Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

02 жовтня 2014 року від позивача до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням стягнути з [PERSON] на свою користь суму основного боргу у розмірі 37 552 грн. 64 коп., 3% річних у розмірі 630 грн. 55 коп. та судові витрати у розмірі 381 грн. 83 коп. Позов обґрунтовано тим, що 06.04.2013 року [PERSON] отримав у позику від позивача грошові кошти у сумі 1200,00 доларів США, що еквівалентно 9591,60 грн., які зобов'язався повернути до кінця червня 2013 року, але у даний строк позику відповідач не повернув, на прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував та в усній формі пообіцяв як найшвидше повернути грошові кошти. 10 грудня 2013 року [PERSON] знову позичив у [PERSON] ще 1000,00 доларів США, що еквівалентно 7993,00 грн. та 700 доларів США, що еквівалентно 5595,60 грн. в строк до 31 січня 2014 року. Проте, на сьогоднішній день відповідач грошові кошти не повернув. В судове засідання позивач не з'явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2013 року відповідач отримав позику від [PERSON] в сумі 1200,00 доларів США, що підтверджується борговою розпискою (а.с. 5), які зобов'язався повернути до кінця червня 2013 року. В обумовлений термін [PERSON] кошти не повернув. 10 грудня 2013 року відповідач отримав другу позику від [PERSON] у розмірі 1000 доларів США та 700 доларів США на фарбування автомобіля «Газель» та зобов'язався повернути грошові кошти до 31 січня 2014 року (а.с.6). Проте, вищевказані грошові кошти відповідач також не повернув. 01 жовтня 2014 року на адресу [PERSON] позивачем направлено претензію про повернення грошових коштів у розмірі 37 552,64 грн. (а.с. 7). Проте, дана вимога відповідачем проігнорована, грошові кошти не повернуто. Відповідно до вимог ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ч. 2 статті 1051 Цивільного кодексу України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі наданої позивачем розписки, виходячи із її змісту, суд дійшов до висновку про укладення сторонами договору позики. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З матеріалів справи вбачається, що строком повернення позики між позивачем та відповідач визначено 31.01.2014 року, проте у зазначений строк відповідач позику не повернув, на прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував. Згідно з ч.1, 2, 3 ст. 545 Цивільного кодексу України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Наявність у позивача боргового документу - розписки про отримання [PERSON] коштів підтверджує факт невиконання ним своїх зобов'язань по поверненню позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного процесуального кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача суму основного боргу в розмірі 37552,64 грн. та 3% річних за просторочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 630, 55 грн., а всього - 38183,19 грн. Понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 381 гривня 83 копійки, що підтверджується платіжним дорученням за № Р24А106858283341218 від 01 жовтня 2014 року (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 218, 545, 546, 570, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved