Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

03 серпня 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В позовній заяві зазначає, що їй належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , в якій на даний час зареєстрована колишня власниця квартири [PERSON] та донька останньої [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що реєстрація місця проживання в спірній квартирі [PERSON] та доньки останньої [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача та фактично в квартирі не проживають більше п`яти років, створює їй перешкоди у користуванні власністю, зокрема, в повному обсязі володіти та розпоряджатися квартирою. При цьому, [PERSON] та її донька [PERSON] фактично проживають у Російській Федерації та зв`язку з ними у позивача немає. З огляду на зазначене, просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.08.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 18 серпня 2021р. о 10 год. 00 хв. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте в позовній заяві та заяві від 04.08.2021р. зазначила, що просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити; проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 2-4, 18). Відповідач 1 [PERSON] та відповідач 2 [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавали, правом на надання відзиву на позов не скористалися. При цьому, в суд повернулися поштові конверти у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.28-31). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідачів за адресою їх реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідками № 2599 від 05.08.2021р. та № 2598 від 05.08.2021р., виданими Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Новодністровськ, Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 24, 27), у зв`язку з чим в суд повернулися конверти із відміткою «адресат відсутній», суд вважає відповідачів такими, що повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи і від яких не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що на даний час єдиним власником квартири [ADDRESS] , є позивач [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.05.2021р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Твердушкіним Р.Д., зареєстровадним в реєстрі за №712, Витягом № 255933644 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.05.2021р. та технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності громадян (а.с. 7-9). Із вищевказаного договору, вбачається, що колишнім власником спірного житла за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки № 2437 від 22.07.2021р., виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради, на даний час за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідач 1 [PERSON] та її донька відповідач 2 [PERSON] , 1994 року народження (а.с. 10). В підтвердження того, що відповідачі не проживали та не проживають за місцем реєстрації більше п`яти років, позивач [PERSON] надала акт обстеження сім`ї від 26.07.2021р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Мандебури О.В. та сусідів - мешканців квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідачів, які не є членами сім`ї позивача та з якими домовленостей про збереження права на проживання в квартирі немає, створює незручності та обмежує права власника на користування та розпорядження квартирою. Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON] відповідачами [PERSON] та [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. А згідно ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. При цьому, право власності припиняється, зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, оскільки відповідач 1 [PERSON] відчужила належне їй майно, не являється членом сім`ї позивача, фактично не проживає у спірній квартирі та жодних домовленостей, в тому числі договорів, між позивачем та відповідачем 1 щодо збереження за нею права на проживання в квартирі не має, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] , 11 травня 2021р. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Особи, які не є членами сім`ї власника квартири, відповідно до ст.158 ЖК України, користуються жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 05.11.2014р. по справі № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Отже, суд приходить до висновку, що оскільки внаслідок укладення договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , припинилось право власності та право користування спірною квартирою у [PERSON] , то й член сім`ї попереднього власника квартири, тобто донька останньої [PERSON] , яка фактично у спірній квартирі не проживає останні 5 років, також втратила право користування житлом. При цьому, [PERSON] не є членом сім`ї позивача і між нею та позивачем не укладено договору найму спірного житла, а відтак, відсутні будь-які підстави для користування вищевказаною квартирою у відповідача 2. Згідно ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача 1 [PERSON] та відповідача 2 [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача [PERSON] в розмірі 1816, 00 грн. по 908, 00 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного, на підставі ст. 64, 150, 156, 158 ЖК Української РСР, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 328, 334, 346, 379, 382, 383, 391, 406 ЦК України,

Outcome: approved