Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

03 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 усіх видів заробітку відповідача щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 грудня 2018 року та до досягнення повноліття дитиною. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що з 14 травня 1998 року розірвано шлюб між ним та відповідачем, але вони продовжували проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалось, сторони проживають окремо. З березня 2018 року дитина проживає разом із батьком. Відповідач не надає допомоги на утримання сина, хоча має можливість надавати допомогу на утримання дитини за своїм матеріальним та фізичним станом. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, розгляд якої проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року відмовлено відповідачу [PERSON] у прийнятті її зустрічного позову до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Шевченківської державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір'ю. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.8). З матеріалів справи убачається, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом з батьком - [PERSON] (а.с.26). За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною від 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], суд враховує вік, стан здоров'я дитини, та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем спроможна надавати матеріальну допомогу, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Інших дітей або непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено. А тому, позовні вимоги щодо стягнення із [PERSON], [INFO], аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved