Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

02 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]М, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно, до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в період з 30.10.1996 року до 21.03.2005 року вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі разом з відповідачем. Від сумісного проживання у них народився син: [PERSON], [INFO]. До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання, але після досягнення сином повноліття відповідач сплату аліментів припинив повністю, проте у зв'язку з продовження навчання сину необхідна матеріальна допомога, а тому позивачка і звернулася до суду з даним позовом. Під час розгляду справи судом, відповідно до ст.ст. 35, 36 ЦПК України, було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Перевіряючи обставин справи судом встановлено, що у період 30.10.1996 року до 21.03.2005 року позивачка та відповідач знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Протягом їх спільного проживання, у сторін народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається, та це не заперечувалося сторонами, що [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, [PERSON] та перебуває на її утриманні. Згідно довідки Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства [PERSON] є студентом денної форми навчання. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи та пояснень сторін, вбачається, що відповідач має постійний заробіток і його матеріальне становище є цілком достатнім для участі у вихованні повнолітньої дитини під час її навчання. Крім того, позивачка надала докази незадовільного стану здоров'я сина, а саме медичну характеристику [PERSON] та консультативний висновок №117 від 26.11.2013 року, згідно з якими у [PERSON] діагностовано: хронічний гастрит з підвищеною кислотністю, хронічний фарингіт, кіфосколіоз І ступеня, плоскостопію. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 206 року №3, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач працює і має постійний дохід, син має незадовільний стан здоров'я, повнолітня дитина сторін навчається на денній формі у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 02.02.2015 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. Крім того суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 79, 80, 84, 110, 112, 180 - 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial