Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

03.08.2020 р. позивачка звернулася у суд з позовом до відповідачів, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.10.2020 р., просить визнати самочинно добудований (реконструйований)балкон площею 8,4 кв.м. (розміром 9,5м х 1,1м) приналежністю квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову послалася на те, що їй на праві власності належить дана квартира та з метою покращення житлових умов було здійснено її реконструкцію шляхом добудови балкону. Вказала, що приміщення квартири із добудованим балконом в подальшому може надійно та безпечно експлуатуватись. Зазначила, що проведення будівництва балкону не порушило прав третіх осіб, також відсутнє порушення будівельних норм та правил. З огляду на наведене просить визнати такий балкон приналежністю квартири. Ухвалою від 04.08.2020 р. судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 26.08.2021 р. ухвалою суду задоволено клопотання позивачки, та залучено до участі у справі: Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; Червоноградську міську раду Львівської області, в якості співвідповідача. 16.11.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.12.2020 р., яке в подальшому неодноразово було відкладено, востаннє, на 09.04.2021 р.. 09.04.2021 р. будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка та її представник подали заяви про розгляду справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову, інших заяв чи клопотань не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5165421 від 22.10.2004 р., позивачці на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Як вказано у технічному паспорті на дану квартиру від 20.12.2019 р., позивачка здійснила реконструкцію цієї квартири шляхом добудови балкону площею 8,4 кв.м. (розміром 9,5м. х 1,1 м.) без дозвільних документів. Згідно копії звіту про проведення технічного обстеження, затвердженого ФОП [PERSON] від 20.12.2019 р., остання будучи експертом з технічного обстеження будівель та споруд, за результатами проведеного візуального обстеження приміщень квартири [ADDRESS] , встановила її відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. Виконані роботи по розширенню балкону проведені з дотриманням технологічних процесів у будівництві та із сертифікованих матеріалів. Відповідно до висновку ФОП [PERSON] від 02.07.2020 р. про відповідність збудованого об`єкта державним будівельним нормам і правилам, остання будучи архітектором дійшла висновку про відповідність реконструйованої квартири [ADDRESS] будівельним нормам і правилам підготовлений з метою визначення можливості легалізації самочинно проведеної реконструкції та надання рекомендацій щодо можливого усунення порушень у разі виявлення відхилень від будівельних норм і правил. Архітектурно-планувальні рішення реконструкції даної квартири відповідає вимогам ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», санітарним та пожежним нормам і вимогам. Фактичні розміри балкону 1,10x9,50м.( візуальний огляд фактичного стану), згідно візуального огляду балкону і квартири, звіту про проведення технічного обстеження від 20 грудня 2019 р. за результатами обстеження квартири, дають можливість вважати легалізацію можливою. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради №206 від 24.10.2019 р., заборонено при експлуатації, реконструкції, капітальному ремонті, переплануванні будинків,окремих квартир та нежитлових приміщень в багатоквартирних будинках: улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій; утеплення існуючих балконів і лоджій; улаштування нових і розширення існуючих віконних і дверних прорізів. Листом Департаменту ДАБІ у Львівській області №1013/3-415-20 від 29.12.2020 р., позивачці роз`яснено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, зокрема зазначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Зазначено, що замовник має право подати до відповідного органу ДАБК через ЦНАП або через електронний кабінет, або засобами поштового зв`язку до ЦНАП, декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду. Листом виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області №3/13-1303/2-16 від 10.02.2021 р., позивачці було відмовлено у наданні дозволу на приватизацію (доприватизацію) закінченого самовільним будівництвом балкону площею 8,4 кв.м. до квартири розташованої на [ADDRESS] , оскільки порушене нею питання суперечить вимогам ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, опублікованого на урядовому порталі від 28.08.2019 р.. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з такого. За правилами ст. 55 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). За приписами ст.ст. 264-265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд має вирішити та зазначити у своєму рішення чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Зміст зазначених у ст. 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недотриманні сторонами в момент вчинення правочину вимог закону; поширення про особу недостовірної інформації; розкриття таємниці про стан здоров`я особи; піддання фізичної особи катуванню, жорстокому або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню; неповага до гідності та честі особи; протиправне позбавлення права власності чи його обмеження; безпідставне заволодіння особою майном іншої особи-власника; створення власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном; неправомірне використання твору без згоди автора; невиконання чи неналежне виконання умов зобов`язання; безпідставна одностороння відмова від договору; продаж товару неналежної якості; втрата (нестача) чи пошкодження речі; спричинення фізичній чи юридичній особі майнової чи немайнової (моральної) шкоди. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі. Аналогічні підходи до тлумачення понять ст. 16 ЦК України про порушення, невизнання, оспорювання цивільного права були викладені Верховним Судом України у 2014 році в Аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України, судових рішеннях ВССУ, а також у постановах КЦС ВС від 07.11.2018 р. у справі № 643/18355/15-ц, від 21.02.2018 р. у справі 216/1910/15-ц. Викладене дозволяє стверджувати про наявність усталеної судової практики щодо тлумачення й застосування понять та категорій, сформульованих парламентом у ст. 16 ЦК України. У свою чергу, за вимогами процесуального закону, факт порушення, невизнання чи оспорювання цивільного права є предметом доказування у справі і у відповідності до правил ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України обов`язок доведення цього факту покладено на позивача. Оцінюючи аргументи й докази позивача, суд звертає увагу на те, що останні підтверджують факт здійснення нею реконструкції та добудови балкону у квартирі, а також стосуються оцінки безпечності подальшої експлуатації цього балкону. Ці факти й обставини по суті сторонами не оспорюються. Однак у позові не вказано у чому полягає порушення, не визнання або оспорення відповідачами цивільного права позивачки, за захистом яких мало місце звернення до суду. На підтвердження таких обставин позивачка не надала жодного доказу. Більше того, як зазначила позивачка у позовній заяві, вчинена реконструкція у квартирі не порушила прав та інтересів інших осіб. При цьому, узаконення реконструкції як будівництва регулюється чинним містобудівним законодавством України, в якому встановлені правила введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Повноваження щодо введення в експлуатацію об`єктів будівництва належить до фунцій Державної архітектурно-будівельної інспекції, про що у своєму листі №1013/3-415-20 від 29.12.2020 р. позивачці було роз`яснено процедуру прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду. Позивачка не зверталася у передбаченому законом порядку до компетентних органів для введення в експлуатацію і оформлення своїх прав на добудований балкон та не позбавлена можливості такого звернення в подальшому. Окрім цього, суд вважає необхідним вказати, що в даному випадку має місце пред`явлення позову про визнання самочинно добудованого (реконструйованого) балкону приналежністю квартири, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно. Відтак обставини справи, наявні докази та пояснення сторін дають суду підстави встановити відсутність порушення, невизнання чи оспорення відповідачем цивільного права позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду. За таких обставин і міркувань позов є необґрунтованим і безпідставним, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed