Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

02 квітня 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25602,74 грн. та 1762,00 грн. судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного 14.05.2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] договору № б/н відповідач отримала кредит в розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, відсотки за його користування, комісію, а також інші витрати згідно договору. Однак у зв'язку з тим, що відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість на загальну суму 25602,74 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом на суму 2988,44 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 17448,35 гривень, заборгованості за пенею 3708,68 гривень, штрафу (фіксована частина) 250,00 гривень та штрафу (процентна складова) 1207,27 гривень. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді від 25.04.2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 25 травня 2018 року відповідачем [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] подано до суду заяву про застосування позовної давності по кредитному договору разом з паспортними даними та свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ №118286 від 24.06.2017 року. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк слід залишити без задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н від 14.05.2008 року, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто по квітень 2012 року. В пунктах 3.2, 3.3 умов та правил надання банківських послуг зазначається, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком кредитний договір. Відповідно до п. 9.12 умови та правила надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). В довідці про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільговий період, наданої суду ПАТ КБ ПриватБанк та підписаної відповідачем зазначається, що терміном внесення щомісячного платежу є 25 число місяця наступного за звітним. Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтнресу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 грудня 2016 року №712/918/14-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частина 6 статті 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів вказує на те, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до наданого суду позивачемрозрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.05.2008 року останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 09.02.2012 року. Таким чином прострочена заборгованість по карці у відповідачки виникла 26 березня 2012 року. Строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився 26 березня 2015 року. Позивач подав до суду позов лише в квітні 2018 року. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). Відповідач у своїй заяві наполягає на застосуванні ч.4 ст.267 ЦК України, відповідно до якої, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не обговорювали. Встановлене судом підтверджується випискою з особового рахунку, довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк», розрахунком суми заборгованості та іншими дослідженими в суді доказами, поданими позивачем. Разом з тим, в ході дослідження наданих позивачем письмових доказів було встановлено, що договір між позивачем та відповідачем було укладено 14.05.2008 року. Однак, відповідно до наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості нарахування платежів за кредитним договором розпочалось з 23.04.2008 року, що викликає сумніви у правдивості доказів наданих позивачем. На підставі ст.ст.509, 526, 527, 530, 549, 551, 599, 616, 1049, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed