Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

03.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про виселення останнього з квартири [ADDRESS] за неможливості спільного проживання з ним, без надання іншого житлового приміщення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, створює неможливі умови для поживання дружини та маленької дитини позивача, влаштовує гучні скандали та сварки у вечірній час. В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач, його представник позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити. Представник третьої особи у вирішенні питання поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи №4715 (ЖРЗПЗ №5707 від 06.03.2012 року), №16661 ( ЖРЗПЗ №20418 від 29.09.2012 року), №759 ( ЄО №1039 від 11.01.2013 року), №25582 ( ЖЄО №37127, №37158, №37234, № 37209 від 27.11.2013 року), №28396 (ЄО №40012, №40139 від 20.12.2013 року), №2129 ( ЄО №3848 від 04.02.2014 року, №3859 від 05.02.2014 року), матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] ( наймач) з 19.06.1984 року, [PERSON] (син наймача) з 21.10.1987 року, [PERSON] ( онук наймача) з 18.12.2012 року. Вказана квартира загальною площею 63 кв.м складається із двох житлових кімнат. Позивач [PERSON] постійно проживає у спірній квартири. Після реєстрації 28 травня 2011 року шлюбу між позивачем та [PERSON] та народження [INFO] [PERSON], у спірній квартирі стали проживати син позивача [PERSON], який зареєстрований у вказаній квартирі, та дружина позивача [PERSON], місце проживання якої у вказаній квартирі не зареєстровано. Звертаючись з позовом до суду, позивач просить виселити відповідача з квартири, оскільки останній зловживає спиртними напоями, ніде не працює, створює неможливі умови для проживання, вчиняє скандали та сварки у нічний час. Відповідно до ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В матеріалах справи відсутні належні докази того, що відповідач [PERSON] систематично порушує правила співжиття, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи №4715 (ЖРЗПЗ №5707 від 06.03.2012 року), №16661 (ЖРЗПЗ №20418 від 29.09.2012 року), №759 ( ЄО №1039 від 11.01.2013 року), №25582 ( ЖЄО №37127, №37158, №37234, № 37209 від 27.11.2013 року), №28396 (ЄО №40012, №40139 від 20.12.2013 року), №2129 ( ЄО №3848 від 04.02.2014 року, №3859 від 05.02.2014 року) вбачається, що лише в 2012 році за результатами перевірки було винесено дві постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за ст..129 КК України ( погроза вбивства). Перевірки за зверненнями позивача [PERSON] та його дружини [PERSON] в 2013 - 2014 роках не проводились, оскільки [PERSON] та [PERSON] звертались до органів міліції із заявами про припинення подальшого проведення перевірки, оскільки у виниклих ситуаціях сторони розбиралися самостійно і претензій ні до кого не мали. Крім того, з наданої ЖЕК-13 Чернігівської міської ради характеристики на [PERSON] вбачається, що останній за адресою [ADDRESS] проживає з 1984 року, за час мешкання до підприємства скарг від сусідів та місцевих органів на нього не надходило. ( а.с.38). Деснянським районним судом м.Чернігова [PERSON] протягом 2010-2013 років до адміністративної відповідальності не притягувався. (а.с.64). З 01.12.2004 року відповідачу [PERSON] призначена пенсія за вислугу років (а.с.47). Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки в зв'язку з вищевикладеним у даному випадку немає достатніх підстав для виселення відповідача з квартири саме з підстав ст.116 ЖК України. Також, підлягають розподілу відповідно до ст..88 ЦПК України понесені сторонами судові витрати. Враховуючи, що суд не знаходить підстав для задоволення позову, складність справи, а також час, витрачений представником відповідача на участь у судових засідання, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги відповідача про стягнення з позивача понесених витрат на правову допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача 1948 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved