overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

03 березня 2014 року позивач, обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», що діє в інтересах ВО «Шахтарськтепломережа», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту послугу з теплопостачання в сумі 7207 грн. 89 коп., обгрунтовуючи позовні вимоги наступним. Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Шахтарськтепломережа» експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Амвросіївка виробляє теплову енергію для забеспечення споживачів м. Амвросіївка послугами з централізованого опалення. Відповідачем була спожита теплова енергія, котру йому поставив позивач. Оплату за спожиту теплову енергію відповідач не проводив та станом на 01 лютого 2014 року утворилася заборгованість в сумі 6970 грн. 41 коп. Неодноразові нагадування про необхідність проведення оплати заборгованості залишаються без реагування, борг не сплачується. Позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу 6970 грн. 31 коп., 3% річних в сумі 227 грн. 83 коп., індекс інфляції - 9 грн. 65 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача за довіреностю Доніч І.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити, та стягнути з відповідача [PERSON], як споживача житлово-комунальних послуг, суму боргу за спожиту послугу з теплопостачання в розмірі 7207 грн. 89 коп., яка утворилася станом на 1 лютого 2014 року, а також 3% річних в розмірі 227 грн. 83 коп., індекс інфляції - 9 грн. 65 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Суду пояснила, що відповідач користується послугами з теплопостачання, але не оплачуює надані йому послуги. Неодноразові нагадування про необхідність проведення оплати заборгованості залишаються без реагування. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, суму заборгованості не оспорює. Суду пояснив, що своєчасно оплачувати отримані послуги з теплопостачання не має можливості через тяжке матеріальне становище. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України споживачі зобов»язані своєчасно оплачувати комунальні послуги. Відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, має заборгованість за надані йому послуги по теплопостачанню в сумі 7207 грн. 89 коп., та в порушення ст. ст. 67, 68 ЖК України не сплачує їх, сума заборгованості, яка утворилася станом на 1 лютого 2014 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також судові витрати. На підставі ст.67, 68, 156 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

03 березня 2014 року позивач, ОКП „Донецьктеплокомуненерго” в особі ВО„Шахтарськтепломережа”, ЕРТР м. Амвросіївка , звернувся з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення заборгованості за надану теплову енергію в сумі 2552 гр. 71 коп. На обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що відповідач користується послугами теплопостачання, але нерегулярно сплачує їх вартість, внаслідок чого виникла заборгованість за період 01.11.2012 ріку по 01.02.2014 рік в сумі 2504 гр. 66 коп., яку відповідач добровільно не сплачує. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]позовні вимоги підтримала, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] запрошувався до судового засідання на 09.04.2014 року ,на 28.04.2014 року,на 15.05.2014 року про що своєчасно був повідомлений судовою повісткою. Але до судового засідання він не з”явився, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004 року споживач зобов”язаний оплачувати комунальні послуги у строки, передбачені договором або законом. Стаття 68 ЖК України передбачає оплату комунальних послуг щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою [INFO] , фактично мешкає по вул.. Фрунзе 10/19 в м. Амвросіївка і користується послугами, що надає позивач, але нерегулярно сплачує їх вартість, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 2.504 гр. 66 коп., яку відповідач добровільно не сплачує. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за надані послуги , а також судові витрати . На підставі ст.ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2007 року та 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

03 березня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідач, відповідно до кредитного договору від 27 жовтня 2011 року отримав кредит. Щомісячно [PERSON] повинен був вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідач систематично не виконував свого зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 84291 грн. 46 коп. Оскільки відповідач не виконує умов договору, тому просить стягнути з нього відповідно до умов договору борг за кредитом. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який, згідно з поштовим повідомленням, за зареєстрованим місцем його проживання повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не прибув, причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не направив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідач [PERSON] не виконує вимоги договору і не сплачує встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачеві борг в сумі 84291 грн. 46 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, довідкою-розрахунком заборгованості, кредитним договором, довідкою-повідомленням, графіком щомісячних внесків за кредитним договором. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

03 березня 2014 року у суд із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 31.10.2009 року. Від данного шлюб сторонни мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання неповнолітнього сина не надає. Позивач у судове засідання не зявилася, але попередньо надала суду письмову заяву у якій просить справу слухати в його відсутності. Позов підтримує. Згодна на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4), та в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, ухиляється від обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

03 березня 2015 позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], мотивуючи тим, що сумісне життя не склалося через протилежність поглядів на життя, у звязку з чим між ними виникли суперечки та сварки. Сімейні відносини між ними фактично припинені з липня 2013 р.. Відповідач тривалий час, лише періодично відвідує дітей. Просить стягнути з відповідача судові витрати. Сторони у судове засідання зявилися. Позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Він вважає, що сімейні відносини у них налагодяться. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У 1996 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка залишається з позивачкою. Спільне життя у подружжя не склалося часто виникали суперечки та сварки. З липня 2013 р. відповідач приходить ночувати до дому періодично. За клопотанням відповідача з метою збереження сім»ї суд надав відповідачу і позивачці строк для примирення. Після закінчення строку на примирення позивачка продовжує наполягати на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, вважає, що він і позивачка можуть примиритися. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб розриває. Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивачки суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

03 березня 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON], яка мешкала по [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,1688 га, яка розташована на території Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області (Державний акт Серія І-ХР №019411). При зверненні до державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила у права спадкоємця фактично. Вважаючи, що встановлений термін пропущений з поважних причин, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи убачається, що [INFO] померла [PERSON], яка мешкала по [ADDRESS] (а.с.6). Зі свідоцтва про народження ( серія [NUMBER]) убачається, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] (а.с.7). Зі свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER]), виданого Гаврилівською сільською радою Барвінківського району Харківської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 19 серпня 2000 року уклали шлюб (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження ( серія [NUMBER]) убачається, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] (а.с.8). При розгляді справи позивачка стверджувала, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з весни 2006 р. стала страждати на захворювання хребта, а з листопада по грудень 2006 року знаходилась на лікуванні у м.Дніпропетровськ у зв'язку з грижею міжхребцевого диску. Зазначені обставини підтверджуються довідкою Гаврилівської лікарської амбулаторії Барвінківського району Харківської області від 25.02.2015 р., з якої убачається. що [PERSON] перебуває на обліку з діагнозом - грижа міжхребцевого диску. З листопада 2006 р. по грудень 2006 р. перебувала на лікування у зв'язку з зазначеним захворюванням (а.с.14). Згідно зі ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позивачка не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємця фактично з поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 20 квітня 1993 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась Богданівською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Несумісність характерів та особистих якостей стала однією з причин неможливості спільного проживання. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 20 квітня 1993 року. Реєстрація шлюбу проводилась Богданівською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 1. Від шлюбу мають двох синів, які вже повнолітні. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 03 липня 2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та різними характерами. Спільне господарство разом не ведуть, проживають окремо з 01\~січня 2015 року. Спору щодо поділу майна та утримання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просив його задовольнити. Пояснив, що він не бажає, щоб їхні сварки впливали на дітей, також зазначив, що за час, який він з дружиною проживає окремо, вона намагалася примиритися, проте примирення не відбулося. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що вона з 01 січня 2015 року намагалася примиритися з позивачем, проте примирення не відбулося. Зазначила, що надання строку на примирення вважає недоцільним, оскільки позивач не бажає жити з нею далі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, позивач і відповідач одружились 03 липня 2004\~року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено запис за № 138 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 4). 08 листопада 2006 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5) і 19 липня 2011\~року син [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачкою не склалося через сварки на побутовому ґрунті, відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, що негативно впливало на дітей. З 01 січня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. В судовому засіданні позивач наполягав на розірванні шлюбу, пояснив, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між ними 21 листопада 2009 року у міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], однак подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Між ними часто з вини відповідача виникали сварки і непорозуміння, які призвели до того, що на початку 2014 року вони припинили подружні відносини та ведення сумісного господарства. Вони втратили почуття любові і поваги один до одного, шлюб між ними носить формальний характер, примирення є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, та додатково пояснили, що на час судового розгляду справи сторони проживають окремо, примирення між ними неможливе та при винесенні рішення про розлучення позивачу слід залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони з початку 2014 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, в даний час проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що п'ять місяців тому вони з відповідачем припинили спільне проживання. Діти знаходяться на її утриманні і вихованні, оскільки відповідач, який є батьком дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча він працездатний, інших утриманців не має і зобов'язаний утримувати дітей. При цьому позивач посилається на положення ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила обставини, що вказані в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково. А саме, вказав, що він на даний час не працює. Проживає за рахунок тимчасових заробітків. Вони з позивачем під час спільного проживання за спільні кошти придбали будинок, провели там ремонт, придбали телевізор, диван, ліжко, шафу. В будинку на даний час проживає позивач з дітьми і всі вищевказані речі, придбані в період спільного проживання, залишилися в користуванні позивача. А тому, він погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково. Так відповідач є батьком дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні (а.с.5-7). Твердження позивача про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, відповідачем не спростовані. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов ????язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Невиконання відповідачем вказаного обов ?язку порушує права вказаних дітей і законні інтереси позивача. А тому, з метою захисту прав дітей і законних інтересів позивача, аліменти з відповідача на користь позивача необхідно стягувати за судовим рішенням. Розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача на утримання дітей, є завищеним, оскільки за твердженням відповідача він на даний час не має постійної роботи. Крім того, з пояснень відповідача, які підтверджені поясненнями позивача, позивач із дітьми на даний час проживає в спільно придбаному сторонами в період шлюбу будинку і разом з дітьми користується спільно придбаними в період шлюбу речами. А тому, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дітей необхідно визначити у розмірі 2/5 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Outcome: partial