Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

03 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому зазначили, що вони є власниками будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та на підставі договору від 03 листопада 2006 року є споживачами послуг, які надає відповідач по справі. 14 квітня 2015 року на ділянці [ADDRESS] вийшла зі строю водопровідна лінія, у зв*язку з чим представники відповідача відключили подачу води [ADDRESS], оскільки водопровідна система прийшла в непридатність. Представники відповідача повідомили про те, що ремонт системи моживо здійснити тільки за рахунок мешканців вулиці, які мають сплатити вартість робіт та матеріалів в розмірі 3840 гривень, що не відповідає Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки аварія сталась на вуличній водопровідній мережі, яка має бути відремонтована за рахунок КП «Компанія Вода Донбасу». Позивачі просять: -визнати дії відповідача по справі в період часу з 14 квітня 2015 року по теперішній час неправомірними, такими, що порушують законні права, гарантовані Законом України «Про захист прав споживачів», пов*язані з небажанням слідкувати Закону; -зобов*язати відповідача провести роботи по ремонту та підключенню до водопровідної мережі будинок [ADDRESS] за власний рахунок. 05 жовтня 2015 року позивач [PERSON] уточнила заявлені позовні вимоги (а.с.37-38), зазначивши, що вона просить на підставі ч.1,2 ст.207 ЦК України вважати її заяву від 12 липня 2012 року на ім*я директора Костянтинівського ВУВКГ про встановлення водолічильника договором. При встановленні 12 липня 2012 року лічильника води вона змушена була придбати нову схему встановлення лічильника на межі балансової належності. Костянтинівський ВУВКГ не повідомив її про намір не виконувати нові Правила надання послуг, ввівши таким чином в оману, що спричинило її дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку вона не погодилась би. Тому вважає, що відповідачем було порушено її право на вільний вибір товарів і послуг. 13 серпня 2015 року відповідачем по справі внаслідок проведених робіт було відновлене водопостачання в будинку [ADDRESS] Але істотним недоліком є те, що аварія (порив на мережі) не була ліквідована; як і раніше питна вода тече вулицею. Позивач [PERSON] просить: -визнати порушеними її право на отримання послуг; право на виконання умов договору про надання послуг; право на одержання необхідної, достовірної та своєчасної інформації про послуги; право на вільний вибір товарів і послуг; - зобов*язати відповідача ліквідувати аварію на мережі водопроводу [ADDRESS], 20 шляхом заміни водопровідних труб коштом Костянтинівського ВУВКГ; -зобов*язати Костянтинівський ВУВКГ взяти на баланс бесхозну водопровідну мережу [ADDRESS], 20; -розірвати договір про надання послуг з водопостачання, укладений 03 листопада 2006 року, оскільки він не відповідає діючому законодавству; -зобов*язати відповідача укласти з нею договір про надання послуг з водопостачання за формою та змістом «типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Кабінетом Міністрів України 21 липня 2005 року; -зобов*язати відповідача відшкодувати їй моральні збитки у розмірі 7680 гривень (3840грн х2) яких вона зазнала, не отримуючи протягом 121 дня питну воду. 21 жовтня 2015 року позивач [PERSON] уточнила заявлені вимоги та просила (а.с.56) : -визнати недійсним проект на підключення до вуличної водопровідної мережі, виданий Костянтинівським ВУВКГ 02 липня 2007 року та зобов*язати відповідача за його рахунок розробити та видати їй новий проект; -визнати виконавчу схему встановлення засобу обліку холодної води від 08 лютого 2014 року недійсною та зобов*язати відповідача за його рахунок розробити та видати їй відповідно до вимог діючого законодавства нову виконавчу схему встановлення засобу обліку води; -оскільки відповідно до проекта на підключення до вуличної водопровідної мережі по [ADDRESS] нею було вкладено кошти і побудовано контрольний колодязь у місті приєднання до вуличної водопровідної мережі та облаштовано його запірною арматурою, просить зобов*язати відповідача збудувати та облаштувати для неї колодязь у місті приєднання до водопровідної мережі по [ADDRESS] -визнати незаконними дії відповідача щодо ненадання послуг з водопостачання у період часу з 14 квітня 2015 року до 13 серпня 2015 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] підтримала заявлений позов та подані нею згодом заяви про уточнення позовних вимог. Зазначила, що водопровідна лінія на [ADDRESS] була побудована силами та за кошти мешканців вулиці приблизно в 1980 році. Визнала, що на час розгляду справи в її будинку підключене водопостачання, але у зв*язку з поривом вуличної мережі, вода з квітня 2015 року тече по вулиці. Представники відповідача вживали відповідних заходів щодо усунення несправностей, зокрема 09 жовтня 2015 року ліквідували порив, але наступного дня через зношеність труб знову стався порив. Договір про надання послуг водопостачання від 03 листопада 2006 року станом на час розгляду справи вже розірваний і сторони по справі уклали новий договір на підставі типового договору. Зазнала моральної шкоди внаслідок порушення її права на постачання питної води, оскільки протягом тривалого часу її будинок представниками відповідача був відключений від мережі водопостачання, що завдало їй побутових незручностей; посаджені нею на городі овочі загинули внаслідок відсутності поливу. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що водопровідна мережа [ADDRESS] не перебуває на балансі водопостачального підприємства, договір на її обслуговування не укладався, тому підстави для покладення на відповідача по справі обов*язку ремонту та обслуговування вказаної лінії відсутні. Визнала, що 14 квітня 2015 року у зв*язку з аварійною ситуацією [ADDRESS], в тому числі і будинок позивачів по справі, була відключена від мережі водопостачання. 13 серпня 2015 року бригадою АВР Костянтинівського ВУВКГ було відновлене водопостачання в будинку, належному позивачам по справі. 09 жовтня 2015 року була ліквідована аварійна ситуація у зв*язку з поривом. Періодично на вказаній лінії виникають пориви, причиною яких є зношеність водопровідної лінії. Станом на час розгляду справи - 05 листопада 2015 року знову надійшла заявка про аварійну ситуацію на цій ділянці водопровідних мереж. Не заперечувала та не спростувала те, що внаслідок пориву водопровідної мережі по [ADDRESS] вода текла вулицею з 14 квітня 2015 року до 09 жовтня 2015 року. Допитана в якості свідка [PERSON], яка обіймає посаду начальника виробничо-технічної служби Костянтинівського ВУВКГ в судовому засіданні пояснила, що водопровідна лінія по [ADDRESS] не перебуває на балансі Костянтинівського ВУВКГ, є приватною, оскільки була прокладена за рахунок та силами мешканців. Костянтинівський ВУВКГ реагує на заяви мешканців [ADDRESS] про пориви шляхом установки хомутів, але цього виявляється недостатнім, зважаючи на зношеність водопроводу і необхідність його повної заміни, що мають зробити мешканці у зв*язку з тим, що лінія не перебуває на балансі відповідача по справі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], з*ясувавши позицію по справі позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору обміну від 24 березня 1999 року позивачі по справі є співвласниками будинку [ADDRESS] 03 листопада 2006 року був укладений договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення (а.с.9-11), на підставі якого позивачам по справі надавались вказані послуги. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення від 03 листопада 2006 року виробник зобов*язався надавати споживачу-власнику будинку [ADDRESS], а також особам, які фактично в ньому проживають послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач зобов*язався своєчасно здійснювати оплату за споживання та надані послуги відповідно до умов договору (а.с.9-11). Згідно п. 5.2.1 виробник зобов*язаний забезпечити надання споживачу послуг відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору. Пунктом 6.1.1 договору передбачено право споживача на отримання послуг відповідно до умов цього договору. Відповідно до п.п.8.1, 8.2 договору від 03 листопада 2006 року, він діє протягом одного року з моменту його підписання. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору, жодна із сторін не виразить наміру внести до нього зміни чи доповнення, дія договору продовжується на наступний рік. 22 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою, із змісту якої вбачається, що вона не бажає продовжувати дію вказаного договору на наступний рік і наполягає на його розірванні (а.с.58). Як вбачається із пояснень представника відповідача [PERSON], договір від 03 листопада 2006 року розірваний на підставі вищевказаної заяви [PERSON] 13 жовтня 2015 року сторони по справі уклали новий договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення № 845546, відповідно до п.п. 1,19 якого виробник зобов*язався надавати споживачеві вчасно та якісні послуги з постачання холодної води, своєчасно проводити за власний рахунок роботи з усунення виявлених несправностей, пов*язаних з отриманням послуг за цим договором, що виникли з його вини (а.с.59-63). З проекту на підключення будинку [ADDRESS] до вуличної водопровідної мережі (а.с.12-14), схеми установки приладу обліку води (а.с.15-16) та технічних умов на проектування комерційного вузла обліку води № 1556 від 08 лютого 2013 року (а.с.17-18) вбачається, що прилад обілку холодної води позивачів по справі встановлений у водопроводному колодязі на вуличному водопроводі. 12 липня 2012 року [PERSON] зверталась із заявою до директора Костянтинівського ВУВКГ, в якій просила дозволити їй залишити прилад обліку води в дворовому колодязі до наступної державної повірки; зобов*язалась обслуговувати лінію водопровода від точки врізки до лічильника (а.с.19). 14 квітня 2015 року представниками Костянтинівського ВУВКГ складено акт про те, що при усуненні витоку води по [ADDRESS] встановлено, що водопровідна лінія прийшла в негодність, внаслідок чого була відключена від центрального водопостачання. [ADDRESS] на балансі Костянтинівського ВУВКГ не перебуває (а.с.50). Згідно довідки від 07 жовтня 2015 року № 1515/08 водопровідна мережа по [ADDRESS] в м.Костянтинівка на балансі Костянтнівського ВУВКГ не перебуває (а.с.49), про що листом від 17 квітня 2015 року відповідач повідомив позивачку [PERSON] (а.с.8). 15 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звертались до міського голови із скаргою, в якій просили підключити їх будинки до водопровідної мережі та здійснити ліквідацію аварії на ділянці водопроводу [ADDRESS] (а.с.21). Листом від 20 квітня 2015 року позивачку повідомлено про необхідність звернення з цього приводу із заявою до Костянтинівського ВУВКГ (а.с.22). 08 червня 2015 року [PERSON] звернулась із листом до директора Костянтинівського ВУВКГ, в якому просила підключити її будинок до центрального водопроводу (а.с.20). З пояснень представника відповідача встановлено, що водопостачання будинку [ADDRESS] відновлене 13 серпня 2015 року, що підтверджується крім того актом від 13 серпня 2015 року (а.с.48), із змісту якого вбачається, що представники відповідача виконали ремонті роботи. Цей факт визнається і не оспорюється позивачем [PERSON] 09 жовтня 2015 року представниками Костянтинівського ВУВКГ складено акт про те, що бригадою АВР здійснені ремонті роботи по вуличному водопроводу з усунення течії води по [ADDRESS] шляхом встановлення хомутів (а.с.51), що крім того підтверджується довідкою відповідача по справі (а.с.64). Частиною 1 ст.22 Закону України «Про питну воду та водопостачання» передбачено, зокрема, право споживача питної води на: забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним стандартам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання; підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені права споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.23 Закону України «Про питну воду та водопостачання» передбачені, зокрема, такі обов*язки підприємства питного водопостачання як забезпечення виробництва та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору; вирішення ситуаційних питань, пов'язаних з порушенням функціонування централізованих систем водопостачання (аварійні ситуації), відповідно до плану оперативних дій із забезпечення споживачів питною водою у відповідному населеному пункті (районі). Частиною 2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені наступні обов*язки виконавця : забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Пунктом 2.1.1. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05 липня 1995 року № 30 передбачено, що технічна експлуатація систем водопостачання та каналізації здійснюється виробниками. Пунктом 2.1.6. вказаних Правил передбачено, що експлуатація систем водопостачання та каналізації повинна забезпечувати безперебійну і надійну роботу всіх споруд при високих техніко-економічних і якісних показниках. Згідно п. 9.1.2. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України головними завданнями технічної експлуатації систем подачі і розподілу води є: нагляд за станом водопровідної мережі, споруд, пристроїв і обладнання на ній, технічне утримання мережі, усунення засмічень, промерзання тощо; утримання водопровідних мереж у належному санітарному стані, вчасна їх промивка та дезинфекція; поточний і капітальний ремонти на мережах, ліквідація аварій і витоків. Згідно п. 2.9.7., 2.9.8, 9.3.3. вищевказаних Правил капітальний ремонт, до якого віднесено, зокрема, перекладання окремих ділянок ліній з повною або частковою заміною труб; ремонт окремих споруд на мережі, пристроїв і устаткування, виконують силами ремонтно-будівельних організацій (підрядним способом) чи ремонтних бригад виробника (господарським способом). Поточний ремонт виконують за рахунок експлуатаційних витрат, включають до техпромфінплану виробника і здійснюють силами ремонтних підрозділів чи експлуатаційного персоналу. З аналізу змісту п.п. 11.1.1, 11.1.3, 11.1.5 вказаних Правил вбачається, що на власників приватних будинків покладено обов*язок виконувати за власний рахунок лише роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції систем внутрішнього водопроводу та каналізації, межею якої є обріз труби випуску в першому від будівлі каналізаційному колодязі. Згідно п.3) ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, зокрема, на ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів. Відповідно до п. 9.3.4. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України аваріями на водопровідній мережі вважаються пошкодження трубопроводів, споруд або обладнання на мережі чи порушення їх експлуатації, що призвело до повного або часткового припинення подачі води абонентам. До аварій на мережі належать: пошкодження стінок трубопроводів, порушення з'єднань труб, поломка запірної арматури, зворотних клапанів та іншої арматури і фасонних частин, ремонт яких потребує припинення подачі води абонентам на період ліквідації пошкоджень. Згідно п.2.1.11. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України у разі виникнення аварій на спорудах, мережах,устаткуванні систем водопостачання і каналізації виробник повинен негайно вжити заходів для їх швидкого виявлення, локалізації та повної ліквідації. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З урахуванням передбачених ст.16 ЦК України способів захисту порушеного права, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], яка скористалась своїм правом на їх зміну і уточнення (а.с.37,38,56) в ході розгляду справи, підлягають частковому задоволенню. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати незаконними дії відповідача щодо ненадання позивачам [PERSON] та [PERSON] в період часу з 14 квітня 2015 року до 13 серпня 2015 року послуг з водопостачання, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт припинення КП «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВГК водопостачання за вказаною адресою, яке було поновлено вже під час розгляду справи судом, що визнано представником відповідача по справі. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про зобов*язання відповідача провести роботи по підключенню будинку [ADDRESS] до водопровідної мережі задоволенню не підлягають з огляду на те, що станом на час розгляду справи судом, а саме - 13 серпня 2015 року водопостачання вказаного будинку було відновлено, що не заперечується позивачем по справі [PERSON] і підтверджується актом від 13 серпня 2015 року. Оскільки згідно зі ст. 23 Закону України «Про питну воду та водопостачання», п. 2.1.1. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України технічна експлуатація систем водопостачання та каналізації вирішення ситуаційних питань, пов'язаних з порушенням функціонування централізованих систем водопостачання (аварійні ситуації), вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг покладено на виробника послуг та враховуючи, що з пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що станом на 5 листопада 2015 року на ділянці водопроводу [ADDRESS] знову виникла аварійна ситуація, що призводить до витоку питної води, позовні вимоги [PERSON] про зобов*язання відповідача за рахунок його коштів ліквідувати аварію на мережі водопроводу [ADDRESS] підлягають задоволенню. Вимоги щодо способу ліквідації аварії - саме шляхом заміни труб задоволенню не підлягають, оскільки це питання є суто технічним і вирішення питання стосовно способу ліквідації до компетенції суду не відноситься. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача та свідка [PERSON] на те, що не перебування водопровідної мережі на балансі підприємства є підставою для відмови в здійснення її ремонту та обслуговування з посиланням на п.1.