Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований 10 грудня 2010 року виконкомом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 70, крім того розподілити сумісно набуте майно, а саме визнати за нею право власності на автомобіль [NUMBER], а за відповідачем визнати право власності на дві земельні ділянки площею по 0,005 га., що розташовані на території СТ «Дніпро» Гнідинської сільської ради, Бориспільського району. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.12.2007 року. Від даного шлюбу вони мають двох синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які на даний час проживають з нею. Спільне життя у них не склалось, через несумісність характерів. Сімейне життя почало руйнуватись. На ґрунті непорозуміння між ними постійно виникали сварки та суперечки. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що стало підставою для фактичного припинення шлюбних відносин. Вже тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на це вона вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Крім того, за час шлюбу ними було придбано майно, а саме дві земельні ділянки площею по 0,005 га., що розташовані на території СТ «Дніпро» Гнідинської сільської ради, Бориспільського району та автомобіль марки « LEXUS IS 250». Вона вважає, що оскільки дане майно було придбано в період шлюбу, то підлягає поділу у відповідності ст.70 СК України. З цих підстав вона і звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась. Через канцелярію суду її представник подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте також через канцелярію суду надав заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у його відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дана справа підсудна Бориспільському міськрайонному суду Київської області відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК України. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності і дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.12.2007 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 70 (а.с.5). Від даного шлюбу вони мають двох синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження (а.с.6,7). Як зазначає позивач, спільне життя у них не склалося через несумісність характерів. На ґрунті непорозуміння між ними постійно виникали сварки та суперечки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У відповідності до ч.2 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно ч.4 ст. 110 СК України чоловік та дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Враховуючи, що спільній дитині сторін Михайлу на даний час не виповнилось одного року, а позивачем в заяві не наведено обставин які б вказували на протиправну поведінку відповідача, відповідач як батько дитини не виключений із актового запису про народження дитини, тому в задоволенні позову про розірвання шлюбу необхідно відмовити. Щодо вимог поділ майна, яке набуте сторонами за час шлюбу, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що за час шлюбу сторонами на підставі біржової угоди від 27.01.2010 року було придбано автомобіль [NUMBER], який зареєстровано на позивача, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (а.с.10). Крім того були придбані об'єкти нерухомості, а саме: земельна ділянка для колективного садівництва площею 0,05 га., кадастровий № 3220882600:04:002:1583, що розташована на території СТ «Дніпро» Гнідинської сільської ради Бориспільського району та земельна ділянка для колективного садівництва площею 0,05 га., кадастровий № 3220882600:04:002:1582, що розташована на території СТ «Дніпро» Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Право власності на дані земельні ділянки зареєстровано за позивачем, що підтверджується даними свідоцтв про право власності на нерухоме майно (а.с.11, 12). Частиною 1 ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. До об'єктів права спільної сумісної власності подружжя відноситься будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63, 65 СК України та ст. 368 ЦК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, здійснюється його співвласниками за спільною згодою. Статтею 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 372 ЦК України як і ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляду на викладені обставини та положення закону суд приходить до переконання, що позивачка набула право власності на ? частину спільного майна подружжя. При визначенні майна за кожним із подружжя, суд виходить з запропонованого позивачем поділу, а саме визнати за нею право власності на автомобіль [NUMBER], а за відповідачем визнати право власності на дві земельні ділянки площею по 0,005 га., що розташовані на території СТ «Дніпро» Гнідинської сільської ради, Бориспільського району. Даний варіант поділу був визнаний відповідачем, тому суд приходить до висновку про задоволення даних позовних вимог. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як слідує з даних квитанцій про сплату судового збору (а.с.13,14), позивач сплатив 3654,00 грн. за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимогу про розірвання шлюбу. Враховуючи, що в задоволенні вимог про розірвання шлюбу позивачу було відмолено, тому з відповідача підлягає стягнення лише витрати в сумі 3654,00 грн.

Outcome: partial