Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-07 00:00:00

04.12.2013р. до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами до Миколаївської міської ради Донецької області, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.03.1972р. між ним та Слов»янською міською радою Донецької області було укладено договір №38 про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п»яти, включно, посвідчений державним нотаріусом Першої Слов»янської державної нотаріальної контори. Дана земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] і має площу 600 кв.м. Зразу ж після надання даної земельної ділянки ним було розпочато будівництво житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами. В 1972 р. ним було закінчено будівництво індивідуального житлового будинку господарськими та побутовими будівлями та спорудами. Загальна площа житлового будинку склала 52кв.м., житлова - 33,4 кв.м., господарськими та побутовими будівлями та спорудами: «В» - сарай, «Г» - погріб, «Б»- гараж. Будівництво житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами проводилось ним з дотриманням всіх будівельних та санітарних норм і правил. 13 серпня 1990р. комісією у складі компетентних осіб вище вказане домоволодіння було прийнято в експлуатацію і йому було видано відповідний акт прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння за №10/08-90 від 13.08.1990р. Вище вказаний акт приймання в експлуатацію домоволодіння підлягав реєстрації в КП «БТІ» м. Слов»янська з метою видачі відповідного правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності. Однак він не отримав свідоцтва про право власності на вищевказане домоволодіння та не зареєстрував вищевказаний акт приймання в експлуатацію в КП «БТІ» м. Слов»янська, оскільки виїхав на постійне місце мешкання в республіку Казахстан. 23.04.2013р. він звернувся в КП «БТІ» м. Слов»янська з метою виготовлення технічного паспорту та реєстрації свого права власності на вищевказане домоволодіння. Йому було відмовлено у реєстрації прав власності, оскільки на момент його звернення, КП «БТІ» м. Слов»янська перестало займатись реєстрацією прав на нерухоме майно, дані повноваження були надані реєстраційній служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Звернувшись до вищевказаної служби, йому було видано рішення про відмову у реєстрації його права власності на №7316852 від 29 жовтня 2013 року. Він вважає що за ним повинно бути визнано право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS], вартістю 30218 грн. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], загальною площею 56,4 кв.м., житловою - 28,9 кв.м., вартістю 30218 грн. У судове засідання позивач та його представник - адвокат [PERSON] не з»явилися, надав суду заяву щодо розгляду справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просив їх задовольнити. Представник Миколаївської міської ради Донецької області до суду не з»явився, надав заяву у якій просить суд розглянути справу без його участі, у задоволенні позовних вимог відмовити, так як згідно копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №7316852 від 29.10.2013р. державного реєстратора прав на нерухоме майно, підставою для відмови в реєстрації прав власності є те, що позивач не подав одночасно на реєстрацію прав власності на будинок і заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. В зв»язку з чим вважає, позивач не має права на теперішній час звертатися до суду з даним позовом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - 27.03.1972р. між [PERSON] та Слов»янською міською радою Донецької області, в компетенцію якої на той час входило укладання договорів щодо надання в безстрокове користування земельних ділянок, було укладено договір №38 про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п»яти, включно, посвідчений державним нотаріусом Першої Слов»янської державної нотаріальної контори Сімейко С.І. та зареєстрований у реєстрі під №1548 (а.с.7-8), згідно якого [PERSON] надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 600 кв.м. за адресою - [ADDRESS]. Стаття 40 Земельного кодексу України передбачає, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Таким чином, відповідно до діючого законодавства [PERSON] на законних підставах користується земельною ділянкою під [ADDRESS]. На вищевказаній земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок, загальною площею 56,4 кв.м., житловою - 28,9 кв.м, який у свою чергу відповідає нормам площі вказаній у договорі № 38 від 27.03.1972р. та актом №10/08-90 від 13.08.1990р. був прийнятий в експлуатацію, а також прийняті в експлуатацію господарські споруди: сарай під літ. «В», погріб під літ. «Г», гараж під літ. «Б» (а.с.9). Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» на підставі заяви [PERSON], яка діє за довіреністю №844 від 18.03.2013р. від імені [PERSON], відкрила інвентаризаційну справу №882 та видала технічний паспорт на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], вказавши рік забудови тієї чи іншої будови (а.с.10-12). У своїй довідці від 15.05.2013р. за №859-18/0.46/01, КП БТІ вказало, що всі будови побудовані до 05.08.1992 року і згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення інвентаризації об»єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держкомітета будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127 (зі змінами та доповненнями) не є самовільними і дозволу не потребують (а.с.15). З вище переліченого свідчить, що і житловий будинок, господарські та побутові будівлі та споруди [PERSON] побудував на законних підставах по [ADDRESS]. Після побудови вказаного житлового будинку [PERSON] на деякий час виїхав за межі України до Казахстану, про що свідчить посвідчення видане республікою Казахстан на ім»я [PERSON] (а.с.4,5). Враховуючи той факт, що на даний час [PERSON], як громадянин України, бажає зареєструвати своє право власності на побудований ним житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], на земельній ділянці, яка була надана йому у безстрокове користування на підставі договору №38 від 27.03.1972 року, який на даний час є чинним, він звернувся на початку до КП БТІ, де йому було відмовлено у реєстрації прав власності, у зв»язку з тим, що на момент його звернення, КП «БТІ» м. Слов»янська перестало займатись реєстрацією прав власності на нерухоме майно. Отримавши відмову, [PERSON] звертається до органу на який покладено повноваження щодо реєстрації прав власності - до реєстраційної служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, посадова особа якої - державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON], також відмовляє у реєстрації права власності на побудований [PERSON] житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], з тих підстав, що «під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підставі документа, за яким набувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку». Стаття 78 Земельного кодексу України гласить, що «Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються». Не погодившись з рішенням державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції Донецької області та захищаючи своє право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не супере чить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи вище викладене, а також той факт, що до цього часу ніхто не оспорює право власності [PERSON] на побудований ним житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, у суді було доведено, що [PERSON] має право власності на житловий будинок і господарські будівлі та споруди, розташовані по [ADDRESS], вартість якого, згідно звіту про оцінку майна, складає 30218 грн. (а.с.13-14). Згідно ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або за коном. Згідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач [PERSON] довів, що він на законних підставах є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], а тому його позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved