Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

03 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином. Позов мотивований тим, що 9 квітня 2019 року по [ADDRESS] , з ознаками насильницької смерті, було виявлено труп її сина [PERSON] , 1980 року народження. Досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] вчинив кримінальане прапорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У кримінальному провадженні №527/1189/19 позивачу відмовлено в задоволенні цивільного позову. Позивач прохає стягнути з [PERSON] на її користь витрати на поховання сина [PERSON] в сумі 5470 гривень. 22.01.2020 року відповідачем [PERSON] було направлено відзив на позов, згідно якого прохає в задоволенні позову відмовити, в зв`язку з його необґрунтованістю, розгляд справи проводити без його участі. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, прохав розгляд справи здійснювати без його участі, у задоволенні позову відмовити. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 27.09.2019 року (справа № 527\\1189\\19), [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначено узгоджене покарання у виді 2 років обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Вироком суду встановлено, що 09.04.2019 року близько 01 год 00 хв, знаходячись за місцем свого мешкання у кімнаті домоволодіння , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , після спільного розпиття спиртних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки для потерпілого [PERSON] , [INFO] , а саме: взявши до правої руки сокиру та використовуючи свою фізичну силу наніс нею один удар в область лівої кисті, чим спричинив тілесні ушкодження останньому у вигляді різаної рани з нерівними краями, гострими кінцями в області підвищення великого пальця лівої кисті руки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 42 від 11.05.2019 року мають вигляд рубленої рани лівої кисті, утвореної від дії рубаючого предмета, яким може бути лезо топора, незадовго до настання смерті та відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Смерть [PERSON] , згідно висновку СМЕ № 42 від 11.05.2019 року, настала в цей же день, внаслідок гострої серцево - судинної недостатності визваної ішемічною хворобою серця, що підтверджується ознаками швидко наставшої смерті та результатами гістологічного дослідження і не має ніякого відношення до отриманих тілесних ушкоджень. Згідно наданої копії накладної від 09.04.2019 року , [PERSON] сплатила ФОП Тютюнник 4170 грн за поховання [PERSON] . Крім того, відповідно до довідки від 10.04.2019 року , виданої в.о. директора КП «Жилремсервіс» було здійснено роботи по викопуванню ями для поховання [PERSON] в сумі 1300 грн. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ст. 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідна наявність наступних обставин: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б ) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. В той же час, згідно висновку експерта № 42 від 11.05.2019 року смерть [PERSON] настала внаслідок гострої серцево - судинної недостатності визваної ішемічною хворобою серця, що підтверджується ознаками швидко наставшої смерті та результатами гістологічного дослідження і не має ніякого відношення до отриманих тілесних ушкоджень. З урахуванням викладеного, відсутній причинно - наслідковий зв`язок між діями відповідача [PERSON] у виді нанесення тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я [PERSON] та смертю останнього. Направленні до суду письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в яких викладені факти негативної характеристики [PERSON] , не спростовують вказаних доводів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, зважаючи на недоведеність вини [PERSON] у заподіянні смерті [PERSON] , позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальних збитків, завданих злочином у виді витрат на поховання не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed