Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

04 жовтня 2019 року позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття, витрати по сплаті послуг адвоката у розмірі 500 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 05.10.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що донька проживає разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні. В той же час зазначає, що їй однієї важко самостійно забезпечити дитину усім необхідним, тому відповідач, який працює моряком, ходить у рейси з періодичним інтервалом, в період між рейсами працює таксистом, має задовільний стан здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини у визначеному у позові розмірі. Вона переконана, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком обох батьків . На підставі усього вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте мотиви своєї незгоди з позовом виклав у письмовому відзиві від 30.10.2019 року, у якому вказав, що частково не погоджується з позовом [PERSON] , а саме із розміром аліментів, що бажає отримувати позивач на утримання дитини. Так, вказує, що він офіційно не працює. Постійно надає матеріальну та моральну допомогу своїй дитині та позивачу. Матеріали справи не містять довідок чи інших документів, які б підтверджували ствердження позивача, що він ходить в рейси, працює моряком, в період між рейсами працює таксистом. Відповідач вважає дану інформацію голослівною, що не містить ніякого смислового навантаження. Стверджує, що він не відмовляється від дитини, єдине він заперечує проти такого розміру аліментів. Вказує, що він проживає разом з батьками та братом. Його батько є пенсіонером, не працює, перебуває на утриманні відповідача. Тому, з урахуванням вказаного вище стверджує, що має змогу надавати аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн щомісячно. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданої заяви та відзиву, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, щодійсно позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки № 162 від 04.10.2019 року, виданої КП «ЖЕО №1», [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . ЇЇ донька - [PERSON] , 2014 року народження проживає біля матері за вищевказаною адресою та знаходиться на її утриманні. Наведене вище також підтверджується актом від 04.10.2019 року, складеним КП «ЖЕО №1». Позивач у своєму позові вказує на обов`язок обох батьків утримувати дитину. Так, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.12.2019 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 2218 гривні, до 6 років - 1779 грн. Відповідач, частково заперечуючи проти позову, приєднав в обґрунтування своїх стверджень довідку про склад сім`ї, з якої вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: батько - [PERSON] , мати- [PERSON] , брат - [PERSON] . У відповідності до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] дійсно перебуває на пенсії за віком. Відповідач також обґрунтовуючи ствердження про добровільне надання ним матеріальної допомоги на утримання доньки приєднав копію квитанції від 16.10.2019 року про поповнення карткового рахунку позивача у сумі 1500 грн. Разом з тим, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач Особа5 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу». Враховуючи усе вищевикладене,виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дитини - [PERSON] , [INFO] , її потреби, а також той факт, що наявність на утриманні відповідача непрацездатного батька та відсутність постійного місця роботи не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є, тому суд приходить до висновку про доцільність в даному випадку стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2218 грн щомісяця, починаючи з 04.10.2019 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] , а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, позивач в якості обґрунтування своїх вимог про стягнення витрат на правову допомогу надала договір № 17 про надання правової допомоги від 26.09.2019 та акт виконаних робіт - наданих послуг, згідно якого загальна вартість послуг склала 500 грн. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Однак, належних та допустимих доказів оплати позивачем послуг адвоката не надано, матеріали справи не містять ані квитанцій про сплату послуг, ані платіжного доручення, що свідчило б про фактично понесені позивачем витрати на правничу допомогу. За таких обставин, враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial