Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

04.12.2017 [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завдано вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України(а.с.3-4). В позовній заяві зазначено, що вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.10.2017 було засуджено [PERSON], [PERSON] за ч. 3 ст.185 КК України за умисне таємне викрадення чужого майна(крадіжка) вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище. Потерпілим по справі є позивач. Протиправними діями [PERSON] та [PERSON] позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду; матеріальна шкода складається з вартості викраденого майна у розмірі 2938,00 грн., моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях, які довелося відчути позивачу в зв'язку з неправомірними діями відповідачів, а саме: погіршився стан здоров'я, оскільки позивач несе додаткові витрати та порушення звичайного укладу життя, та отримання на підставі цього 3 групи інвалідності. Моральна шкода ним оцінена в 3000 грн. Просить стягнути моральну та матеріальну шкоду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти позову, зазначивши що викрадене майно частково було повернуто позивачу, а тому розмір матеріальної та моральної шкоди позивачем не доведений, просили відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачів, вивчивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Фактично судом встановлено, що згідно вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.10.2017 [PERSON] та [PERSON] вчинили кримінальне правопорушення за таких обставин. 31.07.2017 приблизно о 00 годин 00 хвилин [PERSON], за попередньою змовою, спільно з [PERSON], маючи єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розподіливши ролі, прийшли до подвір'я домоволодіння [ADDRESS]. Впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, [PERSON] провела [PERSON] до входу зі сторони городу вказаного домоволодіння, де [PERSON] переліз через огорожу, відчинив хвіртку та спільно з [PERSON] пройшов до зазначеного подвір'я, де [PERSON] вказала [PERSON] напрямок до погрібу, а сама вийшла за подвір'я спостерігати за обстановкою. В цей час, [PERSON] через не замкнені двері проник у приміщення погрібу, звідки таємно, викрав майно: 10 скляних банок ємністю по 3 літри з консервованим салом, загальною вартістю 1000 грн., 6 скляних банок ємністю по 1 літру з консервованою домашньою ковбасою у смальці, загальною вартістю 1440 грн., 3 скляних банки ємністю по 1 літру з консервованою кролятиною у вигляді тушонки, загальною вартістю 498 грн., що належить [PERSON] Після чого [PERSON] разом з [PERSON] покинули місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 2938 грн. Матеріальна шкода потерпілому [PERSON] частково відшкодована шляхом повернення викраденого майна на суму 2432 грн.(а.с.17-20). Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.10.2017 [PERSON], визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON], від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов'язки: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. [PERSON], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON], від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов'язки: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Крім того, на підставі ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішено таким чином: 9 скляних банок ємністю по 3 літри з консервованим салом, 6 скляних банок ємністю по 1 літру з консервованою домашньою ковбасою у смальці, 2 скляні банки ємністю по 1 літру з консервованою кролятиною у вигляді тушонки, які були передані на зберігання потерпілому [PERSON] (а.с. 68,70) після набрання вироком законної сили - залишено йому за належністю(а.с.19 зворот-20). Вирок набрав законної сили 06.11.2017(а.с.75-81). До суду наданий [PERSON] висновок суб'єкта оціночної діяльності [PERSON], де зазначено що вартість викраденого майна станом на 30.07.2017 року склала 2938 грн. (а.с.21-26). Сторонами кримінального провадження вартість викраденого майна не оспорювалась. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, відповідно до постанови слідчого Лиманського ВП Сдов'янського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання речових доказів та їх збереження від 31.07.2017, 9 скляних банок ємністю по 3 літри з консервованим салом, 6 скляних банок ємністю по 1 літру з консервованою домашньою ковбасою у смальці(серед яких одна розбита банка), 2 скляні банки ємністю по 1 літру з консервованою кролятиною у вигляді тушонки- визнані речовими доказами, та які 31.07.2017 відповідно до гарантійної розписки передані на зберігання [PERSON](а.с.64-67). Згідно до ч.6 ст.82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає доведеним, що внаслідок неправомірних дій відповідачів [PERSON] разом з [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано матеріальну шкоду, але її розмір спростовується матеріалами справи, оскільки частина викрадено майна , а саме: 9 скляних банок ємністю по 3 літри з консервованим салом, 6 скляних банок ємністю по 1 літру з консервованою домашньою ковбасою у смальці(одна з яких розбита), 2 скляні банки ємністю по 1 літру з консервованою кролятиною у вигляді тушонки, відшкодовано, шляхом повернення зазначеного майна позивачеві. Таким чином не відшкодована сума матеріальної шкоди складається з: 1 скляної банки ємністю 3 літри, закупорена у вигляді консервації та заповненої салом, 1 скляної банки ємністю 1 літр з консервованою домашньою ковбасою у смальці, яка була розбита, 1 скляна банка ємністю 1 літр з консервованою кролятиною у вигляді тушонки банки, сума яких відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] від 30.07.2017 складає 100,00 грн., 240, 00 грн., 166,00 грн. відповідно, а всього разом 506,00 грн.(а.с.25), яка підлягає стягненню з відповідачів. Твердження позивача, що викрадене майно повернуто йому в непридатному для споживання стані не найшло свого підтвердження в судових засіданнях, а тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє в їх задоволенні. Відповідно до положень ст.23, ст.280, ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв'язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості та поведінки потерпілого. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачами, позивач отримав та зазнав не тільки матеріальну шкоду, а душевні та моральні страждання, які відбулися в результаті злочину. Кримінальне правопорушення, вчинене [PERSON] та [PERSON], призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача в цілому: страх можливого повторення події, негативні, переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, тривога при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов'язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я, оскільки 15.11.2017 отримав 3 групу інвалідності(а.с.6). Отже, очевидним є те, що вчинення відповідачами злочину позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Таким чином суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння злочину потерпілому спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, той факт, що потерпілий був вимушений після скоєння злочину перебуваючи на стаціонарному лікуванні(а.с.7-9), використовувати свій час на слідчу та судову тяганину, задовольняє частково позовні вимоги потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, та стягує з відповідачів на користь позивача кошти у розмірі 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, та вважає, що вказана сума є об'єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачами. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Позивачем при подачі позову до суду судовий збір за стягнення матеріальної шкоди не сплачувався, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільняються. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В даному випадку судовий збір на день подачі позовної заяви(04.12.2017) становить 640 грн. Таким чином зазначена сума підлягає стягнення з відповідачів на користь держави. Крім того, позивачем сплачена сума судового збору за вимогу щодо стягнення моральної шкоди, що підтверджується відповідною квітанцією на суму 640,00 грн.(а.с.2), Оскільки позовні вимоги позивача щодо стягнення суми моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. задоволені частково, тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесену суму судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі 213,33 грн.(1000,00 грн. Х 640,00 грн./3000,00 грн.= 213,33 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial