Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

02 вересня 2015 року позивач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №BLAЖГА00053636 від 19.07.2011 року у сумі 44688,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 19.07.2011 між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №BLAЖГА00053636. Відповідачу надано кредит у сум 40\~000 грн. на задоволення поточних потреб, під 15% річних та з терміном повернення кредиту не пізніше 19.07.2014 р. згідно графіку який є невідємною частиною Кредитного договору. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним, тому станом на 17.08.2015 р. заборгованість складає 44688,71 грн., з них: - по поверненню кредиту 10689,19 грн.; - по сплаті відсотків 1202,35 грн.; - по сплаті комісії 0,00 грн.; - штраф за несвоєчасне виконання зобовязань 32797,17 грн. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, надав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, вважає суму штрафу завищеною. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] Олександром було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00053636, відповідно умов якого позивач надав кредит у розмірі 40000 грн. під 15% річних. У випадку невиконання позичальником обовязку, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Вимогами\~ст. 614 ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по поверненню кредиту 10689,19 грн. та по сплаті відсотків 1202,35 грн., тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується стягнення суми штрафу у розмірі 32797,17 грн. суд виходить з наступного. Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. \~В пункті 5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ №33/6/а від 07 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, [PERSON] зареєстрований та постійно мешкає у м. Маріуполі, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. З розрахунку позивача вбачається, що штраф за невиконання відповідачем договору №BLAЖГА00053636 від 19.07.2011 року до 14.04.2014 року був незмінним 108,39, сума штрафу значно зросла 20.04.2015 з 108,39 грн. до 27510,76 грн., на 20.06.2015 склала 29119,41 грн., на 20.07.2015 30743,44 грн., тобто штраф нараховувався незалежно від норм діючого на той момент законодавства. З урахуванням наведеного суд вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні суми штрафу нарахованого після 14.04.2014 року по 20.07.2015 рік, та вважає необхідним стягнути 108,39 грн. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 11999,93 грн. яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 10689,19 грн.; відсотків 1202,5 грн.; штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань 108,39 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial