Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

02.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 04.07.2013 року Сніжнянським міським судом Донецької області з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що у зв'язку зі зміною майнового стану, оскільки він втратив роботу та перебуває на обліку як безробітний, просить змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання двох дітей по 385 грн. на кожного. Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 19 грудня 2013 року вказаний позов задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 04.07.2013 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] і [PERSON] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02.12.2013 року до досягнення дітьми повноліття. Відкликано виконавчий лист виданий Сніжнянським міським судом Донецької області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 19 шрудня 2013 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] зазначила, що позивач не надав суду доказів зміни свого матеріального або сімейного стану. Під час ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів від 04.07.2013 року, він не працював, про що свідчить копія його трудової книжки. Внаслідок зазначеного він не міг втратити роботу, а тому вказане не може свідчити про зміну його матеріального становища. Крім того, позивач працездатний, не офіційно працює, за станом здоров'я не знаходиться на обліку в ЦМЛ, інших непрацездатних осіб (дітей) на утриманні та стягнень по виконавчим документам не має. Діти мешкають з нею, знаходяться на її утриманні. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, докази вказаного знаходяться на аркушах справи 50,51. Зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПК України така неявка не може бути перепоною для розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 04.07.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після прийняття вказаного рішення суду ніяких змін в сімейному стані позивача не відбулось, а в майновому стані позивача сталися зміни, а саме з 04.12.2013 року він перебуває на обліку в Сніжнянському МЦЗ, як безробітній. Задовольняючи позов щодо зменшення розміру аліментів, стягнутих на користь [PERSON] на утримання дітей, до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02.12.2013 року до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що позивач [PERSON] не працює, з грудня 2013 року, знаходиться на обліку у Сніжнянському МЦЗ. Апеляційний суд вважає висновки суду щодо зміни розміру аліментів не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі. Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Сніжнянського місього суду Донецької області від 04 липня 2013 року, яке ніким не оскаржене, набуло чинності, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки-розрахунку відділу ДВС Сніжнянського міського управління юстиції від 30.09.2013 року, виконавчий лист №244/2828/13-ц 2/244/860/2013 від 07.08.2013 року, виданий Сніжнянським міським судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, починаючи з 12.06.2013 року, надійшов на примусове виконання до відділу ДВС 13.08.2013 року. Розрахунок проведений з 12.06.2013 року у відповідності до положень ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» для непрацюючих осіб. (6,7,) Відповідно до ч. 3. ст. 195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач, згідно відомостей відображених у копії трудової книжки не працює з 30.09.2011 року. Зазначені обставини свідчать, що позивач, як на час ухвалення рішення Сніжнянського місього суду Донецької області від 04 липня 2013 року так і на час ухвалення рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 19 грудня 2013 року ніде не працював. Висновок суду першої інстанції, щодо підстав для зменшення розміру аліментів, внаслідок зміни матеріального стану через знаходження позивача на обліку у Сніжнянському МЦЗ з 04.12.2013 року, не ґрунтуються на законі. Згідно ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та у випадках, передбачених СК України. Відповідно до роз'яснень, наведених у п.17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведеного, висновки суду щодо задоволення позовних вимог з підстав зміни матеріального стану та стосовно стягнення аліментів у зміненому розмірі з дати ухвалення рішення, а не з дня набрання рішенням законної сили є помилковими. Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки не відповідають обставинам справи, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей.

Outcome: partial