Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

04.02.2015р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд визнати недійсним договір іпотеки від 09.09.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4953, укладений між ВАТ «Златобанк», правонаступником якого є ПАТ «Златобанк» та [PERSON] (а.с. № 2 6). В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 12.08.2008р. між ВАТ «Златобанк», правонаступником якого є ПАТ «Златобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 004/08/CL. Згідно п. 1.1 кредитного договору банк відкриває позичальнику кредитну лінію для споживчих потреб з лімітом кредитування 2 600 000 дол. США. Для забезпечення виконання Кредитного договору № 004/08/CL від 12.08.2008р., укладеного між АТ «Златобанк» та [PERSON] було передано в іпотеку майно як предмет застави, а саме: Іпотечний договір від 09.09.2008р., укладений між АТ «Златобанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4953. Згідно пункту 1.2 [PERSON] Іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, будівля магазину, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, буд. 6А. Предмет іпотеки включає в себе будівлю магазину (літ. А-2, А1-1 А11-1) загальною площею 280,60 кв.м., ганки (літ. а, а1), літній майданчик (літ. А2), теплопункт (літ. Б), навіс (літ. В), огорожа 1,2. 24.06.2009р., 08.10.2010р., 30.08.2011р., 30.08.2012р., 24.04.2013р. АТ «Златобанк» та [PERSON] уклали Додаткові договори до вказаного [PERSON] іпотеки, які були посвідчені приватним нотаріусом КМНО [PERSON] та зареєстровані в реєстрі за відповідними номерами (Додатковий договір від 24.06.2009р. - за реєстровим № 1910; від 08.10.2010р. - за реєстровим № 2717; від 30.08.2011р. - за реєстровим № 505; від 30.08.2012р. - за реєстровим № 605; від 24.04.2013р. - за реєстровим № 48). Вказаний договір іпотеки забезпечує виконання, боржника [PERSON] зобовязань, що випливають з укладеного між іпотекодержателем ВАТ «Златобанк» та [PERSON] Кредитного договору № 004/08/CL від 12.08.2008р. Із змісту [PERSON] іпотеки та Додаткових угод до нього вбачається, що вказаний правочин було укладено з грубим порушенням законодавства України, а саме: ч. 3 ст. 203 ЦК України, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину наявність волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Проте, як зазначає позивач, йому не було відомо про те, що від його імені та на його майно було укладено Договір іпотеки. Договір іпотеки підписували інші особи, а саме: [PERSON] та [PERSON] Однак, своєї згоди на укладення вищенаведеного договору, як зазначає позивач, він не надавав. Так, підпис в [PERSON] іпотеки засвідчу є наявність волі іпотекодавця до настання відповідних правових наслідків, однак відповідний підпис, який виявляє таку згоду позивача відсутній. Окрім того, як вбачається з [PERSON] іпотеки, при укладанні договору не дотримано вимог письмової форми договору, в частині суперечностей змісту правочину актам цивільного законодавства. Згідно ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови, зокрема опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстрації дані, у тому числі кадастровий номер. Так, Договір іпотеки від 09.09.2008р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4953 не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про іпотеку» та не містить кадастрового номеру обєкту, що надавалися в іпотеку. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 05.02.2015р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по цивільній справі № 201/1587/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Златобанк» (треті особи [PERSON], Приватний нотаріус КМНО [PERSON], Приватний нотаріус КМНО [PERSON]А.) про визнання договору іпотеки недійсним (а.с. № 22). 13.10.2015р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Златобанк» (треті особи [PERSON], Приватний нотаріус КМНО [PERSON], Приватний нотаріус КМНО [PERSON]А.) про визнання договору іпотеки недійсним було залишено без розгляду (а.с. № 159). 17.11.2015р. ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2015р. про залишення позову без розгляду було скасовано та справу передано до суду першої інстанції для подальшого розгляду (а.с. № 199). Ухвалою суду від 17.12.2015р. в задоволені клопотання про відвід головуючої по справі представнику позивача було відмовлено (а.с. № 212-213, 217). Судові засідання по справі, які призначалися на 17.12.2015р., 02.02.2016р. та 29.02.2016р., не відбулися по причині неявки представника позивача або внаслідок повернення конвертів із судовою повісткою з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» або надходження до суду його клопотань про відкладення розгляду справи, за умови відсутності на той час заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. № 205, 216, 224 , 226, 228, 233, 234 ). 06.04.2016р. представник позивача [PERSON] (довіреність від 17.01.2015р. а.с. № 157) в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання в якому просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, про що повідомити за адресою для листування, а у разі неможливості відкладення розгляду справи, просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача (а.с. № 243). 06.04.2016р. представник відповідача [PERSON] (довіреність від 01.04.2016р. а.с. № 249) в судове засідання не зявилася, надала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу за відсутності представника АТ «Златобанк» та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 248). В цій же заяві представник відповідача відкликав раніше направлене до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити [PERSON] в його позові. Обґрунтування правової позиції банку було викладено у поданих її представниками письмових запереченнях (а.с. № 28 29, 63 64) та полягало у наступному. 12.08.2008р. між АТ «Златобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 004/08/CL з наданням кредитного лінії з лімітом кредитування 2 600 000 дол. США. В якості забезпечення виконання Кредитного договору № 004/08/CL від 12.08.2008р. між відповідачем та позивачем було заключено Договір іпотеки від 09.09.2008р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4953. 24.06.2009р., 08.10.2010р., 30.08.2011р., 30.08.2012р. та 24.04.2013р. до вищевказаного [PERSON] іпотеки були внесені зміни відповідно до чинного законодавства України. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань по Кредитному договору. Відповідач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до позивача. 20.01.2015р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення, яким позов АТ «Златобанк» було задоволено повністю (справа № 200/18795/15-ц, суддя Кудрявцева Т.О.), а саме було звернено стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 14.08.2008р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] і зареєстрованим в реєстрі за № 3142, який належить [PERSON] та стягнення на предмет іпотеки за [PERSON] іпотеки, посвідченим 09.09.2008р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 4953, який належить [PERSON] Незважаючи на тривале виконання умов [PERSON] іпотеки позивачем, він звернувся до суду, зазначивши, що Договір та Додаткові угоди укладені з грубим порушенням законодавства України, а саме: ч. 3 ст. 203 ЦК України, у звязку з відсутністю вільного волевиявлення учасника правочину, яке повинно відповідати його внутрішній волі. Таке твердження позивач аргументує тим, що як Договір іпотеки підписували інші особи, а саме [PERSON] та [PERSON], яким позивач на укладення такого договору згоди не надавав. Таке твердження позивача не відповідає дійсності. Так, 10.06.2008р. позивачем була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим № 1386 на уповноваження [PERSON] на підписання договорів іпотеки, предметом яких є будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, буд. 6а та будівлі і споруди, розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 207 в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] на умовах, самостійно узгоджених представником. Окрім того, 15.06.2009р. позивачем була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим номером № 695 на уповноваження [PERSON] на підписання будь-яких змін/доповнень та/або укладення додаткової угоди до договору іпотеки 09.09.2008р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 4953, предметом яких є будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, буд. 6а, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором № 004/08/CL від 12.08.2008р. Також 23.08.2012р. позивачем була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим номером 1742 на уповноваження [PERSON] на підписання та самостійне визначення умов будь-яких договорів про внесення змін до [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 4953, предметом яких є будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, 6а, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором № 004/08/CL від 12.08.2008р. Враховуючи вищевикладене, сторона відповідача вважає, що позивач вводить в оману суд, оскільки від його імені діяв представник, який мав достатні повноваження для підписання як [PERSON] іпотеки, так і змін до нього. Також, в позовній заяві позивач зазначив, що Договір іпотеки від 09.09.2008р. був укладений всупереч вимогам ст. 18 Закону України «Про іпотеку», оскільки не містить кадастрового номера об'єкту, що надавався в іпотеку. Сторона відповідача вважає таке твердження позивача необґрунтованим та помилковим з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, Договір іпотеки, укладений між позивачем та відповідачем 09.09.2008р. На момент укладення даного [PERSON] України «Про іпотеку» діяв в редакції від 12.05.2006р., в якому були інші вимоги до [PERSON] іпотеки, а саме згідно п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону (на недотримання якої посилається позивач). Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. Окрім того, зазначаємо, що сама земельна ділянка не передавалась в іпотеку, а що стосується відомостей про неї, то вони зазначалися у звязку з розміщенням предмету іпотеки на такій ділянці. Згідно п. 1.8 [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р. зазначено, що предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці, орендованій ТОВ «Торгова група «Планета» - продавцем предмета іпотеки за договором купівлі продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] 03.02.2006р. за реєстровим № 232, на підставі [PERSON] оренди землі від 14.08.2004р., зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, про що вчинено відповідний запис від 14.09.2004р. за № 5624. Детальний опис земельної ділянки, визначений в п. 1.2 [PERSON]. Сторони дійшли згоди, що при підписанні [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р. опис предмета іпотеки, зокрема, опис земельної ділянки достатній для ідентифікації і вимога, зазначена п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» сторонами виконана. При підписанні оскаржуваного [PERSON] відповідачу та нотаріусу були передані копії відповідних договорів, які підтверджували право позивача на земельні ділянки. Посилання позивача на те, що як підписання так і виконання [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р. не відповідає його волі є неправомірними та не відповідають дійсності, оскільки позивач протягом всього строку дії даного [PERSON] виконував його умови, тим самим додатково підтвердив обовязковість його умов. На виконання п. 3.4.5 [PERSON], як позивач, так і відповідач здійснювали спільно перевірки наявності, стану та умов зберігання предмета іпотеки, що підтверджується відповідними актами перевірки, з якими безпосередньо ознайомлений позивач. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся (а.с. № 229, 245). Приватний нотаріус КМНО - [PERSON] в судове засідання не зявився, надавав до суду клопотання, в якому зазначив наступне. За змістом позову позивач оскаржує Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], від 09.09.2008р., зареєстрований в реєстрі за № 4953 із змінами від 24.06.2009р., 08.10.2010р., 30.08.2011р., 30.08.2012р.та 24.04.2013р., що забезпечував виконання зобовязань за Кредитним договором від 12.08.2008р. № 004/08/CL, укладений між АТ «Златобанк» та [PERSON] Враховуючи, що ним не посвідчувався оскаржуваний договір іпотеки та те, що у нього відсутні документи, що стосуються оскаржуваного договору, приватний нотаріус просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. № 210). Приватний нотаріус КМНО - [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулась (а.с. № 231, 246). З метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з огляду на чисельні неявки сторони позивача в судові засідання, а також наявної згоди представника позивача про можливість розгляду справи за його відсутності, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін та згідно наявних в матеріалах справи доказів. З урахуванням чисельних неявок представника позивача в судові засідання по справі, суд ухвалою від 06.04.2016р. (без виходу до нарадчої кімнати) відмовив представнику позивача у відкладені розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та положень ст. 169 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглянув справу за відсутністю сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. З урахуванням тих обставин, що думка відповідача щодо невизнання ним позовних вимог буде врахована при розгляді справи поряд з іншими доказами, суд вважає за можливе винести рішення на загальних засадах ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Нормою ст. 3 вказаного Закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотеко держателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Частиною 3 ст. 244 ЦК України закріплено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Статтею 248 ЦК України встановлено, що представництво за довіреністю припиняється у разі: закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; припинення юридичної особи, яка видала довіреність; припинення юридичної особи, якій видана довіреність; смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. Також представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність. Згідно ст. 249 ЦК України встановлено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Законом може бути встановлено право особи видавати безвідкличні довіреності на певний час. Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.08.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Златобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Златобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №004/08/CL, згідно п. 1.1 якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію для споживчих потреб з лімітом кредитування 2 600 000 грн. дол. США (а.с. № 7 9, 76 79). Відповідно до п. 1.2, 1.3 Кредитного договору кредитні кошти надаються строком по 11.08.2010р. і за користування ними встановлюється плата у розмірі 16% річних. 10.06.2008р. позивачем була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1386 на уповноваження [PERSON] на підписання договорів іпотеки, предметом яких є будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, буд. 6а та будівлі і споруди, розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 207 в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] на умовах, самостійно узгоджених представником. Довіреність видана на один рік та дійсна до 10.06.2009р. (а.с. № 30). 09.09.2008р., для забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору №004/08/CL від 12.08.2008р., ВАТ «Златобанк» та [PERSON] (в особі його представника [PERSON] за довіреністю від 10.06.2008р., посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1386) уклали Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4953 (а.с. № 10 13). Згідно п. 1.2 донного [PERSON] іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: не житлова будівля, будівля магазину, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, буд. 6а. Предмет іпотеки включає в себе: будівлю магазину (літ. А-2, А1-1, А11-1) загальною площею 280,60 кв.м., ганки (літ. а, а1 ), літній майдан (літ. а2), теплопункт (літ. Б), огорожа № 1,2. 15.06.2009р. позивачем була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 695 на уповноваження [PERSON] на підписання будь-яких змін/доповнень та/або укладення додаткової угоди до [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 4953, предметом яких є будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, буд. 6а, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором № 004/08/CL від 12.08.2008р. Довіреність видана на три роки з правом передоручення та дійсна до 15.06.2012р. (а.с. № 31). 24.06.2009р. АТ «Златобанк» та [PERSON] (в особі його представника [PERSON] за довіреністю від 15.06.2009р., посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 695) уклали Додатковий договір до [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1910 (а.с. № 14). 08.10.2010р. АТ «Златобанк» та [PERSON] (в особі його представника [PERSON] за довіреністю від 15.06.2009р., посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 695) уклали Додатковий договір до [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2717 (а.с. №15). 30.08.2011р. АТ «Златобанк» та [PERSON] (в особі його представника [PERSON] за довіреністю від 15.06.2009р., посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 695) уклали Додатковий договір до [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 505 (а.с. № 16). 23.08.2012р. позивачем була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1742 на уповноваження [PERSON] на підписання та самостійне визначення умов будь-яких договорів про внесення змін до [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 4953, предметом яких є будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, 6а, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором № 004/08/CL від 12.08.2008р. Довіреність видана на три роки без права передоручення та дійсна до 23.08.2015р. (а.с. № 32). 30.08.2012р. АТ «Златобанк» та [PERSON] (в особі його представника [PERSON] за довіреністю від 23.08.2012р., посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1742) уклали Додатковий договір до [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 605 (а.с. № 17). 24.04.2013р. АТ «Златобанк» та [PERSON] (в особі його представника [PERSON] за довіреністю від 23.08.2012р., посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1742) уклали Додатковий договір до [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 48 (а.с. № 18). Згідно п. 5.1 [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р. іпотеко держатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадках невиконання основного зобовязання або порушення порядку його виконання та в інших випадках, передбачених Основним зобовязанням, цим [PERSON] та чинним законодавством України. Відповідно до п. 5.2 [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р. у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених цим [PERSON], іпотекодержатель має право вимагати дострокового погашення заборгованості від боржника та/або іпотекодавця за Основним зобовязанням, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. 20.01.2015р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення, яким позов АТ «Златобанк» було задоволено повністю (справа № 200/18795/15-ц, суддя Кудрявцева Т.О.), а саме було звернено стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 14.08.2008р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованим в реєстрі за № 3142, який належить [PERSON] та стягнення на предмет іпотеки за [PERSON] іпотеки, посвідченим 09.09.2008р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 4953, який належить [PERSON] (а.с. № 65 75). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Вирішуючи позовні вимоги по суті, судом було встановлено наступне. Позивачем були видані три довіреності, зі змісту яких вбачається, на які саме дії останній уповноважує свої представників [PERSON] та [PERSON], а саме на укладання з ВАТ «Златобанк» від його імені договору іпотеки та додаткових угод до нього (задля забезпечення виконання вимог за Кредитним договором № 004/08/CL від 12.08.2008р., укладеним між ВАТ «Златобанк» та [PERSON]П.), предметами яких є нерухомі об'єкти, що розташовані за адресами: пров. Урицького, буд. 6а у м. Дніпропетровську та вул. Героїв Сталінграда, буд. 207 у м. Дніпропетровську. З огляду на що суд критично ставиться до тверджень позивача, що [PERSON] не було відомо, про те, що від його імені та на його майно був укладений Договір іпотеки та додаткові угоди до нього. Окрім цього, якщо позивач, при наданні вказаних вище довіреностей на представлення своїх інтересів [PERSON] та [PERSON] все ж таки не розумів та не усвідомлював всіх наслідків своїх дій, [PERSON] не був обмежений у праві звернутися до суду з відповідним позовом про визнання довіреностей недійсними. Так, станом на момент розгляду даної справи судом, стороною позивача не було надано суду жодних доказів на підтвердження фактів, викладених у поданому ним позові. Довіреності, якими позивачем було уповноважено [PERSON] та [PERSON] на представлення своїх інтересів, укладені відповідно до вимог діючого на той час законодавства, були чинні, позивачем не відзивалися та не були скасовані в судовому порядку або визнані недійсними, а отже суд не вбачає жодних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Крім того, судом було встановлено, що Договір іпотеки було укладений між позивачем та відповідачем - 09.09.2008р. На момент укладення даного [PERSON] України «Про іпотеку» діяв в редакції від 12.05.2006р. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону, в редакції від 12.05.2006р. (на недотримання якої посилається позивач), іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. Як вбачається зі змісту спірного [PERSON] іпотеки, земельна ділянка (на якій розташовано предмет іпотеки) не передавалась в іпотеку, а що стосується відомостей про неї, то вони зазначалися у звязку з розміщенням предмету іпотеки на такій ділянці. Згідно п. 1.8 [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р. зазначено, що предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці, орендованій ТОВ «Торгова група «Планета» - продавцем предмета іпотеки за договором купівлі продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 03.02.2006р. за реєстровим № 232, на підставі [PERSON] оренди землі від 14.08.2004р., зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, про що вчинено відповідний запис від 14.09.2004р. за № 5624. Детальний опис земельної ділянки, визначений в п. 1.2 [PERSON]. Сторони дійшли згоди, що при підписанні [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р. опис предмета іпотеки, зокрема, опис земельної ділянки достатній для ідентифікації і вимога, зазначена п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» сторонами виконана. Крім того, при підписанні оскаржуваного [PERSON] відповідачу та нотаріусу були передані копії відповідних договорів, які підтверджували право позивача на предмети іпотеки, розташовані на відповідних земельних ділянках. На виконання п. 3.4.5 [PERSON], як позивач, так і відповідач здійснювали спільно перевірки наявності, стану та умов зберігання предмета іпотеки, що підтверджується відповідними актами перевірки, з якими безпосередньо ознайомлений позивач (а.с. № 33 38). А тому посилання позивача на те, що як підписання, так і виконання [PERSON] іпотеки від 09.09.2008р. не відповідає його волі не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач протягом всього строку дії даного [PERSON] виконував його умови, чим додатково підтвердив свою обізнаність та згоду з укладеним [PERSON] іпотеки та додатковими угодами до нього. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог до про визнання договору іпотеки недійсним, з підстав їх незаконності та необґрунтованості. Позивач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не довів обґрунтованість своїх позовних вимог. При розгляді справи судом також враховано, що представник позивача, як при першому розгляді справи в суді першої інстанції (до ухвали суду від 13.10.2015р. про залишення позовних вимог без розгляду а.с. № 159), та і при повторному розгляді справи після скасування ухвали суду від 13.10.2015р., недобросовісно користується своїми процесуальними правами, фактично затягує розгляд справи за своїм же позовом. Так, з 21.05.2015р. жодного разу не з,явився до судових засідань, доказів в обґрунтування позовних вимог не надавав, лише подавав клопотання про витребування доказів (до речі й тих, які знаходяться саме у сторони позивача (а.с. № 120-121), відкладення розгляду справи, а також заяву про відвід головуючої по справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги те, що в задоволені позовних вимог відмовлено, суд не находить підстав для розподілу понесених позивачем судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed