overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

04 жовтня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 23 серпня 2013 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції був здійснений відповідний актовий запис № 701. Разом з тим їх сімейне життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 25 лютого 2015 року, які знаходяться на утриманні матері. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу Абуладзе. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП №088732, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2013 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №701. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Семенової» на «Абуладзе» (а.с.9). Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 201625 та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 222377 (а.с. 7-8). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо тривалий час, спільного господарства та бюджету не ведуть. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх дітей на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

04 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2002 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судовому засіданні заявлений позов підтримала. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 23.08.2002 року (а.с. 9). Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 10). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від 01.09.2013 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. Ураховуючи думку позивачки, суд вважає за необхідне змінити її прізвище на дівоче. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація судових витрат останньої в сумі 640,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

04 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровано відповідачку (дочка позивачки), яка у ній не мешкає понад рік без поважної причини. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою (а.с.а.с. 2 4). У судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідачка до суду не зявилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Представник третьої особи до суду також не зявився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 24). Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] (а.с. 37). У квартирі з дозволу позивачки від 28.05.2002 року також зареєстровано відповідачку (дочка позивачки), яка не мешкає за вказаною адресою понад рік (а.с.а.с. 10, 23). Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. У відповідності зі статтею 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За правилами, встановленими частиною другою статті 405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачка не мешкає у квартирі, що належить позивачці на праві власності, понад рік, отже згідно з приведеною нормою втратила право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідача не існує. Таким чином, факт реєстрації відповідачки у спірній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивачки у користуванні власністю, отже позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~04 жовтня 2017 року\~ представник \~заявника звернувся до суду із зазначеною вище заявою, посилаючись на те, щодо психічного стану здоровя [PERSON], інваліда 11 групи безстроково від 04.11.2013 року, перебуває в будинку інтернаті з 06.04.2017 року, відповідно до висновку МСЕК від 04.11.2013 року є інвалідом 11 групи безстроково, має низький запас знань та уявлень, а тому просить визнати недізнаною [PERSON] \~ \~ \~ \~Заявник в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 39 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, здоровя [PERSON], 02.12.1985 р.н , є інвалід 11 групи безстроково , що підтверджується висновком МСЕК від 04.11.2013 року. \~ \~ \~ \~Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 2 від 06.02.2018 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням «Шизофренією, безперервного типу перебігу, із стійким сформованим дефектом, по псевдо органічному типу, яка розпочалось у неї у дитячому віці» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики 20.20 за Межнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у звязу з чим нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними , за станом психічного здоровя [PERSON] потребує над нею опіки. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, та у звязку зі станом здоровя [PERSON], з якого видно, що вона страждає хронічним, стійким психічним захворюванням, суд приходить до висновку щодо необхідності визнати [PERSON] недієздатною. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

04 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 15 грудня 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем погіршились, нею подана до суду позовна заява про розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. [PERSON] позовну заяву з додатками отримав (а.с. 23), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 15 грудня 2006 року уклали шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 жовтня 2018 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

04 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] у зв'язку з тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склались через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюбні відносини фактично припинені, ніяких стосунків не підтримують. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. У підготовче судове засідання [PERSON] не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 12 грудня 2018 року позивач подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, підготовче судове засідання просила проводити без її участі. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 12 грудня 2018 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, просить за результатами підготовчого судового засідання ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Також зазначив, що наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України, йому відомі та зрозумілі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України розподіляються таким чином: половина витрат у сумі 352,40 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету, а інша половина у розмірі 352,40 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

04 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 10 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя подружжя припинено через різні погляди на життя, несумісність характерів, фактичні шлюбні відносини сторони припинили з липня 2018 року, а тому подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання сина, який на даний час проживає разом з позивачем та в подальшому залишиться проживати разом з нею, тому просить шлюб розірвати. Сторони в підготовче судове засідання не з'явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила замінити їй прізвище на дошлюбне [PERSON]. Відповідач надав заяву про розгляду справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ № 135984 ( а.с. 6) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10 серпня 2013 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Хмільнику Хмільницького МРУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 107. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження серії І-АМ № 290824 від 17 вересня 2014 року (копії на а.с.7,8). Як вбачається з довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради № 17/30/5183 від 20.09.2018 року [PERSON] проживає разом з позивачем в м. Хмільник по вул. Некрасова, 40 (а.с.9). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, в порядку ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, так як це буде суперечити інтересам позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

04 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 червня 2012 року виконкомом Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, актовий запис № 03. Свої вимоги мотивувала фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконкомом Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, актовий запис № 03 /а.с.4/. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач визнає позов, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 200, 206, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

04 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 23 січня 2004 року в Качинській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі [INFO] в них народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Понад десять років подружжя проживають окремо. Шлюбні відносини припинились і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сімї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] та стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сімї з відповідачем є неможливим, тому просить шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо розірвання шлюбу. Оскільки відповідач визнає позов повністю суд на підставі ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сімю і для цього не приймають ніяких заходів, що тривалий час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сімя розпалась, відповідач проти цього не заперечує, що свідчить про його небажання зберегти сімю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved