Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

02.10.2018 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. На обґрунтування вимог [PERSON], посилається на те, що на праві приватної власності йому належить 3/20 частки домоволодіння [ADDRESS]. Згідно з інформацією «Про кількість зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб» від 19.09.2018 року №11-126-1182 відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані чотири особи, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] є його донькою, а [PERSON] є його онуком, досить тривалий час зазначені особи в будинку не мешкають та не сплачують комунальні послуги. У зв'язку з чим, просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. 03.10.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача. 18.10.2018 р. на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.03.2012 року і по теперішній час. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29.10.2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила,про дату, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутністю або відзив суду не надходив, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16999627 від 11.12.2007 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності 7-1065 на праві приватної власності належить 3/20 частки будинку [ADDRESS]. Згідно з інформацією «Про кількість зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб» від 19.09.2018 року №11-126-1182 відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані чотири особи, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до акту виданого головою КСН «Новоселівка» 21.09.2018 року про фактичне місце проживання, [PERSON], [INFO] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд вважає, що вимога позивача щодо визнання малолітнього [PERSON] особою, яка втратила право користування за відсутністю письмового висновку органа опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради не підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про визнання [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач більше року не проживає у спірному домоволодінні, останній добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.19 СК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: partial