Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

03.09.2014 представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на квартиру. З врахуванням заяви про зміну позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 30033,72 доларів кредитної заборгованості. В обґрунтування позову послався на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 13.06.2005 уклали кредитний договір № ССН0СК00240181. Згідно з договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 27000 доларів США на термін до 12.06.2025, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 22.10.2018 утворилась заборгованість 75404,31 долари США, яка складається з 30033,72 долари США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 18220,72 долари США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1944,00 долари США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 25205,87 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просив стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту. Справа перебувала у провадженні судді [PERSON] . Ухвалою від 01.10.2014 у справі відкрито провадження. Ухвалою від 08.12.2014 по справі було залучено співвідповідачами [PERSON] та [PERSON] .. 25.12.2014 у справі винесено заочне рішення, яким первинний позов банку було задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 389053 грн. звернуто стягнення на квартиру шляхом продажу предмету іпотеки та виселено [PERSON] , [PERSON] які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки). 24.04.2015 [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 24.06.2015 було скасовано заочне рішення по даній справі. Ухвалою від 05.11.2015 провадження у справі було зупинено у зв`язку із перебуванням відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. 15.12.2015 справа була передана від судді Жураковського А.І. Ухвалою від 13.03.2017 провадження у справі було відновлено. Ухвалою від 18.08.2017 провадження у справі було зупинено у зв`язку із перебуванням відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. Ухвалою від 20.09.2018 провадження у справі було поновлено. 19.11.2018 позивач подав заяву про зміну позовних вимог (а.с.210-211 т.1). Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представників сторін. 07.05.2019 представник відповідача [PERSON] - адвокат Романі С.І. подав заяву про застосування позовної давності. Вказав, що позивач у позовних вимогах та розрахунках вказує про наявність заборгованості з 13.06.2005, однак із позовом звернувся 24.06.2015. тобто з пропуском строку позовної давності з часу, коли дізналась про порушення свого права (а.с.242 т.1). 07.05.2019 представник відповідача також надав письмові пояснення відносно позовних вимог. Вказав, що заборгованість за користування спірним кредитом з 13.06.2005 по 24.06.2012 не може бути нарахована у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Крім того, нарахуванням банком процентів [PERSON] за користування кредитом і пені за період з 22.04.2015 по 26.07.2016, та з 19.10.2016 є неправомірним, так як він проходив в цей час військову службу і був звільнений від нарахування процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування кредитом на підставі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей» (а.с.243-244 т.1). В судовому засіданні 26.12.2019 представник позивача змінені позовні вимоги підтримала. Просила стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по спірному кредитному договору, а саме відсотків у розмірі 13599,38 доларів США. Банку не було відомо про перебування відповідача в АТО. Останній вчасно не подав належних документів банку. Представник відповідача позов заперечив. Вказав, що банк скористався своїм правом дострокового повернення кредиту, у зв`язку із чим нарахування відсотків припиняється. Крім того під час перебування відповідача в АТО відсотки не мали нараховуватись. Також, вказав, що позов поданий з порушенням стоків давності. 23.04.2020 та 30.04.2020 представник позивача подав відповідь на відзив з додатками, в якій вказав, що строк повернення кредитних коштів за спірним договором є 12.06.2025, тому строк звернення до відповідача з вимогами не минув. Також вказав, що нарахування відсотків було передбачено договором до повного повернення суми кредиту і це погодили сторони. Строк позовної давності не минув, так як не сплив строк виконання зобов`язань. Щодо застосування положень ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей» вказав, що нарахування відсотків за період перебування відповідача на військовій службі було скасовано. Тому просив змінені позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по відсотках за користування кредитом (а.с.51-64, 84-91 т.2). 30.04.2020 та 04.08.2020 до суду надійшла заява про зміну позовних вимог з додатками, згідно із якою банк просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 17238 доларів США (а.с.66-80, 94 -109 т.2). 31.08.2020 в судовому засіданні представник позивача підтримала змінені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що банк зробив новий розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором. Крім того, зазначила, що відповідач не з`являється до банку, не подає документи про перебування на військовій службі для належного перерахунку відсотків. Також вказала, що банк не пропустив строк звернення до суду, так як строк дії договору до 2025 року, банк звернувся з первинним позовом до суду 03.09.2014, а останній платіж по спірному договору був у 2015 році. Представник відповідача просив відмовити у позові у зв`язку із пропуском строку давності і по відсотках по тілу кредиту. 13.11.2020, 04.02.2021 оголошувалась перерва за клопотаннями учасників. 25.03.2021 представник позивача подав суду заяву про зміну позовних вимог, згідно із якою просить залишити без розгляду позовні вимоги в частині звернення стягнення, та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 30033,72 Долари США , що за курсом НБУ станом на 22.10.2018 складає 842746,18 грн., та судові витрати. 12.04.2021 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримала. Відповідач та його представник про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань не подали. Ухвалами від 12.04.2021 провадження у справі відносно [PERSON] та [PERSON] закрито. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із Кредитним договором № CGY0FK00240181 від 13.06.2005 року [PERSON] було надано кредит в розмірі 27000 доларів США, зі сплатою 11,04 % річних з кінцевим терміном повернення 12.06.2025 року (а.с.16-17 т.1). Того ж дня з [PERSON] було укладено договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором та передано в іпотеку належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-22 т.1). На підставі довідок КП «Комінтех» № 11273 від 18.11.2014 р., за адресою по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , та [PERSON] , який помер (а.с.82 т.1). Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач [PERSON] порушив умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за договором не виконав. Щодо посилання відповідача на зміну строку дії кредитного договору слід зазначити наступне. Згідно із матеріалами справи за відповідачем станом на день розгляду рахується заборгованість по тілу кредиту у розмірі 30033,72 Долари США. Кредитний договір укладений на термін до 12.06.2025. Доказів належного виконання кредитного договору відповідачем та його представником суду не надано. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч.1 ст.631 ЦК України: Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно до п. 1.1 кредитного договору сторони встановили строк виконання зобов`язань за договором 12.06.2025 року. Так, відповідно до п. 5.1 Договору, вказаний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань Відповідно до п. 5.2 Договір може бути змінений у встановленому цим договором порядку Згідно до ст. 654 ЦК України: Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Між сторонами не укладалися додаткові угоди щодо зміни строку виконання зобов`язань, а тому строк повернення кредитних коштів встановлено до 12.06.2025 року. Строки виконання зобов`язань за договором змінені не були і сторони продовжують керуватися умовами договору. У зв`язку з тим, що банк не змінював строк повернення в розумінні ЦК України - строк звернення із вимогами про стягнення тіла кредиту до відповідача не минув. Щодо правомірності нарахування відсотків за користування кредитом, то такі вимоги позивачем про стягнення відсотків за спірним договором зняті і підстав обґрунтовувати чи спростовувати доводи сторін в цій частині немає. Щодо строків позовної давності суд дійшов наступного висновку. Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно із ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно умов договору строк виконання зобов`язань спливає 12.06.2025 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 03.09.2014 до спливу строку позовної давності щодо вимог про стягнення тіла кредиту. Тому, суд вважає, що обставини, на які посилається сторона відповідача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Отже строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Одночасно ст.526 ЦК України наголошує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Згідно із ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Банком на виконання вимог ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та на підставі отриманих від відповідача документів, розглянуте питання про скасування частини нарахованої заборгованості. Тобто даний закон звільняє військовослужбовців з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду від процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань, а не від тіла кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин та міркувань суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 30033,72 долари США, що за курсом НБУ станом на 22.10.2018 складає 842746,18 грн.. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved