Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

03 вересня 2018 року року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області (далі - відповідач, сільська рада, Підгайцівська сільська рада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - третя особа) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права на завершення приватизації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , яке раніше належало його померлим батькам. Також відповідач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0722884800:01:001:6455, площею 0,0778 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за тієї ж адресою. Зазначає, що його батьку [PERSON] за життя було надано земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, але він не встиг оформити державний акт на цю землю. Позивач зазначає, що за життя його матір отримала земельну ділянку площею 0,0778 га в порядку спадкування, але решту земельної ділянки - площею 0,0522 га не отримувала. Вказує, що має право завершити спадкування земельної ділянки площею 0,0522 га після смерті батька, в чому йому було неправомірно відмовлено рішенням Підгайцівської сільської ради від 03 серпня 2018 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З наведених вище мотивів та підстав просить суд: 1) визнати незаконним та скасувати рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 03 серпня 2018 року №34/5, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , в порядку спадкування; 2) визнати за позивачем право на завершення приватизації та право на державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0522 г, цільовим призначенням якої є обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована у [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого прийнято згідно чинного законодавства. Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року залучено до участі в справі якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу автомобільних доріг у Волинській області. Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року залучено до участі в справі якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Ухвалою суду від 19 березня 2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Підгайцівської сільської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління держгеокадастру у Волинській області, про визнання незаконним та скасування рішення (цивільна справа №161/1584/19). Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року провадження у справі поновлено. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у письмовому відзиві та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та вказали, що відсутня вільна земельна ділянка для надання позивачу. Третя особа, Служба автомобільних доріг у Волинській області, у письмових поясненнях просить суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа, [PERSON] , у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником 3/4 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Вказане майно ним набуте у власність після смерті його матері - [PERSON] . Відомостей про правовий статус та належність решти 1/4 будинку, матеріали справи не містять, окрім як напису на технічному паспорті на будинок про належність цієї частини також позивачу. З матеріалів справи слідує, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0722884800:01:001:6455, площею 0,0778 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за тієї ж адресою, що і вищенаведений будинок. Право власності на цю земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку від 31 березня 2011 року, який виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада 2010 року. В свою чергу, померла [PERSON] отримала у власність цю земельну ділянку на підставі рішення Підгайцівської сільської ради від 02 квітня 2008 року № 27-7. Матеріали справи не містять відомостей про те, чи отримувала померла [PERSON] за життя державний акт на цю земельну ділянку. Також матеріали справи містять копію рішення Підгайцівської сільської ради від 12 січня 1995 року № 2-5, яким вирішено передати у приватну власність земельну ділянку площею 0,13 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку [PERSON] , який є батьком позивача та помер [INFO] . Позивач стверджує, що це саме ця земельна ділянка, право власності на яку у 2008 року оформила його матір [PERSON] та яку він в подальшому успадкував від неї. Зменшення площі земельної ділянки із 0,13 га до 0,0778 га він пов`язує із незаконним, на його думку, виділенням її частини відповідачу [PERSON] , що, власне, він оспорює у даному випадку. В подальшому, судом встановлено, що рішенням Підгайцівської сільської ради від 29 березня 2005 року №20-3 відповідачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га. Фактично, на цю земельну ділянку їй був виданий державний акт АЯ №662065 від 18 листопада 2005 року, кадастровий номер 0722884800:01:001:3115, площею 0,2344 га. В подальшому, у 2011 році частину вищенаведеної земельної ділянки у розмірі 0,0972 га., яка не межує з позивачем, відповідач [PERSON] відчужила 28 жовтня 2011 року за договором купівлі-продажу, а на іншу частину площею 0,1372 га вона отримала новий державний акт від 25 жовтня 2011 року серії ЯК №149907, кадастровий номер 9722884800:01:001:7267. На цій земельній ділянці розміщене її будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . З наданої [PERSON] технічної документації слідує, що при первинному технічному формуванні земельної ділянки зі встановленням її меж в натурі (на місцевості) у 2005 році, землевпорядною організацією складався акт погодження відповідних меж, які підписані всіма суміжними землевласниками, в тому числі померлою [PERSON] . Судом також встановлено, що згідно висновку судового експерта Волинського відділення Львівського НДІСЕ МЮ України від 14 травня 2020 року №8756-8757, який здійснений на виконання ухвали суду про призначення судової земельно-технічної експертизи, встановлений факт накладення земельних ділянок, належних [PERSON] та [PERSON] , відповідно до схеми, яка додана до висновку. Всі вищезазначені обставини встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2020 року у цивільній справі №161/1584/19, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, за участю тих самих учасників справи, а отже в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають. Крім того судом встановлено, що стверджуючи про своє право завершити приватизацію земельної ділянки площею 0,0522 га позивач звернувся до нотаріуса, який постановою від 20 серпня 2018 року відмовив йому у видачу свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку (а.с.26). Також позивач звертався до відповідача із проханням надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою на цю ділянку, але рішенням від 03 серпня 2018 року №34/5 йому було відмовлено у цьому. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне. З матеріалів справи слідує, що спірна земельна ділянка площею 0,0522 га, яку позивач бажає отримати в порядку спадкування, фактично знаходиться в межах території земельної ділянки третьої особи [PERSON] , яка належить їй на праві власності. У цивільній справі №161/1584/19 позивач оскаржував правовстановлюючі документи [PERSON] , на підставі яких вона отримала земельну ділянку у власність, а саме: 1) рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 29 березня 2005 року №20-3 в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки у с. Підгайці Луцького району Волинської області; 2) Державний акт на право приватної власності на землю серії АЯ № 662065, який виданий [PERSON] на підставі рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 29 березня 2005 року № 20-3, 25 жовтня 2011 року. Оскаржував позивач ці правовстановлюючі документи зокрема і з тих підстав, що були порушені його права на спадкування. Судом у справі №161/1584/19 було відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що оскільки батько позивача за час свого життя не набував права власності на земельну ділянку, а в подальшому матір позивача, як суміжний землекористувач, погодила відповідачу [PERSON] межі та конфігурацію суміжної земельної ділянки, яка набувалася нею у власність, враховуючи, що саме земельна ділянка позивача незаконно наклалася на земельну ділянку відповідача [PERSON] , яка була сформована та набута у власність раніше, а також зважаючи на неспроможність доводів позивача про порушення будівельних норм та його права на забір води з колонки. З наведеного слідує, що земельна ділянка площею 0,0522 га, в якій заінтересований позивач, у встановленому законом порядку була передана у власність іншій особі - [PERSON] , як частина іншої ділянки. При цьому, правовстановлюючі документи [PERSON] у встановленому порядку не скасовані, а у задоволенні відповідного позову [PERSON] про їх оскарження вже було відмовлено. Вказане унеможливлює як визнання за позивачем права на завершення приватизації цієї земельної ділянки, так і надання йому дозволу на розробку відповідного проекту землеустрою, адже це буде втручанням у право третьої особи [PERSON] на мирне володіння своїм майном, яке набуте у встановленому законом порядку, який перевірений судом на предметом правомірності в ході розгляду цивільної справи №161/1584/19. З наведених вище мотивів суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Додатково суд зазначає, що рішення у цій справі безпосередньо впливає на права та законні інтереси [PERSON] , як власника земельної ділянки, на частину якої заявляє свої вимоги позивач. Позивач не залучав вказану особи як відповідача у справі, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний склад осіб, які мають відповідати за ним. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed