Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

02.11.2017 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON], 28.11.2017 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11 січня 2018 року. 30. 11.2017 року позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог 11 січня 2018 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, в зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, який належним чином повідомлений та про причини неявки суду не повідомив. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 11 січня 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі 4000 грн., щомісячно та стягнути аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 3000 грн., щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2014 року. Їх шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції, актовий запис № 38 В період шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року вона з відповідачем припинила шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Діти після припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин проживають разом з нею. Також на її утриманні знаходиться неповнолітня донька від першого шлюбу та мати, інвалід Чорнобиля. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позову не подав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2014 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області . Актовий запис № 38, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких батьком дітей записаний відповідач. Судом встановлено, що на даний час, з травня місяця 2017 року, сторони спільно не проживають. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку систематично не надає. Позивач підтверджує отримання грошових коштів від відповідача за час роздільного проживання лише один раз За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дітей. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач в судове засідання не з'явився відомостей про наявні прибутки, наявність роботи, постійного заробітку, інших утриманців, стану здоров'я та інших обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів суду не надав. Проте враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку. Суд вважає, що відповідач має можливість працювати, отримувати прибуток та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що у позивача є ще одна неповнолітня дитина, також судом враховується той факт, що на дану дитину стягуються аліменти з батька дитини. Доказів того, що непрацездатна мати позивачка перебуває на утримання позивачки суду не надано, так як мати позивачки, як особа, учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, отримує пенсію, та соціальні допомоги. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей в єдиній твердій грошовій сумі 2000 грн. Дана сума з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 02.11.2017 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивачки, яка має дитину, що не досягла трирічного віку, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від чоловіка до досягнення меншою дитиною трирічного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на дружину, суд враховує всі вищенаведені обставини та

Outcome: partial