Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

03.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який зареєстрований 18 липня 2009 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №117669, посилаючись на те, що подружжя має двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких вона виховує самостійно. Подружнє життя у них не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та зраду чоловіка. Відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями та не бере участі у вихованні своїх дітей, постійно зневажає її при дітях. З 2015 року подружжя проживає окремо. На її думку, відновити сімейні відносини не має можливості тому що чоловік нічого обговорювати не бажає. Сім»я перестала існувати. На примирення з відповідачем не згодна. Після розірвання шлюбу сини і надалі будуть проживати з нею. Спору про поділ спільного майна не має. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі (а.с.25). Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, 19.11.2018 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.27). Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 18 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 18 липня 2009 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 306 (а.с.8). Подружжя від шлюбу мають дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Спільного господарства та бюджету не ведуть, мешкають окремо. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на момент розгляду даної справи, немає. Їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, та з урахуванням того, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved