overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

02.10.2018 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що [INFO] року внаслідок атеросклеротичного кардіосклерозу в м. Свердловську Луганської області помер її чоловік [PERSON]. Медичним закладом на тимчасово окупованій території України було видане лікарське свідоцтво про його смерть та свідоцтво про смерть. Довжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в реєстрації смерті було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв'язку з неможливістю проведення державної реєстрації смерті заявник просить суд задовольнити заяву. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності. Від Довжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. [INFO] року в м. Свердловську Луганської області внаслідок хронічної серцевої недостатності помер громадянин України [PERSON], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та причину смерті № 227, виданим 21.07.2018 року медичним закладом, розташованим на території м. Свердловська Луганської області. Як убачається із копії паспорта померлого, лікарського свідоцтва, свідоцтва про смерть, [PERSON] народився в с. Захлюпанка Карловського району Полтавської області 08.06.1941 року, був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] 17.09.2018 року заявник, яка є дружиною померлого, звернулася до Довжанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації смерті, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, розташованим на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої соби, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

02.10.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до Хотинської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно. В обгрунтування позову посилається на те, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 127534100) в його користуванні на підставі договору оренди знаходиться земельна ділянка площею 0,2330 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розміщена за адресою: Чернівецька область, місто Хотин, кадастровий номер даної земельної ділянки [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1567178673250. Вказує, що було визначене конкретне місце розташування та установлені в натурі (на місцевості) межі даної земельної ділянки, права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів не порушуються. Зазначає, що він у 2015 році звернулася до органу місцевого самоврядування, керівництва Хотинської міської ради, з усним клопотанням про надання дозволу на будівництво «Пункт мийки автомобілів», на що у міській раді йому пояснили, що так як він є орендатором земельної ділянки, то має право провести будівництво з обов'язковим дотриманням державних будівельних норм, після чого необхідно буде здавати будівництво в експлуатацію. Отримавши дане роз'яснення та усний дозвіл, вважаючи це достатнім,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

02.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому 20 жовтня 1989 року Славгородською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області шлюбі за актовим записом №37. Від шлюбу подружжя дітей не має. За час спільного проживання сторони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, в зв'язку із чим більше 15 років не мають шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть. Місце проживання [PERSON] позивачу невідоме. Спору про поділ майне подружжя не має. В зв'язку із зазначеним, позивач [PERSON] просить суд строк для примирення не надавати, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 20 жовтня 1989 року Славгородською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №37. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності, прізвище залишити «[PERSON]». Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 20 жовтня 1989 року підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 20 жовтня 1989 року Славгородською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області, Серії [NUMBER], про що цієї ж дати в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №37 (а.с.5). Малолітніх/неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що фактично подружжям припинено сімейні відносини більше ніж 15 років, малолітніх/неповнолітніх дітей вони не мають, примирення є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

02.10.2018 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що у квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності, зареєстрований [PERSON], який з 2010 року у ній не проживає, комунальні послуги не сплачує. Позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням\~її квартирою. Позивач у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з'явивився, причини своєї неявки суду не повідомив, відповідач відзив на позов не надав. Суддя ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений 29.09.1998 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] Крім позивача у вказаній квартирі зареєстрований\~[PERSON] [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2010 року, не несе витрат зі сплати комунальних послуг та утримання квартири. Вказані обставини підтверджуються нотаріально посвідченою заявою [PERSON], та [PERSON]., які являються сусідами позивачки. Згідно положень ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, виходячи з наведених правових норм, у разі порушення прав власника майна, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. З огляду викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

02.10.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], згідно з яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.12.2005 року виконкомом Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 5, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка [PERSON] на судовий розгляд справи не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, пред'явлений до нього позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.12.2002 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. І хоча сторони наразі проживають за однією адресою, спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають. Жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім'ї, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу і визнання відповідачем пред'явленого до нього позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. На стягненні з відповідача судових витрат, які позивачка понесла у зв'язку з розглядом справи, остання не наполягала, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

02.10.2018 р. позивач звернувся у суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 20.11.1999 року був укладений шлюб з останньою, у якому народилося троє дітей. Зазначив, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обовязки. Тому просить такий шлюб розірвати. 18.01.2019 р. у судове засідання учасники справи не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивач вказав, що підтримує позовні вимоги, а відповідачка зазначила, що визнає позов. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.11.1999 р., що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб з позначкою «Повторно» серії І-СГ № 243420, виданого 14.01.2015 р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області. Як вбачається з позовної заяви, копії паспорта №002323896 та копії свідоцтва серії 1-СГ №139358, у даному шлюбі у сторін народило троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно позовної заяви та клопотань по суті справи, сімейне життя в сторін не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати. Разом з цим, сплачений позивачем судовий збір у сумі 704,80 гр. підлягає стягнення з відповідачки у його користь в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

02.10.2019 позивач, [PERSON] , звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 01 лютого 1985 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 211, зареєструвала шлюб з відповідачем. Неповнолітніх дітей не мають. Зазначала, що з 1996 року з відповідачем проживає окремо, [PERSON] не приймає участі у житті їхньої родини. Просила, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою суду від 21.10.2019 відкрито провадження у справі. 08.11.2019 закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 280 - 283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Установлено, що 01 лютого 1985 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 211. Сторонинеповнолітніх дітей не мають. Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки з 1996 року, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Згідно з ст.. 51 Конституції України та ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

02.10.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 16.03.2016 вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, на права та обов`язки подружжя, через що часто виникають сварки та суперечки. У грудні 2018 чоловік пішов з сім`ї і поїхав мешкати у м. Луганськ до батьків, з цього часу шлюбні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення не можливе. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Позивач у підготовче засідання надала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала просила задовольнити, зазначила, що примирення не можливе. Відповідач у підготовче засідання надав заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив, що примирення не можливе. Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16.03.2019 у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №97. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

02.10.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,2346 га, кадастровий номер 1825883600:03:000:0071, яка розташована на території Кілківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, державний акт серії ЯБ №221118 від 20.04.2005. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу все майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач своєчасно, в межах встановленого строку, не встиг прийняти, тому змушений звернутися до суду з позовною заявою. В підготовче судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від відповідача до суду надійшла заява, у якій зазначено, що позов визнає повністю та просить проводити розгляд справи за його відсутності. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved