Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

02 липня 2015 року позивач звернулася до суду з вимогами до відповідача. З підстав , передбачених ст. 392 ЦК України просить позов задовольнити. Пояснила, що 12 грудня 2005 року загальними зборами СВК « Недашківський » прийнято рішення № 3 щодо продажу їй приміщення майстерні тракторного парку. Право власності на дане приміщення належить кооперативу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 грудня 2005 року за № 2587. Позивач придбала приміщення майстрені тракторного парку за кошти в розмірі 58850 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 71 від 19 грудня 2005 року та накладною від 19 грудня 2005 року № 89 про передачу їй приміщення майстерні. Укласти договір купівлі продажу приміщення майстерні [PERSON] не в змозі, оскільки документи на право власності на нерухоме майно на час перерахунку коштів були втрачені. Представник відповідача позов визнала повністю, просить вимоги позивача задовольнити. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 657 ЦК України, зокрема, передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст.4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень », право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. У ч.4 ст.334 ЦК України закріплене правило про те, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що СВК « Недашківський » на праві власності належить нежиле приміщення - приміщення майстерні тракторного парку ( обєкт № 13 ), яке знаходиться в с. Недашки Малинського району по вул. Коцюбинського ,13. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15 грудня 2005 року за № 2587. ( а.с. 7). Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] надала суду копію виписки з протоколу загальних зборів № 3 від 12 грудня 2005 року яким вирішено продати [PERSON] ( [PERSON] ) майстерню тракторного парку ( а.с. 6) , квитанцію до прибуткового касового ордеру від 19 грудня 2005 року № 71 відповідно до якої нею сплачені кошти в розмірі 58850 грн. за майстерню тракторного парку та накладну від 19 грудня 2005 року № 89 про передачу приміщення майстерні . ( а.с.8 ,9 ). Однак, квитанція за своєю правовою природою не може вважатись договором купівлі-продажу та не свідчить про дотримання письмової форми та вимог щодо нотаріального посвідчення угоди. ЇЇ зміст лише підтверджує факт передачі коштів, проте не вказує на правомірність набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно. Відсутність письмової форми договору, нотаріального посвідчення угоди, державної реєстрації речових прав позивача виключає можливість визнання за нею права власності на зазначене майно. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» від 7 лютого 2014 року за №5, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону ( стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин ( стаття 5 ЦК України). З огляду на ту обставину, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів правомірності набуття нею права власності на зазначене нерухоме майно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed