Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

03.07.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання відповідачі усунути перешкоди у користуванні її нерухомим майном шляхом демонтажу прибудови з газовими трубами та демонтажу комина, яку у подальшому уточнила. (т.1 а.с.202). Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 01.02.2019 прийнято відмову представника позивача [PERSON] від частини позовних вимог. Провадження у справі в частині позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання провести демонтаж прибудови - закрито.(т. 2 а.с.65). Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 01.02.2019 прийнято відмову представника позивача [PERSON] від частини позовних вимог. Провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] - закрито. (т.2 а.с.67). Позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона є власником садиби та земельних ділянок у [ADDRESS] , які належать їй на праві приватної власності відповідно до договорів дарування, посвідчених нотаріусом 18.05.2016. Відповідачка, що проживає в будинку [ADDRESS] , під час відсутності власника восени 2015 року до цегляної прибудови будинку за адресою [ADDRESS] , з порушенням меж двору позивачки, прибудувала цегляний комин з димарем, який повністю знаходиться на території двору садиби позивачки. Цей комин забруднює землю, повітря і паркан позивачки. Коми н споруджений з порушенням санітарних, гігієнічних та будівельних норм. Попіл та сміття з комину спадає на земельну ділянку біля будинку позивачки і дренує у землю. 19.05.2016 та 21.04.2017 року позивачка письмово зверталась до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, на що отримала письмову відповідь про відсутність в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Відсутня також інформація щодо видачі документів дозвільного та декларативного характеру на початок виконання підготовчих та будівельних робіт за адресою [ADDRESS] . Цегляну прибудову відповідача можна вважати самовільним будівництвом. Позивачкою була написана заява в поліцію. Отже, в дворі позивачки знаходиться комин відповідачки і позивачка не може користуватися власною земельною ділянкою. Внаслідок такого порушення земля, яка знаходиться на подвір`ї, забруднюється попелом, сажею та сміттям з комину та димаря, який розташований поряд з житловим будинком позивачки на невеликій відстані. 17.10.2017 відповідачкою за первісним позовом [PERSON] подана зустрічна позовна заява (т.1 а.с. 50), яка була уточнена (т.1. 74, т.2 а.с. 194). В обґрунтування зазначила, що відповідачці за первісним позовом [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухому майно належить земельна ділянка по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер 3223785002:01:006:0042. Межі земельної ділянки відповідачки визначені технічною документацією з землеустрою, де у відповідності до кадастрового плану її земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] від точки Г до точки А. [PERSON] було встановлено металевий паркан, який встановлено з порушенням меж земельної ділянки, оскільки паркан встановлено на погребі [PERSON] та з порушенням відступів від житлового будинку Для відновлення земельних прав [PERSON] прохає усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення збудованого [PERSON] паркану за житловим будинком [PERSON] та на погребі, оскільки він руйнує майно [PERSON] , оскільки по металевому паркану в період дощів збігає багато води, яка утримується на погребі та погріб постійно сиріє та промерзає взимку, та крім того встановлений паркан не дає можливості [PERSON] належним чином обслуговувати житловий будинок та господарські споруди. Позивачем за первісним позовом [PERSON] було подано відзиви на зустрічну позовну заяву, в яких вона прохала застосувати наслідки пропуску позовної давності, оскільки відповідно до фотознімків паркан вже був встановлений у 2011-2012 роках. Отже [PERSON] пропущений строк позовної давності. Крім того, [PERSON] не надано суду документів щодо проектної документації житлового будинку, державної реєстрації прав власності, документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна. Таким чином, за відсутності встановлених законодавством документів на нерухомість, юридичний статус майна [PERSON] можна охарактеризувати як «цегла, скріплена цементом», а не житловий будинок. Отже, порушення права на обслуговування житлового будинку може мати місце лише за наявності самого житлового будинку (т.1 а.с. 125, 142). Відповідачкою за первісним позовом [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що [PERSON] подано фото лише частини паркану, натомість інша частина паркану встановлена в 2016 році та впритул до житлового будинку [PERSON] , без надання відступів від нього для належного його обслуговування. Відповідно до ДБН 360-92 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни повинна становити не менше 1,0 метра. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів із покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок та господарські споруди, що розташовані по [ADDRESS] , який [PERSON] отримала у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Реєстрація проведена Рокитнянською районною державною нотаріальною конторою 16.07.2016. До домоволодіння належить: житловий будинок 1960 року забудови, погріб з шийкою, 1965 року забудови, прибудова 1968 року забудови, убиральня 1972 року забудови, сарай 1970 року забудови, гараж та ганок 1972 року забудови. Таким чином, забудовником був ніхто інший, як батько [PERSON] , а [PERSON] було отримано майно у спадщину після його смерті. Отже посилання [PERSON] , що [PERSON] мала б оформляти документи щодо будівництва житлового будинку є надуманими. Крім того, житловий будинок та господарські споруди, що належать [PERSON] , забудовані ще в 70-х роках минулого століття, тобто задовго до побудови житлового будинку батьками [PERSON] та [PERSON] самовільно визначаючи межі земельної ділянки та встановлюючи паркан, мала б в першу чергу погодити межі земельної ділянки між суміжними користувачами, що не було нею зроблено. (т.1 а.с.158). У судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом [PERSON] - адвокат Січевлюк-Врублевський Т.С. пояснив, що уточнену позовну заяву підтримує у повному обсязі, прохає зобов`язати [PERSON] демонтувати комин. Уточнену зустрічну позовну заяву не визнає у повному обсязі. Він не може сказати, чи є зміщення земельних ділянок. Будинок, який зараз належить [PERSON] , Берегова 13, збудований в 50-х роках минулого століття. Однак, його площа була очевидно меншою, а за останні 5 років суттєво збільшилась його площа. В матеріалах справи є матеріали, що свідчать про проведення перебудови. Земельна ділянка, за адресою [ADDRESS] , що зараз належить [PERSON] приватизована у 2003 році. Земельна ділянка [PERSON] приватизована в 2013 році. Технічна документація на земельну ділянку Берегова 13 не оспорювалась. Прохав застосувати до уточненої зустрічної позовної заяви наслідки пропуску позовної давності. Позивачка за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про час та місце судового засідання. