overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 20 грудня 2011 року відповідач став клієнтом позивача та отримав кредитну картку «Універсальна картка». 31 травня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів», відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 8\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 31.07.2015 року за відповідачем виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 26\~352,22 грн., що складається з заборгованості за кредитом 7\~989,23 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 14\~612,34 грн., заборгованості за пенею та комісією 2\~019,59 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~231,06 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б\\н від 20.12.2011 року на загальну суму 26\~352,22 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 218,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 387. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалось через постійні сварки, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив строк для примирення не надавати, оскільки створив нову сім'ю. Відповідач [PERSON], в судове засідання двічі не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена за місцем реєстрації . за місцем реєстрації відсутня, про що свідчать акти про неможливість вручення судової повістки, у зв'язку з чим, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 22 жовтня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 387, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась, сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, поновлення подружнього життя між ними виключається, оскільки позивач створив іншу сім'ю, а тому збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 26 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Малинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 8, між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб.Від подружніх відносин дітей у сторін не має. Причиною розпаду сімї, є те, що сімейне життя не склалося в звязку з тим, що на протязі тривалого часу постійно виникали сварки, різні непорозуміння та взаємні образи. Вказує, що на даний час, проживає окремо від дружини, заперечує щодо надання терміну для примирення.. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо спільного майна подружжя немає. Шлюб набув лише формального змісту. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також просить не стягувати з відповідачки на його користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але від неї на адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідна. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на дошлюбному прізвищі «Пунейко». Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 26 вересня 2014 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Малинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 8 (а.с. 3). Від подружніх відносин дітей у сторін не має. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, загальне господарство не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2010 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 13 жовтня 2015 року шлюбні стосунки між сторонами припинено. Причиною їх зупинення є несумісність характерів. Сумісне господарство між ними не ведеться. Вважає, що подальше життя та збереження шлюбу неможливе і буде суперечить інтересам позивача. Позивач просить шлюб розірвати, доньку залишити мешкати разом з нею. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: судовою повісткою, про що у справі є розписка. Надала суду заяву від 17 грудня 2015 року №8606/15вх., в якій просить розглянути справу без її присутності, на позовних вимогах наполягає, не заперчує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 26 лютого 2010 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану м.Дружківка у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис № 35. Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання з 13 жовтня 2015 року, оскільки у сторін різні характери. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2007 року. Мають неповнолітню доньку Вероніку, [INFO]. Позивач вказує, що з грудня 2012 року вони з відповідачем разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані, сімейні стосунки припинені. Позивач переконана, що зберігати шлюб немає сенсу. Просить розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на розлученні, вказала, що вони з чоловіком намагалися відновити стосунки, але їх подружнє життя не налагоджується. Вони з чоловіком мешкають окремо, родина припинила своє існування. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Пояснив, що вони намагалися примиритися з дружиною, але позитивних результатів це не принесло. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо тривалий час, сімейних відносин між ними не має. Спільним господарством вони не повязані, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позовні вимоги, не заперечує проти них. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що сторони з листопада 2014 року остаточно припинили ведення спільного господарства у звязку з різними поглядами на життя, втратою почуття любові та взаємного порозуміння; примирення та відновлення сімї неможливе, шлюб має формальний характер. Відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання малолітнього сина, однак ухиляється від цього. Відповідачем позов визнаний. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 2010 року, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року сторони остаточно припинили ведення спільного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів, що відповідач може сплачувати щомісячно по 1500,00 грн. на утримання неповнолітнього сина, позивачем не надано, тому суд дійшов висновку, що аліменти на дитину підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1000,00 грн. на дитину, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягнення в дохід держави судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати нарахованих, але не виплачених коштів на день звільнення. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача подав письмові заперечення проти задоволення позову. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач працював у відповідача та наказом №266/к від 26.09.2015 року була звільнена у зв'язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена в день звільнення, тому підлягає стягненню в розмірі 7333 грн. 46 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобов'язано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Згідно розрахункового листка за серпень-вересень 2015 року середній денний заробіток [PERSON] становить 96 грн. 09 коп. Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.10.2015 року по 03.11.2015 року (11 робочих дня) в розмірі 1153 грн. 08 коп. При цьому виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов'язкових платежів на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоз 17 листопада 2012 року сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають дитину дочку [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дочки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 листопада 2012 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO](а. с. 4). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

02 листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає і просила стягнути аліменти у розмір ? частини всіх видів заробітку. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову відповідачу роз'яснено. Виходячи з наведеного, судом ухвалено рішення про задоволенню позову відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Сторони від шлюбу, який зареєстровано 10 жовтня 1998 року, мають дітей - дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою. Таким чином, враховуючи матеріальний стан дітей і відповідача, приймаючи до уваги обставину, що домовленість між батьками про утримання дітей не досягнута, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, до повноліття дітей. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

02 листопада 2016 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач на даний час проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча працездатний, працює і не має інших утриманців. Самостійно в повній мірі забезпечити потреби дитини у найнеобхідніших речах та продуктах харчування вона не може. Крім того, на даний час в Богуславському районному суді перебуває на розгляді її позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулаcя до суду із завою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але звернувся до суду із завою, в якій просить розглянути справу без його участі. Вимоги позивача визнає і не заперечує проти стягнення аліментів (а.с.18). Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved