Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

03 грудня 2019 року позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Окрім неї за вказаною адресою з 21 листопада 2014 року був зареєстрований її внук [PERSON] , [INFO] . Однак з серпня 2016 року відповідач у вказаному житлі не проживає та особистих речей у ньому не зберігає. Місце перебування внука їй невідоме, оскільки будь-який зв`язок з ним втрачено. Зазначає, що реєстрація місця проживання [PERSON] у її квартирі створює їй ряд перешкод та порушує її право власності. Зокрема, відповідач не приймає участі у витратах по утриманню будинку в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців, не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг, а також у неї в подальшому можуть виникнути труднощі щодо відчуження належного їй майна. Просила позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. 16 січня 2020 року через канцелярію суду від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі і через розміщення на сайті суду оголошення про його виклик у судове засідання. Причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.11.2019р. (а.с.5-7). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно довідки (виписки з домової книги) від 25 листопада 2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] та внук - відповідач [PERSON] (а.с.9). Як вбачається із акту КЖРЕП-9 про обстеження житла від 09 червня 2016 року та акту ТОВ «Єврокомунбуд» №260 від 15 листопада 2019р., [PERSON] у квартирі [ADDRESS] станом на 09 червня 2016 року та на 15 листопада 2019 року не проживає. Вказане також підтвердили сусіди: [PERSON] (мешканець кв. №7 ) та [PERSON] (мешканка кв. № 5 ) та [PERSON] (мешканка кв.№ 2 )(а.с.10,11). Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житлом укладено не було. Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує її право як власника житла, оскільки, вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги, а також не може оформити субсидію. Вказані обставини суттєво впливають на фінансове становище [PERSON] . Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Пунктом 9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II групп. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка [PERSON] є інвалідом другої групи, у зв`язку із чим, судовий збір за звернення до суду із вказаним позовом, вона не сплачувала (а.с.12). За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40грн.

Outcome: approved