Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

03.09.2014 року до суду звернувся позивач. Вимоги мотивував тим, що він є власником будинку [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач, але не проживає з травня 2006 року. Посилаючись на те, що має намір реалізувати будинковолодіння, але в ньому зареєстрований відповідач, позивач просив зобов»язати [PERSON] знятися з реєстрації в належному йому будинку та зобов»язати сектор ГІРФО Охтирського МВ УМВС України в Сумській області зняти з реєстрації [PERSON] в цьому ж будинку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з викладених у позові мотивів, доповнив, що з приводу зняття [PERSON] з реєстрації не звертався до сектора громадянства і реєстрації фізичних осіб Охтирського МВ УМВС України в Сумській області, реєстрація [PERSON] в належному йому будинку є перешкодою для отримання субсидії з оплати комунальних послуг, тощо. [PERSON] в судовому засіданні послався на те, що був зареєстрований в належному позивачеві будинку на законних підставах в якості пасинка позивача, тривалий час не проживає в цьому будинку, оскільки позивач перешкоджає цьому - змінив замок на вхідних дверях. В судових дебатах [PERSON] погодився з позовними вимогами, просив їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, їх доводи і заперечення, дослідивши надані ними докази, встановив наступне: Згідно договору дарування від 28.12.2004 року та свідоцтва про право на спадщину від 02.06.1988 року позивач є власником жилого будинку [ADDRESS] а.с. 6. З паспорта громадянина України на ім»я відповідача та будинкової книги, копія якої мається в матеріалах справи а.с. 7, 8, суд встановив, що відповідач був зареєстрований в належному позивачеві будинку з 18.11.1998 року по 27.01.2005 року, з 22.05.2012 року. З пояснень сторін, які визнані ними, суд встановив, що позивач добровільно надав дозвіл на реєстрацію відповідача в якості пасинка в належному йому будинку. Відповідач в з 2006 року не проживав в будинку позивача, оскільки жив у діда, а після 2012 року - оскільки позивач та його дружина, яка є матір»ю відповідача, перешкоджають відповідачеві у доступі та потраплянні в будинок, змінили замки на вхідних дверях, не дають йому змоги забрати свої речі, в тому числі особисту медичну документацію. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За приписами ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 405 ЦК України визначено, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, суд встановив, що відповідач на законних підставах був зареєстрований в будинку позивача в якості члені сім»ї останнього, однак, не має можливості здійснювати користування житлом через перешкоди з боку позивача. За висновком суду на даний час відсутні передбачені законом підстави для зняття відповідача з реєстрації в будинку позивача, а тому позовні вимоги є передчасними і необґрунтованими. Доказів про порушення прав з боку відповідача позивач не надав. Доводи про те, що реєстрація відповідача в будинку перешкоджає його продажу чи отриманню субсидії за комунальні послуги, є надуманими і не є підставою для зняття особи з реєстрації. Доказів, які б спростовували висновки суду, сторони не надали. На підставі ст.ст. 383, 405 ЦК України, ст.ст.71 ч. 1, 72, 156, 158 ЖК України, ст.ст. 6, 10, 11, 59-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

Outcome: dismissed