Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

02 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що з 26.12.2008 по 26.10.2010 позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Старобільського районного суду від 26.10.2010 шлюб між сторонами було розірвано, та стягнено аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, починаючи з 21 червня 2010 року. У Радомишльському районному відділі державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 383334188 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, та станом на 21.11.2017 заборгованість по сплаті аліментів складає 15089,80 грн. Рішенням Старобільського районного суду від 06.06.2018 було збільшено мінімальний розмір аліментів на утримання сина до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, починаючи з 22 листопада 2017 року. На виконання вищевказаного рішення у Радомишльському районному відділі державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 60162662 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, та станом на 30.06.2020 заборгованість по сплаті аліментів за даним виконавчим провадженням складає 4777,50 грн. Сума пені по несплаті аліментів по виконавчому провадженню № 383334188 за період з 16 жовтня 2019 року по 30 червня 2020 року складає 38931,68 грн.; по виконавчому провадженню № 60162662 за період з 11 грудня 2019 року по 30 червня 2020 року складає 10371,90 грн. В даний час позивач разом з сином, та донькою від другого шлюбу проживає в м. Кривому Розі. Посилаючись на вищевикладені обставини, просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по двох виконавчих провадженнях. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, просить суд відмовити позивачу в позові. Як на підставу заперечень посилається на те, що в нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів, він сумлінно виконує свій обов`язок щодо сплати аліментів. Відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням надати банківські реквізити рахунку на який повинні були надходити аліменти на утримання сина, однак остання його вимогу ігнорувала. Крім того, позивачем не надано розрахунку неустойки (пені), тому вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Представник відповідача Жигадло С.П. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 26.12.2008 позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та свідоцтвом про народження (а.с.10, 15). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 26.10.2010 шлюб між сторонами розірвано (а.с.11), та після повторної реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на [PERSON] (а.с.12). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 26.10.2010, стягнено з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2010, до повноліття дитини (а.с.19). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 06.06.2018, збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2017, до повноліття дитини (а.с.13-14). Згідно довідки квартального комітету № 73 від 29.06.2020, [PERSON] проживає разом з [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Станом на 30.06.2020 по виконавчому провадженню № 601662662 загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] становить 4777,50 грн., та станом на 21.11.2017 по виконавчому провадженню № 383334188 заборгованість по сплаті аліментів становить 15089,80 грн., що підтверджується розрахунками (а.с.22-23). Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. При цьому за змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до\~ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Норма статті 196 СК України\~не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла відображення в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц. Позивачем проведено розрахунок пені за несвоєчасну плату аліментів по виконавчому провадженню № 601662662, за яким розмір неустойки за період з 11.12.2019 по 30.06.2020 становить 10371,90 грн., та по виконавчому провадженню № 383334188, розмір неустойки за період з 16.10.2019 по 30.06.2020 становить 38931,90 грн. Однак, враховуючи те, що сума неустойки не може перевищувати розмір самої заборгованості, тому зменшується по виконавчому провадженню № 601662662 до 4777,50 грн., та по виконавчому провадженню № 383334188 до 15089,80 грн. Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статі 196 СК України. Заперечення відповідача не знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, оскільки судом встановлено, що у останнього наявна заборгованість по сплаті аліментів за тривалий період, а посилання на відсутність банківських реквізитів рахунку на які слід було сплачувати аліменти, як на думку суду не є підставою несплати загальнообов`язкових платежів на утримання неповнолітньої дитини, та не позбавляє можливості відповідача сплачувати аліменти іншим допустимим способом. З огляду\~на викладене,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~часткового задоволення\~позову,\~тому з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~пеня за\~прострочення сплати\~аліментів за\~двома виконавчими\~провадженнями.\~ Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial