Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

02.08.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 13.09.2018 року судом отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду на 23.10.2018 року в підготовче судове засідання з викликом сторін. В установлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 23.10. 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 06 березня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 16. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 06.03.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 16. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинились та з січня 2018 року вони разом не проживають. Позивач переконана, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, що й стало причиною звернення до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, просила суд не надавати строк на примирення. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, строк для примирення просить не надавати. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу. Судом встановлено, що 06 березня 2015 року позивач уклав шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких сторони записані батьками дітей. \~ \~ \~ \~За доводами, викладеними в позовній заяві, судом встановлено, що на даний \~ \~ \~ \~ час шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили. Відносини між сторонами поступово погіршувались протягом останніх двох років, та привели до припинення спільного проживання. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків, у сторін відсутній спільний побут, як у родини та вони майже не спілкуються, що підтверджується сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого періоду. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту прав, обраним позивачем, а саме припинення шлюбних правовідносин, та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити позивач прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, вину обох сторін у розірвання шлюбу, суд вважає за можливе половину понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору в сумі 352.40 грн., стягнути з відповідача на користь позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені на відповідача, враховуючи те, що з позивачем залишаються проживати двоє малолітніх дітей. На основі ст. 110, 112, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved