Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

04 грудня 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 23 лютого 2015 року у розмірі 23551, 53 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. У обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 23 лютого 2015 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено Кредитний договір №260684421, умови якого відповідачем не виконано належним чином та мається заборгованість в загальній сумі 23551, 53 грн. У подальшому кредитором було відступлено право вимоги за даним кредитним договором позивачу. Так, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором на підставі Договору відступлення права вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року, що був укладений з первісним кредитором ТОВ «Центр фінансових рішень», а тому просить про стягнення вказаної заборгованості на його користь, посилаючись на те, що відповідач ігнорує вимоги про сплату боргу в добровільному порядку. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації (а.с. 42), тому з урахуванням приписів ст.223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що відповідно до договору від 23 лютого 2015 року [PERSON] отримав у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредит в сумі 9393 грн. з них витрати на страхування та надання інших послуг - 2623 грн., кредит надано на 36 місяців із щомісячною платою за кредит в сумі 4 %, що становить 375,32 грн., (а.с. 6) та за Додатком до кредитного договору, термін сплати кредиту встановлено 23 лютого 2018 року (а.с. 7-11). Згідно заяв [PERSON] від 23.02.2015 року, останній просив перерахувати кредитні кошти в розмірі 6500 на рахунок АТ «ТАСкомбанк», 29096031050, просив утримати з суми кредиту плату за його надання в розмірі 260 грн., 400 грн - на рахунок ТОВ «майСейфеті, та на перерахування страхового платежу - 2223 грн. (а.с. 8-10). У п. 6 Кредитного договору зазначено, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною процентною ставкою, плата за надання кредиту та плата за управління кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Плата за управління кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). Плата за надання кредиту справляється за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. Проте відповідач порушував умови вказаного Договору та припинив його виконання з квітня 2015 року. За умовами договору (п.4.9) також встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення. Підписанням цього договору позичальник також надав згоду на заміну кредитодавця на нового кредитодавця, що передбачає перехід всіх прав (відступлення всіх прав вимоги) та перехід всіх обов'язків (переведення всіх боргів) кредитодавця до іншої особи. У разі прийняття кредитодавцем рішення про зазначену заміну сторони за цим договором (зазначений перехід прав і обов'язків кредитодавця до іншої особи) додаткова згода від позичальника не вимагається (п. 11 Кредитного договору). Відповідно до умов договору №20170714 від 14.07.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор зобов'язується передати новому кредитору права вимоги, а новий кредитор зобов'язується сплатити грошові кошти та прийняти права вимоги, на умовах, встановлених цим Договором (п. 1.1 Договору) (а.с. 20). Перехід від первісного кредитора до нового кредитора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання сторонами цього Договору (п. 6.2.3 Договору відступлення прав вимоги). Як вбачається з Витягу реєстру боржників від 14.07.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги заборгованості до боржника [PERSON] за договором №260684421 від 23.02.2015 року за загальною сумою боргу 23551,53 грн. (а.с. 23). Згідно довідки ТОВ «Центр фінансових рішень» від 14.07.2017 року (а.с. 16) та розрахунку заборгованості (а.с. 17), станом на 19.07.2017 року заборгованість відповідача становить 23551,53 грн., з яких: 8866,80грн. - заборгованість за кредитом, 1,95 грн. - заборгованість з відсотків; 9991,28 грн. - заборгованість за управління кредитом, 4691,50 грн. - пеня. Отже, прийняті на себе зобов'язання позичальник належним чином не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість у вище вказаному розмірі. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року справа №6-979цс15. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не здійснював погашення кредитної заборгованості ні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»», ні ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з [PERSON] на користь позивача також належить стягнути суму судового збору в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved