Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

04 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві зазначила, що є власником будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. На даний час відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO], хоча з 2000 року фактично не проживає в даному домоволодінні. Відповідач в будинку не мешкає, його речей в будинку не має, комунальних послуг не оплачує, вселятись не намагався, претензій не предявляв, будинком не цікавиться. [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №26 в житловому будинку №6А по вул. Грушевського в м. Малині Житомирської області. Позивач в судове засідання не з'явилася, 03.01.2019 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направив. \~ \~ \~ \~ \~За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. [PERSON] ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №328, виданого 03 грудня 1999 року госпрозрахунковим виробничим бюро при Малинському районному відділі земельних ресурсів, [PERSON] являється власником квартири №26 в житловому будинку №6А по вул. Грушевського в м. Малині Житомирської області (а.с.14). Як вбачається з довідки №4920 від 30.11.2018 року, виданої Малинським ВК ЖРЕП, по вул. Грушевського,6А в квартирі №26 в м. Малині проживає [PERSON], а також зареєстрований [PERSON] (а.с.15). [PERSON] обстеження №9 від 09.01.2017 року, виданого Малинською міською радою, підтверджується, що на момент здійснення обстеження житлового будинку [PERSON] в [ADDRESS], а також зі слів сусідів, встановлено, що [PERSON] не проживає за даною адресою з 2000 року та по даний час. Його фактичне місце проживання Російська Федерація, Іркутська область (а.с.16). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.22). Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає вимоги позивача доведеним та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача у відповідності до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved