Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

04.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності і визначення часток у праві спільної сумісної власності, вказуючи на те, що з 1977 року він проживав спільно в цивільному шлюбі з [PERSON], а 15.10.2001 шлюб був припинений в РАГСі, актовий запис №65, але фактично вони продовжували разом жити однією сім»єю, мали загальний побут та вели спільне господарство, мали загальний бюджет. В період спільного життя 12.08.2011 року за спільні кошти, за обоюдною згодою вони придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Після цього 16.09.2011 року вони знову уклали шлюб, актовий запис №79, та проживали сім№єю постійно по вул. 40 років Жовтня,46/34. Але спільне життя знову не склалося і рішенням Новогродівського міського суду від 25.04.2014 року шлюб було розірвано. Вважає, що квартира по вул..Піонерська,10/3 була придбана ними в період спільного життя та є спільною власністю подружжя, та йому належить 1/2 частина цієї квартири. Враховуючи те, що згідно ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності, вважає, що квартира належить їм обом. Вони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної власності. Просить визнати за ними обома право спільної власності і визначити частки у праві спільної власності на вказану квартиру. В судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій наполягає на своєму позові, просить розглядати справу без його участі. Відповідач, згідно наданої письмової заяви, з позовом згодна, пояснює, що квартира придбана спільно, просить розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом встановлено, що ніякого письмового договору між сторонами укладено не було. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2011 року зареєстрованому у реєстрі за №1811 [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру по вул.Піонерська,10/3 в м.Новогродівка Донецької області (копія договору в матеріалах справи). Згідно витягу про державну реєстрацію прав Селидівської БТІ від 04.10.2011 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2011 року р. №1811. Згідно акту від 29.05.2015 року, складеного ОСББ «Супутник» м.Новогродівка, [PERSON] з дружиною [PERSON] та дочкою проживали в м.Новогродівка вул..40р.Жовтня, 46/34 з 1997 року по 2014 рік однією сім»єю, вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет. Таким чином, судом встановлено, що сторони тривалий час проживали спільно, фактично з 1997 по 2014 рік, спочатку перебували у сімейно-шлюбних відносинах з 1997 року до жовтня 2001 року, та знаходились у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2011 року до 25.04.2014 року. Двічі реєстрували шлюб. Спірну квартиру сторони придбали 12.08.2011 року, тобто під час спільного життя, а тому вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить їм обом. Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якої-небудь домовленості між сторонами не існує, як не існує шлюбного контракту або договору, відповідач визнає позовні вимоги, а тому суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними і повинні бути визначені в розмірі 1/2 за кожним.

Outcome: approved