Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

04.03.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 2\~338, 30 дол. США; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 2\~338, 30 дол. США; а також стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1500, 85 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 24 травня 2006 року між АКБ «Правекс-Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний [PERSON] № 25008-013/06Р, відповідно до умов якого, банк надав кредит в іноземній валюті для у розмірі 22\~264 дол. США строком до 24.05.2012 року. Крім того, позивач зазначає, що в забезпечення кредиту за Кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено [PERSON] поруки № 1 від 24 травня 2006 року та з [PERSON] [PERSON] поруки № 2 від 24 травня 2006 року. Позивач стверджує, що Відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконують, в результаті чого мають заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Правекс - Банк» не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 01.08.2016 року звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], у задоволенні позову просив відмовити, заявивши клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 24 травня 2006 року між АКБ «Правекс-Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний [PERSON] № 25008-013/06Р, відповідно до умов якого, банк надав кредит в іноземній валюті у розмірі 22\~264 дол. США. В подальшому між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та гр. [PERSON] було укладено декілька договорів про внесення змін та доповнень до Кредитного договору 25008-013/06Р від 24.05.2006 року, а саме 13 листопада 2009 року, 08 червня 2010 року та 18 березня 2011 року. Згідно п.1.2 Кредитного договору Кредит надається Позичальникові у строк з 24 травня 2006 року до 24 травня 2012 року зі сплатою 12 % річних. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх зобовязань за цим Договором (відносно строків виплати відсотків і повернення кредиту і/або сплати відсотків і/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентової ставки збільшується на 3 % річних , починаючи з розміру, встановленого п.1.2 даного Договору. У випадку наступного невиконання Позичальником своїх зобовязань за цим договором розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного п. Договору. Новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в яких Позичальник повинен був виконати свої зобовязання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі. Відповідно до п. 6.1.1 Кредитного договору Позичальник зобовязується забезпечити своєчасне повергнення коштів і сплату нарахованих відсотків. Згідно п. 10.1 Кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної про центової ставки, зазначеної п п. 1.2 даного Договору. Що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. В якості забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено [PERSON] поруки № 1 від 24 травня 2006 року, а також [PERSON] поруки № 2 між Банком та [PERSON]. Пунктом 1.1 даних Договорів передбачено, що Поручитель зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобовязань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. Відповідно до 1.3 Договорів поруки, Поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобовязання Позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення Позичальником та Кредитором змін та доповнень до Кредитного договору, або випадку внесення змін до Кредитного договору та/або цього Договору Кредитором в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором № 25008-013/06Р від 24 травня 2006 року станом на 18 червня 2015 року становить 2\~338, 30 дол. США, з яких: 2\~297 дол. США заборгованість за кредитом; 41,30 дол. США проценти за користування кредитом. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК - в разі солідарного обов'язку Відповідачів (солідарних Відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх Відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно абз. 2 ч. 2 тієї ж статті ЦК - солідарні Відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Ст. 554 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки. Стаття 559 ЦК України регламентує підстави припинення поруки, так: порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Кредитний [PERSON] та Договори поруки оформлені згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами Відповідачів з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором.. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачі, підписавши кредитний договір, договори поруки встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Однак представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ «Правекс-Банк» з урахуванням трирічного строку мало до 24 травня 2015 року. Дійсно судом встановлено, що кредит надавася позичальнику у строк з 24.05.2006 року до 24.05.2012 року, натомість позивач звернувся до суду з даним позовом лише 04.03.2016 року, тобто з пропуском строку. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Згідно зі\~ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року\~(справа № 6-154 цс 15),\~статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, оскільки представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності, при цьому, позивач не звертався до суду з заявою про поновлення цього строку з належним обґрунтуванням причин його пропуску, суд вважає необхідним застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають

Outcome: dismissed