Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

02.09.2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з Київського районного суду м. Одеси за підсудністю надійшла цивільна справу № 947/20141/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Так, позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь кошти в розмірі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США, що в еквіваленті до національної валюті України по комерційному курсу купівлі-продажу складає 148\~500 (сто сорок вісім тисяч п`ятсот) гривень та судові витрати понесені за розгляд позовної заяви в розмірі 1\~485 (одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що у грудні 2014 року позивачка домовилась з відповідачкою про купівлю земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер 5110300000:02:018:0046, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівничий кооператив «Дружба». За домовленістю сторін сума майбутнього договору купівлі-продажу складала 65\~000 (шістдесят п`ять тисяч) доларів США. 17.12.2014 року [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 1\~000 (одна тисяча) доларів США, про що була укладена розписка. В подальшому, 28.04.2016 року [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, 01.08.2017 року 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, 12.10.2017 року 1\~000 (одна тисяча) доларів США, 31.10.2017 року 500 (п`ятсот) доларів США, а всього [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США у якості авансу за складання договору купівлі-продажу, про що складались відповідні розписки. Між тим, відповідачка [PERSON] відмовилася від укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки та зобов`язалася повернути отримані гроші у сумі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США наступним чином: до 15.09.2019 року кошти у сумі від 500 (п`ятсот) до 1\~000 (одна тисяча) доларів США, а до 31.12.2019 залишок суми, однак до теперішнього часу відповідачка кошти у вказаній вище сумі не повернула. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/20141/20 за позовом [PERSON] \~до [PERSON] про стягнення заборгованості. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.58-59). В судове засідання позивачка [PERSON] , не з`явилася, але її представник адвокат Варзієв Т.А. подав до суду заяву, згідно із якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, додав до матеріалів справи оригінали розписок від 17.12.2014, 28.04.2016 року, 01.08.2017 року, 12.10.2017 року, 31.10.2017, та 12.08.2019 року (а.с.93-95). Відповідачка [PERSON] , відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надавала та в судові засідання жодного разу не з`явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Частиною 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального\~кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний\~розгляд справи\~суд постановляє\~ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (ст.281 ЦПК України). Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, відповідачка [PERSON] , була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, вона жодного разу не з`явилася в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подавала відзив, а представник позивачки адвокат Варзієв Т.А., не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.04.2021 року постановлено розгляд справи № 495/20141/20 за позовом [PERSON] \~до [PERSON] про стягнення заборгованості провести у заочному порядку. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, у грудні 2014 року позивачка домовилась з відповідачкою про купівлю земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер 5110300000:02:018:0046, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівничий кооператив «Дружба». За домовленістю сторін сума майбутнього договору купівлі-продажу складала 65\~000 (шістдесят п`ять тисяч) доларів США. 17.12.2014 року [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 1\~000 (одна тисяча) доларів США, про що була укладена розписка (а.с.9). В подальшому, 28.04.2016 року [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, 01.08.2017 року 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, 12.10.2017 року 1\~000 (одна тисяча) доларів США, 31.10.2017 року 500 (п`ятсот) доларів США, а всього [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США у якості авансу за складання договору купівлі-продажу, про що складались відповідні розписки (а.с.9-13). Між тим, відповідачка [PERSON] відмовилася від укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки та зобов`язалася повернути отримані гроші у сумі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США наступним чином: до 15.09.2019 року кошти у сумі від 500 (п`ятсот) до 1\~000 (одна тисяча) доларів США, а до 31.12.2019 залишок суми. однак до теперішнього часу відповідачка кошти у вказаній вище сумі не повернула. Таким чином, за твердженням [PERSON] , на сьогоднішній день [PERSON] відмовляється передати їй земельну ділянку, відмовляється оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки та отримані за земельну ділянку гроші також не повертає. Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Відповідно до ст.570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У відповідності до ст.571 Цивільного кодексу України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в судовому засіданні, у грудні 2014 року позивачка домовилась з відповідачкою про купівлю земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер 5110300000:02:018:0046, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, садівничий кооператив «Дружба». За домовленістю сторін сума майбутнього договору купівлі-продажу складала 65\~000 (шістдесят п`ять тисяч) доларів США. 17.12.2014 року [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 1\~000 (одна тисяча) доларів США, про що була укладена розписка. В подальшому, 28.04.2016 року [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, 01.08.2017 року 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, 12.10.2017 року 1\~000 (одна тисяча) доларів США, 31.10.2017 року 500 (п`ятсот) доларів США, а всього [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США у якості авансу за складання договору купівлі-продажу, про що складались відповідні розписки. Відповідачка [PERSON] відмовилася від укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки та зобов`язалася повернути отримані гроші у сумі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США наступним чином: до 15.09.2019 року кошти у сумі від 500 (п`ятсот) до 1\~000 (одна тисяча) доларів США, а до 31.12.2019 залишок суми, однак до теперішнього часу відповідачка кошти у вказаній вище сумі не повернула. Між тим, договір купівлі-продажу земельної ділянки сторонами не був укладений та [PERSON] отримані від [PERSON] грошові кошти в розмірі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США не повернула до сих пір. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки в\~установленому законом\~порядку між\~сторонами укладено\~не було,то передана відповідачці в рахунок виконання договору купівлі-продажу будинку від позивача сума в розмірі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США вважається авансом і повертається в тому розмірі, в якому вона передавалась відповідачу. Згідно із ст.192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця гривня. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки в примусовому порядку сума боргу в розмірі 5\~500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США в еквіваленті до курсу валют НБУ на момент винесення рішення, яку зазначає позивачка в своїх позовних вимогах, як таку, що підлягає стягненню (а.с.2-5). Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені\~обставини та\~норми чинного\~законодавства,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених вимог\~та наданих\~сторонами доказів,\~які оцінені\~судом в\~їх сукупності,\~суд,\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~дійшов до\~висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] \~до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved