Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

02 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 06.02.2009 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно та належало йому на праві власності: будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в смт. Іванків Іванківського району Київської області по вул. Поліська, 116 та відповідно земельна ділянка площею 0,1133 га, на якій розташована нерухомість. Позивач в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщин до Іванківської державної нотаріальної контори та 20.08.2010 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,1133 га для будівництва та обслуговування вказаного жилого будинку. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла позивач шляхом проживання у спадковому будинку. В даний період виникла необхідність оформлення спадщини (будинку та господарських споруд). У видачі свідоцтва про права на спадщину за законом на житловий будинок було відмовлено, оскільки не було пред'явлено правовстановлюючого документу на нього. Позивач просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, що залишилося після смерті [PERSON], а саме: на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані в смт. Іванків Іванківського району Київської області по вул. Поліська, 116. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подала до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу без її участі. Відповідач також звернувся до суду з заявою про те, що позов визнає та просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 лютого 2009 року помер [PERSON], даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ОК № 143140. Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], прізвище якої після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON]. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори. Згідно повідомлення КП «БТІ КСРРКО» №870 від 28.09.2015 р., яке було надано на запит державного нотаріуса, право власності на житловий будинок № 116 (раніше № 100) по вул. Поліська (раніше вул. Леніна) в смт. Іванків Київської області було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Виконком Іванківської селищної ради від 15.05.1960 року № 11. Другий екземпляр вищезазначеного свідоцтва чи його копія в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. 20.08.2010 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,1133 га (кадастровий номер 3222055100:01:010:0083) в селищі Іванків Іванківського району Київської області по вул. Поліська, 116, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Іванківської районної державної нотаріальної контори від 13.11.2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. При вирішенні спорів даної категорії слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності на жилі будинки у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку. З матеріалів справи вбачається, що спірний жилий будинок з господарськими будівлями був побудований в період з 1960 по 1995 роки. Відповідно до положень чинного на той час ЦК України 1963 року, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із по господарських книг. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 4 статті 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщини, як це передбачено ст. 1269 ЦК України. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що наданими по справі доказами підтверджується факт належності спадкового будинку на праві власності спадкодавцю, у звязку з чим позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі наведеного, ст.ст. 1218, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved