Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 квітня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, так як у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. На підставі чого у сімї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини між нами припинено з грудня 2016 року. З цього часу спільне господарство не ведеться. Між ними досягнуто угоди про утримання проживання дитини, позивач вказує, що дитина проживатиме з нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 квітня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 36, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І -КИ № 303802 від 30.04.2015 року (а.с. 3). Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КИ № 552060 від 27.10.2015 року, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського РУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 4). Відповідно до довідки виданий виконавчим комітетом Софіївської селищної ради Софіївського району № 763 від 22.02.2017 року, вбачається, що позивач проживає за адресою: [INFO], разом із нею проживає дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Судом враховується, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання\~\~шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір відновлення свого дошлюбного прізвища, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність відновлення їй дошлюбного прізвища «Денисенко». При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 700 гривень згідно квитанції № 164772671 (#164772671) від 22.03.2017 року , однак відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позову про розірвання шлюбу становить 640 гривень, таким чином позивачем надміру сплачено судовий збір, що підлягає повернення позивачу у сумі 60 гривень (700-640=60 гривень).

Outcome: approved