Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 87000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28.11.2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 10,8% річних. Відповідно до умов кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, повернення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ауїтентних платежів у розмірі 875,00 доларів США в день сплати ануїтентних платежів. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки. Позивач зазначає, що виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання грошових коштів, при цьому, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, оскільки не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам, а тому позивач звернувся до суду користуючись наданим правом дострокової вимоги про повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій і просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по кредиту, яка станом на 25.11.2013 року становить 700114,20 грн., а також судові витрати понесені позивачем у зв'язку зі сплатою судового збору. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11085344000. За змістом укладеного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 87000,00 грн. доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 28.11.2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10,8% річних. Відповідно до умов кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, повернення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ауїтентних платежів у розмірі 875,00 доларів США в день сплати ануїтентних платежів. При цьому, відповідальність позичальника за невиконання умов договору передбачена розділом 8 договору про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення зобов'язань позичальника за вказаним вище договором кредиту, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №67215 від 28.11.2006 року. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним вище договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 25.11.2013 року виникла заборгованість на загальну суму - 700114 грн. 20 коп. (за курсом НБУ станом на 25.11.2013 року - 799,30 грн. за 100 доларів США), розрахована позивачем та перевірена судом, яка складається з: - 639768,75 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; - 52330,73 грн. - заборгованість по простроченим проентам за користування кредитом; - 3738,72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 4276,00 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості. При цьому, суд вважає законними вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості, враховуючи, що відповідачкою [PERSON] в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за договором по надання споживчого кредиту, було укладено з позивачем договір поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що укладеним договором поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору і поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі що і позичальник (за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штраф, пеня) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань), вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості в тому числі з поручителя є законними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved