Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

03 травня 2019 року позивака [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області через свого представника - адвоката Губара А.Л. з вимогою щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки - [PERSON] , яка народилася [INFO] . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі , який згодом було розірвано на підставі рішення суду від 15 травня 2018 року. Під час шлюбу у сторін [INFO] народилась спільна дитина - донька [PERSON] у свідоцтві про народження якої сторони записані батьками дитини. Сумісне життя з відповідачем не склалося, та з квітня 2017 року вони припинили шлюбні стосунки що слугувало підставою для розірвання шлюбу. Позивачка самостійно виховує доньку, відповідач зовсім не приймає участі у її вихованні та не цікавиться взагалі дитиною, не проявляє батьківської турботи. На підставі зазначеного [PERSON] просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно спільної дитини - малолітньої [PERSON] року [PERSON] . Ухвалою суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання на 13 червня 2019 року, через неявку відповідача відкладено на 08 липня 2019 року. 08 липня 2019 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 вересня 2019 року у зв`язку з клопотанням представника позивача та представника третьої особи. Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 04 жовтня 2019 року . Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Губар А.Л. в судовому засіданні підтримали заявлені раніше позовні вимоги за обставинами , що викладені у позові. Просили суд позо задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник третьої особи - Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бондуровська М. в судому засіданні пояснила, що рішення просить суд прийняти на власний розсуд. Органом опіки здійснювалися заходи, щодо надання обґрунтованого висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. В телефонному режимі відбулося спілкування з відповідачем, відповідач знає, що розглядається справа в суді, зацікавленість в розгляді справи не виявив, мабуть відповідач мешкає в місті [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2015 року про що Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 93. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області суду від 15 травня 2018 року шлюб між подружжям було розірвано. Під час перебування сторін у шлюбі , а саме [INFO] народилась спільна дитина - донька [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис - 1015). В матеріалах справи міститься довідка про наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів на у тримання доньки [PERSON] , що надана Покровським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області яка станом на 08 квітня 2019 року становить 15 255,15 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є бабкою позивача, чоловік йї внучки не займається виховання дитини, до дитячого садка дитину водить внучка та аліменти внучка не отримує. В суді в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка є ії подругою. [PERSON] самостійно займається дитиною, відповідач нічого не допомагає у вихованні дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, юридично доцільними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 165 Сімейного кодексу України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи містяться достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої доньки [PERSON] , його свідоме нехтування своїми обов`язками як батька про що також свідчить наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, небажання [PERSON] брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved