Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

02.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок належить йому на праві особистої приватної власності. Вказує, що до складу його сім'ї входять: син - [PERSON], 1985 року народження, донька - [PERSON], 1987 року народження, донька - [PERSON], 1983 року народження, зять - [PERSON], 1983 року народження, не проживає; зять [PERSON], 1975 року народження. Однак, зазначає, що його донька [PERSON] не проживає спільно з колишнім чоловіком [PERSON], шлюб між ними розірвано на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.11.2016 року. Зазначає, що у зв'язку з тим, що [PERSON] є його колишнім зятем, не проживає у його будинку уже більше трьох років, та взагалі нікому невідомо його місце перебування, так як жодних зв'язків з ним ніхто не підтримує, а тому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], що підтверджується Витягом № 28438935 від 21.12.2010 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно Хотинського КР БТІ, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності [NUMBER] від 21.12.2010 року, форма власності приватна, частка 1/1. Згідно виписки з по господарської книги Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 6 особовий рахунок [NUMBER] від 19.09.2018 року, вбачається, що [PERSON], 1957 року народження, являється головою по господарського двору та власником житлового будинку з по господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 1159 від 19.09.2018 року виданої виконкомом Грозинецької сільської ради Хотинського району, Чернівецької області гр. [PERSON], вбачається, що до складу його сім'ї входять: син - [PERSON], 1985 року народження, донька - [PERSON], 1987 року народження, донька - [PERSON], 1983 року народження, зять - [PERSON], 1983 року народження. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved