Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

03 травня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 71926,59 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 1050 грн., витрати на оцінювання збиту у розмірі 1750 грн., витрати на оплату комісійного збору у сумі 1000 грн., а усього 75726,59 грн., а також судовий збір у розмірі 768,40 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 вересня 2017 року [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номерний знак В1306ХІ по вул. Трудовій в смт. Високий Харківського району Харківської області порушив вимоги п.п.10.10.4 Правил дорожнього руху України і допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] було пошкоджено, чим власнику, [PERSON] завдано матеріальної шкоди. На момент ДТП автомобіль [PERSON] був забезпечений договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1882678 від 06.11.2016 року, виданим страхова сумим ПрАТ «СК «Здорово», страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 100 тис грн., франшиза -1000 грн. Згідно звіту №17967-61575 від 06.12.2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] складає 45560,65 грн. Згідно до ремонтної калькуляції звіту на дату її складання вартість ремонту без урахування фізичного ізносу складає 82339,10 грн. Позивач зазначає що він звернувся до ПрАТ «СК «Здорово» із заявою про виплату та надав автомобіль для огляду представнику страховика. 18 грудня 2017 року він отримав від страховика 5000 грн. Оскільки страховиком не покривається завдана шкода у повному обсязі, частину шкоди, яка виходить за межі страхового відшкодування, необхідно покласти на відповідача. Фактична вартість відновлення автомобіля після ДТП на СТО склала 116487,24 грн. Таким чином різниця між фактично витраченими коштами на ремонт автомобіля і страховою виплатою, що підлягає стягненню з відповідача, становить 116487,24 грн.-44560,65=71926,59 грн. Позивач також вказує, що для відновлення свого порушеного права ним були здійснені наступні виплати: витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 1050 грн., витрати на оцінювання збиту у розмірі 1750 грн., витрати на оплату комісійного збору у сумі 1000 грн..Отже просить стягнути з відповідача на свою користь 75726,59 грн. Ухвалою суду від 27 травня 2019 року відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позов до суду не надав. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, у якій зазначив, що позов підтримує повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 04 вересня 2017 року [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номерний знак В1306ХІ по вул. Трудовій в смт. Високий Харківського району Харківської області порушив вимоги п.п.10.10.4 Правил дорожнього руху України і допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] , 2010 року випуску, належить [PERSON] Автомобіль [PERSON] був забезпечений договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1882678 від 06.11.2016 року, виданим страхова сумим ПрАТ «СК «Здорово», страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 100 тис грн., франшиза -1000 грн. Згідно звіту №17967-61575 від 06.12.2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] складає 45560,65 грн. Згідно до ремонтної калькуляції звіту на дату її складання вартість ремонту без урахування фізичного ізносу складає 82339,10 грн. Враховуючи, що спеціальним законом передбачено відшкодування шкоди на підставі оцінки (ст..22), виключно з урахуванням зносу (ст..29) та з відрахуванням франшизи (ст..12), то розмір шкоди, який покривається страховиком становить 45560,65 грн.-1000 грн =44560,65 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно п.12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Фактична вартість відновлення автомобіля після ДТП на СТО склала 116487,24 грн., що підтверджується квитанцією №8 від 19.04.2019 року, актом здачі-прийому виконаних робів №0419/ТОР від 19.04.2019 року та рахунком-фактурою №СФ-0411/19 від 11.04.2019 року. Таким чином різниця між фактично витраченими коштами на ремонт автомобіля і страховою виплатою, що підлягає стягненню з відповідача, становить 116487,24 грн.-44560,65=71926,59 грн. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року, в якій Верховний суд підтримав правовий висновок, викладений у Постанові Верховного суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обовязок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з до прибуткового касового ордеру № 107 від 04.09.2017 року, позивачем сплачено витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 1050 грн.;згідно рахунку на опллату замовлення №6677 від 04 березня 2019 року та акту надання послуг №266 від 04березня 2019 року позивачем сплачено витрати на оцінювання збиту у розмірі 1750 грн.; витрати на оплату комісійного збору у сумі 1000 грн., судовий збір у розмірі 768,40 грн., тобто позивачем понесені витрати, необхідні для розгляду справи, як також підлягають стягненю з відповідача. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved