Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

02 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22.02.2003 року остання зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі РАГС Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 47 від 22.02.2003 року, внаслідок чого позивач взяла прізвище чоловіка «Омельченко». Від шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей - доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, шо спільне життя з відповідачем не склалось, на час подання позову між подружжям повністю відсутнє взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя , виникають сварки, останні по-різному оцінюють життєві ситуації. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з 2013 року, на даний час вони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Питанням вихавання дітей займається позивач, а тому збереження сімї остання вважає неможливим, оскільки це буде суперечити як її інтересам , так і інтересам дітей. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить судове засідання проводити за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та цілком визнає заявлені позивачем вимоги. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює \~\~ рішення про задоволення позову. \~\~ Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~\~ ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 лютого 2003 року у Відділі РАГС Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 47 від 22.02.2003 року, внаслідок чого позивач взяла прізвище чоловіка «Омельченко», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КЕ № 088503 (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 7,8) Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя втрату почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого фактично шлюбні відносини остаточно припинились у 2013 році, спільного господарства\~ не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не предявлялись. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить як інтересам обох сторін, так і їх дітей, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved