Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

02 листопада 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] , за підписом представника [PERSON] , до Новодністровької міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що [INFO] померла баба [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із квартири [ADDRESS] . Вказує, що спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] була мати позивача [PERSON] , яка сімейних стосунків із померлою не підтримувала та у спадкові права до своєї смерті [INFO] не вступила. Зазначає, що з 2013 року [PERSON] постійно перебував у м. Києві на роботі, періодично приїжджав до м. Новодністровська, Чернівецької області, де фактично користувався та утримував майно померлої [PERSON] . Вказує, що лише у травні 2021р. позивач виявив оригінал заповіту, складений [PERSON] на його ім`я. Однак, після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропустив строк на прийняття спадщини. Вважає, що оскільки [PERSON] не був обізнаний про наявність заповіту, повідомлення та виклики спадкоємців за заповітом нотаріусом не здійснювалися, строк на прийняття спадщини позивачем пропущено із поважної причини. З огляду на зазначене, просить визначити [PERSON] додатковий строк на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] строком 3 місяці. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021р. дана справа передана для розгляду судді Цицак В.Л. після закінчення відпустки. 19 листопада 2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, надано строк сторонам по справі для подачі заяв по суті справи, призначено підготовче засідання на 17 грудня 2021р. о 10 год. 00 хв.; витребувано у державного нотаріуса спадкову справу до майна померлої [PERSON] . Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення підготовчого засідання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 34, 36), в таке засідання не з`явилися. При цьому, представник позивача [PERSON] подав заяву від 16.12.2021р. про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача; позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задоволити\~ (а.с. 48). Представник відповідач секретар міської ради Нажига І. також подав заяву від 17.12.2021р. № 2577 про розгляд справи у відсутності представника міської ради, зазначивши, що міська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] \~ (а.с. 49). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 198, 223 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення підготовчого засідання у відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.07.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.6). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] (а.с. 43). За життя, а саме 21 серпня 2007р. [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області, запис в реєстрі за № 2403, згідно якого належну їй квартиру [ADDRESS] , заповіла [PERSON] (а.с. 8-11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.03.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.7). Остання являється матір`ю позивача та дочкою померлої [PERSON] , що учасниками справи не оспорюється. Як вбачається із спадкової справи № 22/2021 року до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 41-47), із заявою про прийняття спадщини [PERSON] не зверталась та фактично у спадкові права не вступила. Натомість 19 травня 2021р. заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Про наявність вищезгаданого заповіту позивачу стало відомо лише у травні 2021р., коли останній випадково виявив його у квартирі померлої бабусі. Інші спадкоємці у померлої [PERSON] відсутні. При цьому, як вбачається із відмітки в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області 25 червня 2007 року, про місце проживання та довідки про реєстрацію місця проживання особи № 3804 від 22.11.2021р. (а.с. 4, 39) [PERSON] з 15 липня 2009р. по даний час\~ зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Однак, як стверджує позивач, фактично на дату смерті [PERSON] та на сьогоднішній день останній фактично проживає та працює у м. Києві. 19 травня 2021 року позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №68-02-32 (а.с. 12), згідно якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропущення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. У ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя ст. 46 ЦК України). Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. При цьому, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.1220 ЦК України, строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 07 січня 2014 року, а [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини лише 19 травня 2021р. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23.08.2017р. по справі № 6-1320цс17, зазначено, що за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Отже, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Так, у п. 24 постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд вважає обґрунтованими доводи [PERSON] про поважність причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини у зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту, оскільки дана причина є об`єктивною і не залежала від волі позивача. Така позиція суду узгоджується із правовими висновками,\~ висловленими Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017р. по справі № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.10.2019р. по справі №766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020р. по справі №487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020р. по справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Окрім того, відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо. Нотаріус також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення. Відповідно до пунктів 2.2. та 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, на нотаріуса при заведенні спадкової справи покладається обов`язок перевірити за даними спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 22/2021 року до майна померлої [INFO] [PERSON] позивач [PERSON] жодним чином не повідомлявся про наявність складеного щодо нього заповіту. У постанові ВС від 09.12.2021р. по справі №464/4722/19 (провадження №61-12878св21) зазначено, що неповідомлення нотаріусом спадкоємця про відкриття спадщини, невчинення дій щодо його виклику, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини у випадку спадкування за заповітом, з огляду на можливу необізнаність спадкоємця заповіту про його наявність. За таких обставин по справі, беручи до уваги заяву представника відповідача щодо відсутності заперечень проти задоволення позовних вимог, яка по своїй суті є визнанням позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що необізнаність позивача про наявність заповіту, неповідомлення нотаріусом спадкоємця про відкриття спадщини та невчинення дій щодо його виклику в сукупності є об`єктивними та поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454, 00 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в розмірі 454, 00 грн. з державного бюджету. На підставі ст.ст.1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved