Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

03.11.2016 року до суду із даною позовною заявою звернулася [PERSON]. Посилалася на те, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом № 921 від 21.07.2009 р., виданим Турківською державною нотаріальною конторою, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23417506 від 28.07.2009 року їй, [PERSON], на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої частини будинку є [PERSON]. Між ними як співвласниками майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу володіння, користування, утримання та збереження майна, і згоди про спосіб виділення в натурі частки із спільного майна не досягнуто. Частині будинку, що належить їй, рішенням виконавчого комітету від 18.05.2010 року № 81 присвоєна окрема адреса - [ADDRESS]. В будинку, крім того, облаштовано окремий вхід. Згідно з технічним паспортом, складеним 30.08.2012 року Самбірським МБТІ на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS], загальна площа частини будинку, що належить їй, становить 64,1 кв.м. Частка, яку вона просить виділити їй, є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий згідно із зазначеним технічним паспортом. Отримати згоду та досягнути домовленості зі співвласником щодо виділу в натурі частки житлового будинку через погані стосунки між ними неможливо. Просила суд виділити їй в натурі її частку зі спільного майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який належить їй. В судовому засіданні позивачка позов уточнила: просить суд виділити їй в натурі її 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS], де вона фактично проживає, у вигляді кімнати (літ. 1-2) площею 15,6 м.кв., кімнати (літ. 1-1) площею 13,5 м.кв. та кімнати (літ. 1) площею 6,1 м.кв.; позов підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні представниця відповідачки, [PERSON], позов визнала частково і пояснила, що відповідачка не заперечує проти виділення позивачці її частки, яку вона фактично займає, та припинення права спільної часткової власності на житловий будинок, однак вони не згідні сплачувати судовий збір, оскільки вважають, що даний спір можна було вирішити добровільно через нотаріуса шляхом укладення відповідної угоди. В судове засідання представник виконкому Турківської міської ради Львівської області не прибув, позов підтримав письмово, просить справу розглянути за його відсутності. Вислухавши позивачку, представницю відповідачки, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що сторони є співвласниками одного будинку та зареєстровані в цьому будинку за адресою: [ADDRESS]. Обом на праві спільної часткової власності належить по 1/2 ідеальній частині спільного житлового будинку. Згідно з рішенням виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 18.05.2010 року № 81 половині житлового будинку, якою користується [PERSON], присвоєна окрема адреса - [ADDRESS]. В будинку облаштовано окремий вхід. Між [PERSON] та [PERSON], як співвласниками одного житлового будинку виникають непорозуміння з приводу володіння, користування, утримання та збереження цього майна, і згоди про спосіб виділення в натурі частки зі спільного майна досягнуто не було. В 2012 році позивачка вже зверталася до суду із позовом про реальний розподіл спільного житлового будинку, однак рішенням колегії суддів Судової палати у цівільних справах Апеляційного суду Львівської області від 20.01.2015 року у реальному розподілі будинку відмовлено, так як відповідачкою самочинно збудовані окремі приміщення. На даний час реальний розподіл будинку не проведений. У зв'язку із напруженими стосунками між співвласниками є необхідність у виділенні позивачці її частини житлового будинку в натурі, що є можливим із технічної точки зору згідно із висновком судової інженерно-технічної експертизи № 3712/3713/3714 від 28.02.2014 року. Наведені вище обставини підтверджуються: паспортом позивачки [PERSON] серії [NUMBER], виданим Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 20.08.1997 року; копією свідоцтва про право на спадщину від 21.07.2009 року; копією витягу про реєстрацію права на нерухоме майно № 23417506 від 28.07.2009 року; копією витягу про реєстрацію свідоцтва про право на спадщину в Спадковому реєстрі № 20709850 від 21.07.2009 року; матеріалами цивільної справи № 1325/1093/2012 (провадження 2/458/3/2014). Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Враховуючи наведені вище обставини справи та вимоги закону, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, оскільки передбачнені законом інші можливості для вирішення проблеми щодо незалежного від іншого співвласника користування та розпорядження своїм майном у неї відсутні. Вважаючи на те, що позивачка є ініціатором даного позову, не погодилася на вирішення даного спору шляхом укладення нотаріально посвідченого договору, а також те, що виділ частки зі спільного майна здіійнюється на її користь, стягнення половини судового збору із іншого співвласника на її користь не підлягає. На підставі наведеного вище та

Outcome: partial