Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

02.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просив визначити йому додатковий строк протягом трьох місяців для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 03.10.2014 року, мотивуючи тим, що 03.10.2014 року помер його батько [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого він заповів автомобіль марки «ВАЗ -2103» [PERSON], а все інше майно він заповів в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON] При зверненні до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини, та не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як пояснив позивач строк для прийняття спадщини ним був пропущений, у звязку із тим, що він був юридично необізнаний відповідно строків на подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. В судовому засіданні представник Ізмаїльської міської ради Одеської області заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки причини пропуску строку, які були зазначені позивачем не є поважними. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 388332 від 04.10.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 03.10.2014 року. Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], а саме 03.10.2014 року, саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 15.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3-1117, [PERSON] заповів належний йому на праві приватної власності на підставі технічного паспорта АЦ № 160089, виданого Ізмаїльським МРЕВ ДАІ Одеської області 15.10.1985 року, автомобіль марки «ВАЗ -2103», 1975 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Ізмаїльським МРЕВ ДАІ Одеської області 16.10.1987 року [PERSON], а все інше його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному. Згідно до ч.1, 2 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Як було встановлено судом, після померлого 03.10.2014 року [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41714360 від 06.10.2015 року. Приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], позивачу було повідомлено про неможливість заведення спадкової справи після смерті 03.10.2014 року [PERSON], останнє місце проживання якого було: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. П.Морозова, 13, згідно з записами в будинковій книзі від 27.12.1991 року, інших зареєстрованих за цією адресою немає, у звязку із тим, що у встановлений законом строк [PERSON] не звернувся з заявою про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. У пункті 2 роз'яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Враховуючи, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме те, що він був юридично необізнаний про строки прийняття спадщини - не є обєктивними, не переробними, істотними труднощами, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed