Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

02.12.2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Герцаївського районного управління юстиції Чернівецької області 19.07.2001 року, актовий запис № 10. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Починаючи з травня місяця 2018 року сторони проживають окремо. Вважає, що їхня сім'я розпалася по вині відповідача, який за період спільного проживання неодноразово вчиняв сварки, скандали, наносив їй побої. На її неодноразові пропозиції змінити свою поведінку, відповідач не реагує. Тому подальше спільне проживання з відповідачем вважає за неможливе, примирення між ними є неможливим, оскільки останній не бажає змінити свою поведінку, що негативно впливає на її стан та стан їхніх дітей, на їх фізичний та духовний розвиток. Шлюбні відносини не підтримують, тривалий час разом не проживають. Їхнє спільне проживання як подружжя неможливе, а тому просила не надавати термін для примирення, так як спроби примирення в минулому не надали ніяких результатів. Просила суд розірвати укладений між ними шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак від неї надійшла до суду письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та просив позовні вимоги задовольнити. Суд, заслухавши пояснення відповідача, досліджуючи наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Герцаївського районного управління юстиції Чернівецької області 19.07.2001 року, актовий запис № 10. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved