Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

02 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в якому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 1647296, 91 гривні, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності № ДВК-1249 від 11.07.2014 року подав до суду заяву, в якій позов повністю підтримав і просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі повторно в судове засідання повторно не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, тому судом оголошено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. 28.11.2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС Комерцбанк» та Факторинговою компанією «вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору [PERSON] відступає фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ні права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржник; процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариство обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір фактори* Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підсі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними д Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязків платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договір від 09.01.2008 № 2005/0108/45-001 позичальником згідно якого є [PERSON]. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 09.01.2008 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» ( правонаступник ВАТ «Сведбанк який в свою чергу виступає правонаступник - ПАТ «Сведбанк») \надалі за текстом [PERSON]), та фізична особа - громадянин(ка) України яким (якою) є - [PERSON] (надалі за текстом - Відповідачі^, уклали Кредитний договір № 2005/0108/45-001, з подальшим внесення змін та доповнень, (надалі за текстом Кредитний договір). Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, [PERSON] зобовязуєте надати Боржнику \за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 72118,(1 дол. США, а Відповідачі зобовязується повернути наданий кредит і сплатити процент за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року [PERSON] України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підстав письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностям відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному; обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 72118,00 дол. США. В свою чергу, [PERSON], неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чого грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом ні 09.07.2014 р., має прострочену заборгованість:за кредитом - 70953,11 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 827180,58 гри., по відсотках - 52945,93 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дат) розрахунку складає - 617 250,53 грн. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобовязаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У звязку з систематичним порушенням відповідачем своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка: пеня - 83850,87 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 977544,34 грн. Аналізуючи норми ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, розмір неустойки становить:пеня - 17401,23 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 202865,80 грн. В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 09.01.2008 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» ( правонаступник ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа [PERSON], уклали договір поруки №2005/0108/45-001-Р-1. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем за порушення обовязків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є право відношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений при подачі позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3654, 00 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved