overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

03 березня 2014 року позивач звернувся до Корабельного районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до відповідача про стягнення з нього заборгованості в сумі 5286 грн. 45 коп. Ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 14 квітня 2014 року справу передано за підсудністю до Центрального районного суду м.Миколаєва. Ухвалою від 19 вересня 2014 року справу прийнято до свого провадження суддею Гуденко О.А. Позивач просив суд розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений договір №004-14165-160611 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відповідачу відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2200 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується позивачем самостійно, та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Відповідно до п. 2.3 Договору, відповідач зобов'язався сплатити позивачу проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Відповідно до п.5.2, договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Дотепер відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, тіло кредиту - 2340 грн. 73 коп., прострочене тіло кредиту - 959 грн. 27 коп., заборгованість за комісіями - 1986 грн. 45 коп.-станом на 17.01.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 5286 грн. 45 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 530,1049,1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором №004-14165-160611 від 16.06.2011 року в сумі 5286 грн. 45 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

03 березня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила винести рішення, яким визначити додатковий строк терміном 90 (дев'яносто) календарних днів для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її баби [PERSON], яка померла [INFO] оскільки після смерті останньої вона у шестимісячний строк, який відведений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, не звернулась до нотаріальної контори по причині того, що не була обізнана із порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, а також тільки нещодавно отримала всі документи, які необхідні для прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явилась, її представник надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, також просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі на попередньому судовому засіданні, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 225896, виданого виконавчим комітетом Підлубівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області [INFO] актовий запис № 18, [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до довідки № 645 від 27.02.2014 року, виданої виконавчим комітетом Підлубівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області [PERSON], [INFO], являється внучкою [PERSON], яка померла [INFO] року в с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області. У відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України позивач повинна була до 20.02.2014 року подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не зробила цього. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому є підстави для часткового задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

03 березня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2001 року. Шлюб було зареєстровано в відділі реєстрації актів громадянського стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 318. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини були припинені з 01 лютого 2014 року, в зв'язку з тим, що вони часто сварилися, в них різні характери та різні погляди на життя, втратили взаєморозуміння. Вважає, що при сформованих взаємовідносинах подальше збереження сім'ї неможливо, на примирення не згодна. Суперечок про розподіл майна та про місце мешкання дитини немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, по не відомим суду причинам, про час та день слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів що маються в матеріалах справи. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 14 вересня 2001 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з 01 лютого 2014 року через те, що вони часто сварилися, в них різні характери та різні погляди на життя, втратили почуття поваги та любові один до одного. Суперечок про розподіл майна та про місце мешкання дитини немає. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, що втратили почуття любові і поваги один до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Одночасно суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте в шлюбі - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

03 березня 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 23.07.1984 року, який зареєстрували у Палаці одруження міста Макіївки Донецької області, актовий запис № 1992, від цього шлюбу вони дітей не мають. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що вона на даний час з відповідачем шлюбні стосунки не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати у її відсутність. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив суд вимоги задовольнити, справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 23.07.1984 року між [PERSON] та [PERSON]. зареєстровано шлюб у Палаці одруження міста Макіївки Донецької області, актовий запис № 1992. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а також витрати у зв'язку з повідомленням відповідача про слухання справи у сумі 158 грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

03 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначила, що відповідач, [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] Позивач зазначила, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач працює, аліменти нікому не платить, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з нього аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Позивач надала уточнену позовну заяву, уточнивши позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 01.04.2014 року до досягнення ним повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав суду письмову заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. 20 січня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 19 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу народилася дитина син- [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 2007 року грудня місяця 14 числа зроблено відповідний запис № 808, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою, [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, працює офіційно. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, згоден на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку/доходу/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивачка виховує і утримує сина, відповідач має можливість утримувати сина, так як працює, здоровий, інших утриманців не має, непрацездатних батьків не має. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

03 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 липня 2007 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 липня 2007 року, актовий запис № 1238 (а/с 4). Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 5). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

03 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Просила залишити її прізвище [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з 05 жовтня 2010 р. вони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області шлюбі, актовий запис № 93, від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 05 жовтня 2010 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 93. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. 16 грудня 2010 року від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24.12.2010 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

03 березня 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2010 року, від шлюбу сторони дітей не мають. Зазначила, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося та поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що подальше спільне проживання є неможливим. У зв'язку з чим, позивач просила суд розірвати шлюб між подружжям. 13 червня 2006 року через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача про надання подружжю строку для примирення до 01 грудня 2014. Суд ухвалою від 27 червня 2014 року зупинив провадження по справі для надання подружжю строк для примирення в термін один місяць. У судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 25 липня 2014 року через канцелярію суду надійшла заява від позивача [PERSON] з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Із адреси його реєстрації повернувся конверт з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, суд відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе розгляд справи провести за відсутністю позивача та відповідача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 05 травня 2010 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 261 (а.с. 5). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

03 березня 2014 року позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім них в квартирі зареєстрований син [PERSON] та брат [PERSON] - [PERSON], який фактично не проживав та не проживає в спірній квартирі до теперішнього часу. Позивачі просять суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування спірною квартирою, тому що відповідач не проживає в спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин. Позивачі в письмовій заяві просили суд розглянути справу за їх відсутності в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Орджонікідзевського районного відділу у м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Приймаючи до уваги викладене, що позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення в результаті відсутності цієї особи довше встановленого терміну проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено з письмових доказів, що в спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] (а.с.13). Спірна квартира приватизована, належить позивачам на праві сумісної власності (а.с.5). Відповідач [PERSON] не проживав та не проживає в спірній квартирі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має. При таких обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на житло в квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved