Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

03.06.2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав на малолітню дитину, в обґрунтування якого зазначила наступне:[PERSON] є рідною бабусею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Останні 4 роки дитина перебуває на її вихованні та утриманні, знаходиться під її фактичною опікою. Рідна дочка позивача - матір дитини [PERSON] та батько дитини [PERSON] покинули дитину на більш ніж 4 роки тому. Обидва з батьків ведуть аморальний спосіб життя, не працюють, постійно та систематично вживають тяжкі наркотичні засоби, вони є хронічними наркоманами. Отже, відповідачі постійно ухиляються від покладених на них батьківських обов`язків. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.06.21р. відкрито загальне позовне провадження по справі та розпочато підготовче провадження (а.с.17). Ухвалою суду від 15.09.21р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду (а.с.42). Позивачка до судового засідання не з`явилась та надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила позов задовольнити та справу розглянути у її відсутність. Відповідачі належним чином шляхом направлення судових повісток повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, відзиву не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Від Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, проти позову заперечень не надавали. Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дитини зазначено [PERSON] , , а батьком зазначено [PERSON] , тобто відповідачі по справі (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] матір`ю відповідачки [PERSON] є [PERSON] , тобто позивачка по справі. Як зазначено в позові та встановлено судом,[PERSON] є рідною бабусею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Останні 4 роки дитина перебуває на її вихованні та утриманні, знаходиться під її фактичною опікою. Рідна дочка позивача - матір дитини [PERSON] та батько дитини [PERSON] покинули дитину на більш ніж 4 роки тому. Обидва з батьків ведуть аморальний спосіб життя, не працюють, постійно та систематично вживають тяжкі наркотичні засоби, вони є хронічними наркоманами. Дитина мешкає з позивачкою та її чоловіком, рідним дідусем дитини, за адресою: [ADDRESS] . Це є двокімнатна квартира повністю облаштована для комфортного проживання дитини. Дитина повністю облікована в медичних установах, забезпечена одягом та належним харчуванням зусиллями позивача та її чоловіка. В свою чергу, протягом всього часу проживання дитини з позивачем, жодний з батьків до дитини не навідувався, не цікався її долею, наявним харчуванням, умовами її проживання. Жодного разу ніхто з відповідачів не надавав матеріальну допомогу на її утримання. Батьки дитини повністю відокремили своє життя від дитини. Навіть на день народження дитини ніхто з батьків дитини не телефонував, жодного подарунку не дарували в тому числі і на інші свята. Отже, відповідачі постійно ухиляються від покладених на них батьківських обов`язків. Відповідачі, як батьки дитини, повністю відмовились від її виховання, не цікавляться взагалі її розвитком та життям. Не відвідують її, не дзвонять, вони самостійно відокремили своє життя від дитини, а тому можливо зробити висновок що дитина їм взагалі не потрібна. Вказані обставини, які зазначені в позові та не спростовані відповідачами, також підтверджуються наступними письмовими доказами, які досліджені судом, та копії яких долучені до справи: паспорт та податковий код позивача, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про народження [PERSON] , листом Служби у справах дітей від 24.02.21р., розрахунком з ВДВС щодо заборгованості по аліментах відносно боржника [PERSON] , висновком рогану опіки про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, характеристикою на дитину, довідкою КНП «ЦПМСД № 4», витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини № 17 та № 18 (а.с.6-11, 32-37) Відповідно до висновку від 13.09.21р. про доцільність позбавлення батьківських прав, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, вирішила, що [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.32). Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. Згідно зіст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідност.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч. 1ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, наданими у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно вищезазначеної дитини.

Outcome: approved