Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

04.05.2017р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПрАТ Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про стягнення пені в розмірі 7207,11 грн. за період з 01.08.2015р. до 28.03.2017р., інфляційних втрат у розмірі 1733,37 грн. та три відсотки річних у розмірі 336 грн. за період з 07.04.2016р. до 28.03.2017р. за прострочення виконання зобов'язання, витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Заяву мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08.04.16р. стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» в його користь 11 501,38 грн. страхового відшкодування по факту ДТП, що мало місце 07.08.14р. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.08.16р. вищевказане рішення Шевченківського райсуду м.Львова від 08.04.16р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» на його користь 3834,85 грн. пені за порушення виконання зобов'язання за період з 21.11.2014 року по 31.07.2015 року; 5560,36 грн. інфляційних втрат та 474,54 трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов'язання за період з 21.11.2014 року по 06.04.2016 року. Вказане рішення суду набрало законної сили, тому встановлені в ньому обставини не підлягають доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України. Таким чином, у відповідача виникло зобов'язання щодо виплати йому вищевказаних коштів. Однак фактично вказані кошти були перераховані відповідачем на його картковий рахунок лише 28.03.17р. Позивач вважає, що у зв'язку із простроченням відповідачем свого зобов'язання, порушені його права. Тому, згідно ст. 992 ЦК України, ст. 36.5. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» та ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з ПрАТ Страхової компанії «ІНТЕР- ПОЛІС» на його користь суму боргу, а саме: пеню в розмірі 7207,11 грн. за період з 01.08.2015р. по фактичний день виплати - 28.03.2017р., інфляційні втрати у розмірі 1733,37 грн. та три відсотки річних у розмірі 336 грн. за період з 07.04.2016р. до 28.03.2017р. Крім того просить відшкодувати відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. В судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» подав письмові заперечення. Свою позицію мотивує тим, що прострочення виплати страхового відшкодування можливе лише за наявності вини самого страховика. А в даному випадку позивач [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про виконання рішення апеляційного суду від 08.08.16р. лише 28.02.17р., в якій зазначив нові реквізити для погашення боргу. В подальшому останній уточнював свої реквізити, тому кошти йому перераховані 28.03.17р. Вважає, що у зв'язку з наведеними обставинами позов не підлягає до задоволення в цілому. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08.04.16р. у справі № 466/3361/15-ц стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» в користь [PERSON] 11 501,38 грн. страхового відшкодування та 487,20 грн. судових витрат, в решті позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.08.16р. вищевказане рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 08.04.16р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь [PERSON] 3834,85 грн. пені за порушення виконання зобов'язання за період з 21.11.2014 року по 31.07.2015 року; 5560,36 грн. інфляційних втрат та 474,54 три відсотки річних за прострочення грошового зобов'язання за період з 21.11.2014 року по 06.04.2016 року. Рішення апеляційного суду не було оскаржене та набрало законної сили. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обов'язковість судового рішення є одним з основних принципів цивільного судочинства. Дана норма закріплена п.7 ч.3 ст. 2 ЦПК України. Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, у відповідача на підставі вищевказаних судових рішень виникло зобов'язання виплати [PERSON] зазначеної заборгованості за вказані періоди часу. Як встановлено, ПАТ «СК «Інтер-Поліс» виконало рішення суду 28.03.2017р., шляхом перерахування коштів картковий рахунок позивача, що підтверджується випискою по картковому рахунку від 30.03.2017р. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Крім цього, згідно із ст. 992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ст. 36.5. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, відповідача було зобов'язано сплатити позивачу заборгованість по пені за період з 21.11.14р. по 31.07.15.р, інфляційні витрати та три відсотки річних за період з 21.11.14р. по 06.04.15р., а фактично зобов'язання було виконано 28.03.17р., тому прострочення зобов'язання слід рахувати: по пені - з 01.08.15р. по день фактичної виплати - 28.03.17р., інфляційні витрати та 3 відсотки річних - з 07.04.16р. по 28.03.17р. згідно наданих позивачем розрахунків. Посилання відповідача на відсутність вини страховика у простроченні зобов'язання суд не бере до уваги, оскільки згідно ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своїх запереченнях, ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» визнає той факт, що рішенням суду, яке набрало законної сили, страховика зобов'язано сплатити [PERSON] зазначену заборгованість. Попри це, в задоволенні даного позову просить відмовити, у зв'язку з тим, що прострочення зобов'язання відбулось не з вини страховика. Такі твердження ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» на думку суду є безпідставним, оскільки мало місце порушення прав позивача, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили та яке фактично виконано 28.03.17р. Тому підлягає до задоволення вимога [PERSON] про стягнення з відповідача коштів за прострочення заборгованості за період від кінцевої дати, встановленої вищевказаним судовим рішенням і по день фактичного виконання зобов'язання. Вимога про стягнення з відповідача 5000 грн. витрат на правничу допомогу не підлягає до задоволення, оскільки на думку суду такий розмір витрат на оплату послуг адвоката згідно ст. 137 ЦПК України не є співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також із ціною позову. А згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В зв»язку з неявкою учасників в судове засідання, фіксування процесу технічними засобами, на підставі ч. 3 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Outcome: partial