Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

04.01.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 30 березня 2005 року по 10 жовтня 2013 року, вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . В період шлюбу народились діти: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №12 та серії [NUMBER] , видане виконкомом Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №13. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.10.2013 року по справі №417/303/13-ц з неї на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року і до досягнення ними повноліття. Після винесення рішення вона вдруге вийшла заміж і у другому шлюбі, у неї народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області 21.08.2015 року, актовий запис №13 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області 22 червня 2017 року, актовий запис №09. Таким чином, на даний час, з неї стягуються аліменти на утримання двох доньок, вона має на утриманні ще двох синів, вона ніде не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дітьми, іншого заробітку у неї не має, а усі її діти повинні бути рівноцінно матеріально забезпеченими, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з вимогою про зменшення розміру стягуваних аліментів. На підставі викладеного, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з неї на користь відповідача [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку на 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає суд позов задовольнити (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.71), позовні вимоги не визнає та надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з 30.03.2005 року по 26.06.2013 року він перебував у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним і знаходяться на його утриманні. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.10.2013 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.10.2013 року з [PERSON] на його користь стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року і до досягнення ними повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів був направлений на виконання до Марківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області де було відкрите виконавче провадження. За п`ять років з серпня 2013 року по вересень 2018 року позивач сплатила аліменти в сумі 750 гривень. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №5890/16.1941 від 05.10.2018 року, виданого Марківським РВДВС, заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.09.2018 року становить 58702 грн.78 коп. 05.10.2018 року Марківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» направив для виконання постанову про передачу виконавчого провадження до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області. До цього часу аліменти на утримання дітей не надходили. Вважає, що позивач умисно ухиляється від сплати аліментів на утримання двох дітей. Він на даний час також ніде не працює, знаходиться на обліку в Марківському центрі зайнятості, як безробітний про що свідчать записи в його трудовій книжці. Аліменти на утримання дітей від позивача не отримує. Діти хворіють. На даний час донька [PERSON] потребує лікарської допомоги, що підтверджується копією медичної картки. Окрім цього для того, щоб зібрати дітей до школи він витрачає кошти відразу на два комплекти взуття, одягу: осіннього, зимового, весняного, літнього. Він, як батько, всім необхідним їх зобов`язаний забезпечити. Вважає, що діти, які проживають з ним знаходяться у гіршому матеріальному становищі, чим діти позивача, оскільки ніякої матеріальної допомоги від матері не отримують, тому прохає суд відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог (а.с.29-31). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В судовому засіданні судом було встановлено, що з 30 березня 2005 року по 10 жовтня 2013 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.5 зворотна сторона). Відповідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане виконкомом Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №13, [PERSON] народилась [INFO] , батьком записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.8). Відповідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане виконкомом Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №12, [PERSON] народилась [INFO] , батьком записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.8). Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.10.2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року і до досягнення ними повноліття (а.с.7). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові посилалася на те, що після винесення рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітніх доньок, вона народила ще двоїх дітей, на даний час вона ніде не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дітьми, іншого заробітку у неї не має, а усі її діти повинні бути рівноцінно матеріально забезпеченими. Відповідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області 21.08.2015 року, актовий запис №13, [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.9). Відповідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане Шелестівсткою сільською радою Коломацького району Харківської області 22 червня 2017 року, актовий запис №09, [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). Позивачем надано Довідку УПСЗН в Коломацькому районі про доходи №211 від 21 грудня 2018 року, відповідно якої за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН в Коломацькому районі Харківської області та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини по 860 грн. щомісячно (а.с. 12). Відповідно Довідки УПСЗН в Коломацькому районі про доходи №210 від 21 грудня 2018 року, за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН в Коломацькому районі Харківської області та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини по 860 грн. щомісячно за період з 01 січня 2018 року по липень 2018 року, за період з серпня 2018 року по грудень 2018 року виплати відсутні (а.с. 13). Також в судовому засіданні судом було встановлено, що відповідач на даний час не працює, отримує матеріальну допомогу по безробіттю (а.с.38-39). Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи те, що у позивача на теперішній час змінився матеріальний та сімейний стан, а також те, що позивач не працює, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, а відповідач на даний є працездатним, однак не працює, отримує матеріальну допомогу по безробіттю, виходячи з принципу розумності та справедливості, з метою забезпечення інтересів усіх дітей та захисту їх прав на утримання матір`ю нарівні з дітьми, які проживають з нею разом, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.10.2013 з 1/3 частки до 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Задовольняючи частково позов, суд зауважує, що сторони не позбавлені права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом, якщо зміняться обставини визначені ст. 192 Сімейного кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: partial