Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

03.12.2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № MKV0GK00005072 від 15.08.2005 року в розмірі 15213,71 доларів США, що за курсом 28,11 гривень за один долар США відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 01.11.2018 року складає 427657,39 гривень. В обґрунтування позову позивач вказує, що 15.08.2005 року з відповідачем було укладено кредитний договір № MKV0GK00005072, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 21832,00 доларів США на термін до 14.08.2015 року, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно до умов договору відповідач повинна\~ надавати йому, позивачеві, щомісяця в період сплати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач повинна сплатити банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості. Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 01.11.2018 року має заборгованість в розмірі 106409,10 доларів США, з яких 15213,71 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, зіславшись на викладені в ньому обставини та на обставини, наведені у відповіді на відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 99-103). У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що розрахунок заборгованості відповідача є належним та допустимим доказом, містить відомості, отримані в результаті обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках згідно кредитного договору та відображає стан нарахувань в певні періоди часу. В частині відступлення права вимоги за кредитним договором вказав, що 21.02.2007 року між «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про обслуговування іпотечних активів, згідно якого «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» у період з 19.02.2007 року по 13.10.2011 року було власником активів, а ЗАТ КБ «ПриватБанк» мав усі права на їх обслуговування, зокрема, права отримання та стягнення платежів. Щодо строку позовної давності представник позивача зазначив, що оскільки у ст. 261 ЦК України закріплено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, а згідно п. 5.1\~ кредитного договору, укладеного з відповідачем, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, позивачем дотримано строк позовної давності при зверненні до суду. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не прибули. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. У відзиві на позовну заяву від 01.04.2019 року (Т. 1 а.с. 47-54) відповідач заперечила проти позову з підстав недоведеності позовних вимог та пропуском позивачем строку позовної давності. Зокрема, відповідач вказала на те, що у період з 2010 року по 2018 рік у провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебували чотири справи, які мають відношення до справи, що розглядається, у яких ухвалені судові рішення, а саме: 1) справа № 2-286/10 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ін. про визнання недійсним договору іпотеки від 16.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», та зобов`язання приватного нотаріуса виключити записи з реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна. Рішенням суду від 22.02.2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено; 2) справа № 2-511/2010 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору №\~ MKV0GK00005072 від 15.08.2005 року та зобов`язання відповідача прийняти у позивача кошти з розстрочкою платежів, у задоволенні якого відмовлено рішенням суду від 18.06.2010 року у зв`язку з спливом строку позовної давності. Рішення суду від 18.06.2010 року змінено рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 21.06.2012 року шляхом виключення з резолютивної частини посилання на відмову в задоволенні позову за спливом строку позовної давності; 3) справа № 2-266/2011 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки і зобов`язання приватного нотаріуса виключити записи з реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна, у задоволенні якого відмовлено рішенням суду від 21.11.2011 року. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2012 року вирішено змінити рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2011 року - п. 1.1 кредитного договору № MKV0GK00005072 від 15.08.2005 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , щодо розміру відсотків за користування кредитом в місяць на суму залишку заборгованості визнати недійсним, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності; 4) справа № 299/1326/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій 16.12.2015 року постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду. Згідно даної позовної заяви станом на 08.04.2015 року у неї, відповідача, вже була заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 15213,71 доларів США за кредитним договором № MKV0GK00005072 від 15.08.2005 року. Восени 2015 року між нею та банком досягнуто домовленість про погашення боргу частинами, на виконання якої вона сплатила грошові кошти в сумі 4100 доларів США платежами від 08.12.2015 року в сумі 1500 доларів США, 16.05.2016 року 1100 доларів США та 07.12.2016 року 1500 доларів США. Отже, з 07.12.2016 року її заборгованість становить 11113,71 доларів США, яку вона визнає. В подальшому погашення боргу не здійснювала. Згідно укладеного з позивачем кредитного договору кінцевий строк повернення кредиту був визначений до 14.08.2015 року, на момент подання позовної заяви про стягнення заборгованості за цим договором 09.11.2018 року минуло понад три роки. Умовами договору встановлений строк дії договору до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань, строки виконання щомісячних зобов`язань зі сплати платежів з 10 по 15 число кожного місяця та наслідки їх недотримання, зокрема, право банку звернутися до суду з позовом про дострокове стягнення боргу в повному обсязі або звернути стягнення на предмет іпотеки. Станом на 2010 рік у неї, відповідача, була заборгованість за кредитом, тому від цього моменту або з 14.08.2015 року обчислюється позовна давність. Таким чином, перебіг трирічного строку позовної давності для звернення позивача з позовом про стягнення боргу згідно кредитного договору розпочався понад три роки назад, відтак даний строк минув на час подання позовної заяви та пропущений позивачем без поважних причин. Оскільки кредит був споживчим, то підлягають застосуванню положення п. 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», де передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Також відповідач зазначила, що доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором не може бути доказом, оскільки не містить графу «Сплачені кошти» або «Погашення заборгованості», що унеможливлює встановлення розміру заборгованості, відсутні прізвище, ім`я та посада представника АТ КБ «ПриватБанк», який підписав розрахунок, що ставить під сумнів повноваження відповідної особи на складання цього документа. Крім того, відповідач вказала, що 09.11.2011 року позивач, не повідомивши її, уклав невідомо з ким договір викупу (відступлення прав), який був зареєстрований 13.10.2011 року за №№ 611, 612 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик І.О. Дана обставина, а також те, що нарахування заборгованості за кредитним договором здійснювалося у період з 13.10.2011 року до 01.11.2018 року, свідчать, що позивач не мав права звертатися з позовом до суду про стягнення боргу за кредитним договором, тому що йому не належало право вимоги.\~ 21.02.2019 року відповідач подала клопотання про відкладення судового розгляду, яке задоволено ухвалою суду від 21.02.2019 року (т. 1 а.с. 33, 35). 14.03.2019 року від представника відповідача в суд надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено ухвалою суду від 14.03.2019 року (т. 1 а.с. 40, 42). 03.04.2019 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про приєднання до справи відзиву на позовну заяву та відкладення судового розгляду. 03.04.2019 року судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання (т. 1 а.с. 91). 24.04.2019 року від представника позивача поступило клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки відповіді на відзив, яке задоволено ухвалою суду від 25.04.2019 року (т. 1 а.с. 97).\~ 20.05.2019 року та 11.06.2019 року представник відповідача подав в суд клопотання про відкладення судового розгляду з причин участі в кримінальних провадженнях, які задоволено ухвалами суду відповідно від 20.05.2019 року (т. 1 а.с. 219) та від 11.06.2019 року (т. 1 а.с. 225). 01.07.2019 року поступила заява відповідача про забезпечення доказу, представником відповідача подано клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з перебуванням у відпустці. 01.07.2019 року судом постановлено ухвали про повернення заяви відповідача про забезпечення доказу (т. 1 а.с. 235, 236) та про задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 234). 09.07.2019 року від відповідача до суду поступила заява про витребування доказу, яку задоволено ухвалою суду від 25.07.2019 року (т. 2 а.с. 2, 3). 25.07.2019 року від представника відповідача поступило клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 10.09.2019 року (т. 2 а.с. 20, 21). 10.09.2019 року представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з доказом, поданим позивачем, яке задоволено ухвалою суду від 10.09.2019 року (т. 2 а.с. 20, 21). 27.09.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду з причин участі у кримінальному провадженні, яке задоволено ухвалою суду від 27.09.2019 року (т. 2 а.с. 28, 29). 15.10.2019 року до суду поступило клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду у зв`язку з участю в адміністративній справі, в задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 15.10.2019 року.\~\~ Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, дослідивши письмові докази, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір № MKV0GK00005072. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти готівкою через касу на термін по 14.08.2015 року включно у вигляді невідновлюваної лінії в розмірі 21832,00 доларів США на купівлю квартири зі сплатою відсотків за його користування та комісії в розмірі 0,22 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати (за винятком суми кредиту, що надається для оплати страхових платежів) і з сплатою комісії одноразово в момент надання кредиту в розмірі 2 %\~ від суми кредиту, винагороди в розмірі згідно з п. 1.3 договору. Погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно у період сплати, за який приймається період з 10 по 15 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 332,87 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за відсотками, кредитом та комісією. Пункт 1.1 кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитом визнаний недійсним рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2012 року, ухваленим у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2011 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання правочинів недійсними та виключення записів з реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна. Виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором забезпечено іпотекою належної їй трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно договору іпотеки від 16.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», посвідченого 16.08.2005 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я., що зареєстровано в реєстрі за № 2486. Позивач надав відповідачеві грошові кошти в сумі, яка обумовлена в кредитному договорі. Відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання згідно кредитного договору щодо своєчасності та повноти сплати щомісячних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість. 12.08.2010 року вих. № 2967923649 позивач направляв відповідачу вимогу про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, яка існувала станом на 09.08.2010 року, в сумі 4574,95 доларів США. 05.05.2015 року позивач звертався до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до відповідача про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 62178,69 доларів США. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2015 року (справа № 299/1326/15-ц), яка набрала законної сили 21.12.2015 року, дану позовну заяву залишено без розгляду. Станом на 01.11.2018 року сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом становила 15213,71 доларів США. Наведені вище обставини підтверджені наступними доказами: 1) копією кредитного договору № MKV0GK00005072 від 15.08.2005 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (Т. 1 а.с. 10, 11); 2) копією зі статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) від 21.05.2018 року № 519, погодженого Національним банком України 11.06.2018 року (Т. 1 а.с. 17, 18);\~ 3) копією рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2012 року, ухваленого у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2011 року (Т. 1 а.с. 70, 71); 4) копією виписки за 22.08.2005 року про видачу кредиту [PERSON] та копією меморіального ордера № 9 від 22.08.2005 року (Т. 1 а.с. 209); 5) копією договору іпотеки від 16.08.2005 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», посвідченого 16.08.2005 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я., що зареєстровано в реєстрі за № 2486 (Т. 1 а.с. 81-86); 6) розрахунком заборгованості за договором № MKV0GK00005072 від 15.08.2005 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] станом на 01.11.2018 р. (Т. 1 а.с. 4-9); 7) копією довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 02.04.2012 № 179093 про погашення за кредитом [PERSON] за період з 15.08.2005 року по 02.04.2012 року (Т. 1 а.с. 78, 79); 8) копією виписки по рахунку [PERSON] за період з 15.08.2005 року по 18.04.2019 року (Т. 1 а.с. 197-208); 9) копією вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.08.2010 року вих. № 2967923649 до [PERSON] з приводу погашення простроченої заборгованості (Т. 1 а.с. 80); 10) копією ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2015 року, постановленої у справі № 299/1326/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (Т. 1 а.с. 73); 11) копією позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості від 09.04.2015 року (Т. 1 а.с. 74-76).\~\~ Крім того, відповідач визнала обставини в частині існування договірних відносин з позивачем та наявності в неї заборгованості за кредитним договором в сумі 11113,71 доларів США, та в суду відсутні сумніви щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Також обставини щодо укладення між сторонами кредитного договору, отримання кредиту відповідачем встановлені наступними судовими рішеннями, що набрали законної сили: рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.06.2010 року, ухваленим у справі № 2-511/2010 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та зобов`язання відповідача отримати суму коштів з розстрочкою платежів (Т. 1 а.с. 57-61), яке набрало законної сили 21.06.2012 року із змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 21.06.2012 року (Т. 1 а.с. 62-64); рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.02.2010 року, ухваленим у справі № 2-286/10 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ін. про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання приватного нотаріуса виключити записи з реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна (Т. 1 а.с. 55, 56); рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2011 року, ухваленим у справі № 2-266/11 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, виключення записів з реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна (Т. 1 а.с. 65-69), яке набрало законної сили 13.03.2012 року із змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2012 року (Т. 1 а.с. 70, 71). Копія ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.05.2015 року про відкриття провадження у справі № 299/1326/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (Т. 1 а.с. 72) є недопустимим доказом, оскільки на копії не вказана дата набрання чинності ухвалою, необхідність зазначення якої передбачена в абз. 2 п. 13.6 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 173.\~ Копія договору викупу (відступлення) прав вимоги від 13.10.2011 року, укладеного між «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» у якості Продавця та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у якості Покупця та «ТМФ ТРАСТІ ЛІМІТЕД» у якості Довірчого Управителя (Т. 2 а.с. 10-18), який згідно п. 2.7 договору посвідчується нотаріально, є недопустимим доказом, оскільки на копії відсутній посвідчувальний напис нотаріуса про посвідчення договору, вчинення якого при нотаріальному посвідченні угод передбачено у ч. 1 ст. 48 Закону України «Про нотаріат». Копія договору про обслуговування іпотечних активів від 21.02.2007 року, укладеного між\~ «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» у якості Емітента та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якості Обслуговуючої Установи та «Ті-Ем-ЕФ ТРАСТІ ЛІМІТЕД» в якості Довірчого Управителя (Т. 1 а.с. 104-140, 178-196), у якому немає та до якого не доданий перелік іпотечних активів, не є належним доказом у справі, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування. Копія заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.12.2015 року, поданої у справі № 299/1326/15-ц, про залишення без розгляду позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (Т. 1 а.с. 77), є неналежним доказом з підстав відсутності в ній відомостей про обставини, які підлягають встановленню у справі. Заперечення відповідача з приводу неналежності та недопустимості як доказу розрахунку заборгованості за договором № MKV0GK00005072 від 15.08.2005 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] станом на 01.11.2018 р. (Т. 1 а.с. 4-9) безпідставні, тому що в даному документі наведено відомості про суми сплачених процентів, пені, комісії, а показники залишків поточної та простроченої заборгованості за наданим кредитом відображають надходження коштів на погашення тіла кредиту. Відсутність в документі прізвища, ініціалів та посади представника позивача, який його підписав, є неістотним недоліком.\~ Факти сплати відповідачем грошових коштів в сумі 4100 доларів США на виконання кредитного договору, що мали місце 08.12.2015 року в сумі 1500 доларів США, 16.05.2016 року 1100 доларів США та 07.12.2016 року 1500 доларів США, на що відповідач зсилається у відзиві на позовну заяву як на підставу для зменшення суми боргу за кредитом, не спростовують розмір заборгованості, про стягнення якої пред`явлено позов, оскільки, як видно з розрахунку заборгованості (Т. 1 а.с. 4-9), відповідні суми були зараховані на погашення пені, відтак їх внесення не змінило розмір заборгованості за тілом кредиту. В частині заперечення відповідача щодо відсутності у позивача права вимоги до неї про стягнення заборгованості встановлено, що право вимоги позивача до відповідача за кредитним договором, укладеним з відповідачем, та за договором іпотеки, що був укладений в забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором, з 13.10.2011 року належить позивачеві на підставі договору викупу (відступлення) прав вимоги, реєстровий номер 611, 612, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик І.О. Дану обставину підтверджують відомості з Державного реєстру іпотек про реєстрацію 09.11.2011 року\~ приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик І.О. обтяження - іпотеки трикімнатної квартири, іпотекодержатель ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», іпотекодавець [PERSON] , розмір основного зобов`язання - 21832 доларів США, строк виконання 14.08.2015, що наявні в Інформації\~ з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованій 11.03.2019 року [PERSON] , номер інформаційної довідки 159051955 (Т. 1 а.с. 87, 88). Між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).\~ У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом відповідач в порушення умов кредитного договору, укладеного з позивачем, не виконувала належно свої зобов`язання, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом. Такими діями відповідач порушила право позивача на повернення наданих їй в кредит грошових коштів, тому зобов`язана повернути борг. Щодо позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до положень ч. 1, абз. 1 ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Сторони у кредитному договорі визначили термін його дії - до повного виконання сторонами зобов`язань за договором, строки виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за кредитом щомісячно, а також строк користування кредитом - до 14.08.2015 року. 05.05.2015 року позивач звертався в суд позов до відповідача про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, чим змінив строк виконання основного зобов`язання. 08.12.2015 року відповідач сплатила грошові кошти в сумі 1500 доларів США на погашення заборгованості за кредитним договором, тобто, вчинила дію, що свідчила про визнання нею боргу, в результаті чого перебіг позовної давності було перервано та такий розпочався заново. Розглядуваний позов пред`явлено 03.12.2018 року, тобто, в межах строку позовної давності. У період з 08.12.2015 року по 01.11.2018 року (дата, на яку визначено розмір заборгованості, що є предметом позову) заборгованість відповідача за кредитом становила 15213,71 доларів США.\~\~ Виходячи з викладеного, із врахуванням встановлених обставин, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 6414,86 грн., що стверджується платіжним дорученням № BO909B1OGC від 09.11.2018 року (т. 1 а.с. 1), та позов підлягає задоволенню, сплачену позивачем суму судового збору слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved