Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

03 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай). Позов мотивувала тим, що її чоловік [PERSON] був членом колгоспу «Ім. Дзержинського» в якому працював з 1954 року до виходу на пенсію. Після реорганізації колгоспу в КСП землі було передано з державної у колективну власність, а її чоловік, як член господарства, отримав право на її умовну частку (пай). [PERSON] значиться у списку, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, однак сертифікат йому не видавався. 10 вересня 2015 року її чоловік помер. Однак, так як правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) не видавався, нотаріус не може оформити вищезазначене спадкове майно. Тому позивач змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 12.10.2017 в якості співвідповідачів у даній справі було залучено [PERSON] сільську раду Волочиського району Хмельницької області та Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов своєї довірительки за викладених у ньому обставин підтримав та просив задоволити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в задоволенні позову просила відмовити. Подала суду письмове заперечення та в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи це тим, що на сьогоднішній день розпаювання земель, що перебували у колективній власності завершено. Земель колективної власності немає. Позиваче пропущено строки позовної давності (а.с. 18). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Волочиського району Хмельницької області в судовому засіданні позов не визнав, підтримавши позицію [PERSON] РДА. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, надіслав суду письмове заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності. Крім того, зазначив, що Головне управління Держгеокадастру та його структурні підрозділи не здійснювали діяльності, спрямованої на порушення законних прав та свобод позивача. Також, Головне управління Держгеокадастру не розпоряджається спірною земельною ділянкою, оскільки вона належить до земель колективної власності (а.с. 29). Заслухавши представників сторін, вивчивши заперечення відповідачів, дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 10 вересня 2015 року в м. Олександрія, смт. Пантаївка Кіровоградської області помер [PERSON] (а.с.6). Згідно копії його трудової книжки, [PERSON] з 02.03.1954 року по 1995 рік працював в колгоспі «Ім. Дзержинського» (а.с. 8-9). 17 липня 1995 року вказаному колгоспу було видано Державний акт на право колективної власності на землі в Додатку 1 до якого під номером 332 значиться [PERSON] (а.с. 36-45). Крім того, з довідки відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі від 06.07.2017 слідує, що Державний акт на право колективної власності на землю був виданий колгоспу ім. Дзержинського с. Холодець [PERSON] сільською радою народних депутатів Волочиського району Хмельницької області. До вказаного державного акту додавався список осіб членів КСП, які мали право на отримання земельної ділянки (паю), в якому було зазначено, що за № 322 гр. [PERSON], який проживав в [INFO] (а.с. 10). Відповідно до відповіді [PERSON] міської ради від 27.11.2017 за № 104 відомості про правонаступників чи ліквідацію КСП ім. Дзержинського в Єдиному державному реєстрі юридичних і фізичних осіб відсутні, тому що КСП не внесений в ЄДР (а.с. 84). Згідно з п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Відповідно до п. 2 вказаного Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, судом встановлено, що померлий [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай), однак не отримав відповідний сертифікат на неї (нього). Згідно з положень п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу її відкриття (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 6), свідоцтвом про укладення шлюбу позивача (а.с. 5), стверджується, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Довідкою Пантаївської селищної ради міста Олександрії Кіровоградської області № 1107/02-21 від 20.07.2017 (а.с. 55) позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] як така, що постійно проживала разом з ним на час його смерті. Відповідно до листа завідуючої Хмельницької районної державної нотаріальної контори виконуючої обовязки по нотаріальному обслуговуванню населення Волочиського району [PERSON] № 1045/01-16 від 28.10.2017 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 51). Таким чином крім позивача, інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом після смерті [PERSON] відсутні. Постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 [PERSON] від 18.10.2017 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай) в колишньому КСП ім. Дзержинського через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 54). Заперечуючи проти позову представник відповідача [PERSON] РДА посилалася, в тому числі, на відсутність вільних земель з яких позивачеві можливо б було виділити земельну ділянку. Так, дійсно, відповідно до листа відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі від 24.10.2017 земель колишньої колективної власності КСП ім. Дзержинського в державній або комунальній власності немає (а.с. 35). Відповідно до довідки відділу у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.11.2017 (а.с. 90) вільних земель запасу та вільних земель резервного фонду на території [PERSON] сільської ради станом на 24.11.2017 немає. Згідно з довідки [PERSON] сільської ради № 193 від 14.11.2017, вільні земельні ділянки, які можуть передаватись для ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів [PERSON] сільської ради відсутні (а.с. 71). Разом з тим, відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, відмова у даному позові фактично позбавить [PERSON] права на земельну частку (пай), яка належала її чоловіку з моменту видачі Державного акту на право колективної власності на землю, хоча останній і не отримав за життя відповідного сертифікату, і тим самим порушить зазначені вище положення Першого протоколу, що у правовій державі, якою згідно ст. 1 Конституції України являється Україна, є неприпустимим. За таких обставин, суд вважає можливим задоволити позов [PERSON] до [PERSON] районної державної адміністрації і [PERSON] сільської ради Волочиського району Хмельницької області та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки \~матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті її чоловіка як така, що постійно проживала з ним на час його смерті за однією адресою, інших спадкоємців немає, тоді як спадкодавець мав право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). При цьому, позов [PERSON] до [PERSON] управління Держгеокадастру в Хмельницькій області не може бути задоволено, оскільки суд погоджується з представником управління про те, що відповідно до положень ст. 122 ЗК України, Держгеокадастр не розпоряджається спірною землею. Щодо посилання представників відповідачів на пропуск позивачем строку позовної давності, суд звертає увагу на те, що [PERSON] звернулась до суду із позовом з метою захисту своїх спадкових прав, які у неї виникли після смерті 10.09.2015 [PERSON] Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки [PERSON] такий не пропустила.

Outcome: partial