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідве-дення в населених пунктах України, оскільки пунктом 1.1 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що він є обов'язковим для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод. Із змісту вищеназваних Правил не вбачається розповсюдження його дії на правовідносини, що склались між сторонами по справі, стороною яких є физична особа - споживач. Крім того, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач в добровільному порядку відновив водопостачання в будинку позивачів, вжив заходів для усунення аварійної ситуації 09 жовтня 2015 року, виконавши певні ремонті роботи, що свідчить про визнання ним свого обов*язку з обслуговування водопровідної лінії [ADDRESS] Доказів на підтвердження своєї позиції та відповідно переконливих заперечень проти позову в цій частині представник відповідача суду не надала. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв*язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у зв*язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім*ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.3 ст.47 Закону України «Про питну воду та водопостачання» заподіяна споживачеві моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується підприємством питного водопостачання у порядку, встановленому законами України. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов*язань, які підпадають під законів, що регулюють такі зобов*язання. Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем по справі прав позивача [PERSON] на одержання житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг - на забезпечення питною водою; на усунення протягом розумного строку, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг - ліквідацію та усунення наслідків аварійної ситуації, її позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з урахуванням вимог розумності та справедливості, тривалості порушення прав - в період з 14 квітня 2015 року до 13 серпня 2015 року, побутових незручностей, яких вона зазнала у зв*язку з відсутністю водопостачання, та у зв*язку з неусуненням аварійної ситуації у вигляді пориву водопровідної лінії та як наслідок витоку води вулицею, на якій мешкає позивач в період часу з 14 квітня 2015 року до 09 жовтня 2015 року, зважаючи на що у відшкодування моральної шкоди на її користь слід стягнути з відповідача по справі 1000 гривень. Позовні вимоги про зобов*язання відповідача взяти на баланс водопровідну мережу по [ADDRESS] задоволенню не підлягають у зв*язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. У зв*язку з відсутністю підстав вважати заяву [PERSON] від 12 липня 2012 року згідно ч.1,2, ст.207 ЦК України на ім*я директора Костянтинівського ВУВКГ про місце встановлення лічильника договором та недоведеністю факту порушення з боку відповідача по справі її права на вільний вибір товарів та послуг, позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору від 03 листопада 2006 року про надання послуг з водопостачання та водовідведення і зобов*язання відповідача укласти договір про надання послуг з водопостачання за формою та змістом, що відповідає типовому договору про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, задоволенню не підлягають з огляду на те, що станом на час розгляду справи договір від 03 листопада 2006 року між сторонами по справі розірваний і 13 жовтня 2015 року між ними укладено новий договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними та зобов*язання відповідача розробити та видати позивачці нові проект на підключення до вуличної водопровідної мережі та виконавчу схему встановлення засобу обліку холодної води та про зобов*язання КП «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ збудувати та облаштувати колодязь у місті приєднання до водопровідної мережі по [ADDRESS] задоволенню не підлягають з огляду на їх необгрунтованість та безпідставність, оскільки як встановлено із пояснень самої позивачки, вказані документи відповідають фактичним обставинам, що цілком її влаштовує і жодним чином не порушує її права. Представник відповідача [PERSON] вказала на відповідність зазначених документів вимогам нормативних актів та відсутність з цього приводу претензій до [PERSON] з боку Костянтинівського ВУВКГ. В силу ст. 88 ЦПК України слід з відповідача в дохід державного бюджету слід стягнути судовий збір. На підставі ст.ст.16, 23 ЦК України, ч.1ст.22, ч.2ст.23, ч.3 ст.47 Закону України «Про питну воду і водопостачання», п.3) ч.3 ст.19 ч.5 ст.19, ст.20, ч.2ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п 2.1.1., 2.1.6, 2.1.11, 2.9.7, 2.9.8, 9.1.2, 9.3.3, 9.3.4, 11.1.1, 11.1.3, 11.1.5 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05 липня 1995 року № 30,

Outcome: partial