Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

04.08.2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування(а.с.1-6). Так, позивач просить суд: - визнати за [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 5110300000:01:006:0453, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) в порядку спадкування, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 5110300000:01:006:0454, площею 0,0664 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/4594/20 за позовом [PERSON] до Білгород-Дністровської МР про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.39-40). Позивач - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю (а.с.105). Представник відповідача - Білгород-Дністровської МР в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , згідно із яким просив суд прийняти законне обгрунтованне рішення по справі відповідно до вимог Конституції та законів України (а.с.107-108). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської МРпро визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 4/100 частки домоволодіння під [ADDRESS] , на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 5110300000:01:006:0453. [PERSON] та його мати - [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті батька - [PERSON] , а саме по Ѕ частині всього спадкового майна, що підтверджується довідкою Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 8/02-14 від 09.01.2019 року (а.с.30). Крім цього, 11.07.2020 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 680, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 98/100 частин домоволодіння під [ADDRESS] , на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 5110300000:01:006:0453. Вказана частка домоволодіння належала померлій - [PERSON] , 96/100 часток на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 05.08.2008 року, 4/200 часток на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 05.08.2008 року, спадкоємцем якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. За твердженням позивача, його батьки - [PERSON] та [PERSON] були співвласниками домоволодіння [ADDRESS] . Після смерті батька позивач та його мати фактично прийняли спадщину в рівних частках, але мати не встигла оформити свої спадкові права, так як померла. [PERSON] прийняв спадщину після смерті мати - [PERSON] за заповітом та оформив свої спадкові права на 98/100 частин домоволодіння під [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.07.2020 року зареєстроване в реєстрі за № 681 (а.с.15). Таким чином, позивач прийнявши спадщину після смерті батьків став одноособовим власником будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, на праві спільної сумісної власності померлим батькам позивача належала земельна ділянка, кадастровий номер: 5110300000:01:006:0453, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, кадастровий номер: 5110300000:01:006:0454, площею 0,0664 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частки вищевказаних земельних ділянок, проте отримав відмову у зв`язку з тим, що в додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 759597, виданого Білгород-Дністровською міською радою Одеської області 17.11.2009 року та в в додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 759596, виданого Білгород-Дністровською міською радою Одеської області 17.11.2009 року не вказані частки у спільній власності співвласників земельної ділянки. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду із позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб. Згідно із ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування по черзі. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Спадкоємцем першої черги за законом являються позивачка. Згідно із ч.ч. 1, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання, єдиним спадкоємцем померлих [INFO] [PERSON] та 20.06.2018 року [PERSON] , який претендує на спадщину за законом є [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до Білгород-Дністровської МР про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved