Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

03 жовтня 2018 року виконавчий комітет Смілянської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], в якому просить: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], на користь закладу, в якому буде перебувати дитина, або на особу, на утриманні якої буде перебувати дитина, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що комісія з питань захисту прав дитини 17 липня 2018 року розглянула матеріали щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Матеріали розглядалися в зв'язку з тим, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради звернулась громадянка [PERSON], [INFO], бабуся малолітньої [PERSON], з повідомленням про те, що [PERSON] перебуває на її вихованні та утриманні, а батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню доньки, з нею не проживає, не цікавиться її життям та здоров'ям, не телефонує та не приїздить до неї, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Мати дитини - [PERSON], яка постійно проживала з донькою, померла [INFO] 20 жовтня 2016 року малолітня [PERSON], [INFO], у службі у справах дітей взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Службою у справах дітей проводилась робота щодо встановлення обставин, за яких [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню доньки, але останній на неодноразові виклики до служби у справах дітей жодного разу не з'явився. На засідання комісії з питань захисту прав дитини 17 липня 2018 року відповідач не з'явився з невідомих причин, хоча про дату та час проведення засідання був повідомлений листом. Це свідчить про небажання останнього виконувати батьківські обов'язки та байдужість до долі своєї доньки. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, в зв'язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітньої доньки, орган опіки та піклування вважає, що існують підстави для позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та стягнення з нього аліментів на утримання доньки, в зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача - виконавчого комітету Смілянської міської ради, як органу опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Кугот В.Ф. в підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевказану норму ЦПК України та позицію відповідача [PERSON], який позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку: Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 18 січня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 18 жовтня 2016 року, [PERSON] померла [INFO] року в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, про що 18 жовтня 2016 року складено відповідний актовий запис №752 (а.с.5). Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 Сімейного кодексу України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 20 жовтня 2016 року [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], звернулася до начальника служби у справах дітей [PERSON] з заявою, відповідно до якої, довела до відома останній, що батько [PERSON], [INFO], [PERSON] не займається вихованням дитини з моменту її народження. Батьком він записаний лише в свідоцтві про народження, ніколи не допомагав, навіть аліменти на утримання дитини сплачувала його бабуся [PERSON], яка проживає в с. Костянтинівка. [PERSON] ніколи не цікавився життям і здоров'ям дитини, не знає, коли вона пішла в школу, як навчається (а.с.15). Як вбачається з позовної заяви, 20 жовтня 2016 року малолітня [PERSON], [INFO], службою у справах дітей в'язка на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідно до листа №381 «Про соціальний випадок в родині [PERSON]», виданого директором Смілянського міського центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді 08 листопада 2016 року, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини - [PERSON], [INFO], було проведено психологічне консультування, що включало в себе заняття з пісочної терапії та використання проективних методик, з метою визначення доцільності її подальших зустрічей з батьком, [PERSON]. За результатами було встановлено, що образ батька та будь-яка асоціація, пов'язана з ним, відсутні. Дитина не вносить його в коло людей, яких вважає членами своєї родини Кожне нагадування про батька викликає у [PERSON] занепокоєння та острах. Крім того, дитина виявила бажання не бачитись з [PERSON], аргументуючи це тим, що він не проживає разом з нею, не спілкується та зовсім не приділяє їй відповідної уваги. [PERSON] рекомендовано пройти навчання з метою підвищення батьківського потенціалу (а.с.10). Згідно заяви [PERSON] від 08 листопада 2016 року, яка проживає в [ADDRESS], вона повідомила начальнику служби у справах дітей [PERSON] про те, що вона хоче проживати з бабусею [PERSON] та сестричкою [PERSON] (а.с.16). Як вбачаться з заяви [PERSON] від 25 квітня 2017 року, яка проживає в [ADDRESS], адресованої начальнику служби у справах дітей [PERSON], вона довела до відома останньої, що з жовтня 2016 року [PERSON] до своєї доньки - [PERSON], [INFO], жодного разу не прийшов. Протягом даного часу він телефонував їй тричі. Під час останнього дзвінка, в квітні 2017 року, [PERSON] обіцяв приїхати до доньки, але так і не приїхав, хоча вона не забороняє їхні зустрічі. Коштів на утримання доньки він не надає, нічим не допомагає (а.с.17). 10 січня 2018 року [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], звернулася до начальника служби у справах дітей [PERSON] з заявою, відповідно до якої, вона довела до відому останньої, що батько її малолітньої онуки - [PERSON], [INFO], - [PERSON], який мешкає в с. Костянтинівка Смілянського району, до дитини не телефонує, не приходить, не цікавиться її життям та здоров'ям, матеріально не допомагає. Останній раз вона спілкувалася з ним в квітні 2017 року, він обіцяв приїхати до доньки, але обіцянки не виконав. Просить розглянути питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки - [PERSON] (а.с.18). Відповідно до довідки №1478, виданої виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 03 липня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Склад сім'ї відповідача: [PERSON] - [INFO] - батько; [PERSON], [INFO], - мати (а.с.7). Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 02 липня 2018 року, [PERSON], [INFO], у даний час проживає [ADDRESS]. Веде аморальний спосіб життя. Постійно пиячить, конфліктує з сусідами, має проблеми з правоохоронними органами. Поведінка незадовільна. Ніде не працює (а.с.9). Відповідно до характеристики учениці 3 класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №4 [PERSON], [INFO], виданої директором вказаного навчального закладу, батько - [PERSON] не приділяє уваги вихованню доньки, не цікавиться її навчанням, батьківські збори не відвідує (а.с.12). Згідно характеристики учениці 4 класу Смілянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Смілянської міської ради Черкаської області, [PERSON], [INFO], виданої директором вказаного навчального закладу 17 січня 2018 року, батько [PERSON] протягом І семестру 2017-2018 навчального року в школі не з'являвся (а.с.13). Відповідно до довідки №2, виданої головним лікарем комунального закладу «Центр первинної медико - санітарної допомоги» Смілянської міської ради Журавель М.В. 16 січня 2018 року, дитина - [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS] з бабусею - [PERSON]. При профілактичних медичних оглядах, у випадках, коли дитина зверталася за медичною допомогою при захворюванні, лабораторному обстеженні, малолітня [PERSON] зверталася зі своєю бабусею - [PERSON]. Рекомендації по лікуванню та обстеженню виконуються (а.с.14). Як вбачається з письмових заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 11 червня 2018 року, останні у вказаних заявах підтвердили факт, що вихованням онуки - [PERSON] займається [PERSON]. Батька [PERSON] вони не бачили, до дитини він не приходив. Дитина про батька ніколи не згадувала (а.с.18, 19, 20). Згідно листа №211 «Про результати спілкування з малолітньою [PERSON].», наданого директором Смілянського міського центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді 26 червня 2018 року, батько - [PERSON] на даний час в житті дитини є, проте [PERSON] з ним себе не ідентифікує. Він для дівчинки є незрозумілим, часто є причиною негативних емоцій. Зустрічі з ним відбуваються рідко (остання була кілька місяців тому: [PERSON] з бабусею - [PERSON] приїздила привітати з Днем народження бабусю тата і там його бачила). Батько ініціативи не проявляв та з [PERSON] більше не зустрічався. Яскравим чоловічим образом для дівчинки є брат і саме з ним пов'язана надія дитини на майбутнє, ріст та розвиток, він є не тільки її захисником, а й порадником (а.с.11). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Кугот В.Ф. та завідувача сектору опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Решетняк І.В., який затверджений начальником служби у справах дітей [PERSON], в квартирі за адресою: [ADDRESS], в якій проживає [PERSON], яка являється бабусею [PERSON], що також проживає у цій же квартирі, створені належні умови для розвитку та проживання дитини (а.с.22). При цьому, будь-яких доказів, які свідчать про те, що відповідач виховує дитину - доньку [PERSON], [INFO], піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готує її до самостійного життя, матеріали цивільної справи не містять, та відповідачем не надані. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що останній виховуванням доньки - [PERSON], [INFO], не займається, про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, здобуття дитиною повної загальної середньої освіти не забезпечує, до самостійного життя її не готує, в зв'язку з чим ухиляється від виконання своїх передбачених чинним законодавством України обов'язків. Відповідно до п.2) ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною;по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Європейський Суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), ( заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв'язки дитини з її сім'єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім'я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв'язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім'ю. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини, лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вказану позицію висловив ЄСПЛ, зазначивши, що суд, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, повинен був, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (справа «Шульц проти Польщі» (Schultzv. Poland), № 50510/99, від 8 січня 2002 року; «Реммо і Узункая проти Німеччини» (RemmoandUzunkayav. Germany), № 5496/04, від 20 березня 2007року; та «Полашек проти Чеської Республіки» (Polasekv. CzechRepublic), № 31885/05, від 8 січня 2007року). Статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом 10 днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 1ст. 170 цього Кодексу. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним - обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до рішення №278 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON].» від 22 серпня 2018 року виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що відповідає інтересам дитини та є доцільним (а.с.23). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], який являється додатком до рішення виконкому від 22 серпня 2018 року №278, відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення громадянина [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], відповідає інтересам дитини та є доцільним (а.с.24). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду встановлено факт невиконання батьківських обов'язків [PERSON], [INFO], відносно до своєї малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], оскільки вихованням дитини останній не займається, про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, здобуття дитиною повної загальної середньої освіти не забезпечує, до самостійного життя її не готує, матеріальної допомоги не надає, в зв'язку з чим, з метою захисту інтересів дитини, позовні вимоги виконавчого комітету Смілянської міської ради, як органу опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області в частині позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батька та право на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що з [PERSON], [INFO], необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], на користь закладу, в якому буде перебувати дитина, або на особу, на утриманні якої буде перебувати дитина, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 03 жовтня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Враховуючи, що виконавчий комітет Смілянської міської ради, як орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої особи, він звільнений від сплати судового збору за подання позову з вимогою про позбавлення батьківських прав. Як вбачається з резолютивної частини позовної заяви, в ній зазначені одна вимога майнового характеру та одна вимога немайнового характеру. Відповідно до п.1 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Враховуючи, що позивач при подачі до суду позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1409 гривень 60 копійок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.164, 166, 167, 171, 180-182 СК України та

Outcome: approved