overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

03.02.2014 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною її тітку [PERSON], 1933 року народження, та встановити над нею опіку. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є племінецею [PERSON] У [PERSON] розвинулась психічна хвороба, у зв'язку з чим остання не може самостійно себе обслуговувати, а отже потребує стороннього догляду. Заявниця в судовому засіданні присутня не була, надала на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні її вимог. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні присутня не була, надала на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення заявлених вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання щодо доцільності задоволення заявлених вимог [PERSON], при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із довідкою Серії ВМ76 № 111359 від 12.06.1979 року [PERSON], 1933 року народження, є інвалідом 2 групи (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.1969 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу останній присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.39 Цивільного кодексу України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до проведеної за ухвалою суду амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 26.02.2014 року [PERSON] за своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, отже суд вважає за доцільне визнати [PERSON] недієздатною. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. З подання органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради вбачається, що Жовтнева районна адміністрація Маріупольської міської ради просить призначити [PERSON] опікуном [PERSON] З урахуванням вищенаведеного, суд вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном над недієздатною тіткою [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

03.02.2014 року КС «Аккорд» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Мик9692/1 від 30.01.2008 року, укладеного між КС «Аккорд» та [PERSON], у розмірі 70330,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 30.01.2008 року між КС «Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Мик9692/1, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, розмір яких передбачений умовами договору. Виходячи з умов кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за його користування здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора. При виконанні умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконував, чим порушив терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 03.02.2014 року склала 70330,00 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 10000,00 грн., заборгованість за відсотками - 31029,03 грн., пеня - 10000,00 грн., індекс інфляції - та три відсотки річних - 19300,37 грн. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

03.02.2014 року позивач гр. [PERSON] в особі його представника гр. [PERSON] звернувся з позовом до гр. гр. [PERSON] про стягнення боргу відповідно письмової розписки в сумі 68490 гривень, 3% річних в сумі 3484,54 гривень станом на 30.01.2014 року та судових витрат у справі в розмірі 719,74 гривні за подання позову та 121, 80 гривень за забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідач видав йому розписку 22 березня 2012 року, відповідно до тексту якої надав йому письмове зобов'язання про повернення боргу в сумі 68490 гривень, особисто поставивши дату 21 травня 2012 року, але його не виконав до цього часу.17 лютого 2014 року представник позивача звернувся з письмовим клопотанням про розгляд справи без його участі та надав оригінал розписки, яка приєднана до матеріалів справи. Відповідач гр. [PERSON] позовні вимоги визнав не визнав та вказав, що він мав наміри взяти в борг гроші спочатку в банку, потім в позивача у справі, про що попередньо надав безгрошову розписку, але грошей гр. [PERSON] йому так і не давав, а розписку забрав. На вимогу відповідача повернути розписку або дати грошей, позивач сказав, що гроші дасть тільки в разі нотаріально завіреної розписки, після цього всі розмови про позику були закінченими. Відповідач не розраховував, що позивач використає цю розписку у власних інтересах, тому просить суд в задоволенні позову відмовити. Вислухавши позицію відповідача , який наполягає на відмові в задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Із оригіналу розписки вбачається, що відповідач взяв гроші у гр. [PERSON] та зобов'язався віддати гроші в сумі 68490 гривень до 21.05.2012 року. Беручи до уваги, що оригінал розписки до справи подано представником позивача гр. [PERSON].02.2014 року , суд приходить до висновку, що 68490 гривень не були повернутими саме відповідачем гр. [PERSON] позивачу гр. [PERSON], в тому числі суму в виді 3% річних як зазначену в позові в розмірі 3484,54 гривень, з суми позовних вимог сплачено було і судовий збір, тому , окрім заявленої до стягнення суми, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 841,54 гривень .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 14.02.1998 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. 04.04.2014 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова сторонам було надано строк на примирення до 05.05.2014 року. 05.05.2014 року сторони в судове засідання не зявилися. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 14.02.1998 року, актовий запис № 1, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить про позбавлення батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити в його задоволенні. Представник Служби у справах дітей просила суд позов задовольнити. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному державному утриманні та виховується навчальним закладом КЗ «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» з 30.08.2013 року. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва №2-994/2005 від 04.03.2005 року дитину було відібрано у матері у зв'язку з утворенням несприятливих соціально-побутових умов, що перешкоджає нормальному розвитку дитини та створює загрозу для його здоров'я та життя. Відповідно до акту Очаківської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів про невідвідування матір'ю дитини від11.10.2010 року, за час перебування [PERSON] у школі за період з 31.09.2009 року по 11.10.2010 рік, мати долею дитини не цікавилась, вихованням не займалась, стосунки не підтримувала, не телефонувала, бажання повернути дитину в сім'ю не виявляла. Згідно висновку органу опіки та піклування за час перебування дитини в інтернатному закладі мати долею хлопця не цікавилась, участі у вихованні та утриманні не приймала. Відповідач не має постійного місця роботи, не намагається створити необхідні умови для проживання дитини в родині. Вищевикладене свідчить про те, що відповідач не спілкуються з сином та не підтримує з ним будь-який зв'язок, його життям не цікавиться, жодної участі у вихованні дитини не бере. Крім обставин, викладених в позовній заяві, факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків підтверджуються письмовими доказами, а саме: копією путівки №106 про направлення до інтернату (а.с.3), актом про невідвідування (а.с.9), заявою [PERSON] про неможливість утримувати свого сина (а.с.10), висновком про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.11). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, у відповідності із ст. 164 СК України, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню [PERSON], [INFO], що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно сина. Таким чином, позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.08.2012 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ним створено іншу сім»ю, в якій виховується його малолітній син [PERSON], [INFO], який також потребує матеріальної допомоги. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив стягувати аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, надала згоду на сплату аліментів на її користь в розмірі 1/5 частини. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.08.2012 року у справі №2506/5695/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2012 року і до повноліття дитини. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.10). Відповідно до довідки №19 від 29.01.2014 року відповідач [PERSON], отримав доходи в розмірі 9896 грн. 84 коп. за період з серпня 2013 року по січень 2014 року (а.с.5). Відповідно до ст. 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, що стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів - заборгованості по кредиту в сумі 2090 грн. 00 коп. і судових витрат. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином і завчасно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить ст..224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.10.2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №005-24505-121010, відповідно до якого банк надав відповідачу - держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної вікличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. з лімітом в сумі 1900 грн. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28.11.2013 року становить 2090 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів - заборгованості по кредиту в сумі 2162 грн. 57 коп. і судових витрат. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином і завчасно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить ст..224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.02.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №004-24501-260208, відповідно до якого банк надав відповідачу - держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної вікличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. з лімітом в сумі 3500 грн. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28.11.2013 року становить 2162 грн. 57 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.02.2000 року на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] за кожним по 1/6 частці. 02.12.1999 оку шлюб між [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, атів запис №777 було розірвано. [INFO] [PERSON] помер згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] На день смерті [PERSON] заповіт не скал дано, єдиною особою, яка з ним проживала є позивач. Крім того, іншими спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] За заявою [PERSON] державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної контори було відкрито спадкову справу №472. Постановою державного нотаріуса від 24.01.2014 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки право власності на майно не зареєстровано в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.3 ч. 2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частино 3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речовин прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 цієї статті права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

03.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 1096 грн 95 коп., та 229 грн 40 коп. у відшкодування судових витрат. Позов мотивовано невиконання відповідачем умов договору, в частині повернення тіла кредиту, нарахованих відсотків та комісії. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до положень частини 2 статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 01.02.2008 року відповідач уклала з товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта», правонаступником якого є позивач, договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти № 001-24061-010208, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 3000 грн зі сплатою за користування кредитними коштами 29.9% річних, строком на 12 місяців (а.с. 6 - 9). Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.11.2013 року складає 1096 грн 95 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 252 грн 54 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 330 грн 33 коп., заборгованість по сплаті комісії - 514 грн 08 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою позивача (а.с. 16, 17), правильність якої відповідачем не спростована, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved