Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

04.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Печанівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що в 2004 році він придбав у [PERSON] житловий будинок за адресою: вул. Щорса, буд. №19, с. Паволочка Романівського району Житомирської області, який перейшов їй в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 09 травня 2004 року, без оформлення відповідних документів, так як не було оформлено спадкової справи. За вказаний будинок позивач сплатив для [PERSON] 2000,00 грн. Даний житловий будинок був зареєстрований в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки, особовий рахунок №530, за [PERSON], який був головою двору. Після придбання будинку позивачем було відкрито на своє імя рахунки в Романівському РЕМ та в управлінні газового господарства після підключення будинку до газової мережі. На його звернення до Бердичівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на будинок. Позивач також вказує, що на протязі більше 10 років він разом із сімєю продовжує проживати у будинку, доглядає та утримує його, постійно робить поточний та капітальний ремонт, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується нерухомим майном і земельною ділянкою, на якій знаходиться даний житловий будинок. Позивач посилається на те, що інших осіб, які б мали право на нерухоме майно після смерті [PERSON] крім нього немає, так як єдиний спадкоємець за заповітом [PERSON] постійно проживає в Росії. На звернення до виконавчого комітету Печанівської сільської ради Романівського району про визнання права власності на житловий будинок, позивачеві було рекомендовано звернутись до суду. Згідно вимог позовної заяви позивач [PERSON] на підставі ч.1 ст. 344 ЦК України просив визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований в с. Паволочка по вул. Щорса, буд. №19, Романівського району Житомирської області, за набувальною давністю. В судове засідання 24.06.2015 року надійшла заява представника позивача [PERSON], згідно якої просив слухати справу у відсутності позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON]; позов підтримують повністю та просять його задовольнити; на підтвердження позовних вимог долучають розрахункові книжки на оплату газу за 2007, 2009, 2011 роки та квитанції за 2010 рік. Представник відповідача - Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області в судове засідання 24.06.2015 року не зявився. До суду надійшла заява сільського голови Печанівської сільської ради [PERSON], відповідно до якої позов визнає та просить слухати справу без представника сільської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Так, в судовому засіданні\~ знайшло своє підтвердження, що на підставі запису в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки, особовий рахунок №530, в с. Паволочка вул. Щорса, 19 головою двору був [PERSON], членами двору були: внучка [PERSON], правнук [PERSON]. Правнучка [PERSON], зять [PERSON], який на даний час проживає в [INFO]. Дане стверджується довідкою №315 від 20.05.2015 року, виданою виконавчим комітетом Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області (а.с. 15). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Печанівської сільської ради від 15.07.1996 року, вбачається, що [PERSON] заповідав все своє майно, в тому числі житловий будинок, хлів, [PERSON]. Даний заповіт до дня смерті заповідача не змінювався і не скасовувався. (а.с.7). 09.05.2004 року в м. Ялта смт. Масандра АР Крим помер [PERSON]Й, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АП №039237, виданим повторно відділом РАЦСу Ялтинського міського управління юстиції АР Крим від 10.03.2006 року (а.с. 6). Відповідно до довідки №1092 від 10.11.2004 року, виданої виконавчим комітетом Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області вбачається, що після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину і розпоряджалася спадковим майном [PERSON] (а.с. 12). Позивачем надано розписку про отримання [PERSON] від [PERSON] двох тисяч гривень за продаж житлового будинку по вулиці Щорса, 19 (а.с.8); із акту та довідки Печанівської сільської ради вбачається, що сім»я позивача з 2004 року і по даний час проживають за адресою [INFO] (а.с. 13-14); із розрахункових книжок та квитанцій вбачається, що [PERSON] сплачував за газопостачання в будинку по вул. Щорса, 19 с. Паволочка в 2007-2011роках. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2\~ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1\~ст.344 Цивільного кодексу України \~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, зокрема, договору купівлі-продажу, найму, оренди тощо, виключає застосування набувальної давності. Стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у звязку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стововно правомірності набуття майна. Зі змісту\~ст.344 ЦК України\~випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Таким чином, виходячи зі змісту\~ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об'єктом набувальної давності, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність,\~відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Із роз'яснень п.11 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року вбачається, що враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). В судовому засіданні знайшла своє підтвердження відкритість, давність та безперервність володіння позивачем [PERSON] житловим будинком в с. Палолочка вул. Щорса,19 Романівського району. Однак в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження та не доведено позивачем такі обставини, як відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно вимог позовної заяви позивач [PERSON] посилається на те, що він у 2004 році придбав у [PERSON] житловий будинок, сплативши їй 2000.00грн., що стверджується відповідною розпискою(а.с.8). Із довідки, виданої Печанівською сільською радою за №315 від 20.05.2015 року, слідує, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки, особовий рахунок №530 в с. Паволочка вул. Щорса,19, головою двору був [PERSON], членами двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На даний час [PERSON] проживає в [INFO] (а.с.15). Із заповіту, посвідченого 15.07.1996 року, [PERSON] заповідав своє майно (житловий будинок, хлів) [PERSON]. (а.с.7). Крім того, позивач в позовній заяві посилається на те, що [PERSON], у якої він придбав будинок, постійно проживає в Росії. Із досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що маються особи, які можуть претендувати на спадкове майно та у позивача маються титули (підстави) для набуття права власності на житловий будинок, який він у 2004 році придбав у [PERSON], сплативши їй 2000.00грн., що стверджується відповідною розпискою(а.с.8). Спірний житловий будинок не було визнано безхазяйною річчю, і така процедура не була розпочата. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. Із матеріалів справи вбачається, що фактично на майно, в тому числі житловий будинок, було зроблено заповіт [PERSON] на імя [PERSON], а тому саме вона має бути відповідачем за таким позовом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, за безпідставністю заявлених позовних вимог. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 344 Цивільного кодексу України, та

Outcome: dismissed