Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

03.02.2014 року прокурор Краснопільського району Коновалов А.О. звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 13 березня 2013 року відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та засуджено до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України [PERSON] від призначеного покарання звільнено з випробуванням з призначенням іспитового строку терміном на один рік, зобов'язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. Потерпіла від зазначеного злочину [PERSON] з 17.12.2012 року по 30.12.2012 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КУ «Сумської обласної дитячої клінічної лікарні» і на її лікування використовувались бюджетні кошти, всього на загальну суму 4836,52 грн., проте відповідач добровільно вказані кошти не відшкодувала, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні прокурор позов підтримала повністю. Відповідачка у судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази зібрані у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 13 березня 2013 року відповідачку [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від призначеного покарання звільнено з випробуванням з призначенням іспитового строку терміном на один рік, з зобов'язанням не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (а.с.8-10). Вказаним вироком встановлено, що 16.12.2012 року, близько 17 години 00 хвилин [PERSON] знаходячись за місцем свого проживання в [ADDRESS] під час сварки зі своєю неповнолітньою донькою - потерпілою [PERSON] навмисно нанесла останній удар ножем в область спини, внаслідок чого заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітки, гемопневмоторакс зліва, посттравматична пневмонія, які згідно висновку судово-медичної експертизи №191 від 12.02.2013 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Цивільний позов по справі не заявлявся. (а.с.5-7) . З отриманими тілесними ушкодженнями, спричиненими діями відповідачки, потерпіла [PERSON] була доставлена в хірургічне відділення КУ «Сумської обласної дитячої клінічної лікарні», де вона знаходилася на стаціонарному лікуванні та за період з 17.12.2012 по 30.12.2012 на її лікування було витрачено державних коштів на суму 4836,52 грн., що підтверджується довідкою Сумської обласної дитячої клінічної лікарні (а. с. 22). Добровільно відповідачка вказані кошти не відшкодувала. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Тому суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved