Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

04 грудня 2013 року до Слов'янського міськрайнного суду Донецької області звернувся Одеський комунальний навчальнимй заклад «Дитячий будинок «Перлинка» Одеської міської ради Одеської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що в Одеському комунальному навчальному закладі ДБ «Перлинка» на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації № 423/01-06 від 12.06.2008 року, знаходиться дитина - [PERSON], [INFO]. Матір'ю дитини є [PERSON], яка на час влаштування дитини у дитячий будинок відбувала покарання в Одеській ЧВК №74 з 12.02.2005 року по 1203.2010 року. Відомості про батька дитини внесено відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Після звільнення, [PERSON] до дитячого будинку не з'явилася, та не цікавиться життям та здоров'ям своєї дитини. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON]. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09.11.2013 року, [PERSON] обмежено право на виїзд з території України до виконання зобов'язань щодо виплати аліментів. Тому просять суд позбавити батьківських прав [PERSON], а також притягнути її до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно листа ЧВК № 74 від 29.06.2010 року № 3/5-3982, [PERSON] звільнилася 12.03.2010 року по відбуттю строку покарання та вибула за адресою: [ADDRESS], після звільнення відповідач до дитячого будинку не з'являлася та заяву про продовження терміну перебування її малолітнього сина у закладі, не писала. 08.01.2013 року адміністрація закладу отримала лист від 27.12.2012 року № 6/4137 Надержинщинської виправної колонії, в якому було вказано, що [PERSON] вибула з колонії згідно закону «Про амністію» та вибула за адресою: [ADDRESS]. З того часу, як [PERSON] вибула з колоній, місце знаходження її невідомо, дитину вона не відвідувала, її життям не цікавилася, листів не писала, не дзвонила, аліменти на утримання дитини не платить. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача не визнала, вказала, що вона дзвонила до дитячого будинку, чому не забирає дитину з дитячого будинку суду не пояснила. Представник третьої особи: Служба у справах дітей Слов'янської міської ради в судовому засіданні вимоги позивача підтримала, просила суд їх задовольнити, також пояснила, що [PERSON] має також малолітню дитину [INFO], яка знаходиться на утриманні дитячої лікарні м. Слов'янська, оскільки у [PERSON] не має постійного місця проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У суді з достовірністю було встановлено, що: згідно копії свідоцтва про народження дитини, відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно довідки Тернівського відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міську правління Дніпропетровської області, батько дитини [PERSON], [INFO], записаний за вказівкою заявника відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 7). Згідно розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №м 423/01-06 від 12.06.2008 року, малолітнього [PERSON] було влаштовано до дитячого закладу на повне державне забезпечення до 12.03.2010 року, тобто до закінчення строку відбуття покарання матір'ю - [PERSON] (а.с. 5-6). З листа, виданого Черноморською ВК УДДУВП в Одеській області №74, вбачається, що [PERSON] 12.03.2010 року вибула з виправної колонії за адресою: [ADDRESS], по відбуттю строку покарання (а.с. 9). З листа, виданого Надержинщинською ВК УДДУВП у Полтавській області №65, вбачається, що [PERSON] 10.02.2012 року вибула з виправної колонії за адресою: [ADDRESS], згідно Закону України «Про амністію». (а.с. 8). Крім того в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 11.10.2013 року вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі, та на підставі ст 76,79 її звільнено від відбування покарання з випробуванням на три роки, якщо вона протягом призначеного іспитового строку не вчинить нового злочину, а також не відмовиться від дитини, не передасть її у дитячий будинок, не зникне з місця проживання, не буде ухилятися від виховання дитини, догляду за нею і виконає покладені на неї зобов'язання. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на ті обставини, що вона має намір забрати дитину з дитячого будинку, оскільки з моменту звільнення з місць позбавлення волі, з 2012 року, до цього часу вона дитину не відвідувала, її життям не цікавилася, аліменти на утримання дитини не сплачує, тому пояснення відповідача, що вона має намір забрати дитину, суд не приймає до уваги та розцінює їх як засіб уникнути кримінальної відповідальності, призначеного вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2013 року. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свободи інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню, оскільки остання з моменту звільнення та вибуття з виправної колонії до дитини не з'являлася, її життям не цікавилася та не надала суду переконливих доказів, що вона має намір забрати дитину з дитячого будинку, та займатися її вихованням. Також суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до норм чинного законодавства суди не займаються порушенням кримінального провадження, а тому з даним питання дитячий будинок повинен звертатися до органів, які відповідно до норм чинного законодавства займаються порушенням кримінального провадження за вчинені правопорушення. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial