку зареєстрований та проживає відповідач. Добровільно виселитись із спірного приміщення відповідач відмовляється. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 383 цього Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи, що власником житлового будинку є позивач, відповідач не є власником та наймачем цього будинку, не є членом сімї позивача, користується будинком без достатньої правової підстави, добровільно виселитися не бажає, чим порушуються права позивача на користування та розпорядження ним своїм майном, зокрема шляхом продажу, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі ст. 150 Житлового кодексу України, ст. ст. 316, 317, 319, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved