Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

02 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: визнати за ним право власності на житловий будинок площею 59, 3 кв.м., сіни площею 15, 5 кв. м., літню кухню площею 19, 1 кв. м., прибудову площею 3, 2 кв. м., сарай площею 8, 8 кв.м., баню площею 2, 3 кв. м., що розташовані за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровське, вул. Римбовська, 35, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 05 липня 1994 року. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що після смерті його батька [PERSON] відкрилась спадщина на належний йому на праві власності житловий будинок. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого. У видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки відсутні належним чином оформлені документи на спадкове майно. За таких обставин, позивач змушений звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає (а.с. 44). Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON], який помер 05 липня 1994 року. В підтвердження зазначених фактів до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 8) та свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 7). За життя, у 1970 році, [PERSON] побудував житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровське, вул. Римбовська, 35, проте правовстановлюючі документи на будинок не отримав. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на жилий будинок №34 від 15 січня 1998 року, виданим Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Так, [PERSON] належить цілий жилий будинок, що розташований в с. Покровське Очаківського району Миколаївської області (а.с.15). З довідок Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області вбачається, що [PERSON], який помер 05 липня 1994 року, згідно з погосподарськими книгами, проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], з 1906 року по день смерті. Разом з ним за вказаною адресою на момент його смерті на протязі 6 місяців ніхто не проживав. Також, за [PERSON] значиться земельна ділянка площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак правовстановлюючі документи не виготовлялись (а.с. 32). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформація за параметрами Федотов Микола Семенович у вказаному реєстрі відсутня (а.с. 54). Вказане свідчить про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, спадщина не прийнята ніким із спадкоємців. Спадкові правовідносини, що виникли після смерті [PERSON], регулюються нормами законодавства, що діяло на час смерті особи, тобто ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року було передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він є чоловіком племінниці позивача. Йому відомо, що [PERSON] постійно доглядав за майном, що залишилося після смерті батька, опікувався ним. В п. 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. З оглянутого в судовому засіданні технічного паспорта на житловий будинок вбачається, що він складається із самого будинку площею 54, 3 кв.м., сіней площею 12, 9 кв. м., літньої кухні площею 19, 1 кв. м., прибудови площею 3, 2 кв. м., сараю площею 8, 8 кв.м. та бані площею 2, 3 кв. м., (а.с. 9-13). У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи викладене, а також те, що факт належності [PERSON] будинку підтверджений оглянутим в судовому засіданні свідоцтвом про право власності на житло, а факт прийняття спадщини позивачем доведений поясненнями свідка, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на об'єкт нерухомості, що входить до складу спадкового майна,є обґрунтованими, такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням площ житлового будинку та споруд відповідно до технічного паспорту. Враховуючи клопотанняпозивача, суд відносить судові витрати на його рахунок. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial