Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

04 березня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника (а. с. 5-11). У позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 30 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», найменування якого було змінено на ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341876000, за умовами якого банком був наданий позичальнику кредит у розмірі 31 473,00 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою 13,00% річних за користування кредитними коштами та строком повернення кредиту до 29 квітня 2017 року. Відповідним пунктом даного договору [PERSON] передав в заставу банку автомобіль «Peugeot», д/н [NUMBER], який належить йому на праві власності, вартість даного автомобіля встановлена договором - 278 841,00 грн. ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 11341876000 від 30 квітня 2008 року. Також 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/12-КВ, за умовами якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 11341876000 від 30 квітня 2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 10 січня 2014 року заборгованість останнього за цим договором становить 362 711,53 грн. У зв'язку з зазначеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341876000 від 30 квітня 2008 року, звернути стягнення на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» на предмет застави, а саме: автомобіль «Peugeot», д/н [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; надати (визнати) право позивача підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля під час його укладання з іншою особою-покупцем; витребувати у [PERSON] даний автомобіль, комплект ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу та передати у володіння позивачу; надати ТОВ «Вердикт Фінанс» право (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМУ № 1388 від 07 вересня 1998 року, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду; а також - стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу його реєстрації судових повісток з викликом у судове засідання, проте конверти з такими викликами були повернуті на адресу суду з приміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 106, 107-108), тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: 30 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», найменування якого було змінено на ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341876000, за умовами якого банком був наданий позичальнику кредит у розмірі 31 473,00 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою 13,00% річних за користування кредитними коштами та строком повернення кредиту до 29 квітня 2017 року. Пунктом 2.1. вказаного договору [PERSON] передав в заставу банку автомобіль «Peugeot», модель 4007, 2008 року випуску, д/н [NUMBER], який належить йому на праві власності, вартість даного автомобіля встановлена 278 841,00 грн. Викладене підтверджується копією даного договору, наявною в матеріалах справи, а також свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 15-23, 41). Додатковими угодами № 1 від 30 січня 2009 року та № 2 від 27 лютого 2009 року до вказаного договору сторони домовили про перенесення строків виконання зобов'язань позичальником зі сплати відсотків за договором та зміну графіку погашення кредиту, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 32, 33-36, 37, 38-40). Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги за про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341876000 від 30 квітня 2008 року (а. с. 69, 70-73). Також 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/12-КВ, за умовами якого позивач набув право вимоги за вказаним договором (а. с. 68, 74-76). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341876000 від 30 квітня 2008 року, наданим позивачем, станом на 10 січня 2014 року розмір заборгованості за цим договором становить 362 711,53 грн., яка складається 204 727,53 грн. - заборгованості за кредитом, 62 844,87 грн. - заборгованості за відсотками на дату відступлення прав вимоги, 46 649,41 грн. - заборгованості за відсотками станом на 10 січня 2014 року, 42 347,91 грн. - суми пені за несвоєчасно виконані зобов'язання, 6 141,81 грн. - суми 3-х відсотків річних від простроченої суми (а. с. 48-55). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Статтею 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов'язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону. Відповідно до ст.. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Вирішуючи вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль «Peugeot», д/н [NUMBER], який належить відповідачу - заставодателю, на праві приватної власності, суд, враховуючи, що позивач на законних підставах отримав право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11341876000 від 30 квітня 2008 року, укладеним між АКІБ «УКрСиббанк» та [PERSON] відповідно до розділу 5 якого заставодержатель має право відповідно до рішення суду звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання відповідачем зобов'язань за кредитною угодою, а також, беручи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за зазначеним договором, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з даною позовною заявою у розмірі 3 627,12 грн. (а. с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved