Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

03.08.2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], просить ухвалити рішення про стягнення коштів з [PERSON] по борговій розписці від 21.05.2016 року на суму 2007 грн. 56 коп. В обгрунтування позову покликається на те, що 21.05.2016 року надала відповідачу кошти у сумі 2000 грн., а останній зобов'язувався їх повернути до 15 червня 2016 року. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути борг по позиці, однак жодних дій спрямованих на погашення боргу з його боку вчинено не було і на даний час він не повернув позичені гроші, ухиляється від виконання взятого зобов'язання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не явився, хоча про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений (а.с.15), причини неявки суду не повідомив, а тому, згідно з ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів проти чого не заперечила позивачка. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. За положеннями ст. 1046, ст. 1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається, із боргової розписки від 21.05.2016 року (а.с.5) [PERSON] позичила [PERSON] - відповідачу по справі 2000 грн., де останній зобов'язувався віддати до 15 червня 2016 року. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми становить 7,56 грн., а загальна сума боргу, яка підлягає задоволенню - 2007,56 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач на підтвердження розписки надав [PERSON] (позивачу) копію паспорта (а.с.6-7). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат та стягує в користь позивача із відповідача 551 грн. 20 коп. грн. понесених нею судових витрат.

Outcome: approved