Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

03.03.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловою квартирою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є співвласником житлової квартири [ADDRESS] . Власниками квартири є три особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] [INFO] помер [PERSON] . Наразі позивач займається оформленням спадщини після смерті батька. [PERSON] є його сином, 26.11.2014 року він одружився з [PERSON] . Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . 07.11.2018 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб між ними розірвано. Донька його сина після розладу шлюбних відносин залишилася мешкати з її матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Однак внучка [PERSON] все ще зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що вона не мешкає за зареєстрованим місцем проживання, та той факт, що позивач не має можливості оформити субсидію, просить суд позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа, надала до суду заяву про слухання справи за їх відсутності. Також надали висновок про доцільність визнання малолітньої [PERSON] [INFO] , такою, що втратила право користування кв. [ADDRESS] , в якому зазначили про доцільність задоволення позовних вимог. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити. Також відповідачем до суду подано письмові заперечення. Відповідно до\~Закону України\~від 03\~жовтня 2017\~року №\~2147-VІІІ\~«Про внесення\~змін до\~Господарського процесуального\~кодексу України,\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~Кодексу адміністративного\~судочинства України\~та інших\~законодавчих актів» внесено зміни до\~Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року. Згідно з\~Перехідними положеннями ЦПК України\~справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] є онукою [PERSON] , та не мешкає по вищевказаній адресі. Також суд звертає увагу на визнання відповідачем позову та бере до уваги висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про доцільність задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення\~права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Таким чином, суд, приймаючи до уваги викладене, а також наявність у позивача непорушного права власності, наданого Конституцією України, порушення цього права з боку відповідача шляхом не здійснення дій по зняттю з реєстраційного обліку у спірній квартирі, суд прийшов до висновку про задоволення даного позову в частині поновлення порушеного права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив права користування спірною квартирою.

Outcome: approved