Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

04 березня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 25005,04 грн. які були стягнені за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 27.02.2017 за № 727, посилаючись на те, що вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 19 травня 2021 року до суду надійшло пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що стягнуті за виконавчим написом грошові кошти зараховані банком в рахунок погашення заборгованості за кредитом, оскільки зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом позивачем не виконуються. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на викладене у письмовому поясненні. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебував виконавчий напис № 727 виданий 27.02.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з [PERSON] борг у сумі 127 175,04 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2020 року, яке набрало законної сили 22.12.2020, визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 27.025.2017 року зареєстрований в реєстрі за № 727 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 125 725,04 грн. за кредитним договором №б/н від 07.04.2011 року, таким, що не підлягає виконанню. При цьому, згідно з відповіддю Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.02.2021 № 9537/107-36/14, при здійсненні виконання виконавчого напису № 727 виданого 27.02.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., з боржника стягнуто зокрема 25005,04 грн. як заборгованість за виконавчим документом. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. В даному випадку, правовою підставою набуття АТ КБ «ПриватБанк» 25005,04 грн., став виконавчий напис нотаріуса № 727 виданий 27.02.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., який визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Відтак, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. Доводи представника відповідача про те, що кредитний договір, на виконання якого було вчинено виконавчий напис, є дійсним, не спростовує факту визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення таких коштів. При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Враховуючи викладене, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved