Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

03 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1 500,00 грн щомісячно. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 05 серпня 2011 по 10 березня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свій обовязок з матеріального утримання дитини, просить суд стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн щомісячно. В судове засідання позивач не зявилась, однак у заяві від 26 жовтня 2017 року просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у заяві від 26 жовтня 2017 року просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Його представник у заяві від 24 жовтня 2017 року уточнив, що відповідач визнає позовні вимоги та просить суд стягувати з нього тверду грошову суму у розмірі 800,00 грн. Також у письмових запереченнях на позов відповідач посилається на поганий матеріальний стан та стан здоровя. З огляду на неявку сторін у судове засідання у відповідності до правил статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що у період з 05 серпня 2011 по 10 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3 зворот). Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не проживає разом з дитиною та не приймає участі в його утриманні, отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною. Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд їх задовольняє. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров'я та/або матеріального становища дитини. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров'я та/або матеріального становища дитини. Матеріальне становище платника аліментів достовірно встановити також неможливо, оскільки відповідачем надана лише довідка Луцької ОДПІ від 16 серпня 2017 року з якої слідує, що у період з 01 січня 2017 року по 01 березня 2017 року відповідач не мав доходів. Даних за інші періоди відповідачем не надано. Посилання відповідача на поганий стан здоров'я також не підкріплені належними та допустимим доказами. Тому, визначаючи належну до сплати суму аліментів, суд не бере до уваги доводи відповідача про поганий стан здоровя та матеріальний стан. Наявність інших осіб на утриманні відповідача судом також не встановлена. На думку суду, з врахування засад справедливості та розумності на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. Будь-яких доказів того, що дитина потребує більших коштів на своє утримання позивач суду не надала. Тому саме в цій частині суд задовольняє позовні вимоги, а в решті позовних вимог відмовляє у звязку з необґрунтованістю. При цьому у частині другій статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма почала діяти для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі починаючи з 08 липня 2017 року, а отже застосовується судом лише з цього часу. При цьому частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення . Частиною третьою статті 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач в силу пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за цю вимогу слід стягнути з відповідача на користь держави. Тому, суд стягує з відповідача на користь держави 341,33 грн., тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам (640 х (800 / 1500). На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial