Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

02.08.2018 р. заявлено позов, у якому позивач [PERSON] зазначила, що з 27.04.1996 р. вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них 23.05.2004 р. народився син [PERSON], самостійно утримувати малолітнього сина вона не має можливості, відповідач добровільно свій обовязок по утриманню свого малолітнього сина не виконує, хоча має таку можливість, а тому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2018\~р. і до його повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути у її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів, заявила про ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача (а.с.25). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявив, відповідно до ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.15,23). Оскільки належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач у судові засідання не з'явився жодного разу, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи, відзиву, а позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, тому відповідно до ст.\~280 ЦПК України, суд вважав необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення про, що 24.09.2018\~року постановив ухвалу. З урахуванням письмової позиції позивача та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] [INFO], але добровільно законного обовязку по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує, хоча має таку можливість, а тому зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2018\~р. і до його повноліття. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181, 182 ч. 2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обовязку по утриманню свого малолітнього сина, чим порушує його права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду, підтверджуються ще й такими доказами: - довідкою виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області № 3716 від 01.08.2018 р., видана [PERSON], про те, що її сім?я складається з 4 осіб: чоловік [PERSON] [INFO], дочка [PERSON] [INFO], та син [PERSON][INFO] (а.с.6); - свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 054952 від 06.02.2001 р., відповідно до якого 27.04.1996 р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4); - свідоцтвом про народження серії І-АМ № 241094 від 04.02.2012 р., з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] 23.05.2004 р.н.(а.с.5). З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору та на користь [PERSON] кошти витрачені на правничу допомогу в сумі 500 (пятсот) грн.

Outcome: approved