Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

03 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 вересня 2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики в простій письмовій формі, відповідно до якого він передав відповідачеві 11000 грн., які останній зобовязався повернути до 01 листопада 2015 року. На теперішній час відповідач, в порушення зобовязань, не повернув грошові кошти по вказаній розписці. Посилаючись на викладені обставини, просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 11000 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив про задоволення позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову до суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, незалежно від суми. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно оригіналу розписки, 19 вересня 2015 року між сторонами, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, було укладено договір позики, за яким [PERSON] засвідчив, що взяв у борг у [PERSON] 11000 грн. на строк до 01 листопада 2015 року. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику, зокрема, грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що у порушення вимог ст.ст. 526, 1049, 1053 ЦК України відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, вчасно суму боргу позивачу не повернув, на день розгляду справи судом борг відповідача перед позивачем складає 11000 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved