Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

03.10.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з АТ «УОСК» на свою користь в рахунок страхового відшкодування грошові кошти в розмірі 38226,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.03.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER]. Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля марки «MAN» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], відповідальність якого згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6096530 була застрахована в АТ «УОСК». У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він та [PERSON] 18.03.2014 повідомили страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Також ним було надано страховику всі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Разом з цим відповідач в порушення вимог закону в десятиденний строк огляд автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] не провів та листом від 25.06.2014 №5654 повідомив позивача про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач АТ «УОСК» свого представника для участі у розгляду справи не направив, третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи відповідач та третя особа повідомлені належним чином у порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. З урахуванням обставин справи, положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує позивач згідно поданої заяви про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним. Судом встановлено, що 18.03.2014 року з вини [PERSON], який керував автомобілем «MAN» д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER], належний на праві власності позивачу [PERSON] Протиправність та винність дій відповідача [PERSON]., які полягали у порушення п. 13.1 ПДР України, завданні механічних пошкоджень автомобілю «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER], причинно-наслідковий зв'язок між вказаними протиправними діями та завданням шкоди майну позивача встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.04.2014 року, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу. Також встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 18.03.2014 року відповідач [PERSON] мав чинний поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6096530 АТ «УОСК» з встановленим лімітом відповідальності страховика в розмірі 50000,00 грн. та франшизою - 1000,00 грн. Як визначено ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). У відповідності до п.п. 33.1.4. Закону №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно п. 34.1 Закону №1961-IV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Встановлено, що позивач відповідно до положень п.п. 33.1.4. Закону №1961-IV повідомив страховика АТ «УОСК» про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач вимог п. 34.1 Закону №1961-IV не виконав, свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направив. За змістом п. 34.3 Закону №1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Встановлено, що відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження з визначення матеріального збитку від 28.03.2014, проведеного за заявою позивача ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] складає 37679,53 грн. 31.03.2014 між позивачем та ТОВ «Пассаж-Авто» укладено договір про надання послуг з проведення технічного обслуговування, ремонту та інших послуг автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER]. Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 12.04.2014 загальна вартість автозапчастин і виконаних робіт склала 38226,00 грн., без ПДВ. Статтею 22 Закону України №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Листом від 25.06.2014 №5654 АТ «УОСК» повідомило позивача про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. При цьому дане рішення відповідач мотивував тим, що позивачем недотримано вимог п. 33.3 Закону №1961-IV щодо збереження транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] у стані, в якому він знаходився після ДТП, а також не надано вказаного транспортного засобу для огляду, що призвело до неможливості страховика встановити обставини ДТП та розмір заподіяної шкоди. Разом з цим, за змістом абзацу другого п. 33.3 Закону №1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Таким чином, виходячи з вище викладеного, зважаючи на порушення страховиком п. 34.1 Закону №1961-IV, суд приходить до висновку, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування прийнято позивачем необґрунтовано, оскільки неможливість встановити обставин ДТП та розмір заподіяної шкоди за даних фактичних обставин справи є наслідком бездіяльності страховика АТ «УОСК». З наведених підстав вимоги позивача про стягнення з АТ «УОСК» страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому з огляду на положення ст. 22 Закону №1961-IV в рахунок страхового відшкодування належить стягнути вартість проведеного ремонту автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] за виключенням франшизи, тобто, 37226,00 грн., а тому позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з відповідача АТ «УОСК» у розмірі 372,26 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial