Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

04.05.2018 [PERSON] - представник позивача [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що 22 липня 2013 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Шадріною Л.Г.. Відповідно до умов вказаного договору позивач передала у власність відповідача належну їй квартиру [ADDRESS] . Відповідач зобов`язався довічно повністю за свій рахунок утримувати позивача, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Вартість матеріального забезпечення становить 800 грн.. Однак, починаючи з грудня 2017 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, натомість позивачу доводиться самостійно, за власні кошти забезпечувати себе усі необхідним. Просить розірвати договір довідного утримання, застосувавши наслідки розірвання та скасувавши державну реєстрацію права власності за відповідачем. В подальшому в заяві від 15.11.2018 позивачем були змінені підстави позову, оскільки протягом усього часу починаючи з моменту укладення договору довічного утримання, тобто з 22 липня 2013 року, відповідач неналежно виконував взяті обов`язки за договором, тому позивач весь час забезпечувала себе самостійно: купувала продукти харчування, одяг, ліки, сплачувала комунальні послуги. Відповідач періодично відвідував позивача, однак свої обов`язки, визначені договором довічного утримання, не виконував, а починаючи з грудня 2017 року взагалі перестав відвідувати позивача. В зв`язку з невиконанням умов договору довічного утримання позивач просить розірвати вказаний договір та повернути у її власність майно, що було передане за цим договором, а саме: квартиру [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, що здійснена на підставі договору довічного утримання. Відповідач у відзиві на позов зазначає, що 03.09.2018 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про дострокове розірвання договору довічного утримання (вх.№16039 від 18.10.2018). Представник позивача у відповіді на відзив зазначила, що обставини, які викладені в позовній заяві [PERSON] не відповідають дійсності. Позивач на виконання умов договору довічного утримання передала відповідачу належну їй на праві власності квартиру, проте відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином із моменту укладення договору довічного утримання (вх. №18200 від 22.11.2018). Відповідач у відзиві на змінену позовну заяву вказує на зловживання позивачем своїми процесуальними правами, оскільки вважає, що при подачі заяви про зміну підстав позову позивач навмисно вказала про невиконання відповідачем обов`язків за договором довічного утримання з моменту його укладення, тоді як у первісній позовній заяві зазначила, що відповідач перестав виконувати свої обов`язки за цим договором починаючи з осені 2018 року (вх.№6104 від 01.04.2019). У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені в позовній заяві від 15.11.2018, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній підстави та обставини. Позивач у судовому засіданні просила позов задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачем обов`язків по договору довічного утримання. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні, з огляду на його стан здоров`я та недоведеність позовних вимог. Ухвалою від 06.07.2018 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 18.09.2018. Відповідач 12.09.2018 подав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням його на стаціонарному лікуванні (вх.№13699 від 12.09.2018). У підготовчому судовому засіданні 18.09.2018 за клопотанням відповідача від 12.09.2018 оголошено перерву до 22.10.2018. Відповідач подав суду заяву від 18.10.2018 про об`єднання позовних вимог в одне провадження, посилаючись на те, що у провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу знаходиться справа №215/3966/18 за його позовом до [PERSON] про дострокове розірвання договору довічного утримання. Крім того, відповідач у заяві від 22.10.2018 просив суд проводити засідання у цей день за його відсутності та повідомив, що заявлені вимоги він не визнає (вх.№16448 від 22.10.2018). У підготовчому судовому засіданні 22.10.2018 за клопотанням представника позивача про надання їй часу на підготовку для подання відповіді на відзив оголошено перерву до 06.12.2018. Представником відповідача 04.12.2018 подано заяву про відкладення підготовчого судового засідання в зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці (вх.№19052 від 04.12.2018). Крім того, 06.12.2018 відповідач [PERSON] подав заяву про відкладення підготовчого засідання в зв`язку з відпусткою свого представника (вх.№19150 від 06.12.2018). У підготовчому судовому засіданні 06.12.2018 після з`ясування думки представника позивача щодо заяв відповідача і його представника, оголошено перерву до 05.02.2019. Відповідач [PERSON] 05.02.2019 подав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні (вх.№2290 від 05.02.2019). Представник позивача 05.02.2019 подала суду заяву про виклик і допит свідків (вх.№2260 від 05.02.2019). В підготовчому судовому засіданні 05.02.2019 в зв`язку з заявленими клопотаннями відповідача та представника позивача оголошено перерву до 21.02.2019. Представник відповідача 21.02.2019 вдруге подала суду заяву про об`єднання позовних вимог в одне провадження (вх.№3416 від 21.02.2019). Підготовче судове засідання, що було призначене на 21.02.2019, не відбулось у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. У підготовчому судовому засіданні 15.03.2019 було оголошено перерву до 03.04.2019 для направлення заяви про зміну предмету позову представнику відповідача. Представник відповідача 02.04.2019 подала суду заяви про встановлення додаткового строку для подання доказів і про допит свідків (вх.№6243 від 03.04.2019), а також клопотання про врегулювання спору за участю судді (вх.№3417 від 21.02.2019). Ухвалою від 03.04.2019 закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до розгляду по суті в загальному позовному провадженні з викликом сторін на 15.05.2019. Представник позивача 11.05.2019 подано суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки у судове засідання (вх.№8787 від 11.05.2019). Крім того, відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні (вх.№8845 від 13.05.2019). В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні справа 15.05.2019 не розглядалась, про наступну дату судового розгляду сторони повідомлені судовими повістками. У судовому засіданні 18.07.2019 після заслуховування вступних слів позивача та її представника було оголошено перерву до 13.08.2019. У судовому засіданні 13.08.2019 після допиту свідків зі сторони позивача було оголошено перерву до 16.09.2019 для допиту інших заявлених стороною позивача свідків. У судовому засіданні 16.09.2019 після допиту свідків зі сторони позивача було оголошено перерву до 15.10.2019 для допиту заявлених стороною відповідача свідків. Представник відповідача 15.10.2019 подала суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку зі своєю хворобою (вх.№18992 від 15.10.2019), в зв`язку з чим у судовому засіданні 15.10.2019 було оголошено перерву до 18.11.2019. У судовому засіданні 18.11.2019 після допиту свідка зі сторони відповідача було оголошено перерву до 18.12.2019 для виклику інших заявлених стороною відповідача свідків. У судовому засіданні 18.12.2019 після допиту свідка зі сторони відповідача було оголошено перерву до 11.02.2020 для виклику іншого заявленого стороною відповідача свідка. Представник відповідача 11.02.2020 подала заяву про повторний допит свідків зі сторони позивача, які були допитані судом у відсутність відповідача та його представника (вх.№2785 від 11.02.2020). У судовому засіданні 11.02.2020 після допиту свідка зі сторони відповідача та вирішення клопотання представника відповідача про повторний допит свідків зі сторони позивача, було оголошено перерву до 25.03.2020 для надання можливості представнику відповідача ознайомитись із матеріалами справи та перед дослідженням письмових доказів. Ухвалами від 25.03.2020, 24.04.2020 та від 28.05.2020 розгляд справи відкладався за клопотанням представника відповідача в зв`язку з неможливістю її явки в судові засідання через запроваджений карантин. Через зайнятість судді в іншому провадженні справа 25.06.2020 не розглядалась, про наступну дату судового засідання сторони повідомлені судовими повістками. У судове засідання 14.08.2020 представник відповідача, будучи повідомленою належним чином про розгляд справи, не з`явилась та про поважність причин неявки суд не повідомила. З урахуванням явки відповідача у судове засідання, який неодноразово подавав заяви про особисту участь у справі, суд, з`ясувавши думку сторін, прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представника відповідача, яка не з`явилась без поважних причин. У судовому засіданні 14.08.2020 після дослідження письмових доказів та проведення судових дебатів, було оголошено вступну і резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та покази свідків, судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] із 26.02.1963, що підтверджується копією сторінки 11 її паспорту та довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради №1462 від 11.07.2018 (а.с.3, 30). 22 липня 2013 року між [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) та [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) було укладено договір довічного утримання (догляду), далі - договір, що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шадріною Л.Г., за реєстровим №05/911 (а.с.5-6). За умовами Договору позивач [PERSON] передає у власність відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язується надавати [PERSON] довічне матеріальне забезпечення. Пунктом 7 Договору погоджено, що [PERSON] зобов`язується довічно повністю за свій рахунок утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і забезпечити її житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Відповідно до пункту 8 Договору вартість матеріального забезпечення /харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги/ визначена сторонами в розмірі 800 (вісімсот) гривень на місяць. Тобто, у договорі довічного утримання обов`язки набувача є конкретно визначеними сторонами і обмежуються конкретно визначеними видами догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача та матеріальна вартість яких становить 800 грн. на місяць. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6584573 від 22.07.2013 за відповідачем [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання (а.с.7). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень №6591036 від 22.07.2013 вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено заборону (а.с.8). Актом від 15.02.2018 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] дійсно не надає матеріального забезпечення [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; харчуванням, одягом, необхідною допомогою за свій рахунок її не забезпечує (а.с.10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо про те, що відповідач та його дружина обіцяли допомагати [PERSON] .. Свідок бачила, як подружжя [PERSON] привозили [PERSON] чай, солодощі та фрукти, а остання годувала їх обідом. Після того, як був укладений Договір [PERSON] прописала [PERSON] у своїй квартирі. Крім того, свідку відомо, що спочатку [PERSON] склала заповіт на [PERSON] , проте йому цього було замало, тому в подальшому було укладено договір довічного утримання. Коли у 2014 році встановлювати у квартирі позивача газовий лічильник, то виявилось, що у неї немає документів на квартиру. Тоді [PERSON] їздила по них до подружжя [PERSON] , так як вони забрали ці документи після оформлення Договору. Сама позивач платила за газовий лічильник та його установку. Коли робила ремонт у квартирі, то [PERSON] (дружина [PERSON] ) допомагала клеїти шпалери, проте всі матеріали купувала за свої гроші [PERSON] .. Також позивач сама оплачувала комунальні послуги та ліки, [PERSON] (відповідач) ніколи цього не робив, як і не питав [PERSON] про те, які продукти їй необхідні; також ніколи мова не йшла про одяг і взуття. За поїздку на цвинтар [PERSON] платила [PERSON] гроші. Свідок зазначила, що спочатку стосунки між відповідачем і позивачем були добрими, проте вони погіршились після ситуації із встановленням лічильника, тому [PERSON] вже років зо два не пускає до себе відповідача і його дружину, вважаючи, що вони чекають її смерті. Позивачем до позову додані квитанції про оплату комунальних послуг за лютий-квітень 2018 року (а.с.11, 12, 13) та за грудень 2016 року, листопад-грудень 2017 року (а.с.63, 64), платником у яких зазначена позивач [PERSON] .. Зазначені докази підтверджують, що позивач самостійно за свої кошти сплачувала вказані послуги всупереч умовам Договору, де зокрема визначено її право безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, яка їй встановлена 01.10.1989 безстроково, що підтверджується копією довідки ЛТЕК серії ВТЭ-31 №002252 (а.с.18). Позивачем залучені до позову копії рекомендацій лікаря щодо лікування та необхідних медичних препаратів (а.с.15,16,17). Судом здійснено допит свідків, заявлених позивачем і відповідачем. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що давно знайома з позивачем [PERSON] та їй відомо, що остання прописала в своїй квартирі [PERSON] (відповідача) у 2011 році. Свідок зазначила, що [PERSON] просила [PERSON] зробити їй ремонт у квартирі, для цього вона за свої гроші купила матеріли, тобто ремонт був зроблений за кошти позивача. Свідку позивач розповідала, що спочатку до неї подружжя [PERSON] ставились добре, проте згодом стосунки зіпсувались, після того як останні намагались отруїти [PERSON] .. Зараз [PERSON] не відвідує [PERSON] , останній раз вона бачила [PERSON] у 2013 році. Зараз свідок на прохання [PERSON] свідок купує їй продукти. Крім того, позивач сама вносить плату за квартиру, купує собі ліки, а також одяг і взуття. Свідку не відомо, щоб [PERSON] (відповідач) щось платив за позивача, проте знає, що [PERSON] давала йому 200 грн. на бензин, щоб він звозив її на цвинтар. Також свідок вказала, що знає як живе позивач, так як вона через день-два її відвідує та кожного дня телефонує. Свідок [PERSON] повідомила, що давно знайома з позивачем [PERSON] , вони часто спілкуються. До [PERSON] ходили [PERSON] і [PERSON] ( [PERSON] ), але їй не допомагали нічим, навіть коли вона хворіла, а також не платити за квартиру. Свідок зазначила, що [PERSON] прописала [PERSON] у свою квартиру десь у 2011-2012 році. Свідок часто провідувала позивача до 2016 року і бачила у квартирі [PERSON] як [PERSON] і [PERSON] ( [PERSON] ) пили чай. Свідок вказала, що [PERSON] нічого з продуктів, одягу та взуття не привозив [PERSON] , ніколи не цікавився її здоров`ям. За шпалери платила сама [PERSON] , а [PERSON] тільки її поклеїла. [PERSON] возив [PERSON] на цвинтар, але за її ж гроші в сумі 200 грн.. Також [PERSON] сама оплачує комунальні послуги за квартиру. Подружжя [PERSON] не відвідує [PERSON] близько 5-6 років. Свідок [PERSON] у судовому засіданні розповіла, що знайома з позивачем [PERSON] з 2005 року, остання була подругою її покійної бабусі. [PERSON] часто відвідує сім`ю [PERSON] , а та, в свою чергу, ходить до неї. Свідок допомагає позивачу в покупках, при цьому остання їй дає гроші та каже, що купити, а також пару раз свідок платила комунальні послуги позивача в Ощадбанку, оскільки останній ніхто не допомагає. Відповідача [PERSON] свідок бачила з його жінкою лише один раз роки три назад, коли вони мили вікна разом із [PERSON] .. Про існування договору довічного утримання свідок дізналась місяці 4 назад, коли позивач їй про нього сама розповіла і повідомила, що бажає його розірвати, оскільки [PERSON] її ображають. Ремонт у квартирі позивача був зроблений подружжям [PERSON] за кошти [PERSON] .. Свідки [PERSON] та [PERSON] по черзі купують продукти позивачу вже більше року. Свідок [PERSON] зазначив, що позивача [PERSON] знає досить давно, з початку 80-х років. Позивач у 2009 році запропонувала свідкові обробляти її дачну ділянку, там він і познайомився із [PERSON] (відповідачем). Від своєї дружини свідку відомо, що позивач уклала з [PERSON] договір довічного утримання. Свідок бачив як подружжя [PERSON] 1-2 рази на місяць приїжджали до [PERSON] та один раз фарбували вікна у її квартирі і замінювали шифер на її сараї. Проте [PERSON] вже понад два з половиною роки, з другої половини 2016 року, не відвідують позивача. Всі продукти, ліки їй допомагають купувати сусіди, а свідок ремонтував меблі, міняв шибки у квартирі позивача, чистив каналізацію. За всі витратні матеріали платила [PERSON] .. З аналізу показань перелічених свідків вбачається, що позивач сама себе обслуговує, а відповідач не піклується, не доглядає та не допомагає їй, тобто порушує умови Договору. Свідок [PERSON] у судовому засіданні розповіла, що подружжя [PERSON] - це її давні знайомі. Вони у 2004 чи в 2005 році повідомили свідку, що взяли під опіку бабусю, якій допомагали продуктами, а також робити ремонт; возили її на дачу і город. Подружжя [PERSON] розповідали свідку про те, що вони позичають гроші, щоб повезти позивача до її сестри в Одесу. Свідок додала, що ремонт у квартирі позивача [PERSON] (дружина відповідача) робила за свої гроші, як і купували продукти для [PERSON] .. Проте свідок не бачила, щоб відповідач та його дружина давали гроші бабусі (позивачу). Свідок [PERSON] повідомив, що позивача [PERSON] знає від [PERSON] , з яким давно дружить. У період починаючи з 2001 до 2015 року декілька раз, коли у відповідача була зламана машина, на прохання останнього свідок возив його до [PERSON] , передавав їй сумки з харчами, привозив її на дачу. За вказаний період свідок їздив до Марчук 4-5 разів, але після 2012 року її не відвідував. Свідок також допомагав на дачі позивача та разом із відповідачем міняли двері у сараї [PERSON] .. Сіліяни провідували позивача раз на декілька днів, своєю машиною возили її до сестри в Одесу та на цвинтар. Свідку відомо, що [PERSON] уклав договір утримання із [PERSON] і та його прописала у своїй квартирі, за яку він платив сам, це свідку відомо зі слів відповідача. Свідок [PERSON] розповіла, що починаючи з 2002 року їздили з чоловіком до [PERSON] , 17 років їй допомагали. Два роки тому позивач почала говорити, що вони її намагались отруїти та покрали в неї майно. Після цього, коли два роки тому позивач їх не пустила до себе, вони перестали до неї їздити. До цих подій, після укладення договору довічного утримання, свідок із своїм чоловіком забезпечували [PERSON] , проте чеків не брали. Ремонт у квартирі позивача [PERSON] зробили самі, позивач тільки купила шпалери гривень на 300. Також свідок зі своїм чоловіком забезпечували [PERSON] ліками наполовину. В [PERSON] її возили своєю машиною, позивач давала на бензин 200 грн.. Крім того, свідок повідомила, що давали позивачу більше 800 грн. в місяць і сплачували самі їй комунальні послуги, але чеків немає. Після того як погіршились стосунки з позивачем, з грудня 2017 року, грошей їй не надавали. Аналізуючи показання цих свідків, суд приходить до висновку, вони не доводять належне виконання відповідачем зобов`язань по Договору. Разом з цим, знайшло своє підтвердження у судовому розгляді твердження позивача про те, що після укладення договору довічного утримання, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, не забезпечував її грошима, харчуванням та необхідним доглядом. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відтак, договір довічного утримання являє собою не лише здійснення матеріального забезпечення, а й догляду за особою, яка його потребує. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач належного догляду за відповідачем не здійснює, що є неналежним виконанням обов`язків, визначених договором. Суд бере до уваги медичні довідки про стан здоров`я відповідача (а.с.36, 37, 215) та його лист від 08.06.2018, де він виклав обставини, за яких не може виконувати умови Договору (а.с.103-104). Проте відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Зважаючи на те, що суду не було надано доказів надання коштів у сумі, визначеній договором довічного утримання, а також відсутність доказів щодо належного догляду позивача, суд констатує факт невиконання та неналежного виконання умов договору довічного утримання, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення позову та розірвання договору довічного утримання як це передбачено ст.755 ЦК України. Частиною 1 статті 756 ЦК України, визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором довічного утримання, укладеним з позивачем, а остання бажає скористатися своїм правом на розірвання укладеного з відповідачем договору довічного утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved