Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

04 грудня 2018 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява [PERSON], [PERSON], заінтересована особа: Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту народження. В своїй заяві заявники просять: встановити факт народження дитини - [PERSON], [INFO], в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим, матір'ю якої є [PERSON], [INFO], а батьком - [PERSON], [INFO]. Свою заяву заявники обґрунтовують тим, що [INFO] в пологовому будинку, який знаходиться на території м. Сімферополя АР Крим, заявниця [PERSON] народила дитину жіночої статі - [PERSON] При цьому, вони зазначають, що проживали однією сім'єю, проте не перебували та наразі не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Заявники стверджують, що є батьком та матір'ю цієї дитини, водночас є громадянами України, а їх місце проживання зареєстровано в АР Крим. Метою встановлення факту народження дитини є необхідність її реєстрації та отримання свідоцтва про народження українського зразка, оскільки по факту дитина народилась на території України в м. Сімферополь, що перебуває на тимчасово окупованій території. При цьому, в подальшому заявники мають намір вивезти дитину на постійне місце проживання до не окупованої території України. В судовому засіданні заявник - [PERSON] та його уповноважений представник підтримали подану заяву та просили її задовольнити. Заявниця - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду нотаріально засвідчену заяву про слухання справи без її участі, в якій просила задовольнити вимоги даної заяви та встановити факт народження дитини. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, вислухавши думку учасників справи та пояснення свідків, суд приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Вивчивши обставини по справі, судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, а їх місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку на території Автономної республіки Крим, про що свідчать відповідна копія паспорта [PERSON] та довідка про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, яка видана [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, на даний час [PERSON] проживає на території Автономної Республіки Крим. Водночас [PERSON] проживає в м.Києві. У зареєстрованих шлюбних відносинах заявники не перебувають, проте, як пояснив в судовому засіданні [PERSON] із [PERSON] вони проживали разом з 2013 року. Як зазначили заявники, [INFO] в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим народилася донька [PERSON] та матір'ю якої є [PERSON], [INFO], а батьком - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, в судовому засіданні були опитані свідки [PERSON] та [PERSON], які є родичами заявника, а саме: брат та мати та які підтвердили, що дійсно [INFO] [PERSON] народила дівчинку [PERSON] в пологовому будинку м. Сімферополь, а її батьком є [PERSON] При цьому, мати заявника - [PERSON] зазначила, що особисто була присутня при пологах в пологовому будинку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проходила медичне обстеження в медичних закладах на території Автономної республіки Крим. Крім того, в судовому засіданні заявником було надано фото та відео, на яких зображена [PERSON] разом зі своїми батьками, в тому числі і з полового будинку, що свідчить про її народження на тимчасово окупованій території. Водночас, як зазначив заявник та підтвердили свідки в судовому засіданні дитина відвідує дитячий садочок у м.Євпаторія. Також, заявник зазначив, що звернувся до суду про визнання факту народження дитини, з метою отримання свідоцтва про народження українського зразка. Такий тривалий проміжок часу після народження дитини до моменту звернення до суду з цією заявою заявник пояснив тим, що він на території Російської Федерації був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення та засуджений до позбавлення волі. Проте після звільнення, яке відбулось 03.08.2018 року та прибуття на територію України - 07.08.2018 року, розпочав збирати документи для можливості звернення до суду з цією заявою. Також [PERSON] пояснив, що [PERSON] не мала можливості звернутись до суду із заявою, так як доглядала за дитиною, а потім працювала щоб утримувати сім?ю. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7) ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактународження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статтею 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є : медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтв а про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. Звертаючись з даною заявою до суду, заявник посилається на те, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про народження дитини встановленого українським законодавством зразка, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнятий відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Так, згідно змісту відмови Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за №1064/16.12-36т.2 від 15.11.2018 року на заяву [PERSON] про проведення державної реєстрації народження, заявником для підтвердження факту народження дитини [PERSON], [INFO] у громадянки [PERSON] року було пред'явлено свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.05.2015 року, яке видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що і стало підставою для відмови в реєстрації народження дитини. В свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» пере/, бачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Розглядаючи справу згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за умовами ч.3 ст. 317 ЦПК у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Оскільки заявник не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявників як громадян України та народженої у них дитини, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт народження від матері [PERSON] та батька [PERSON], дитини жіночої статі [PERSON], [INFO]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved