overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

02 березня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 16 грудня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. В підготовче судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. В підготовче судове засідання відповідачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №479104, виданого 16 грудня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 16 грудня 2017 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 435. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки змінити на «Карнаух».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

02 березня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 23 серпня 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 01 листопада 2004 року нароження. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені більше 2 років тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. В підготовче судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. В підготовче судове засідання відповідачка до судового засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №491141, виданого 13 січня 2018 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 23 серпня 1996 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 623. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін «Кушнір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

02 березня 2017 року позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 23 травня 2026 року, після чого стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 16 листопада 2032 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 19 січня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти знаходиться на повному утриманні позивача. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

02 березня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісяця до її повноліття, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду. У судове засідання позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Крім того, позивач просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, 16 березня 2017 року подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12 червня 2012 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 4). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

02 березня 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони мають 2-х спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Утримання та виховання дітей повністю лежить на позивачу та потребує коштів. Відповідач матеріальну допомогу на утримання своїх дітей взагалі не надає, тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що проходить військову службу на контрактній основі і має регулярний дохід, у звязку із чим має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з відповідачем [PERSON] 21 травня 2005 року уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 24, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 133307 від 03.12.2009 року (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 037123 (а.с.5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ВЛ № 206773 від 16.07.2010 року (а.с.4). Діти в даний час проживають разом з матірю [PERSON] (позивачем по справі) і перебувають повністю на її утриманні. Відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, таким чином ухиляючись від виконання своїх батьківських обовязків. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При поданні позову, позивач по справі зазначила, що бажає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку і до повноліття дітей. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання його рідних дітей в розмірі, зазначеному в позові, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

02 березня 2017 року представник заявника звернувся до суду із названою заявою у якій просить ухвалити додаткове рішення із зміною реквізитів для виплати / повернення / грошових коштів, яким стягнуті на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 35 596 грн. 50 коп., які були внесені [PERSON] як компенсацію за збільшення ідеальної частки відповідача у домоволодінні на депозитний рахунок Вишгородського районного суду, виплатити (повернути) [PERSON] Вимоги заяви обґрунтовував тим, що по названій справі було проголошено рішення, відповідно до якого зокрема було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за виділення більшої ідеальної частки в виділеному в натурі домоволодінні в розмірі 35 596 грн. 50 коп. Як вбачається із копії квитанції від 19 січня 2016 року № N0S5834578 [PERSON] було внесено на депозит суду грошові кошти в розмірі 35 596 грн. 50 коп., як компенсацію частки житла у цивільній справі № 363/1797/14-ц (т.1 а.с. 190), проте судом не було вирішено питання про виплату компенсації з депозитного рахунку суду на користь позивача. У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву , просить задовольнити її в повному обсязі. Інші учасники процесу до суду не з'явилися, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи судом зазначається наступне. Відповідно до статті 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи, що в вищезазначеному рішенні не було зазначено, які дії необхідно виконати для стягнення грошових коштів в сумі 35 596 грн. 50 коп. на користь [PERSON], необхідно постановити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

02 березня 2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 вересня 1978 року, між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований міськвідділом ЗАГС, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено актовий запис № 1841. Зазначає, що в сімї виникають постійні сварки, суперечки, непорозуміння. В них існують різні погляди на життя, що призвело до зникнення почуття любові і поваги один до одного. З вересня 2015 року вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Неодноразові намагання примиритись і продовжувати нормально жити нічого не дали, а тому збереження сімї є неможливим і суперечить її інтересам. Відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб в органах РАЦу. Необхідності у наданні судом часу на примирення немає, тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді від 12 березня 2018 року відкрито загальне провадження у даній справі та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 12 березня 2018 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, відомостей про поважність причини неявки суду не надав, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі з 22 вересня 1978 року, який зареєстрований міським відділом ЗАГС Чернівців, за актовим записом №1841, що підтверджується свідоцтвом серії 1-МИ №312591 (а.с.7). Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призвело до розпаду сімї. На примирення позивачка не згідна, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

02 березня 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1994 року, подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. 05 березня 2018 року згідно Ухвали суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 13 квітня 2018 року Ухвалою суду було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 03 травня 2018 року Ухвалою суду було зупинено провадження у справі та надано строк для примирення сторін строком до 17.09.2018 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 1994 року. Подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За даний судом строк примирення між сторонами не відбулося. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

02 березня 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про визнання майна (квартири [ADDRESS]) спільною власністю та його розподіл, а саме, позивач просила суд визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири. Позовні вимоги вмотивовано тим, що спірна квартира була придбана позивачем та відповідачем під час їх шлюбу. До початку судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, хоча про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

02 березня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 22.02.1997 р. відділом реєстрації актів громадського стану Львівського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис № 232. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народився син, який проживає з нею. Довгий час разом з відповідачем вона не проживає, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання також не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 22 лютого 1997 року між [PERSON] та [PERSON]був укладений шлюб про що відділом реєстрації актів громадського стану Львівського міськвиконкому в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 232 та видано свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 010679 від 22.02.1997 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], сторони не виявили бажання примиритись та наполягали на розірванні шлюбу про що подали суду відповідні заяви, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила відновити їй дошлюбне прізвище, то позивачці потрібно відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved