Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

03.01.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 30.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1438. Відповідно до умов Договору, [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 14000,00 євро, що на день підписання договору еквівалентно 152 040, 00 грн., з кінцевим терміном повернення 08.08.2009 року. Також, умовами Договору передбачено сплату позичальником 12% річних у випадку невиконання умов Договору щодо повернення суми позики. Станом на дату подання позову позичальник грошові кошти не сплатив, таким чином, має заборгованість в розмірі 14 000,00 євро. Враховуючи період прострочення, при здійсненні розрахунків виходячи з курсу валют НБУ на час прострочення, позивач зазначає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню 12 відсотків річних в розмірі 2876,71 євро, що за курсом НБУ на 20.12.2013 року складає 31613,84 грн.. Представник позивача надав суду заяву по розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства. За таких обставин, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом достовірно встановлено, що 30.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1438. (а.с. 6-7) Відповідно до п. 1 Договору, кінцевим терміном повернення позичкових коштів вважається 08.08.2009 року. Згідно п. 4 Договору передбачено, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю всю суму позики, він зобов'язується сплатити грошову суму, відповідно до ст.. 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму боргу та 12% річних від простроченої суми. Враховуючи, що відповідач грошові кошти за Договором позики не повернув, станом на 20.12.2013 року період прострочення складає 625 днів, таким чином, відповідно до умов Договору, позивач має право на стягнення з відповідача 12% річних в розмірі 2876,71 євро, що за курсом НБУ на складає 31613,84 грн.. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач в судове засідання не з'явися та своїх заперечень щодо позову не надав, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачасудовий збір в розмірі 316,14 грн..

Outcome: approved