Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

02.08.2019 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька спадкоємцем за законом є позивач, який спадщину в установленому законом порядку прийняв так як постійно проживав зі спадкодавцем на момент його смерті та вступив у володіння спадковим майном, а саме житловим будинком по [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] .Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу нотаріусом було відмовлено, так як у свідоцтві про право власності на даний житловий будинок наявні розбіжності у написанні по-батькові померлого спадкодавця, а саме: в свідоцтві про смерть значиться « [PERSON] », а в свідоцтві про право власності по-батькові власника значиться « [PERSON] ». Крім того, нотаріусом вказано на відсутність відбитку печатки та підпису посадової особи Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області у вказаному свідоцтві про право власності на житловий будинок. З метою захисту своїх спадкових прав позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] . Провадження у справі відкрите 05.08.2019, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні, витребувано у приватного нотаріуса Арбузинського районного нотаріального округу копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 13.09.2019 підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача звернувся з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.01.1975 (а.с.8) [PERSON] , що народився [INFO] в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, про що видано повторне свідоцтво про народження [NUMBER] від 23.09.2004, актовий запис про смерть №26 від 24.10.1997 (а.с.7). Відповідно до матеріалів спадкової справи №27-2019 на майно [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.22-41), єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] , який 05.03.2019 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, до цього моменту спадкова справа після смерті [PERSON] за даними зі Спадкового реєстру, Державного нотаріального архіву Миколаївської області, Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області не заводилась, заповіти за життя [PERSON] не складав. Згідно довідки №65 від 28.01.2019 за даними Воєводського старостинського округу Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області Клубович Володимир Леонтійович, що народився [INFO] та помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті проживав та був зареєстрований син [PERSON] , 1975 року народження. Крім того, факт проживання позивача у житловому будинку по [ADDRESS] з 1996 по 2000 рік та з 2001 по 2005 рік підтверджується даними погосподарських книг Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, за якими [PERSON] є головою зазначеного домогосподарства. Дружина спадкодавця, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.52-53) свідоцтвом про її смерть (а.с.55). Інший син спадкодавця, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.57) та свідоцтвом про його смерть (а.с.56). Відтак, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі на спірний житловий будинок [ADDRESS] , а саме у свідоцтві про право особистої власності допущено помилку, вказано по-батькові власника « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть його по-батькові значиться як « [PERSON] ». Крім того у вказаному свідоцтві відсутня печатка та підпис посадової особи сільської ради (а.с.40). Як встановлено судом, 28.02.1981 [PERSON] придбав на підставі Договору купівлі-продажу житловий будинок в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності розташований в [ADDRESS] , що видане виконкомом Воєводської сільської ради народних депутатів Арбузинського району Миколаївської області 12.05.1991 на ім`я [PERSON] (копії - а.с.8,34) встановлено, що дане свідоцтво дійсно не містить підпису голови виконкому та печатки сільської ради. Свідоцтво зі зворотного боку містить реєстраційний напис Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації від 12.05.1991. Станом на момент видачі спірного свідоцтва п.3.4 Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженою Наказом Центрального статистичного управління СССР від 15.07.1985 №380 визначено наступне: Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів , а також матеріалів, що надаються заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить житловий будинок (приміщення) заявнику та скеровує його виконкому місцевої Ради народних депутатів. Рішення про оформлення права власності на житловий будинок (приміщення) приймає виконком районної (міської, районної в місті) Ради народних депутатів. Виконком селищної, сільської Ради народних депутатів приймає за даним питанням лише рішення, що містять оцінку зібраних доказів та його відношення до проблеми. Після прийняття виконкомом рішення про оформлення права власності на житловий будинок (приміщення), органи комунального господарства, а де їх немає - виконком районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає власнику свідоцтво про права особистої власності на будинок за встановленою формою. Та ж Інструкція від 15.07.1985 в п.3.8 визначала, що в разі пред`явлення заявником, зокрема, договору купівлі-продажу, питання про можливість оформлення права власності на будинок та видачі свідоцтва про це в кожному окремому випадку може бути вирішене виконкомом місцевої Ради народних депутатів з дотриманням правил, вказаних в п.п. 3.1-3.4 Інструкції. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, що діяла на момент видачі свідоцтва у п.13 також встановлено, що бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою (додаток №2 та 2-а). Згідно ч.3. ст.3 ЗУ від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Таким чином встановлено, що з дотриманням вимог діючого на той час законодавства спадкодавець [PERSON] 28.02.1981 придбав спірний житловий будинок в с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області. Відповідно до копії рішення №36 виконавчого комітету Воєводської сільської ради народних депутатів Арбузинського району Миколаївської області від 16.10.1990 року «Про оформлення права власності на житлові будинки, розташовані на території Воєводської сільської ради» вирішено оформити право власності на будинки, в тому числі на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] . Проте під час видачі йому свідоцтва про право власності на зазначений житловий будинок 12.05.1991 було допущено помилку та по-батькові власника зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до довідки №24 від 11.03.2019 Арбузинського РКП «БТІ» право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 12.05.1991 року, зареєстрованого Первомайським БТІ від 12.05.1991 в реєстрову книгу №1 під реєстровим №250. Відтак під час реєстрації права власності на спірний житловий будинок по-батькові спадкодавця також невірно зазначене « [PERSON] ». Про наведене свідчать також дані погосподарських книг Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Так, відповідно до погосподарської книги на 1980-1982 роки, том 4 с.Воєводське, [PERSON] [INFO] з 1981 року значиться головою домогосподарства в [ADDRESS] . Також у зазначеній книзі містяться записи про його дружину [PERSON] , [INFO] та синів [PERSON] , що народився [INFO] , [PERSON] , що народився [INFO] . Відповідно до погосподарської книги на 1983-1985 роки, том 6 с.Воєводське, головою домогосподарства в [ADDRESS] зазначено [PERSON] , тобто по-батькові його вже записане невірно, проте датою його народження вірно зазначено 29.07.1953 року. Повністю у зазначеній книзі збігаються й записи про дружину власника - [PERSON] , [INFO] та синів [PERSON] , що народився [INFO] , [PERSON] , що народився [INFO] . Аналогічно, в погосподарській книзі №7 на 1991-1993 роки Воєводської сільської ради, головою домогосподарства в [ADDRESS] зазначено [PERSON] , датою його народження також зазначено 29.07.1953 року. Також у зазначеній книзі збігаються записи про дружину власника - [PERSON] , [INFO] та синів [PERSON] , що народився [INFO] , [PERSON] , що народився [INFO] . Відомості щодо права власності або інших речових прав на спірний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек відповідно інформаційної довідки 183758463 від 07.10.2019 відсутні. З огляду на викладене, виходячи зі змісту договору купівлі-продажу спірного будинку, рішення виконкому сільської ради, де по-батькові власника правильно зазначене « [PERSON] », зі змісту погосподарських книг, з яких відслідковується момент внесення неправильного запису по-батькові власника, з огляду на повне співпадіння даних про дату його народження та відомостей про членів сім`ї, суд вважає поза будь-яким розумним сумнівом доведеним факт помилкового зазначення по-батькові власника спірного житлового будинку в правовстановлюючих документах та належність [PERSON] , померлому [INFO] на праві власності житлового будинку [ADDRESS] на момент його смерті. За приписами п.п.1,3 глави 8 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом №296/5 від 22.02.2012 Міністерства Юстиції України зазначена помилка у правовстановлюючому документі та при реєстрації права власності, а також відсутність печатки та підпису посадової особи виконкому сільської ради у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок є перешкодою для оформлення права власності на будинок за [PERSON] в порядку спадкування. Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В ході судового розгляду встановлено, що живими спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його сини [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є позивач, [PERSON] , який вступив у володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем у спірному будинку на момент його смерті та продовжив проживати, тобто володіти спірним будинком після смерті [PERSON] , що підтверджується даними погосподарського обліку, наведеними вище. Прийнята спадщина за ч.2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини У відповідності до ч. 1 ст. 316 чинного ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Відтак, вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідача, відсутність інших спадкоємців, суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивача шляхом визнання права на житловий будинок. За таких обставин, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved