Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

04.07.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 27.08.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 23 вересня 2019 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В підготовчому судовому засіданні 23 вересня 2019 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 02 січня 2016 року у виконавчому комітеті Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 02 січня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося і їх шлюб розпався. Перешкодою для подальшого існування сім`ї є те, що вони різні за характером люди. Після одруження фактично через сім місяців вони посварилися і позивачка поїхала проживати в м. Світловодськ, Кіровоградської області. З вказаного часу вони проживають окремо та ведуть окремий спосіб життя. З відповідачем ніяких стосунків не підтримують. Сімейні відносини та спільне господарство не ведеться більше двох років. В даний час вона бажає створити іншу сім`ю. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Строк для примирення просив не надавати. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 02 січня 2016 року у виконавчому комітеті Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Дітей від шлюбу не мають. Судом встановлено, що на даний час шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили. Сторони спільно не проживають більше двох років, що підтверджено відповідачем в судовому засіданні. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що вони різні за характером люди. Після одруження через сім місяців вони посварилися і позивачка поїхала проживати в м. Світловодськ, Кіровоградської області. З вказаного часу вони проживають окремо та ведуть окремий спосіб життя. З відповідачем ніяких стосунків не підтримують. Сімейні відносини та спільне господарство не ведеться більше двох років. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. При цьому суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, так як сторони настоюють на розірванні шлюбу. З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати, та не підтримують шлюбних відносин протягом тривалого проміжку часу. Тому відповідно до обраного позивачем способу захисту сімейних прав у вигляді припинення шлюбних правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Після розірвання шлюбу, відповідно до прохання позивачки, суд вважає за можливе залишити позивачці прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, що підтверджується поданою суду заявою, суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ПриватБанк» № 0.0.1393295046.1 від 26 червня 2019 року у в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. В іншій частині судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп., суд вважає за можливе покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе також покласти на відповідача, враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved