Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

04.09.2017 позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням змінених позовних вимог від 25.10.2018, просила : визнати житлову квартиру [ADDRESS] , земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,04 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована у садівничому товаристві «Будівельник» у м. [ADDRESS] , автомобіль марки NISSAN, модель Х TRAIL 2.0, 2006 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , номер шасі ( кузова, рами), [NUMBER] , автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, 2006 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , автомобіль Mitsubishi Outlander, об`єкт незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці, площею 0,04 га, кадастровий номер [NUMBER] у садівничому товаристві « Будівельник» у [ADDRESS] . Стебник Дрогобицького району Львівської області об`єктами права спільної сумісної власності подружжя; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію у розмірі 224395 грн. за відчужений автомобіль марки NISSAN, модель Х TRAIL 2.0, 2006 року випуску, днз [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами), [NUMBER] ; визнати недійсним договір дарування № [NUMBER] , укладений 27.05.2014 та посвідчений Державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори Зайченко Наталією Володимирівною, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,04 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована у садівничому товаристві «Будівельник» [ADDRESS] , в частині дарування 1/2 земельної ділянки; визнати за нею право власності на 1/2 вказаної земельної ділянки; визнати за нею право власності на Ѕ незавершеного будівництвом будинку, розташованого на земельній ділянці для ведення садівництва, площею 0,04 га, кадастровий номер [NUMBER] ; визнати за нею право власності на Ѕ частину житлової квартири [ADDRESS] . У обґрунтування позову покликається на те, що між нею та [PERSON] 25.07.2002 було зареєстровано шлюб. В шлюбі народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2014 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. За час спільного проживання ними було набуто спільне майно, а саме : -Житлову квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2009, вартість якої згідно висновку про вартість майна від 27.09.2018 експерта оцінювача [PERSON] становить 447\~330грн. -Транспортний засіб, автомобіль марки NISSAN, модель Х TRAIL 2.0, 2006 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , номер шасі ( кузова, рами), [NUMBER] , що належить [PERSON] ; -Земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,04 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована у садівничому товаристві « [ADDRESS] ; - Незавершене будівництво садового (житлового) будинку на вказаній земельній ділянці, готовністю 100%, в якому на даний час проживає відповідач [PERSON] Згідно відомостей Реєстру Держахідбудінспекції зазначений будинок не введений в експлуатацію, а відповідно є об`єктом незавершеного будівництва. Окрім цього, так як їй стало відомо [PERSON] без погодження з нею, в березні 2012 придбав автомобіль Mitsubishi Outlander, що підтверджується матеріалами справи №1306/4409/2012 та з невідомих їй причин, до даного часу не зареєстрував даний транспортний засіб на своє ім`я. У зв`язку з категоричною відмовою здійснити справедливий поділ спільного майна подружжя в позасудовому порядку змушена звернутися до суду. Враховуючи, що фактично було придбано три автомобіля на ім`я відповідача, вважає правомірним виділення на її користь, у приватну власність, один із автомобілів, а саме : NISSAN, модель Х TRAIL 2.0, 2006 року випуску, ДНЗ [NUMBER] . Що стосується поділу земельної ділянки, то приватизоване нерухоме майно набуло статусу особистої приватної власності дружини або чоловіка тільки з 13.06.2012, тому підлягає поділу на загальних підставах. Тому й слід визнати договір дарування, за яким відчужена спірна земельна ділянка, недійсним. 06.09.2017 ухвалою суду було забезпечено позов, накладено арешт на предмет позову. 02.02.2018 ухвалою суду призначено експертизу, провадження зупинено. 14.06.2018 ухвалою суду відновлено провадження у справі. 12.11.2018 прийнято уточненні позовні вимоги, розгляд справи визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. 30.01.2019 ухвалою суду вирішено витребувати докази за клопотанням позивача. Позивач та його представник [PERSON] у вступному слові вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позові. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце проведення розгляду справи через оголошення на сайті суду. Суд вважає цих осіб повідомленими про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у їх відсутності. Суд, вислухавши вступне слово позивача та її представника, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. 25.07.2002 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с.8), який розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області (справа №442/2719/14-ц) а.с.9. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилися : донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] ( а.с.10), які проживають разом з [PERSON] ( а.с. 45 довідка про склад сім`ї ОСББ « Будівельник»). [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 12). Згідно відомостей про об`єкт нерухомого майна [PERSON] вказаний власником : - квартири [ADDRESS] , житловою площею 40,1 кв.м., загальною 53,7 кв.м., яка набуто на підставі договору купівлі-продажу, р. №443, посвідченого 19.03.2009, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк О.О. ( а.с. 17 -23). Вартість такої квартири згідно висновку про вартість майна, наданого суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] станом на 22.01.2018 становить 543\~696 грн. ( а.с. 89-130); - земельної ділянки площею 0,04 га, кадастровий номер : [NUMBER] , з цільовим призначенням для ведення садівництва, що в садівничому товаристві « Будівельник», м. Стебник, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :370818246106, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , виданого 25.10.2010, виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради ( а.с. 19). Набута у власність на підставі рішення Стебницької міської ради №6, від 24.05.2002 як члену садівничого кооперативу «Будівельник» та за рішенням Стебницької міської ради від 22.12.2009 №441. Вартість такої земельної ділянки згідно звіту ТОВ «Західземпроект» станом на 22.01.2018, 91380 грн. ( а.с.167); Разом з\~тим,\~встановлено,\~що спірна\~земельна ділянка\~27.05.2014\~була відчужена\~ [PERSON] за\~договором дарування,\~посвідченим державним\~нотаріусом Стебницької\~державної нотаріальної\~контори Зайченко\~Н.В. - [PERSON] ( матері). - автомобіля марки CHEVROLET, модель AVEO, 2006 року випуску, д.н.з [NUMBER] , ( відомості про право власності згідно декларації про [PERSON] за 2015-2016 роки ( а.с. 29-34, 57-60). -\~автомобіля марки\~NISSAN,\~модель Х\~TRAIL\~2.0,\~2006\~ року\~випуску,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~номер шасі\~(\~кузова,\~рами),\~ [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області 10.04.2012 серії [NUMBER] належить [PERSON] А його вартість становить 224395 грн. згідно висновку №339/18 Науково-дослідного інституту судових експертизи від 01.06.2018 - автомобіля Mitsubishi Outlander належить відповідачу [PERSON] згідно обставин встановлених в цивільній справі №1306/4409/2012. Зі звіту ТОВ «Західземпроект» за 2018 рік про оцінку земельної ділянки вбачається, що на земельній ділянці 0,04 га, кадастровий номер : [NUMBER] , з цільовим призначенням для ведення садівництва, що в садівничому товаристві « Будівельник», м. Стебник, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 370818246106 побудований незавершений будівництвом житловий будинок ( а.с. 131-167). Як зазначає Пленум Верховного Суду України у пункті 23\~постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,\~69 СК України, ч.3\~ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3\~ст.235 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15). На підставі\~ст.61 СК України\~, вищевказане спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі та підлягає розподілу. Згідно з ч. 1\~ст. 70 СК України\~, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог\~ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-47цс16 від 07.09.2016 новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Правовий аналіз статей 60, 63, 69\~СК України та статей 328, 331, 368, 372\~ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, враховуючи ступінь його готовності. Відповідач [PERSON] не дав належних та допустимих доказів того, що спірний незавершений будівництвом житловий будинок збудований не за час шлюбу, тому суд дійшов висновку, що такий є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено і він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформляється з вини відповідача; позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна. Звідси суд вбачає наявність правових підстав для визнання за позивачем права на 1/2 частину спірного будинку. Схожими за змістом є і правові позиції у справах №6-56цс12 від 20.06.2012 та №6-2710цс15 від 16.12.2015. Земельна ділянка, набута одним із подружжя внаслідок безоплатної передачі її із земель державної або комунальної власності, у тому числі, приватизації, була віднесена до спільної сумісної власності подружжя лише Законом України «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11.01.2011, що набрав чинності з 09.02.2011 (частина 5\~статті 61 СК України). Однак, Законом України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» від 17.12.2012, що набрав чинності з 13.06.2012, частину 5 із\~статті 61 СК України\~було виключено, натомість Кодекс було доповнено пунктом 5 частини 1 статті 57 положенням про те, що земельна ділянка, набута одним із подружжя за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~ЗК України, є особистою приватною власністю відповідного подружжя. Таким чином, за спірним будинком, земельна ділянка за цією адресою, надана на підставі рішення органу місцевого самоврядування, набута у приватну власність [PERSON] до 13.06.2012, є спільною сумісною власністю подружжя, та підлягає поділу, а також незавершений будівництвом житловий будинок, який розташований на такій земельній ділянці в розумінні закону та фактично є єдиним цілим (єдиною нерухомою річчю) (ч. 1ст.\~181\~, ч. 1\~ст.\~188\~ ЦК України). Тому спірну земельну ділянку також слід визнати спільною сумісною власністю, визнавши за позивачем Ѕ права власності на таку земельну ділянку. Разом з тим, відповідно до ч.4\~ст. 369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до ч.1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Позивач своєї згоди на укладення оскаржуваного договору дарування від 27.05.2014 не давала. Отже, укладений відповідачем [PERSON] договір дарування без згоди іншого співвласника позивача має своїм наслідком недійсність вказаного правочину. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно\~ст. 236 ЦК України\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід визнати недійсним договір дарування від 27.05.2014, земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,04 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована у садівничому товаристві « [ADDRESS] » [ADDRESS] . Відповідно до\~ ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України,\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається,\~\~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, про те, що так як спірні автомобілі, земельна ділянка, квартира та незавершений будівництвом житловий будинок. що побудований на такій земельній ділянці, набуті [PERSON] за час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі, таке майно є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає поділу виходячи з рівності часток, зокрема з компенсацією повної вартості за відчужений відповідачем [PERSON] автомобіль марки NISSAN, модель Х TRAIL 2.0, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі ( кузова, рами), [NUMBER] , виходячи з оцінки наданої позивачем, а саме 224395 грн., та з врахуванням такого, що автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , та автомобіль Mitsubishi Outlander залишаються у власності відповідача [PERSON] . Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи положення п.8 ч.1 ст. 264 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.09.2017 зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, виходячи з суми позову, яка перевищує максимальну ставку судового збору, а саме 9650 грн., то такий слід стягнути в рівних частках з відповідача [PERSON] та позивачка [PERSON] , а саме відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави 4802,50 грн. судового збору, а з позивача в дохід держави 4122,50 грн. судового збору, тобто за мінусом сплачених 680 грн. судового збору при поданні позову.

Outcome: approved