Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

02 квітня 2020 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідач за вказаною адресою не проживає з листопада 2018 року. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.05.2020. 13.05.2020, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 02.06.2020. У судовому засіданні 02.06.2020 позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач, який повідомлялися судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав, у зв`язку з чим за письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2005, що зареєстровано в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації 15.12.2005 за реєстраційним номером 13148401, номер запису 18637 (а.с. 8, 10). У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані також її донька [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] , про що свідчить довідка про склад сім`ї від 27.03.2020 №24/20 (а.с. 4). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.10.2005, що набрало законної сили 22.10.2005 (а.с. 6). Відповідач зареєстрований у вказаній вище квартирі, проте не проживає за місцем реєстрації з листопада 2018 року, що перешкоджає позивачці розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Як убачається з акта №5 від 25.03.2020, посвідченого головою ОСББ «Сузір`я-70», зі слів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з 01.11.2018 (а.с. 5). Факт непроживання відповідача у квартирі [ADDRESS] знайшов своє підтвердження і в показаннях допитаної у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених частиною другою статті 405 ЦК України, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved