Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

04.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна, яке було придбано сторонами за час шлюбу. В обґрунтування позову послалася на відсутність домовленості з відповідачем з приводу порядку поділу майна. У судовому засіданні позивач уточнила раніше предявлений позов у частині порядку поділу спільного майна, при цьому просила: 1) визнати спільним сумісним майном подружжя плиту кухонну-електричну Iindesit вартістю 3500 грн, холодильник вартістю 3300 грн, стінку кухонну вартістю 14000 грн, шафу-стінку для прихожої вартістю 2000 грн, тумбочку вартістю 200 грн, стіл-книжку вартістю 200, диван «Малютка» вартістю 3150 грн, диван кутовий вартістю 3500 грн, комод вартістю 600 грн, стінку «Вікторія» (колір «лісовий горіх») вартістю 1500 грн, телевізор Hisense вартістю 750 грн, пральну машину Iindesit вартістю 1500 грн, тумбочку для ванної кімнати вартістю 800 грн; грошові кошти в сумі 6022.59 дол. США на депозитному рахунку в публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України, відкритому на імя відповідача, а також грошові на рахунках, відкритих на імя відповідача у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» в сумі 8601 дол. США, в сумі 17785.69 грн та 25.36 дол. США.; 2) поділити спільне сумісне майно подружжя таким чином: - виділити у власність позивача плиту кухонну-електричну Iindesit вартістю 3500 грн, холодильник вартістю 3300 грн, тумбочку вартістю 200 грн, стіл-книжку вартістю 200, диван «Малютка» вартістю 3150 грн, диван кутовий вартістю 3500 грн, пральну машину Iindesit вартістю 1500 грн, а всього на суму 15350 грн; - виділити у власність відповідача стінку кухонну вартістю 14000 грн, шафу-стінку для прихожої вартістю 2000 грн, комод вартістю 600 грн, стінку «Вікторія» (колір «лісовий горіх») вартістю 1500 грн, телевізор Hisense вартістю 750 грн, тумбочку для ванної кімнати вартістю 800 грн, а всього на суму 19650 грн; - стягнути з відповідача на її користь ? частину суми банківських вкладів у розмірі 206945 грн. Відповідач визнав позов частково. Він погодився із здійсненою позивачем оцінкою рухомого майна і запропонованим нею порядком його поділу, водночас висловив заперечення з приводу поділу грошових коштів на рахунках у банківських установах з тих підстав, що натепер, за твердженням відповідача, ці кошти фактично відсутні, оскільки були витрачені ним на виготовлення могильних памятників для родичів. Також зазначає, що частина цих коштів йому не належала, тому як була передана на тимчасове зберігання братом, який має психічне захворювання. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З листопада 2002 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.09.2016 року, що набрало законної сили 20.09.2016 року (а. с. 5). Під час шлюбу сторонами придбано наступне майно: плиту кухонну-електричну Iindesit вартістю 3500 грн, холодильник вартістю 3300 грн, стінку кухонну вартістю 14000 грн, шафу-стінку для прихожої вартістю 2000 грн, тумбочку вартістю 200 грн, стіл-книжку вартістю 200, диван «Малютка» вартістю 3150 грн, диван кутовий вартістю 3500 грн, комод вартістю 600 грн, стінку «Вікторія» (колір «лісовий горіх») вартістю 1500 грн, телевізор Hisense вартістю 750 грн, пральну машину Iindesit вартістю 1500 грн, тумбочку для ванної кімнати вартістю 800 грн, а всього на суму 35000 грн (далі Майно). Враховуючи те, що факт придбання Майна сторонами в період шлюбу, його фактична наявність на день ухвалення рішення та здійснена позивачем оцінка Майна визнано відповідачем, в силу положень частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України вказані обставини не підлягають доказуванню і при вирішенні спору беруться судом за основу як доведений факт. Крім того, як убачається з матеріалів справи (а. с. 61, 63), станом на день розірвання шлюбу з позивачем відповідач мав депозитні рахунки в банківських установах, на яких зберігав грошові кошти, зокрема: 6022.59 дол. США на депозитному рахунку, відкритому в публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України; 17785.69 грн і 8626.36 дол. США на депозитних рахунках, відкритих у публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». Отже, загальна сума коштів, що зберігалася на депозитних рахунках відповідача становила 17785.69 грн і 14648.95 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (27 грн 04 коп. за 1 дол. США) становить 396107 грн 61 коп., а всього 413893 грн 30 коп. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК) майно, набуте подружжями за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За приписом частини першої статті 70 СК у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, Майно є обєктом спільної сумісної власності сторін, а тому підлягає поділу. Враховуючи ту обставину, що позивач добровільно погодилася на зменшення своєї частки в спільному сумісному майні подружжя у вартісному виразі без відповідної грошової компенсації, проти чого не заперечував й відповідач, суд вважає можливим здійснити поділ Майна в спосіб, запропонований позивачем. Виходячи з того, що депозитні рахунки в публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України та публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» було відкрито в період шлюбу сторін, на кошти, які внесено відповідачем на ці рахунки, також поширюється режим спільного сумісного майна подружжя, тому що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, що спростовують вказаний правовий висновок. Втім, як випливає з довідок публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України та публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а. с. 65, 66), станом на день ухвалення судом рішення відповідач не має вкладів на депозитних рахунках у цих банківських установах, що узгоджується з його ж поясненнями про витрату спільних коштів на придбання памятників і свідчить про самовільне розпорядження коштами без згоди позивача як співвласника, що суперечить положенням статті 65 СК. Оскільки на день поділу спільного сумісного майна подружжя в справі відсутні докази фактичної наявності у відповідача грошових коштів в сумі 413893 грн 30 коп., суд повністю погоджується з вимогою позивача про необхідність стягнення з відповідача 206945 грн в якості грошової компенсації 1/2 частини грошових вкладів, що належали сторонам на праві спільної сумісної власності. Суд вважає, що заявлена позивачем вимога про визнання Майна та грошових вкладів спільним сумісним майном подружжя не в повній мірі узгоджується з вимогами про реальний поділ цього майна, в звязку з чим не підлягає задоволенню. Таким чином, предявлений позов належить до часткового задоволення.

Outcome: partial