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про час та місце судового засідання. Представник відповідачки за первісним позовом [PERSON] адвокат Заліський Б.С. у судовому засіданні уточнений первісний позов не визнав повністю. Підтримав уточнену зустрічну позовну заяву, прохав її задовільнити. Представник третьої особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Експерт [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в ухвалі про призначення експертизи не стояло питання щодо того, чи є зміщення земельних ділянок. Фактичні межі земельної ділянки [ADDRESS] виходять за межі, які визначені технічною документацією. Питання щодо площі накладення земельної ділянки по технічній документації на житловий будинок [PERSON] в ухвалі про призначення експертизи не ставилось. По земельній діняці Берегова 15 на експертизу були надані координати поворотних точок. В ухвалі також не ставилось питання щодо визначення площі накладення земельних ділянок одна на одну, а також часу здійснення будівництва будинку [ADDRESS] . Заслухавши пояснення представників сторін, експерта Шишова М.А., перевіривши викладені у позовних заявах обставини, дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 3223785002:01:006:0052, на підставі договору дарування від 18.05.2016 (т.1 а.с.5). [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 3223785002:01:006:0052 площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18.05.2016 року. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с.6). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 3223785002:01:006:0052 та кадастрового плану земельної ділянки дата державної реєстрації земельної ділянки 20.08.2013. (т.1 а.с. 22-24). Як вбачається з технічної документації із землеустрою на земельну ділянку [PERSON] 3223785002:01:006:0052 щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та акту перенесення меж земельних ділянок в натурі та передачі на зберігання межових знаків землевласнику - погодження меж земельної ділянки [PERSON] відсутнє. (т.1 а.с. 81-90). Відповідно до свідоцтва на право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить земельна ділянка 3223785002:01:006:0042, дата реєстрації 11.09.2013. (т.1 а.с. 56-57). Ромашківською сільською радою 23.10.2009 року винесено рішення про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства. (т.1 а.с.59 зворот). Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки 3223785002:01:006:0042, що належить [PERSON] , житловий будинок під номером 3 повністю знаходиться в межах вказаної земельної ділянки. (т.1 а.с. 60). Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 18.08.2009 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] (т.2 а.с.182). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку загальною площею 67,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності рішення Рокитнянського районного суду Київської області № 2-404/09 від 18.08.2009. (т.1 а.с.160). Відповідно до витягу комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на зазначений будинок зареєстровано за [PERSON] 02.10.2009. (т.2 а.с. 183). Як вбачається з копії технічних паспортів на житловий будинок, розташований [ADDRESS] , що належить [PERSON] , житловий будинок побудований у 1960 році, погріб з шийкою - у 1965 році, прибудова - у 1968 році. (т. 2 а.с.184-190) Висновком судової земельно-технічної експертизи від 22.10.2018 встановлено, що фактичне розташування житлового будинку, цегляної прибудови до будинку, цегляного комину, прибудованого до цегляної прибудови до будинку за адресою [ADDRESS] не відповідає межам земельних ділянок, визначених технічною документацією із землеустрою на земельні ділянки [PERSON] ( [ADDRESS] . Невідповідність полягає у накладанні житлового будинку з цегляною прибудовою та комином на суміжню земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] (3223785002:01:006:0052), тобто фактичні межі ділянки виходять за межі, що були визначені відповідною технічною документацією із земле устрою, на підставі якої була сформована дана земельна ділянка. Накладання житлового будинку з цегляною прибудовою та комином на суміжну земельну ділянку становить від 2,67 до 2,74 м. Межі земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (3223785002:01:006:0052) порушені фактичним накладенням меж земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (3223785002:01:006:0042) відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки.(т.1 а.с.235). При вирішенні даного спору суд враховує та керується наступними нормами чинного законодавства. Як передбачено п.3 ч.2 ст.16 ЦК України випливає, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Сатеттю 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ч.2 ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства. Як передбачено статтею 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Відповідно до ст.107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. На підставі ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Правомочність користування майном означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Перешкоди в користуванні - це дії іншої особи щодо обмеження власника майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що будинок за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] збудовано у 1960 році, прибудова - у 1968 році. Однак, земельна ділянка [PERSON] , право власності на яку оформлено лише у 2013 році, накладається на вказаний житловий будинок від 2,67 до 2,72 м. Доказів перебудови вказаного житлового будинку, внаслідок якої відбулося накладення житлового будинку на сусідню земельну ділянку суду не надано. Натомість з висновку експерта від 22.10.2018 та додатків №1 та №2 до висновку вбачається зміщення земельних ділянок позивачки та відповідачки. Отже, з наведеного вбачається, що при невідповідності фактичного розміру земельних ділянок позивачки та відповідача, а також меж земельних ділянок та розташування із значеним у правовстановлюючих документах на них, ставити питання про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками можливо лише після внесення змін щодо відомостей про межі земельних ділянок до Державного земельного кадастру, відомості з якого посвідчують право. Як позивачем так і відповідачем було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, однак при їх виготовленні було допущено помилки в технічних документаціях обох сторін, у зв`язку з чим виникло зміщення земельних ділянок, а усунення перешкод у користуванні можливе за умови виправлення помилок у технічних документаціях обох сторін, що не було зроблено. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів повністю.

Outcome: dismissed