Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

04.11.2013 р. позивач звернулась до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу в якому вказала, що з 28.09.2002 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], [INFO] Від спільного подружнього життя сторони мають дочку: [PERSON], [INFO] Мотивуючи свої вимоги [PERSON] у позові вказала, що шлюб виявився невдалим, чоловік зловживає спиртними напоями, на даний час сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Сімя розпалась остаточно та примирення вважає неможливим, оскільки ні хто із сторін цього не бажає. Спору щодо місця проживання та утримання спільної дитини немає. Обґрунтовуючи предявлений позов додала, що сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, обовязки і побут. Сторони у судове засідання 22.01.2014 р. не зявились. Позивач надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її особистої участі, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду не заперечувала. /а.с. 14/ Відповідач про час та місце розгляду даної справи був завчасно повідомлений судом у відповідності до норм ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим листом у звязку із закінченням терміну зберігання. /а.с. 10-11/ Щодо поважності причин відсутності, суд не повідомляв. Враховуючи неявку сторін у судове засідання, а також те, що у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу за їх відсутності на підставі наявних доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст.ст. 158, 169, 197 і 224 ЦПК України. /а.с. 15/ Суд, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні юридичні факти і відповідні їм правовідносини. Зі змісту копії свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 108838 вбачається, що 28.09.2002 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за № 1561. Дружині присвоєно прізвище «Плисак». /а.с. 4/ Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 5/ Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із січня 2013 року сторони проживають окремо та повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обовязки і побут. Подальше збереження шлюбу протирічить їхнім інтересам, умов для примирення немає. Враховуючи ступінь конфліктних відносин і причини припинення шлюбних відносин, суд приходить висновку, що вживати заходів на примирення подружжя не доцільно. Всебічно зясувавши обставини справи, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки сторони не змогли створити нормальну сімю, втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, підтримки і взаємодопомоги у родині немає, проживають окремо, а тому морально правові основи шлюбу відсутні. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 229,40 грн. підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved