Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

03 січня 2018 року позивачі звернулись до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просили встановити факт проживання однією сім'єю з 2004 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON] Визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадкоємцями четвертої черги. Свої вимоги мотивували тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Позивачі стверджують, що вони з померлою в період з 2004 року, проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство. За ініціативою [PERSON] у 2006 році була оформлена їх реєстрація у будинку [ADDRESS]. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2018 року справу у порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України за підсудністю було надіслано до Київського районного суду м. Одеси. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 09.03.2018 року позовну заяву було залишено без руху у зв'язку з несплатою позивачем судового збору за дві вимоги немайнового характеру. У вказаній ухвалі позивачу надано строк для усунення зазначених недоліків до 16.03 .2018 року, однак, не більше трьох днів з дня отримання копії ухвали суду. На виконання вимог даної ухвали, 03.04.2018 року позивачем надано до суду оригінал квитанції № 41 від 03 квітня 2018 року про сплату судового збору у розмірі 1409 гривень, у зв'язку з чим ухвалою судді від 03 квітня 2018 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні 18 квітня 2018 року представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив витребувати з Третьої одеської державної нотаріальної контори (65080, м. Одеса, вул. Космонавтів, 11-А) інформацію про заведення спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON], а у разі наявності такої справи, надати належним чином завірену її копію. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2018 року клопотання представника позивачів було задоволено. 31 травня 2018 року до канцелярії суду надійшла заява представника [PERSON] - [PERSON], в якій остання просила залучити до участі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача: [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], мешкає за адресою: [ADDRESS]. Постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.06.2018 року заяву представника [PERSON] - [PERSON] було залишено без задоволення. 07 червня 2018 року до канцелярії суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Одеської міської ради, про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] протягом строку не менше як п'ять років до відкриття спадщини. З позовних вимог вбачається, що [PERSON] просить ухвалити рішення, яким: прийняти позовну заяву [PERSON] до [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем [PERSON] до спільного розгляду із позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, визнання спадкодавцями четвертої черги. Постановити ухвалу про розгляд справи спочатку, в порядку загального позовного провадження. Встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], а саме: 1/4 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Встановити факт проживання [PERSON], [INFO], однією сім'єю з спадкодавцем [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], у період з 1991 року до моменту смерті, не менше п'яти років до дня відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року заяву [PERSON] - залишено без задоволення. В ході судового засідання, яке відбулось 11 липня 2018 року, представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив витребувати з фонду соціального страхування України в Одеській області інформацію щодо того, хто отримував допомогу на поховання померлої [PERSON], померлої [INFO]; а також витребувати з почтового відділення № 113 Укрпошти за адресою проспект Академіка Глушка, 6 м. Одеса відомості щодо того, хто отримував та отримує пенсію за адресою [ADDRESS]. Представник відповідача Одеської міської ради - Стовбова Юлія Вікторівна у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення даного клопотання, також звернулась до суду з клопотанням, в якому просила на спростування вимог позивачів витребувати у [PERSON] ([ADDRESS]) та у її представника [PERSON] ([ADDRESS]) належним чином засвідчені копії наступних документів: копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію свідоцтва про право власності на будинок, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію листа 3-ої нотаріальної контори від 25.06.2016 року, копію свідоцтва про народження [PERSON], копії довідок та акту органу СОН «10-я ст. Б. Фонтана», копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію свідоцтва про народження [PERSON], копію свідоцтва про народження [PERSON], копію будинкової книги, роздруківки фотокарток. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року вищевказані клопотання сторін були задоволені в повному обсязі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, їх представник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій позов підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив здійснити в його відсутності. Представник відповідача Одеської міської ради - [PERSON] у задоволені позову просила відмовити, вказуючи на її необґрунтованість та безпідставність. Крім того, у відзиві на подану позовну заяву від 30.04.2018 року представник відповідача зазначала, що усі викладені позивачами обставини вже були предметом розгляду в іншій справі №520/15510/15-ц, в якій 08.12.2016 року апеляційним судом Одеської області було винесене рішення, яке на теперішній час є чинним. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Перш за все слід зауважити, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/15510/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи Одеська міська рада, [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи Одеська міська рада, [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, [PERSON] мотивував свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок під [ADDRESS], який належав померлій на праві власності. Як вважає позивач, він фактично прийняв спадщину після померлої, оскільки проживав з нею однією сім'єю з 2004 року до смері спадкодавця в будинку [ADDRESS]. Спадкодавиця [PERSON] була особою похилого віку, хворіла, потребувала сторонньої допомоги, потребувала матеріальної допомоги, і так як у неї не було близьких родичів, [PERSON] вказані функції прийняв на себе та почав піклуватись за [PERSON] Він вважав себе спадкоємцем померлої 4-ої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, бо проживав із спадкодавицею однією сім'ю не менше 5 років до відкриття спадщини. Проте оформити свої права на спадщину в нотаріальному порядку він не може, так як у нього відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавииею однією сім'єю Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи - Одеська міська рада. [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання [PERSON] спадкоємцем 4-ї черги, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання за [PERSON] права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] - відмовлено в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи Одеська міська рада, [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання за [PERSON] права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом задоволено частково. Визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт [NUMBER], видано Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 24 квітня 2012 року, право власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є правнучкою [PERSON], яка померла [INFO] - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію понесених нею судових витрат в розмірі 4063,58 грн. Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] та в частині задоволення вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з надмірними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким задовольнити вимоги [PERSON] у повному обсязі, а у вимогах [PERSON] щодо визнання за нею права власності на домоволодіння відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права. Рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі від 22 червня 2017 року, апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року в частині задоволення зустрічного позову та визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору в сумі 4063 грн. 58 коп. - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами (домоволодіння) за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем, встановлення факту відсутності родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишено без змін. При розгляді даної цивільної справи суди всіх інстанцій встановили, що [PERSON] проживав і був зареєстрований за місцем проживання [PERSON] - по [ADDRESS] на підставі договору найму від 03 липня 2006 року, тобто, як наймач. При цьому дата укладення договору найму житла відповідає даті реєстрації, яка зазначена у будинковій книзі будинку [ADDRESS] та узгоджується з датою реєстрації за вказаною адресою, що зазначена у паспорті громадянина України [PERSON] - 03 липня 2006 року. Як вказав Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 22.06.2017 року, суди обгрунтовано відмовили у позові [PERSON], оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено, що він проживав в будинку [ADDRESS] саме на правах члена сім`ї померлої і протягом строку не менше 5 років. Крім того, позивачем не було надано доказів того, що [PERSON] була в безпорадному стані та потребувала матеріальної допомоги. Також суд зазначав, що [PERSON] проживала по вказаній адресі з 1991 року і на час смерті [PERSON] У відповідності до частини 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд звертає увагу, що жодних нових доказів, окрім тих, що були надані до позовної заяви та дослідженні судами при розгляді цивільної справи № 520/15510/15-ц, позивачі суду не надали, фактично дана цивільна справа мотивована тими ж самими обставинами, однак змінився лише суб'єктний склад осіб. Таким чином справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в ній документами. У судовому засіданні під час розгляду даної справи було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 1962 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого Кировською сільрадою Кировського району Сахалінської області 18 січня 1962 року. 14.07.1990 року Виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів на ім'я [PERSON] на підставі рішення Київської районної ради народних депутатів № 679 від 01.12.1989 року видано свідоцтво про право власності на новозбудований жилий будинок за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Одеси 23 березня 1992 року. Згодом, [INFO] померла [PERSON], про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис за № 1391. Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння [ADDRESS], яке належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності, виданого ЖКО виконкому Київської районної Ради м. Одеси 14.07.1990 року, що підтверджується довідкою КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 19.10.2009 року. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. З спадкової справи № 1741/2009, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 19 жовтня 2009 року [PERSON], яка діяла від імені малолітньої дочки [PERSON], звернулась в Третю одеську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В подальшому, 03.11.2015 року [PERSON] також звернувся до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в якій зазначав, що проживав з померлою [PERSON] однією сім'єю з 2006 року. Однак, державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори - Савицькою О.Ю. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, через те, що відсутні документи які є доказом родинних відносин з гр.. [PERSON]. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно слід зважати на те, що належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Доказами постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або у будинковій книзі, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем Як вбачається з будинкової книги будинку [ADDRESS] для прописки громадян, яка розпочата 05.12.1990 року, в даному будинку з 05.12.1990 року і по даний час були зареєстровані на праві постійного проживання [PERSON] [INFO] (помер [INFO]), [PERSON] [INFO] (померла [INFO]); [PERSON] [INFO] (помер [INFO]); [PERSON] [INFO] (знятий з реєстрації [INFO]). Крім того, постійну реєстрацію у даному будинку за договорами найму мали: [PERSON] [INFO] (реєстрація з 03.07.2006 року); [PERSON] [INFO] (реєстрація з 03.07.2006 року, прибув з адреси: [ADDRESS]); [PERSON] [INFO] (реєстрація з 03.07.2006 року); [PERSON] [INFO] (реєстрація 12.02.2007 року). Також в будинку є зареєстрованими [PERSON] [INFO] (помер у [INFO]); [PERSON] [INFO] (реєстрація з 19.09.2008 року); [PERSON] [INFO] (реєстрація 17.10.2007 року) Відповідно до договорів найму жилого приміщення від 03.07.2006 року, завірених підписами голови, секретаря та печаткою органу самоорганізації населення - комітету мікрорайону 10 станції Великого Фонтану у місті Одесі [PERSON] здала у найм кімнати громадянам [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] у належному їй на праві власності жилому будинку [ADDRESS] без обмеження строком та без оплати. Наймачі в свою чергу зобов'язалися підтримувати кімнати у належному стані, здійснювати за власний рахунок поточний ремонт, підтримувати чистоту. Наймачам заборонялося використовувати кімнати для цілей не пов'язаних з проживанням і здавати кімнати у найм. Тобто, дослідивши зміст будинкової книги та договорів найму, завірених в органі самоорганізації населення - комітеті мікрорайону 10 станції Великого Фонтану у місті Одесі, районний суд встановив, що Позивачі проживали і були зареєстровані за місцем проживання померлої [PERSON] - [ADDRESS] саме як наймачі, а не як члени родини останньої. Разом з цим, дата укладення договору найму житла - 03 липня 2006 року, відповідає даті реєстрації, яка зазначена у будинковій книзі будинку [ADDRESS] та узгоджується з датою реєстрації за вказаною адресою, яка зазначена у паспортах громадян України - [PERSON] (серія [NUMBER]), [PERSON] (серія [NUMBER]) та [PERSON] (серія [NUMBER]). До позовної заяви позивачами надані лише: Акти виконаних робіт у будинку [ADDRESS] від 2004 року та 2005 року де замовником був [PERSON], копію свідоцтва про поховання № [NUMBER] [PERSON] яке було видано [PERSON], поштові конверти та копії паспортів позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з відміткою про їх реєстрацію місця проживання у спірному будинку. Слід звернути увагу, що паспорт позивача [PERSON] в матеріалах цивільної справи взагалі відсутній. Як вбачається з рішення апеляційного суду Одеської області від 08.12.2016 року у справі №22-ц/785/7879/16, судом апеляційної інстанції була дана оцінка наданим доказам та зазначено, що виконання ремонтних робіт з подальшим укладенням договору найму та вселенням на умовах проведення поточного ремонту житла за рахунок наймачів без отримання з них орендної плати не свдчать про те, що [PERSON], який має дружину і дорослих дітей, був членом сім`ї [PERSON] (а.с.123). Слід зазначити, що під час розгляду даної справи [PERSON] жодних нових письмових доказів на підтвердження своїх вимог суду не надав, а надані ним докази оцінюються судом критично. Так на аркуші справи 21 знаходиться копія свідоцтва про поховання, виданого [PERSON] як користувачу місця в колумбарії, однак, вказане свідоцтво вже було досліджено судом в іншому складі та зазначено, що посилання позивача на організацію поховання спадкодавця є недоведеним та не свідчить про те, що [PERSON] піклування спадкодавцем, оскільки на підтвердження поховання позивачем не надано жодного документу зі сплати витрат на поховання, а надано лише свідоцтво, що було видане через 6 років!!! після смерті [PERSON] (аркуш 4 рішення від 28.09.2016 року). Що стосується позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], то слід зазначити, що ними взагалі не було надано до суду жодних доказів, відмінних від тих, на які посилався [PERSON], які б підтверджували позовні вимоги. Більш того, під час допиту позивачів [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні вони навіть не могли пояснити будь-яких обставин щодо життя [PERSON], не знали скільки їй було років, які хвороби вона мала тощо. В той час як [PERSON] повідомила суду, що з померлою вона познайомилась торгуючи на базарі, їм потрібна була прописка, так як брат чоловіка попередив їх про зняття з реєстрації, і [PERSON] погодилась прописати їх в належному їй будинку. Крім того, у судовому засіданні в якості свідків, окрім самих позивачів, були допитані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які однозначно не могли підтвердили факт проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON] у будинку [ADDRESS] з 2004 року і по день смерті спадкодавця саме однією сім'єю, та знаходження останньої на їх утриманні. Так свідок [PERSON] пояснив суду, що в знає про те, що в спірному будинку [ADDRESS] проживали літні люди, однак, хто саме - не знає, пам`ятає велике грузинське поховання, однак, кого саме ховали - не знає. Допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що з [PERSON] вона познайомилась на Київському базарі. Вдома у померлої свідок була один раз, а та у неї - декілька разів, що дає право суду критично оцінювати вказані свідчення. Згідно листа ОД ПАТ «Укрпошта» від 23.08.2018 року вих. № 08-04/66п вбачається, що при перевірці пенсійних відомостей по відділенню поштового зв'язку № 113 за період з серпня 2015 року по липень 2018 року встановлено, що по адресі [ADDRESS] пенсію отримувала [PERSON], однак, вказана особа не є позивачем у справі та її відношення до сім`ї [PERSON] залишилось не визначеним. Також з листа Управління виконавчої дирекції фонду в Одеській області Фонду соціального страхування України вих. № 107/1322 від 16.08.2018 року вбачається, що [PERSON] відповідно до даних реєстру потерпілих на виробництві, у відділеннях виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області на обліку не перебувала. У зв'язку з відсутністю веденням Фондом соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності персоніфікованого обліку застрахованих осіб, а також відсутності інформації про перебування [PERSON] у трудових відносинах до моменту її смерті, немає можливості надати відомості про те, хто саме отримував допомогу на поховання померлої. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини мають право за законом на спадкування в четвертій черзі. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом враховані норма ст. 3 СК України, яка вказує, що сім`ю складають особи, які проживають разом, мають спільні права та обов'язки. Проте поняття сім'ї в розумінні ст. 3 СК України не вичерпується одним лише спільним проживанням. Окрім спільного проживання необхідно також довести наявність спільного побуту та взаємних прав та обов'язків. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові, солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають однин одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де-факто, як відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв'язок поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того з ким людина має проживати однією сім`єю. Звертаючись до суду з даним позовом Позивачі не надали суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених ними позовних вимог, а саме: не надано безумовних доказів їх спільного проживання з померлою однією сім'єю більш ніж п'ять років, та тривале знаходження [PERSON] на їх утримання, а доказам наявним в справі вже надана правова оцінка. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи позивачі не скористалися своїм процесуальним правом та не надали до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Крім того, слід зауважити, що під час розгляду справи взагалі залишилось не зрозумілим, яке порушене право захищають позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вони не звертались, а відсутність порушення прав позивача [PERSON] встановлено при розгляді цивільної справи № 520/15510/15-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed