Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

04.02.2021 року до Олександрівського районного суду надійшла позовна заява представника позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості. 12.02.2021 року судом отримана інформація про місце проживання відповідача та того ж дня відкрито провадження по справі. В обґрунтування свого позову представник позивача зазначив, що відповідач відповідно до договору № б/н від 15.11.2013 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому збільшився до 39000 гривень. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 12.11.2020 року має заборгованість 19848,05 грн., яка складається з наступного: 18758,19 грн. заборгованість за тілом кредита; 1089,86 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 4). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог п.п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України до суду повторно не з`явився, та не повідомив суд про поважні причини неявки, відзив на позовну заяву не подав (а.с. 78-79,85). У зв`язку\~з повторною\~неявкою відповідача,\~належним чином\~повідомленого про\~час і\~місце судового\~засідання,\~від якого\~не надійшло\~заяви про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~який не\~подав відзив\~на позовну\~заяву,\~суд відповідно\~до вимог\~ст.\~280-282\~ЦПК України\~постановив ухвалу\~про заочний\~розгляд справи\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~оскільки представник\~позивача не\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи (а.с.\~4). Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2013 року відповідач уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, що складається із анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, умов і правил надання банківських послуг та тарифів (а.с. 23). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , 03.12.2013 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн., того ж дня кредитний ліміт збільшено до 4700 грн., в подальшому 23.06.2018 року, кредитний ліміт збільшено до 39000 грн. 12.03.2019 року кредитний ліміт - 0,00 (а.с.21). \~ \~ \~ \~ Відповідно до довідки щодо надання кредитних карток [PERSON] , 03.12.2013 року йому було відкрито картку [NUMBER] з терміном дії до 06/17, 25.07.2017 року відкрита картка [NUMBER] терміном дії до 02/21 (а.с.22). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 15.11.2013 року та виписки по рахунку, станом на 12.11.2020 року, заборгованість за тілом кредиту, становить 18758,19 грн., заборгованість за простроченими відсотками становить 1089,86 грн., разом 19848,05 грн. (а.с.9-20). Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленими тарифами банку, з розрахунку 360 календарних діб на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. За вимогами п. 2.1.1.5.6 Умов, у разі не виконання зобов`язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку (а.с.25-58). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на\~підставі ст.\~13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені відповідачем в судовому засіданні та шляхом подання відзиву. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 19848,05 грн. за кредитним договором № б/н від 15.11.2013 року, підлягають задоволенню, оскільки зазначена сума підтверджена наданим позивачем розрахунком та не спростована відповідачем у судовому засіданні та шляхом подання відзиву на позовну заяву. Судові витрати позивача по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в розмірі 2102 грн. На підставі зазначеного, ст. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved