Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

03.02.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 11690 грн. 88 коп. заборгованості згідно кредитного договору № IFN0F413420728 від 20.03.2013 р. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» № IFN0F413420728 від 20.03.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 5\~530,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 16.01.2016 року має заборгованість 11 690 грн. 88 коп. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № IFN0F413420728 від 20.03.2013 р. у розмірі 11 690 грн. 88 коп., а також судові витрати по справі 1378 грн. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які зберігаються в матеріалах справи. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, взявши до уваги доводи позовної заяви, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, зясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» № IFN0F413420728 від 20.03.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 5\~530,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідач [PERSON] в порушення прийнятих на себе зобовязань не своєчасно сплачував грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, не виконавши таким чином свої зобовязання за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № IFN0F413420728 від 20.03.2013 р. станом на 16.01.2016 року, який є в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору. Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. В даному випадку відповідач порушив умови кредитного договору, а саме не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх зобовязань за кредитним договором. Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в сумі, яку просить позивач 11690 грн. 88 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України, сплачені судові витрати на користь позивача підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610-612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved