Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

03.11.2015 року Позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позивач вказує на те, що відповідач на підставі договору позики від 19 жовтня 2015 року, отримав від Позивачки грошові кошти в сумі 455000,00 гривень на строк до 22 жовтня 2015 року. Але, у встановлений строк відповідач суму позики не повернув, тому між ним та позивачкою 23 жовтня 2015 року було досягнуто згоди про припинення зобов'язань по договору позики від 19.10.2015 року шляхом передачі відступного, відповідно до вимог ст.600 ЦК України. Так, згідно п.1 укладеного договору від 23.10.2015 року. Позивачка погодилася на передачу їй майна, а саме квартири №35, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м.Миколаїв, вул.Скороходова, 92 взамін сплати грошових коштів у сумі 455000,00 грн. При цьому, Відповідач підтвердив погашення заборгованості перед банком по Договору кредиту №640/594-К594 від 05.10.2007 року довідкою (вих.№238/158.73) від 23.10.2015 року, а також підтвердив той факт, що майно (квартира) належить йому на праві власності на підставі договору №30/12-05 про дольове будівництво житла, укладеного 30.12.2005 року. Між ППФ Ігдем і [PERSON] та на підставі договору №14/09-07 про відступлення права вимоги, укладеного 14.09.2007 року між [PERSON], [PERSON] та ППФ Ігдем, актом прийому- передачі об'єкту (квартири) згідно договору про відступлення права вимоги №14/09-7 від 14.09.2007 року і гарантував, що йому не відомо про права інших осіб на квартиру та наявні обтяження (п.2 договору про припинення зобов'язання передачею відступного). Але, після укладання зазначеного договору про припинення зобов'язання передачею відступного, Позивачка не змогла зареєструвати за собою право власності на квартиру, оскільки раніше право власності не було зареєстровано за відповідачем.\~\~\~\~ Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності,\~\~позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON], в судове засідання не з'явилася, при цьому надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Між відповідачем та АКБ «Укрсоцбанк» 05 жовтня 2007 року укладено Договір кредиту №640/594-К594, згідно умов якого відповідач отримав від установи банку грошові кошти в сумі 799 920,00 грн., з кінцевим терміном погашення кредиту до 04 жовтня 2032 року (п.1.1, п.1.1.1 договору кредиту). Кредитні кошти надавалися з метою інвестування в житлове будівництво відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №14/09-07 від 14.09.2007, що був укладений між відповідачем, [PERSON] та ПП фірма Ігдем. За вказаним договором відступлення прав вимоги на користь відповідача відступлені права вимагати від ПП фірма Ігдем належного та реального виконання обов'язків за договором №30/12-05 про дольове будівництво від 30.12.2005 року (з додатковою угодою №1 від 20.01.2007 року) щодо: виділення у власність після завершення будівництва 5 кімнатної квартири №35, загальною площею 220 кв.м. на 4 поверсі в житловому будинку, розташованому за адресою: м.Миколаїв, вул.Скороходова, буд.92. Разом з тим, майнові права на отримання у власність вказаної квартири були передані відповідачем у заставу установі банку з метою належного виконання зобов'язань по договору кредиту №640/594-К594 від 05.10.2007 року, на підставі договору застави майнових прав від 05.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у ресстрі№3340. В порушення прийнятих на себе зобов'язань по договору кредиту, відповідач не сплачував на користь банку необхідні для погашення заборгованості грошові кошти. З метою виконання зобов'язань перед банком, відповідач на підставі договору позики від 19 жовтня 2015 року, отримав від Позивачки грошові кошти в сумі 455000,00 грн. на строк до 22 жовтня 2015 року. Але, у встановлений строк відповідач суму позики не повернув, тому між ним та позивачкою 23 жовтня 2015 року було досягнуто згоди про припинення зобов'язань по договору позики від 19.10.2015 року шляхом передачі відступного, відповідно до вимог ст.600 ЦК України. Так, згідно п.1 укладеного договору від 23.10.2015 року. Позивачка погодилася на передачу їй майна, а саме квартири №35, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м.Миколаїв, вул.Скороходова, 92 взамін сплати грошових коштів у сумі 455000,00 грн. При цьому, Відповідач підтвердив погашення заборгованості перед банком по Договору кредиту №640/594-К594 від 05.10.2007 року довідкою (вих.№238/158.73) від 23.10.2015 року, а також підтвердив той факт, що майно (квартира) належить йому на праві власності на підставі договору №30/12-05 про дольове будівництво житла, укладеного 30.12.2005 року. Між ППФ Ігдем і [PERSON] та на підставі договору №14/09-07 про відступлення права вимоги, укладеного 14.09.2007 року між [PERSON], [PERSON] та ППФ Ігдем, актом прийому-передачі об'єкту (квартири) згідно договору про відступлення права вимоги №14/09-7 від 14.09.2007 року і гарантував, що йому не відомо про права інших осіб на квартиру та наявні обтяження (п.2 договору про припинення зобов'язання передачею відступного). Але, після укладання зазначеного договору про припинення зобов'язання передачею відступного, Позивачка не змогла зареєструвати за собою право власності на квартиру, оскільки раніше право власності не було зареєстровано за відповідачем. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). До того ж цивільне законодавство має презумпцію правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч.1 ст.204 ЦК України). Як вбачається з вищевикладених обставин, Позивачка отримала у власність від відповідача майно - квартиру №35, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м.Миколаїв, вул.Скороходова, 92. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору\~\~розмірі 4550,00 гривень.

Outcome: approved