Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

03.10.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення розміру виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовано тим, що між АТ «СК «НОВА» та відповідачем був укладений договір страхування у вигляді Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/3843997 за яким застраховано відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля. 28.10.2011 року в м. Києві по вул. Ентузіастів, 21 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Шевроле», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача та «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2011 року відповідач визнаний винним у вчиненні зазначеної ДТП. На підставі звіту з визначення вартості матеріального збитку ТОВ «Завод Трансмаш-К» №СФ-0000587 від 02.11.2011 року, АТ «СК «НОВА» складено страховий акт №31 від 03.01.2012 року та здійснено зобов'язання по виплаті страхового відшкодування у розмірі 9973,03 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в порушення вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив свою страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, а тому у відповідності до ст. 38 вказаного закону має відшкодувати виплачене страхове відшкодування. Позивач зазначає, що 02.01.2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «НОВА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» було укладено договір про купівлі-продаж боргових зобов'язань і згідно додатку №1 до даного договору права щодо стягнення коштів по зазначеному страховому випадку перейшли до позивача. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 08.06.2011 року між ВАТ «СК «НОВА» та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією полісу №АА/3843997 (а.с. 4). 28.10.2011 року на вул. Ентузіастів, 21 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водіїв [PERSON] та [PERSON] внаслідок якої пошкоджено два автомобілі та заподіяно матеріальні збитки. [PERSON] постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2011 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 6). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 29.11.2011 року потерпілий [PERSON] звернувся до ВАТ «СК «НОВА» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 7). Згідно звіту №СФ-0000587 від 14.11.2011 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку складає 11967,64 грн. (а.с. 8-12). З матеріалів справи слідує, що ВАТ «СК «НОВА» визнало зазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та виплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9973,03 грн., що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням №112 від 06.01.2012 року (а.с. 22-23). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За змістом положень ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2014 року між ПрАТ «СК «НОВА» та позивачем був укладений договір купівлі-продажу боргових зобов'язань за змістом якого продавець продає (переуступає) покупцю права на регресні вимоги, який включає в себе регресні справи (перелік яких міститься у додатку №1 до цього договору), а покупець приймає такі регресні вимоги і зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду (а.с. 25-29). За змістом Додатку №1 до вказаного вище договору, позивачу, зокрема, передано регресну справу щодо страхувальника [PERSON] - відповідача у справі (а.с. 30). Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те що відповідач у встановлений законом строк та спосіб не повідомив страховика про настання страхового випадку, при цьому страховик продав регресні права вимоги позивачу, та з огляду викладені норми чинного законодавства України суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved