Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

03.03.2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до Рогатинського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії (кредитного договору) в сумі 22 200,79 грн. У позовній заяві зазначено, що 12 вересня 2008 року між відповідачем по справі [PERSON] і банком «Фінанси та кредит» було укладено договір №53 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (кредитний договір) на підставі якого банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти в сумі 25 000 грн. в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими договором. Розділом 4 кредитного договору передбачено, що нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється в розмірі 22 % річних щомісяця в термін та в розмірі, визначеному договором. Умови договору позивачем по справі ПАТ «Банком Фінанси та кредит» виконано повністю. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повертав, графіку погашення заборгованості не дотримувався. Станом на 08.01.2013 року заборгованість відповідача [PERSON] по кредиту становить 22 200, 79 грн. Просили позов задовольнити повністю. Стягнути з відповідача на користь ПАТ «Банку «Фінанси та кредит» заборгованість по договору №53 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.09.2008 року станом на 08.01.2013 року в сумі 22 200, 79 грн., а саме - 7189,35 грн. заборгованості за кредитним договором, 9894,03 грн. нарахованих відсотків по простроченій заборгованості, 5117, 41 грн. - пені та судових витрат - 243, 60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору. Представник позивача Гусак М.М. ( діє на підставі довіреності від 04.02.2014 року, (а.с.49) позов підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. У судове засідання, призначене на 29.10.2014 року не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с.97). Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав зовсім. Пояснив, що не підписував додаткової угоди №1 до договору №53 від 12.09.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.09.2010 року, повідомлення про збільшення відсоткової ставки через оголошення у пресі суперечить умовам договору. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, застосувати позовну давність до вимог позивача. У судове засідання, призначене на 29.10.2014 року не прибув. Просив справу слухати у його відсутності, про що направив на адресу суду письмове клопотання (а.с.98). Участь у судових засідання відповідно до ст.27 ЦПК України - це право, а не обов'язок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» і [PERSON] 12.09.2008 року було укладено договір №53 про відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до п.2.1 укладено договору ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» надав [PERSON] кредитні ресурси в сумі 25 000 гривень. Позичальник зобов'язувався повернути кредитні ресурси в строк до 12 вересня 2010 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами по процентній ставці 22% річних (а.с.8-12). Пунктом 2.2. вищезазначеного договору передбачено, що строк дії відновлювальної кредитної лінії може бути продовжений сторонами на кожні наступні 24 (двадцять чотири) місяці. Якщо не пізніше, ніж за 30 днів до моменту закінчення строку відновлювальної кредитної лінії жодна зі сторін не заявить письмово про його припинення. При цьому сторони підписують відповідну додаткову угоду до цього договору. Згідно п.4.5 договору процентна ставка за користування кредитними ресурсами за цим договором може бути змінена банком в односторонньому порядку. Про вказану зміну процентної ставки банк письмово повідомляє позичальника не менше, ніж за 5 днів до набуття чинності нової ставки. У разі незгоди позичальника із зміною розміру процентної ставки, позичальник зобов'язаний сповістити про це банк протягом 3 днів з моменту отримання повідомлення банку про зміну процентної ставки і достроково повернути в повному обсязі отримані кредитні ресурси і сплатити всі проценти за чинною ставкою до настання строку набрання чинності нової процентної ставки, зазначеної в повідомленні банку. При неповідомленні позичальником банку про свою незгоду із зміною розміру процентної ставки протягом 3 днів з моменту отримання відповідного повідомлення, новий розмір процентної ставки вважається прийнятим позичальником і набуває чинності з моменту, вказаного у повідомленні (а.с.8-12). З розрахунку розміру заборгованості позичальника [PERSON] вбачається, що станом на 08.01.2013 року заборгованість відповідача [PERSON] по кредиту становить 22 200, 79 грн., а саме - 7189,35 грн. заборгованості за кредитним договором, 9894,03 грн. нарахованих відсотків по простроченій заборгованості, 5117, 41 грн. - пені. Процентна ставка за кредитним договором тричі змінювалася. А саме - до 26% - з 10.09.2010 року, до 40% - з 01.10.2011 року, до 60% - з 01.02.2012 року (а.с.4-6). Суд не бере до уваги додаткову угоду №1 до договору №53 від 12.09.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.09.2010 року, укладену між сторонами по справі, оскільки відповідач заперечував факт підписання такої угоди. Згідно висновку експерта №09/03-348 від 23.09.2014 року підписи від імені [PERSON] в графах «від позичальника» та «позичальник» у додатковій угоді №1 до договору №53 від 12.09.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10 вересня 2010 року виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с.92-95). Повідомлення про збільшення відсоткової ставки через оголошення у пресі (а.с.19-20) не передбачено умовами кредитного договору, а тому не може вважатися належним повідомленням позичальника. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся з позовом про стягнення даної заборгованості 03.03.2014 року, пропустивши при цьому трирічний строк позовної давності, так як кінцевий термін повернення коштів за кредитним договором 12.09.2010 року, а жодних дій щодо визнання свого боргу, які могли б бути підставою для переривання цього строку, [PERSON] не вчинив. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Стосовно наслідків спливу позовної давності у частинах 2-5 статті ст.267 ЦК України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). [PERSON] просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог банку (а.с.98), а ПАТ « Банк Фінанси та кредит» заяву щодо поновлення пропущеного строку не подавав. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач звернувся в суд з позовними вимогами до [PERSON] після спливу позовної давності, що є підставою для відмови в позові відповідно до ст.267 ЦК України. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. [PERSON] за проведення судової почеркознавчої експертизи витрачено 2250,24 грн. (дві тисячі двісті п'ятдесят грн. 24 коп.), що підтверджується квитанцією від 06.08.2014 року (а.с.89). Ці кошти є судовими витратами відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.79 ЦПК України і підлягають стягненню із позивача ПАТ «Банку «Фінанси і кредит» на користь відповідача [PERSON]

Outcome: approved