Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

04.05.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Херсонської області, Головного Управління національної поліції в Херсонській області про відшкодування завданої шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.11.2014 року слідчим СВ Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області відкрито кримінальні провадження № 12014230150002910 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та № 12014230150002952 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, які 31.03.2015 року об`єднані в одне кримінальне провадження під № 12014230150002910. 31.03.2015 року [PERSON] вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України та 29.04.2015 року обвинувальний направлено до Голопристанського районного суду м. Херсона. Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.07.2016 року [PERSON] по пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, виправдано. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29.09.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2017 року вирок залишено без змін. Позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням кримінального провадження погіршились його відносини з оточуючими людьми, пред`явлення обвинувачення у вчиненні злочину спричинило глибокі моральні страждання, принизило як його репутацію, так і репутацію членів сім`ї, що негативно впливало на нормальні та звичні відносини з близькими людьми. Явки до слідчого та суду на протязі тривалого часу робили неприємним життя, забирали вільний час. Позивач не міг займатися своїми звичними справами, постійно нервував, безпідставне обвинувачення позбавило його спокою, що на даний час вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у значних душевних стражданнях, що привело до погіршення стану здоров`я, негативного впливу на честь. гідність та ділове репутацію. Завдану шкоду позивач оцінює у грошовому вираженні у розмірі 600000,00 грн. Ухвалою судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 травня 2018 року цивільну справу №654/1460/18 передано на розгляд Херсонському міському суду Херсонської області. Ухвалою від 01.06.2018 року відкрито провадження по справі. 06.07.2018 року представник Головного управління Національної поліції в Херсонській області надав до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку з його необґрунтованістю. 25.06.2018 року представником прокуратури Херсонської області надано до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку з його необґрунтованістю. Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/165/19 від 28.01.2019 року суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи у зв`язку з закінченням терміну повноважень. 28.01.2019\~року судді\~Херсонського міського\~суду Херсонської\~області Єпішину\~Ю.М.\~повторно автоматизовано\~розподілено дану\~справу. Ухвалою від 04.02.2019 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження. 17.04.2019 року та 23.04.2019 року позивачем надано відповідь на відзив. 26.04.2019 року ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 21.11.2019 року від представника Державної казначейської служби України на адресу суду надано відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та і не співмірність визначеного позивачем розміру шкоди. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Кравчук Т.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на задоволенні позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданій до суду позовній заяві. [PERSON] будучи допитаний у якості свідка надав пояснення, якими підтвердив обставини справи щодо його доводів щодо відшкодування моральної шкоди у визначеному ній розмірі. У судовому засіданні представник прокуратури Херсонської області проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, просив суд у повному обсязі відмовити у задоволенні позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву. У судовому засіданні представник Головного управління\~Національної поліції\~в Херсонській\~області проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, просив суд у повному обсязі відмовити у задоволенні позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник Державної казначейської\~служби України у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, просив суд у повному обсязі відмовити у задоволенні позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників, встановивши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 07.11.2014\~року слідчим\~СВ Голопристанського\~РВ УМВС\~України в\~Херсонській області\~відкрито кримінальні\~провадження № 12014230150002910 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та № 12014230150002952 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, які 31.03.2015 року об`єднані в одне кримінальне провадження під № 12014230150002910. 31.03.2015 року [PERSON] , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України у кримінальному проваджені № 12014230150002910. 29.04.2015 року обвинувальний акт відносно [PERSON] у кримінальному проваджені №12014230150002910 направлено до Голопристанського районного суду м. Херсона. Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.07.2016 року [PERSON] по пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, виправдано. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29.09.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2017 року вирок залишено без змін. Спірні правовідносини регулюються ст.1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», Конституцією України. Статтею 3 Конституції України встановлено «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.» Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Частиною 7 зазначеної статті встановлено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Статтями\~2,\~4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Частиною 2 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою. Як роз`яснено в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до ч.ч 1, 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності з ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КПК України виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Частина третя статті 43 КПК України передбачає, що виправданий має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для захисту на відповідній стадії судового провадження. У статті 42 КПК України міститься широке коло прав, одним із яких є право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не виправдалися. Саме надання особі статусу виправданого зумовлює появу у такої особи певних прав, зокрема і виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 вказаного Закону. У пункті 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41 зазначається, що виникнення у особи права на відшкодування шкоди і поновлення порушених прав також пов`язується із виправдувальним вироком, що набрав законної сили. Зазначена правова позиція узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, від 20 березня 2019 року в справі № 161/15362/16-ц, від 20 березня 2019 року в справі № 686/1049/18. Згідно зі\~ст.\~8\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» мінімальна\~заробітна плата\~станом на день розгляду справи становить 4723 грн. Таким чином, обраховуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує період із моменту повідомлення позивачеві про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - 31 березня 2015 року, до моменту набрання вироком законної сили - 29 вересня 2016 року, тобто період, тривалістю 18 місяців, а тому до стягнення становить сума у розмірі 85014,00\~ грн. Визначаючи розмір відшкодування суд враховує, що позивач був позбавлений можливості реалізовувати свої гарантовані конституційні права на свободу та особисту недоторканість та на свободу пересування, чим беззаперечно йому була заподіяна моральна шкода. У суду не виникає сумнівів щодо заподіяння моральної шкоди викликано також необхідністю докладати додаткових зусиль для відстоювання своїх прав на справедливу сатисфакцію тощо. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial