Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

04.12.2013р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3840 гривень 16 копійок. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір. Відповідачем було порушено умови кредитного договору, а саме: повернення кредиту. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань, станом на 20 вересня 2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором, що складає 3840 грн. 16 коп. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, у судове засідання була викликана належним чином. Згідно зі ст.224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що 17.08.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк»Дельта»), [PERSON] [INFO], було укладено договір № 003-20212-170807 від 17.08.2007 року «на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки». У відповідності до п.1.5. договору кошти використовуються для розрахунків за товари, що придбаваються держателем картки у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем картки своїх зобов'язань перед банком за цим договором та вчинення інших операцій. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою не є договором про надання споживчого кредиту (ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»). У відповідності до договору відповідач отримав від позивача грошові кошти, які не повернув, внаслідок чого станом на 20.09.2013 р. відповідач має прострочену заборгованість на загальну суму 3840,16 грн., яка складається з: тіло кредиту - 0,00 грн., прострочене тіло кредиту - 3840,16 грн., заборгованість за відсотками-0,00 грн., заборгованість за комісіями-0,00 грн. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією кредитного договору, розрахунком заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, позаяк відповідачем не надано жодних заперечень проти позову і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача. Натомість, на думку суду позивач належним чином довів наявність обставин, які свідчать про законність його позовних вимог, а відтак позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 3840,16 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved