Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

04 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 12 липня 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», було укладено кредитний договір № 600118943, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з кінцевим строком погашення до 12.07.2012 року. У зв'язку з укладенням договору факторингу № 2013-1 від 23 грудня 2013 року, що був укладений між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», останньому відійшло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту № 600118943 від 12.07.2011 року. Взяті на себе зобов'язання позичальник істотно порушує, що стало причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом, в якому він, просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Кредитним договором у розмірі 16496,57 грн. станом на 23.12.2013 року, що складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту - 9879,83 грн.; прострочених відсотків за користування кредитом - 5525,22 грн.; простроченої комісії -0 грн.; та пені - 1091,52 грн., а також сплачені ним судові витрати по справі (а.с. 1-3). Позивач в судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Суд встановив, з додатку до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, вбачається, що 12.07.2011 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] погодили наступне: на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб Клієнта Банк відкрив картковий рахунок [NUMBER] та встановив ліміт відновлювальної кредитної лінії 8000,00 гривень (а.с. 13). 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» був укладений договір факторингу № 2013-1, згідно з яким останньому надійшло права вимоги до Боржників, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» набуло право кредитора відносно [PERSON] за Договором кредиту № 600118943 від 12.07.2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 5-9). Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов'язаннях на ТОВ «Росвен Інвест Україна». Дотепер відповідач [PERSON] неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту, сплаті відсотків та комісії за ним, в результаті утворилася заборгованість в сумі 16496,57 гривень з урахуванням відсотків, пені та комісії, сплата яких передбачена умовами кредитного договору, відповідно до доданого позивачем витягу (а.с. 9), а саме: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 9879,83 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом - 5525,22 грн.; прострочена комісія - 0 грн.; та пеня - 1091,52 грн. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та договором кредиту. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором ПАТ «Альфа Банк» передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, суд вважає правильним звернення до суду з вищезазначеним позовом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved