Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

02.07.2020 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки - DAEWOO, модель - LANOS, тип загальний легковий седан - В, чорного кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2008 року випуску та 1/2 частини причіпа марки ЛЕВ, модель 183121, сірого кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2015 року випуску в розмірі 31125,27 грн. (тридцять одна тисяча сто двадцять п`ять грн.) 27 коп. Припинити право власності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на 1/2 частину легкового автомобіля марки - DAEWOO, модель - LANOS, тип загальний легковий седан - В, чорного кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2008 року випуску та 1/2 частини причіпа марки ЛЕВ, модель 183121, сірого кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2015 року випуску, з дня отримання [PERSON] , [INFO] , грошової компенсації. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 серпня 1995 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис №13. Рішенням Новосанжарського районного суду від 06 червня 2018 року між сторонами шлюб було розірвано. Рішенням від 22.11.2019 року Новосанжарського районного суду Полтавської області справа №542/1512/18 (24.12.2019 року дане рішення набрало законної сили), про поділ спільного майна подружжя, за нею визнано право власності на Ѕ частину: садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; легкового автомобіля марки - DAEWOO, модель - LANOS, тип загальний легковий седан - В, чорного кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2008 року випуску; загального причіпа марки ЛЕВ, модель 183121, сірого кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2015 року випуску. Позивачка зазначає, що намагалася в добровільному порядку домовитися з відповідачем про порядок користування спільним майном, однак з тих підстав, що всі усні звернення позивачки, щодо надання вище зазначеного майна та документів на нього з метою проведення реєстрації права власності в сервісному центрі МВС України, відповідачем ігноруються, звернулася до відповідача з листом від 24.01.2020 року в якому прохала відповідача з метою проведення реєстрації права власності на Ѕ частину зазначеного майна в сервісному центрі МВС України надати: легковий автомобіль марки - DAEWOO, модель - LANOS, та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля; причіп марки ЛЕВ та свідоцтво про реєстрацію даного причіпа. 27 січня 2020 року відповідачем була надана відповідь на звернення, в якій він пропонує сплатити їй Ѕ частину вартості автомобіля та причіпа. 07.02.2020 року на адресу відповідача був направлений лист, в якому вона повідомила Відповідача, що не проти сплати останнім на її користь Ѕ частини вартості легкового автомобіля марки - DAEWOO, модель - LANOS, та Ѕ частини вартості загального причіпа марки ЛЕВ. Отримання (передачу) грошових коштів, пропонувала зафіксувати документально, в разі необхідності здійснити нотаріальне посвідчення. На даний час відповіді від [PERSON] не отримала, грошові кошти за частину належного їй майна не сплачені. Крім того спільне майно з моменту прийняття Новосанжарським районним судом рішення від 22.11.2019 року по справі №542/1512/18, та по даний час перебуває в користуванні та володінні Відповідача. [PERSON] , перешкоджає їй в користуванні спільним майном, а саме легковим автомобілем марки - DAEWOO, модель - LANOS, та причіпом марки ЛЕВ, ігнорує всі її звернення, щодо надання зазначеного майна для проведення реєстрації права власності в сервісному центрі МВС України та встановлення порядку користування спільним майном. Позивач зазначає, що до судової справи № 542/1512/18, що розглядалася Новосанжарським районним судом Полтавської області, був долучений звіт про незалежну оцінку майна автомобіля, крім того в судовому засіданні по справі № 542/1512/18, сторонами була узгоджена вартість загального причіпа марки ЛЕВ в розмірі - 9000,00 (дев`ять тисяч) грн. Легковий автомобіль марки - DAEWOO, модель - LANOS, та причіп марки ЛЕВ, є неподільними речами, в зв`язку з чим виділ належної позивачу 1\\2 частини автомобіля та причіпа є неможливим, спірним майном користується лише відповідач, який не сплачує жодної матеріальної компенсації позивачу за володіння та користування за частину спільного майна. Ухвалою суду від 06 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 20-21). Ухвалою суду від 22 липня 2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 23.09.2020 року (а.с.28-29). 22.10.2020 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2020 року (а.с.46). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 54). До суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.34), в якому зазначено про те, що відповідач вважає, що зазначені вимоги не можуть бути задоволені, а факти, викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та норм чинного законодавства України виходячи з наступного. Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду від 22.11.2019 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину автомобіля марки - DAEWOO, модель - LANOS, номерний знак - [NUMBER] та на 1/2 частину причіпа марки ЛЕВ, модель 183121, номерний знак - [NUMBER] . Після набрання рішенням законної сили, він, [PERSON] через поштове відділення в рахунок сплати вартості Ѕ частини автомобіля Део Ланос та Ѕ частини автомобільного причіпа розпочав проводити грошові виплати на користь [PERSON] , від яких [PERSON] категорично відмовилась. В подальшому вона звернулась з письмовим клопотанням до [PERSON] з проханням провести реєстрацію автомобіля та причепа по Ѕ частці за кожним. На дану пропозицію [PERSON] погодився, де у відповіді на пропозицію зазначив_про необхідність визначення дати та місця сервісного центру, де буде проведана перереєстрація автомобіля. [PERSON] знову проігнорувала як свою вимогу щодо реєстрації по Ѕ частині автомобіля та причепа, так і його згоду щодо перереєстрації, а також відмовилась від отримання грошей за Ѕ частину автомобіля та автомобільного причіпа, а також щодо їх подальшого продажу з метою поділу грошей в рівних частинах. Зазначає, що даний факт свідчить про те, що [PERSON] відмовляється проводити перереєстрацію по Ѕ автомобіля та причепа, відмовляється отримувати кошти від [PERSON] за Ѕ автомобіля та причепа. Просив відмовити у повному обсязі у заявлених позовних вимогах [PERSON] . Представник відповідача адвокат Головко І.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача у вступному слові, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони [PERSON] та [PERSON] з 22.07.1995 року перебували в шлюбі, який рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 червня 2018 року був розірваний (а.с.8-12). Згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2019 року легковий автомобіль марки DАЕWOО, модель - LANOS, тип загальний легковий седан - В, чорного кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2008 року випуску та загальний причіп марки ЛЕВ, модель 183121, сірого кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2015 року випуску визнаний об`єктом права спільної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Та [PERSON] , визнано право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля та причепа (а.с.8-12). Позивачка [PERSON] бажає отримати грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки DАЕWOО, модель - LANOS, тип загальний легковий седан - В, чорного кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2008 року випуску та загальний причіп марки ЛЕВ, модель 183121, сірого кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2015 року випуску, виходячи з вартості, зазначеної в рішенні суду від 22.11.2019 року: автомобіля - 53250,54 грн., причепа - 9000 грн., а всього 62250,54 грн. Щодо вказаної вартості відповідач не заперечував, та визнав таку обставину. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі статтею 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно із частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснються у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України (частина третя статті 370 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. При цьому згода інших співвласників на виплату співвласнику, який бажає отримати компенсацію вартості його частки, не є обов`язковою, проте судам під час вирішення справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати, чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які мають (не мають) змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Таким чином, враховуючи, що спірним автомобілем з причепом фактично користується відповідач, спільне володіння та користування ними є неможливим, оскільки вони є неподільними речами, згода інших співвласників на виплату співвласнику, який бажає отримати компенсацію вартості його частки, не є обов`язковою та відсутність відомостей, що виплата [PERSON] компенсації за 1/2 частини спільного автомобіля та причепу становитиме надмірний тягар для [PERSON] , суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частини спірного майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved