Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

02 серпня 2021 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом, в якому просив [PERSON] визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником зазначеної квартири. З 2009 року відповідач у спірній квартирі не проживає, цим помешканням не користується, участі в його утриманні не приймає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Факт реєстрації у належній йому квартирі порушує її права, суттєво впливає на розмір комунальних платежів та перешкоджає можливості їй отримати субсидію від держави на утримання квартири. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі, посилаючись на положення ст.ст. 16, 316, 317, 321, 383, 391 та 405 ЦК України, просила визнати останнього таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.08.2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 29.09.2021 року. В судове засідання представник позивача не з`явився проте, подав до суду клопотання у якому позов підтримав, просить справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, подала до суду нотаріально засвідчену заяву про визнання позовних вимог, в якій просила справу розглядати без її участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі рішення. Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується даними договору купівлі - продажу від 21.05.2021 року. У вказаній квартирі зареєстрований. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вимогами ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. У разі відсутності особи понад один рік при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила строк члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Згідно представленого акту підтверджується, що відповідач не проживає тривалий час з 2009 року у квартирі [ADDRESS] . Таким чином, з представлених матеріалів встановлено, що відповідач з 2009 року виїхала зі спірної квартири, у ній не проживає, цим житлом не користувалася. Доказів поважності причин відсутності відповідача у вказаному житловому приміщенні судом не здобуто та матеріали справи не містять. За таких обставин суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] без поважних причин не проживає у даній квартирі понад встановлені законом строки. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved