Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

02 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до моменту досягнення сином повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що із відповідачем по справі знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №230. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем припинили подружні стосунки, проживають окремо та відповідач припинив надавати грошову допомогу на утримання сина. Вона самостійно опікується матеріальним становищем сина, у той час як відповідач (батько дитини) у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, не надає. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. У матеріалах справи маються заяви [PERSON] та [PERSON], які просять справу розглядати за їх відсутності, при цьому, позивач свої позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає позов частково і не заперечує проти того, щоб із нього стягувались аліменти на утримання сина, в розмірі ? частини від його заробітку (доходу). З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №230 (а.с.5). Від даного шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач (а.с.6). На теперішній час сторони проживають окремо. Малолітня дитина сторін проживає разом із матірю, знаходячись на утриманні останньої, відповідач, являючись батьком дитини, належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення сином повноліття. При цьому судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, має тимчасові підробітки та мінливий дохід. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За\~статтею 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17\~Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, згідно\~ст. 185 СК України\~батьки зобовязані приймати участь у витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою). Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей, Конституційного права особи на прожитковий мінімум, наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а також те, що позивач позов підтримує, відповідач визнає позов частково, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, а також ненадання ним достатньої систематичної матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], що на даний час знаходиться на утриманні позивача, хоч має можливість надавати допомогу, оскільки є здоровою працездатною особою, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття останнім, що менше ніж просила позивач у своєму позові. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України\~ рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial