Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

03.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» звернулося з позовом до відповідача, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 21193 грн 00 коп. та судові витрати в сумі 1921 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач за укладеним з позивачем договором позики № 92164 від 13.11.2016 отримав позику у розмірі 500 грн 00 коп. строком на 15 днів зі сплатою: 0,76% від суми позики за перший день користування, 0,76% від суми позики щоденно, починаючи з другого дня користування нею й 3,8% від несвоєчасно повернутої суми позики за кожен день користування позикою понад визначений договором строк. Внаслідок порушення [PERSON] зобов`язань за договором позики в нього перед ТОВ «Веллфін» утворилася вищевказана заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню. В судове засідання представник позивача не з`явився в своєму позові просив справу розглядати без його участі, позов підтримує. 16.01.2020 представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про відкладення судового засідання на іншу дату, проте не надано доказів на підтвердження поваджності відкладення розгляду справи на іншу дату. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 13.11.2016 між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики № 92164. На виконання цього договору ТОВ «Веллфін» надало відповідачу кошти в сумі 500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності: на 15 днів зі сплатою 0,76% від суми позики за перший день користування, 0,76% від суми позики щоденно, починаючи з другого дня користування нею й 3,8% від несвоєчасно повернутої суми позики за кожен день користування позикою понад визначений договором строк, а [PERSON] зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею (а.с. 19-23). Відповідно до графіка розрахунків заборгованості за договором позики № 92164 від 13.11.2016, який є невід`ємною частиною цього договору, сукупна вартість позики становить 500 грн 00 коп. і проценти за користування позикою - 103 грн 20 коп. (а.с. 22-23). 13.11.2016 ТОВ «Веллфін» перераховано на картковий рахунок [PERSON] позику у розмірі 500 грн 00 коп., що підтверджується повідомленням від 30.10.2019 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Ця сума перерахована на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Згідно з наданою позивачем довідкою, станом на 27.11.2019 [PERSON] має перед ТОВ «Веллфін» заборгованість за договором позики у загальному розмірі 21193 грн 00 коп., з яких заборгованість за позикою - 500 грн 00 коп., заборгованість за відсотками згідно договору - 4170 грн 60 коп. і заборгованість за простроченими відсотками згідно договору - 16522 грн 40 коп. (а.с. 24). Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 530 Кодексу якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд констатує, що пунктом 1.2. Договору сторонами встановлено 15-денний строк його дії. Зазначене дає підстави для висновку, що обов`язок позивача з виплати відсотків за користування позикою триває виключно протягом встановленого договору 15-денного строку. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, однак з цієї підстави ТОВ ««Веллфін» вимог не пред`являло. Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12. Отже, за таких обставин, на підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованість за основною сумою позики в розмірі 500 грн. 00 коп. та проценти за користування позикою в розмірі 103 грн. 20 коп. Отже, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 2,85% /21193: 603,20 х 100/, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 54 грн 75 коп. /1921 х 2,85%/.

Outcome: approved