Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

03 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його бабусі [PERSON], померлої 02.11.2014року. В обґрунтування вимог зазначив, що у жовтні 2015 року від своєї матері [PERSON] дізнався про те, що за життя його бабуся [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповіла йому. Отримавши від матері оригінал заповіту, посвідченого 17.09.2014 року Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, 28 жовтня 2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, однак отримав відмову з причини втрати встановленого законодавством шестимісячного строку, а також відсутності доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на те, що в позасудовому порядку позивач не може скористатися своїм правом на спадщину, втратив шестимісячний строк для її прийняття з причини необізнаності про існування заповіту своєї бабусі, вважає, що є підстави для продовження цього строку судом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення, що знав про смерть бабусі, приїжджав на її похорони в листопаді 2014 році, проте у звязку з тим, що проживав та працював в Чернівецький області, не був обізнаний з наявністю заповіту, вчиненого на його імя, в установлений законом строк для прийняття спадщини не звертався. Пояснив також, що звернувся до нотаріуса одразу після того, як мати повідомила про наявність заповіту. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Лиманської сільської ради, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглядати справу без його участі. Перевіривши матеріали справи, допитавши свідка та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2014року в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області померла [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що за життя [PERSON] вчинила заповіт, посвідчений 17.09.2014року Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області. Зазначеним заповітом померла заповіла усе своє майно [PERSON], 02.07.1996року народження, - позивачу у справі (а.с.6). В судовому засіданні також встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №164215, виданого 31.12.2010року Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області, належала земельна ділянка площею 12,7371, розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.8). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25594310 від 17.03.2010року слідує, що померлій за життя також належав на праві приватної власності житловий будинок за адресою: вул.Мельнічна, 73 с.Лиман Татарбунарський район Одеська область (а.с.9). З довідки Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №754 від 02.11.2015року вбачається, що мати позивача [PERSON], 1974року народження, зареєстрована згідно з даними погосподарського обліку в с.Лиман, але фактично в селі не проживає (а.с.10). Судом встановлено, що при зверненні до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про оформлення спадкових прав за заповітом, позивач отримав відмову від 28.10.2015року №1063/01-16 з причини втрати [PERSON] шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем [PERSON] (а.с.11). В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON], 04.07.1947року народження, була зареєстрована та проживала на день своєї смерті за адресою: вул.Мельнична, буд.73, с.Лиман, Татарбунарський район, при цьому крім неї, у будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав, що підтверджується довідкою виконкому Лиманської сільської ради від 18.11.2015 року №815 (а.с.23). З відповіді Саратської районної державної нотаріальної контори від 02.12.2015року №1655/01-16, а також витягу зі Спадкового реєстру від 08.12.2015року №42369200 слідує, що спадкова справа до майна [PERSON], померлої 02.11.2014 року, не заводилася (а.с.а.с.31,33). З витягу зі Спадкового реєстру від 08.12.2015року №42369215 слідує, що 17.09.2014 року Лиманською сільською радою Татарбунарського району посвідчено заповіт [PERSON] за №36, вказаний заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за №56587177 та станом на дату видачі витягу заповіт є чинним (а.с.32). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що її мама, [PERSON] померла 02.11.2014 року. Пояснила, що оскільки у [PERSON] виникли проблеми в сімї з чоловіком, свідок одразу після поховання виїхала з Татарбунарського району до Тернопільської області, взявши з собою всі документи, що були в будинку. Побачивши у жовтні 2015 року, що серед документів є заповіт матері на імя сина [PERSON], повідомила про це сина та надіслала йому поштою заповіт. Зазначила також, що син у 2014-2015 роках проживав в Чернівецькій області, працюючи там, після смерті бабусі приїжджав на її похорони в с.Лиман, після яких одразу повернувся на місце роботи. Пояснила, що син повернувся в с.Лиман не раніше червня 2015 року. Пояснила також, що інших спадкоємців до майна померлої [PERSON] не знає. Вирішуючи спір, що виник зі спадкових правовідносин, суд виходить з такого. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спадкуванням, згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК). Відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою згідно за ст.1220 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. При цьому за змістом ч. 3. цієї статті, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням того, що позивач не проживав разом із померлою, тривалий час по роботі знаходився за межами області, дізнався про існування заповіту, вчиненого його бабусею лише у жовтні 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, та одразу звернувся з заявою до нотаріуса про її прийняття, беручи до уваги те, що спадкова справа до майна померлої не заводилася, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, при цьому з померлою [PERSON] на момент її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований, враховуючи те, що доказів на підтвердження визнання спадщини відумерлою матеріали справи не містять, а також з урахуванням відсутності заперечень Лиманської сільської ради проти позову, суд доходить висновку про можливість визнання поважною причини пропущення [PERSON] строку для прийняття спадщини та про наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про її прийняття. З огляду на викладене,

Outcome: approved