Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

04 грудня 2019 року позивач в особі директора Сірохіна О.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] та є абонентом ВО «Костянтиновкатепломережа», проте протягом періоду з 01 жовтня 2010 року по 10 червня 2019 року відповідач оплату за надані позивачем послуги теплопостачання не здійснював, через що виникла заборгованість у сумі 47 514,43 грн. Крім того, через прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути на його користь з відповідача інфляційні збитки в сумі 18 377,59 грн та 3% річних в сумі 4 085,43 грн, а також судовий збір в сумі 1921 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 16 годину 50 хвилин 16 січня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)позивачу. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 16 січня 2020 року, розгляд справи відкладено на 08 годину 45 хвилин 11 лютого 2020 року. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Надав на адресу суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовну заяву потрібно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку № [NUMBER] відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2010 року по 10 червня 2019 року в сумі 47 514,43 гривень, а також інфляційні збитки в сумі 18 377,59 гривень та 3% річних в сумі 4 085,43 гривень (а.с. 4-5). Згідно відповіді начальника відділу з реєстрації місця проживання фіз.осіб Часовоярської міської ради Коцюбинської А. за № 0257/1904 від 12 грудня 2019 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1985 року по теперішній час (а.с. 13). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У силу ст. 526 ЦК України, Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…» позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а відповідач зобов`язаний оплачувати послуги з централізованого постачання у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з теплопостачання. Однак, виходячи з доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 10 червня 2019 року утворилась заборгованість по оплаті цих послуг в розмірі 47 514,43 гривень, що підтверджується наданим позивачем особовим рахунком. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорювався, у зв`язку з чим приймається судом до уваги. Невиконання відповідачем передбачених законом зобов`язань по оплаті отриманих послуг є підставою для стягнення з неї нарахованої суми заборгованості. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Закріплена у частині 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Інфляційні витрати за період з 01 жовтня 2010 року по 10 червня 2019 року складають 18 377,59 гривень, а 3 % проценти річних - 4 085,43 гривень, що підтверджується розрахунком, наданим у особовому рахунку відповідача № 3717, який суд бере до розгляду та вважає таким, що проведений вірно. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 1921 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved