Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

02.09.2019 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору дарування від 15.04.2008 позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] . У належному позивачу будинку зареєстрований за згодою попереднього власника будинку, матері позивача, її двоюрідний брат [PERSON] . За вказаною адресою [PERSON] ніколи не проживав, участі у веденні спільного домашнього господарства та в оплаті платежів по утриманню будинку не приймав. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі на період його відсутності між сторонами не існує. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її право власності, гарантоване їй ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких підстав відповідно до вимог ст. ст. 319 ч. 1, 391 ЦК України позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування позивачем, належним їй на праві власності будинком [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.09.2019 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті на 09.10.2019. 09.10.2019 у судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 15.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Тисячним І.В. на праві власності належить будинок № [ADDRESS] (а.с. 7, 8). Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 5788191 від 15.04.2008 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21186814 від 08.12.2008, в яких також зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку № [ADDRESS] . З копії паспорта відповідача, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом не встановлена наявність іншої домовленості між сторонами щодо користування відповідачами житлом, що належить позивачу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з ч. 3 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Зважаючи, на те, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] і право власності позивача порушено ухиленням відповідача від добровільного зняття з реєстрації у вказаному будинку та неможливістю позивача в повній мірі реалізувати право власності на належне їй нерухоме майно, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 57 від 30.08.2019 (а.с. 1). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 384,20 грн., сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved