Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

02 травня 2018 року позивач звернулась до суду з вимогами до відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просить вимоги задовольнити. Пояснила, що її батьки [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання побудували будинок, який знаходиться по вул. [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO] а [PERSON] померла [INFO] При життя батьки не оформили право власності на будинок, а тому позивач не в змозі оформити спадщину на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] померли відповідно [INFO] та [INFO] ( а.с. 8,9). Згідно з будинковою книгою встановлено, що в будинку [ADDRESS] були зареєстровані з 05 березня 1981 року [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 9-11). Відповідно до інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] м. Малина встановлено, що [PERSON] під будівництво житлового будинку надано земельну ділянку площею 6000 м-2 на підставі рішення виконкому міської ради депутатів від 09 грудня 1976 року № 466. Вироблений поетажний план будинку належного [PERSON] Порядок прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] регулюється ст. 1269 ЦК України , яка передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] після смерті батьків звернулась до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, тобто остання є такою , що прийняла спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Факт належності будинку спадкодавцям ніким не оспорюється і підтверджується дослідженими судом доказами. На час набуття спадкодавцями права власності на житловий будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15 лютого 2018 року. ( а.с.17). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, свідчить про втрату [PERSON] умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved