Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

04 грудня 2018 року позивач [PERSON], в інтересах якого діє за довіреністю [PERSON], звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу в сумі 2900 доларів США, три відсотки річних за час прострочення з 01.12.2015 року по 28.11.2018 року у розмірі 262,32 долари США. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 вересня 2015 року відповідачем [PERSON] була власноруч складена боргова розписка про те, що остання взяла у борг до 01 грудня 2015 року у позивача грошові кошти в сумі 2900 доларів США у присутності двох свідків, які засвідчили боргову розписку. Грошові кошти були передані відповідачеві у момент підписання боргової розписки, однак свої зобовязання відповідач належним чином не виконала, і грошові кошти у зазначений термін позивачу не повернула. Таким чином, позивач вважає, що відповідач не виконала свої зобовязання за договором позики, а тому з неї необхідно стягнути, окрім суми борги, і три відсотки річних за весь час прострочення, тобто за період з 01.12.2015 по 28.11.2018 (день подання до суду позову) в сумі 262,32 доларів США із розрахунку: загальна кількість днів прострочки складає 1093 дні, 3% річних від простроченої суми складає 87 доларів США на рік, 1 день прострочення складає 0,24 долара США. Ухвалою суду від 25 січня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, розяснено його право на предявлення зустрічного позову. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, в наданій суду письмовій заяві просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала у встановлений судом строк, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд за її відсутності суду не надала, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 27 вересня 2015 року [PERSON] надав, а [PERSON] отримала у борг грошові кошти в сумі 2900 у.о. та зобовязалася повернути борг, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.14). Строк повернення боргу, за домовленістю сторін, був визначений до 01 грудня 2015 року. Згідно листа Покровського районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 12.03.2019 №1151/14.11-42 у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян містяться відомості про актовий запис про шлюб №466 від 25.05.2016 на [PERSON], складений Шевченківським районним у місті Киві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших\~актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Наявність розписки (чи іншого боргового документа) у боржника підтверджує виконання ним своїх обов'язків. Відповідно ж наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов'язку, в тому числі і щодо повернення боргу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідну розписку, складену відповідачем, яка свідчить про те, що між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав, а відповідач отримала в борг грошові кошти та зобовязалася їх повернути, однак свої зобовязання за договором позики не виконала в повному обсязі і борг до цього часу не повернула, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення боргу з відповідача в сумі 2900 доларів США. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи положення ст. ст. 625, 1050 ЦК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми боргу за договором позики, розмір яких складає 262,32 долари США відповідно до наведеного позивачем в позовній заяві розрахунку, з яким суд погоджується як з обґрунтованим. При цьому, при визначенні до стягнення суми боргу за позикою та 3 відсотків річних в іноземній валюті, а саме в доларах США, судом враховано правову позицію Великої палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 888,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved