Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

03 травня 2018 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експресс Страхування»(далі по тексту - ТДВ «Експрес Страхування») на свою користь 259 530,47 грн. невиплаченого страхового відшкодування. Вимоги обґрунтовано тим, що 08 серпня 2017 року між сторонами укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів. Транспортний засіб по даному Договору є автомобіль належний позивачу - KIA Sportage, державний номерний знак [NUMBER]. 25 листопада 2017 року сталося дорожньо-транспортна пригода. Винним у даній пригоді визнано позивача [PERSON] 26 листопада о 01 год. 47 хв., 01 год. 48 хв. та о 13 год. 01 хв. позивач намагався зв'язатись з страховиком ТОВ «Експрес Страхування» з метою повідомлення про страховий випадок. Крім того, 27 листопада 2017 року позивач звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату йому страхового відшкодування. За заявкою відповідача ТОВ «Автоцент на Харківському» розробило ремонтну калькуляцію. Однак, 03 квітня 2018 року ТДВ «Експрес страхування» листом повідомило позивача про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування. Позивач вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам чинного законодавства та укладеному між сторонами договору, оскільки ним виконано умови договору, а відтак він мав право отримати страхове відшкодування. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Разом з тим зазначив, що оскільки довірителем помилково не було враховано вимоги договору добровільного страхування щодо розміру франшизи, при задоволенні позову просив стягнути з відповідача страхове відшкодування за мінусом франшизи, визначеної у договорі. Крім того, при ухваленні судового рішення, просив врахувати обставини, наведені у відповіді на відзив. Представник відповідача Сабітов С.В позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав наведених у відзиві та письмових поясненнях. Вважає також, що позивач не виконав умови договору щодо вчасного повідомлення про ДТП, повідомив до страхової компанії неправдиві відомості та під час розгляду справ про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 та 130 КУпАП ним введено суд в оману з метою уникнення відповідальності за ст. 130 КУпАП. Допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив суду, що даний автомобіль придбано ним в кредит і наразі заборгованості по ньому немає. Автомобіль не перебуває під заставою та є його особистою власністю. Ввечері 25 листопада 2017 року свідок кермував власним автомобілем та потрапив на ньому в ДТП. Під час ДТП з ним в авто знаходились також друзі [PERSON] та [PERSON] Хто викликав наряд поліції не знає, але останні прибули на місце пригоди приблизно через одну годину. Особу [PERSON] поліцейські встановили на підставі наданого ним водійського посвідчення. [PERSON] не пам'ятає чи проставляв свій підпис на протоколах і чи освідували його на стан алкогольного сп'яніння, стверджує, що був тверезим та щодо нього не проводилось освідування на стан алкогольного сп'яніння. З договором добровільного страхування ознайомлений, а тому намагався додзвонитись до відповідача та повідомити про настання страхового випадку, однак дзвінки зривались. Лише наступного дня, близько обіду, він набрав страхову компанію та повідомив обставини ДТП. Зазначив також, що після ДТП його автомобіль в присутності працівника страхової компанії було оглянуто на ТОВ «Автоцентр на Харківському» та було визначено розмір завданого збитку, з яким [PERSON] погодився. Також свідок зазначив, що згідно договору страхування він мав негайно, як тільки стало відомо про ДТП, повідомити страхову компанію про настання страхового випадку. Поняття «негайно» [PERSON] розуміє так - зараз же, одразу як стало відомо. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав суду, що позивач є його другом. 25 листопада 2017 року свідок разом з товаришем приїхав до м. Києва у справах та цілий день був у м. Київ. Ввечері [PERSON] разом з другом поїхав до м. Бориспіль в Київській області, щоб заночувати у [PERSON]. Приїхавши до будинку позивача, свідок побачив, що [PERSON] виїздить з воріт на власному автоморбілі. Не заходячи до будинку позивача, він сів в його автомобіль та поїхав разом з [PERSON] Приблизно за 300 метрів від цього місця під керуванням [PERSON] сталось ДТП. Він не впорався з керуванням та в'їхав в паркан домоволодіння. Це було після 22 години вечора. В присутності свідка позивач намагався додзвонитись до страхової компанії, але йому це не вдалось. Про те, що [PERSON] дзвонив саме до страхової компанії свідок знає з його слів. На протязі години після ДТП приїхав наряд поліції. Після їх прибуття [PERSON] був присутнім лише 10-15 хвилин, а потім на прохання позивача пішов до його будинку, щоб привести дружину останного. [PERSON] прийшов до будинку позивача та повідомив дружині друга про ДТП і просив підійти до чоловіка. Свідок лишився в будинку, приглядати за дітьми, але заснув. О п'ятій годині ранку 26 листопада 2017 року його розбудила дружина [PERSON], оскільки [PERSON] мав їхати додому. Вранці свідок не бачив та не скілкувався з позивачем. У присутності свідка поліція не перевіряла документів, не складала протоколи, не залучала його свідком і не опитувала. Чи освідували позивача на стан алкогольного сп'яніння свідок не знає, але зазначив, що явних ознак перебування [PERSON] у цьому стані він не помітив. Підтвердив, що за кермом автомобіля в момент ДТП був його власник - [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, надані в обгрунтування вимог чи заперечень, отримавши покази свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2017 між [PERSON] та ТДВ «Експрес Страхування» укладено Договір добровільного страхування наземних транспорт-них засобів, які є предметом застави № 202.17.2365528. У часині А вказаного договору страхування зазначено особливі умови страхування, а саме що страхувальником є позивач відносно автомобіля «KIA Sportage», державний номерний знак [NUMBER]. Франшиза (безумовна) складає 0,50% при страховому випадку ДТП. Місце дії Договору: Україна. Строк дії Договору: з 00.00 год. 09 серпня 2017 р. по 24.00 год. 08 серпня 2017 року. Пріоритет виплат СТО (а.с.8 -9). Власником даного ТЗ згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 08 серпня 2017 року є [PERSON] (а.с. 77). Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» від 18 липня 2018 року за № 240-29996/18 позичальник [PERSON] станом на 13 липня 2018 року повністю виконав боргові зобов'язання за кредитним договором № 8259.09.01.2452 від 08 серпня 2017 року (а.с. 147 - 148). За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вказано, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопору-шення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого с. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 21 грудня 2017 року (а.с. 19-20). Даною постановою також встановлено, що 25 листопада 2017 року о 22 год. 48 хв. у м. Бориспіль водій [PERSON] керував автомобілем «KIA Sportage», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Д. Кошмана в бік вул. Котляревського, 33, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан ділянки будинку по вул. Котляревського, 33. Внаслідок ДТП даний автомобіль та паркан ділянки по вул. Котляревського, 33 отримали механічні пошкодження з матеріальни-ми збитками. Потерпілих у ДТП немає. Наведене свідчить про те, що саме позивачем у дату, час та в місці, вказаних в постанові суду, скоєно ДТП на автомобілі «KIA Sportage», державний номерний знак [NUMBER]. Наведене, в силу вимог ч. 2, 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. По факту даного ДТП відносно [PERSON] також складено протокол про адміністратив-не правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за наслідком розгляду якого постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2018 року закрито провадження в адміністративній справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова суду набрала законної сили 06 березня 2018 року (а.с. 23 - 24). Даною постановою встановлено, що [PERSON] через свого представника [PERSON] надав суду пояснення про те, що своєї вини у скоєнні адміністративного право-порушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не визнав. Взагалі не керував ТЗ під час ДТП, а перебував поряд з автомобілем «KIA Sportage», державний номерний знак [NUMBER] як його власник разом зі своїми товаришами, один з яких керував його автомобілем та скоїв ДТП. Через деякий час до них під'їхали працівники поліції та в ході спілкування вирішили, що [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим запропонували пройти огляд на стан сп'яніння від якого останній не відмовився. Під час розгляду адміністративної справи були допитані свідки [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] повідомив суду, що почувши шум вийшов на вулицю та побачив в огорожі паркану автомобіль марки КІА, біля якого стояло троє чоловіків. Після цього свідок викликав поліцію, які по приїзду почали оформляти ДТП. [PERSON] вказав також, що не бачив хто з трьох осіб керував даним ТЗ та не знає чому працівники поліції обрали водієм [PERSON], проте дана особа дійсно перебувала в стані сильного алкогольного сп'яніння та не могла повідомити чи надати будь - які письмові пояснення. Наведене, в сукупності з наданими під час розгляду даної цивільної справи показів свідків, свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] надали суду неправдиві свідчення, що не узгоджуються з обставинами, наведеними в постановах суду, які набули чинності. А саме, позивач та його товариш [PERSON] як свідки стверджували, що саме [PERSON] керував автомобілем в момент ДТП, проте був тверезим і щодо нього не складався протокол по ст. 130 КУпАП та не проводилось освідування на стан алкогольного сп'яніння з фіксацією у відповідних документах. Однак, у вищевказаній постанові суду від 23 лютого 2018 року наведено протилежні обставини, а саме, що позивач не перебував за кермом під час ДТП, ним керував один з товаришів, а сам [PERSON] за власної згоди проходив освідування на стан алкогольного сп'яніння. Дійсно, судового рішення, яким би [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП немає і він вважається таким, що не скоював дане правопорушення, однак з урахуванням обставин, встановлених постановами судів, що набрали законної сили, та показами [PERSON] і [PERSON] наданих в якості свідків, суд вбачає явні розбіжності, що свідчать про неправдивість показів щодо обставин скоєного 25 листопада 2017 року правопорушення (винної особи та обставин оформлення ДТП), у зв'язку з чим ставиться до їх показів критично. Разом з тим, суд не дає оцінки доказам з адміністративної справи, які слугували підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки вони вже були предметом дослідження суду та за наслідком їх вивчення 23 лютого 2018 року ухвалено постанову. 27 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання 25 листопада 2017 року страхового випадку за договором страхування № 202.17.2365528 від 08 серпня 2017 року та просив виплатити страхове відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок СТО ТОВ «Автоцентр на Харківському» за вирахуванням безумовної франшизи в розмірі 4031 грн (а.с. 18). У зв'язку з цим у ТДВ «Експресс страхування» цього ж дня було оформлено повідомлення про подію від страхувальника по договору КАСКО № 202.17.2365528 та полісу ОСЦПВ № АК- 7341091 від 08 серпня 2017 року (а.с. 67). У часині Б вище вказаного договору страхування зазначено загальні умови страхування (а.с. 10-16). Так, згідно п. 2.1.18 та 2.1.19 страхове відшкодування це - грошова сума в межах встановленої договором страхової суми, яку страховик повинен виплатити страхувальнику (вигодонабувачу) у разі настання страхового випадку. У випадку, якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого транспортного засобу (далі по тексту - ТЗ) на момент укладення договору, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначеної за страховим випадком вартості збитків. Безумовна франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором по кожному та будь - якому страховому випадку. Франшиза визначається у відсотках від страхової суми за договором. Відповідно п. 3.3 частини Б даного Договору страховим випадком є подія, що відбулася під час дії періоду страхування за договором та у місці дії договору з настанням якої, за умови виконання страхувальником всіх умов договору, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу) в межах страхової суми, а саме : пошкодження, знищення або втрата ТЗ та/або внаслідок настання однієї або декількох подій : незаконного заволодіння, дорожньо - транспортної пригоди, протиправних дій третіх осіб, стихійних явищ, тощо. У разі настання події, що може бути визнана страховим випадком страхувальник, відповідно п. 8.3.8, зобов'язаний діяти згідно розділу 10 частини Б Договору. Так, згідно п. 10.1.1 даного Договору [PERSON] мав вжити у межах розумної доцільності всіх можливих заходів щодо рятування ТЗ, негайно, з місця події, повідомити правоохоронні чи інші компетентні органи держави, на території якої сталася подія, та діяти у відповідності до вимог законодавства та Правил дорожнього руху. З дослідженої під час розгляду справи роздруківки за телефонним номером позивача та з пояснень самого [PERSON] вбачається, що вимоги даного пункту договору ним не виконано (а.с. 17). Доказів протилежного суду не надано. Крім того, позивач у відповідності до п. 10.1.2, 10.1.2.1 даного договору мав негайно, з місця події (як тільки стало відомо про її настання) повідомити про таку подію страховика за телефоном 0-800-502-300 (цілодобово). З деталізованого рахунку абонентського номера [NUMBER], який належить позивачу, судом встановлено, що на цілодобовий номер страховика позивач здійснював виклики 26 листопада 2017 року об 01:47 та об 01:48 ночі (а.с. 17). Проте ДТП, як зазначено в постановах суду від 11 грудня 2017 року та 23 лютого 2018 року, відбулося 25 листопада 2017 року о 22 год. 48 хв.. В своїх поясненнях позивач вказав, що згідно договору страхування він мав негайно, як тільки стало відомо про ДТП, повідомити страхову компанію про настання страхового випадку, а поняття «негайно» розуміє так - зараз же, одразу як стало відомо. При цьому суду не надано жодних доказів неможливості виконання [PERSON] умов п. 10.1.2, 10.1.2.1 договору щодо негайного, в момент настання події 25 листопада 2017 року об 22 год. 48 хв., повідомлення страховика про настання ДТП. Як і не надано доказів несправності цілодобової служби кол центру відповідача чи неполадок на лінії зв'язку мобільного оператора. В той же час представник відповідача підтвердив, що дійсно позивач набирав цілодобовий номер страхової компанії 26 листопада 2017 року об 01:47 та об 01:48 ночі, проте після з'єднання з оператором [PERSON] клав трубку до початку розмови. З наведеного суд приходить висновку, що позивач дійсно телефонував у вказаний час та дату вночі, проте ним не було повідомлено відповідача про обставини ДТП. Тобто, виконання вимог п. 10.1.2, 10.1.2.1 договору у визначений строк так і не відбулось. Про обставини ДТП позивач особисто повідомив страхову компанію лише 26 листопада 2017 року о 12 год 56 хв. та о 13 год. 07 хв. (а.с. 17, 56). Наведене підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, у зв'язку з чим не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України. В даній розмові з оператором [PERSON] повідомив, що 25 листопада 2017 року об 23 год. вечора стався страховий випадок, оскільки не впоравшись з управлінням, він будучи в момент ДТП за кермом, допустив зіткнення з огорожею та пошкодив автомобіль. Також зазначив, що він викликав поліцію, яка по приїзду склала протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно п. 8.3.12 договору страхування страхувальник зобов'язаний при розгляді справи про адміністративне правопорушення, кримінальної, цивільної, господарської справи, пов'язаних зі страховим випадком, у судовому порядку вжити заходів для залучення страховика до участі у справі, в тому числі повідомити страховика про час та місце розгляду справи. Представник позивача зазначив, що дана умова договору була виконана [PERSON] та про факт наявності на розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області адміністративних справ за ст. 124 та 130 КУпАП страхову компанію було повідомлено. Однак, з листа ТДВ «Експрес страхування» від 18 січня 2018 року за № 240 вбачається, що вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення у справі № 359/9798/17, підтверджується : схемою місця ДТП від 25 листопада 2017 року, письмовими поясненнями учасників ДТП, фотознімком місця події, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 088653 від 25 листопада 2017 року та протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 088652 від 25 листопада 2017 року (а.с. 21). Також зазначено, що до відповідача [PERSON] було подано лише оригінал протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 088653 від 25 листопада 2017 року. У зв'язку з чим страховик просив позивача надати їм протокол про адміністративне право-порушення серії БР № 088652 від 25 листопада 2017 року. Дана вимога ТДВ «Експрес страхування» позивачем не виконана. Доказів протилежного сторонами суду не надано. Згідно п. 8.4.5 умов Договору страхування страховик має право надсилати запити у відповідні компетентні органи та отримувати додаткові документи, необхідні для з'ясування обставин страхового випадку та складання страхового акту. Строк прийняття рішення на виплату відшкодування або у відмові виплати страхового відшкодування продовжується на період очікування вказаної інформацію. Реалізуючи дане право страховик направив запит до Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області та 19 квітня 2018 року отримав довідку № 3017331454220280, з якої вбачалось наступне : місце скоєння ДТП - м. Бориспіль, вул. Котляревського, 33, дата і час ДТП - 25 листопада 2017 року о 22 год. 48 хв., відомості про ТЗ, який належить [PERSON], дані про стан алкогольного сп'яніння водія - 1,5 до 2,5 проміле (а.с. 68). Тобто, лише за наслідком отримання постанови суду від 11 грудня 2017 року у адміністративній справі № 359/9798/17 та документів від правоохоронних органі страховику стало відомо про наявність іншого правопорушення в діях [PERSON] під час скоєння ДТП 25 листопада 2017 року. Наведене, в свою чергу, свідчить про часткове повідомлення позивачем даних страховику про наявні адміністративні правопорушення та складені у зв'язку з цим два протоколи поліцією за ст. 124 та 130 КУпАП. В той же час, позивачем, всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано суду жодних доказів на підтвердження виконання вимог страховика про надання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП та не надано доказів повідомлення ТДВ «Експрес страхування» про факт наявності обох протоколів та, відповідно, двох адміністративних справ на розгляді Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, що [PERSON] також не виконав умови договору страхування, визначені п. 8.3.12 та повідомив страховику неповні відомості щодо обставин скоєного ДТП та наявності на розгляді в суді двох адміністративних проваджень. Відповідно ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 6 цього Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір, відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з презумпцією правомірності правочину, закріпленої положенням ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальни-кові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), і. страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання, наступають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 991 ЦК України встановлено, щостраховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Пунктом 13.1., 13.1.1 та 13.1.4 договору страхування зазначено, що підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є порушення (невиконання або неналежне виконання) страхувальником або особою, допущеною до керування ТЗ, умов договору. Подання страхувальником або особою, допущеною до керування ТЗ, свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт та обставини настання страхового випадку. Крім того, згідно п. 12.2, 12.2.8 цього договору страховик не відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом та/ або заміною частин, деталей ТЗ, які не є результатом настання страхового випадку. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно вимог п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: dismissed