overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

03 березня\~ 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у\~ відділі ДРАЦС по м. Черкаси\~ Черкаського МУЮ, про що в Книзі реєстрації\~ актів про одруження\~ виконано актовий запис №182 та видано свідоцтво про одруження серії І-СР № 073550 від\~ 03.03.2011 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO],\~ що стверджується\~ свідоцтвом про народження серії І-СР № 135129 від 03.08.2011 року, копія якого додана до матеріалів справи. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2017 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. [PERSON] не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу зі [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направивши на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, судові витрати просила залишити за нею. Після розірвання шлюбу просила залишити набуте у шлюбі прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Враховуючи згоду сторін, суд проводить судове засідання та розглядає справу за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи визнання позовних вимог відповідачем і згоду обох сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] \~ \~ \~ \~ На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

03 березня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся з заявою [PERSON], в якій просив встановити факт про те, що його син [PERSON], [INFO] є онуком [PERSON], [INFO], уродженця села Шапіха Козелецького району Чернігівської області. Свої вимоги заявник мотивував необхідністю встановлення факту належності [PERSON] до громадянства України. Сторони у судове засідання з»явилися. Під час розгляду справи заявник [PERSON] свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. У відповідності до ч.1 ст.259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO] в м. Якутськ Республіки Саха / Якутія/, являється сином громадян Російської Федерації [PERSON] і [PERSON] / а. с. 25/. Дошлюбне прізвище [PERSON] є [PERSON]. За даними свідоцтва про народження [PERSON], виданого 19 лютого 1974 р. в м. Алдан Якутської АССР, батьком [PERSON] являється [PERSON] / а. с. 11/. У відповідності до свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER], виданого 2.10.1973 р. райбюро ЗАГС м. Алдан ЯАССР, [PERSON], [INFO], уродженець с. Шапіха Козелецького району Чернігівської області 2 жовтня 1973 р. уклав шлюб із [PERSON]. / а. с. 10/ Згідно повторного свідоцтва про народження [PERSON], в графі батько значиться прочерк, народився [INFO], в графі місце народження значиться прочерк. Дане свідоцтво видано 12 жовтня 2012 р. виконавчим комітетом Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 18 жовтня 2012 р.. Відповідно до посвідки на постійне проживання у теперішній час зареєстрованим місцем проживання [PERSON] являється будинок [ADDRESS]. Виходячи з наведених доказів суд вважає, що [PERSON] являється онуком [PERSON], при цьому зазначені в різних документах розбіжності у прізвищі та по батькові [PERSON] , за думкою суду, являються несуттєвими для визнання факту родинних відносин. Встановлення родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] заявнику необхідно для вирішення питання з оформлення [PERSON] громадянства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

03 березня 2014 рок між ТзОВ «Торгова компанія Лідер-Продукт» та працівником [PERSON] було укладено договір позики. Предметом договору було надання в позику коштів в сумі 8500 грн. на строк один місяць . В зазначений в договорі строк [PERSON] не повернув, розрахувався з роботи на підприємстві і відмовляється в добровільному порядку повернути борг. Позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача коштів за договором позики в сумі 18397.72 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але ним подано заяву, в якій він вказав, що він позовні вимоги підтримує повністю та просить розглядати справу в його відсутності і не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку щодо заочного розгляду справи. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із договору позики № 030314 від 03 березня 2014 року вбачається що між ТзОВ «Торгова компанія Лідер-Продукт» та [PERSON] було укладено договір позики. Предметом договору було надання позики в сумі 8500 грн.. з терміном погашення до 03.04.2014 року. Підприємство свої зобов'язання за кредитним договором виконало та надало позику. В свою чергу позичальник скористався позичковими коштами, проте зобов'язання за договором позики належним чином не виконав і в обумовлений строк не повернув. Відповідно до п.4.4. Договору позики за прострочення строку повернення позики Позичальник зобов'язаний сплатити Позикодавцю відсотки за користування чужими коштами в розмірі одного відсотка від суми несвоєчасно повернутої позики за кожен календарний день прострочення. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав в строки взяті на себе зобов'язання, щодо умов договору, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягнути 18397.72 грн. боргу за договором позики , який складається з: - 8500 грн. розміру суми позики; -9350 грн. 1 % за кожен день прострочення за користування чужими коштами; - 473.67 грн. індекс інфляції за весь час прострочення суми боргу; - 74.05 грн. 3% річних. Оскільки рішення ухвалене на користь позивача, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову. На підставі вище викладенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

03 березня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 19 червня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 600. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 19 червня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19 червня 2005 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

03 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 01 серпня 1998 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без нього. Відповідачка також надала заяву, в якій визнала позов та просила справу розглянути за її відсутності. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 серпня 1998 року (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.6,7/. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачкою, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

03 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в громадському шлюбі з червня 2009 року. Від сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає, у вихованні сина ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання малолітнього сина [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог позивачки. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Позивачка та відповідач перебували в громадському шлюбі з червня 2009 року. Від сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 37 від 31 серпня 2010 року (а.с.4). Сторони проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинені. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки про склад сім'ї № 296 від 26 лютого 2014 року, виданої виконкомом Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.3). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 грн. до Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

03 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі по 500 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] пояснила суду, що вона сама утримує дітину, відповідач за останні два роки, які вони спільно не проживають, нічого не купив дітині. На даний час відповідач, працює на тимчасових заробітках, і в розмові вказував на свої хороші заробітки. Враховуючи, що батьки зобов'язані спільно утримувати дитини, тому підтримує свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, пояснив що не має змоги надавати грошову допомогу своєму сину оскільки у нього є ще двоє дітей від іншої жінки та не має постійного доходу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2009 року по 17 лютого 2012 року(а.с. 4). В сім'ї народився син [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно довідки Бджільнянської сільської ради № 181 від 21.02.2014 року дитина проживає разо з матір'ю(а.с. 5). Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів щодо наявності у відповідача інших дітей суду не надано. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн., проте враховуючи сімейне становище відповідача, який посилається на те, що у нього не має постійного доходу, є інші діти(про що відповідних доказів суду не надано), суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

03 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 січня 1998 року згідно актового запису №2. Від спільного подружнього життя мають повнолітнього доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. З 01 вересня 2013 року донька [PERSON] навчається на денній формі навчання і є студенткою першого курсу радіотехнічного факультету НУТУ Київського політехнічного інституту. Оплату проживання у гуртожитку, купівлю одягу, продуктів харчування, канцелярські вироби здійснює позивачка, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на навчання доньки, що ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на весь час навчання. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки, яка навчається . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 15 січня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Южноукраїнським міським відділом ЗАГС м.Южноукраїнська Миколаївської області за актовим записом №2 серія [NUMBER] (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Южноукраїнським міським відділом ЗАГС м.Южноукраїнська Миколаївської області серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно довідки №19 від 11.02.2014 року [PERSON] є студенткою денного відділення радіотехнічного факультету НТУУ Київського політехнічного Інституту (а.с. 3). Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років при умові, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Вислухавши позивача, відповідача його адвоката, вивчивши матеріали справи, суд приходе до висновку, що вимоги позивачки законі, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька або ж в твердій грошовій сумі. В силу ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 181,191,199 СК України та

Outcome: approved