Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

03.09.2013 року позивач - Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» (надалі по тексту - НТУУ «КПІ») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку. Позовні вимоги НТУУ «КПІ» обґрунтовано тим, що у студентському гуртожитку №22 НТУУ «КПІ», що розташований за адресою: [ADDRESS], м. Київ, у кімнаті № [NUMBER] з червня 2006 року по січень 2013 року проживали [PERSON], [PERSON] та з 2007 року також їх малолітня дитина [PERSON]. Власником (балансоутримувачем) вказаного гуртожитку є НТУУ «КПІ». Гуртожиток № [NUMBER] має статус студентського гуртожитку для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів НТУУ «КПІ». 01.06.2006 року відповідач [PERSON] звернулась до НТУУ «КПІ» із заявою про надання їй на період навчання кімнати у студентському гуртожитку сімейного типу та вселення у вказану кімнату [PERSON] з одночасним взяттям на себе зобов'язань по дотриманню Правил внутрішнього розпорядку НТУУ «КПІ», Правил внутрішнього розпорядку у студентських гуртожитках НТУУ «КПІ» та чинного законодавства України. Згідно статті 129 ЖК України, пункту 10 розділу 2 Примірного положення про гуртожитки адміністрацією НТУУ «КПІ» було надано дозвіл (ордер), на підставі якого відповідачі вселились у кімнату № [NUMBER] гуртожитку № [NUMBER]. Протягом квітня 2009 - липня 2012 років відповідачі виконували обов'язки щодо внесення плати за користування приміщенням у гуртожитку як сторонні особи. При цьому розмір плати за проживання у студентських гуртожитках НТУУ «КПІ» для всіх категорій мешканців, затверджений наказом ректора НТУУ «КПІ» № 1-170 від 14.07.2011 року, становить 900,00 грн. за ліжко-місце за наявності вільних місць. Відповідачами було зайнято два ліжко-місця. У період з серпня 2012 року по січень 2013 року відповідачі не вносили плату за користування приміщенням, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість у розмірі 10800,00 грн. Факт виселення відповідачів із займаного приміщення 25.01.2013 року позивач підтверджує актом про порушення сім'єю [PERSON] Правил проживання у гуртожитках НТУУ «КПІ» та опечатування кімнати № [NUMBER]. Посилаючись на норми Примірного положення про гуртожитки № 208 від 03.06.1986 року, Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу № 1004 від 13.11.2007 року, статті 127 ЖК України, а також статей 16, 541 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за проживання у студентському гуртожитку у розмірі 10800,00 грн. за період з серпня 2012 року по січень 2013 року. У судових засіданнях представники позивача Кузьменко Є.О. та Дубняк М.В. повністю підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позову, стверджуючи, що до липня 2012 року вчасно виконували свої зобов'язання щодо внесення плати за користування житлом, а у період з серпня 2012 року по січень 2013 року не проживали у вказаному гуртожитку, тому не мають заборгованості перед позивачем. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, та покази свідків, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог НТУУ «КПІ», виходячи з наступного. З листа Міністерства освіти і науки України № 1/11-11028 від 03.12.2010 року вбачається, що будівля гуртожитку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], м. Київ передана у користування НТУУ «КПІ» і знаходиться на балансі зазначеного університету, відноситься до сфери управління міністерства і є державною власністю (том 1, а.с. 21-23). Наказом ректора НТУУ «КПІ» № 4-85 від 03.09.2001 року гуртожитку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], м. Київ встановлено статус студентського гуртожитку для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів НТУУ «КПІ» (том 1, а.с. 20). Згідно з витягом з наказу ректора НТУУ «КПІ» № 2865-с від 01.08.2003 року [PERSON] з 01.09.2003 року зарахована студентом першого курсу НТУУ «КПІ» факультету соціології денної форми навчання (том 1, а.с. 8). 27.05.2006 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (том 1, а.с. 9, 11). 01.06.2006 року [PERSON] звернулась до ректора НТУУ «КПІ» із заявою, у якій просила надати її сім'ї кімнату у сімейному гуртожитку на період її навчання у НТУУ «КПІ» на денній формі та взяла на себе зобов'язання дотримуватись Правил внутрішнього розпорядку НТУУ «КПІ», Правил внутрішнього розпорядку в студентських гуртожитках НТУУ «КПІ», Положення про проживання сімей, студентів, аспірантів, докторантів у сімейних гуртожитках НТУУ «КПІ» та чинного законодавства України (том 1, а.с. 10). 14.07.2006 року [PERSON] отримала ордер № [NUMBER]-40039 на проживання у кімнаті № [NUMBER] гуртожитку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], м. Київ, згідно з наказом ректора НТУУ «КПІ» № 1-93 від 29.05.2006 року (том 1, а.с. 13). Станом на червень - липень 2006 року (на час поселення [PERSON] до гуртожитку) до правовідносин сторін підлягали застосуванню норми Примірного положення про гуртожитки, затвердженого, відповідно до статті 131 Житлового кодексу Української РСР, постановою Ради міністрів Української РСР № 208 від 03.06.1986 року (надалі по тексту - Положення № 208). Відповідно до Положення № 208 це Примірне положення встановлює порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання (пункт 1). Гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання (пункт 2). На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання (пункт 10). Вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видаються необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, правами й обов'язками мешканців гуртожитку (пункт 14). 20.07.2006 року Солом'янським РУ ГУМВС України в м. Києві було зареєстровано тимчасове місце проживання [PERSON] на період навчання на строк до 01.03.2009 року за адресою: [ADDRESS], гуртожиток, м. Київ (том 1, а.с. 27, 70). Згідно з наказом ректора НТУУ «КПІ» № 374-с від 31.01.2009 року студентку 6 курсу групи АМ-33 [PERSON] було відраховано з НТУУ «КПІ» у зв'язку із закінченням навчання (том 1, а.с. 14). Відповідно до частини 1 статті 132 Житлового кодексу Української РСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. 26.02.2009 року Солом'янським РУ ГУМВС України в м. Києві було знято [PERSON] з реєстраційного обліку та 18.03.2009 року Романівським РВ УМВС України в Житомирській області було зареєстровано постійне місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с. 40, 70). Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованості за проживання у гуртожитку за період з серпня 2012 року по січень 2013 року у розмірі 10800,00 грн. Судом встановлено, що з 29 липня 2012 року протягом 12 місяців відповідач [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджено письмовим договором оренди (найму житла) від 29.07.2012 року (том 1 а.с. 66-68) та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитаних у судовому засіданні 27.08.2014 року. Місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстровано Дзержинським РВ УМВС України в Житомирській області 24.04.1998 року за адресою: [ADDRESS] і за період з 1998 року по даний час [PERSON] не змінював своє зареєстроване місце проживання (том 1 а.с. 24-25, 40). [PERSON] не було включено як члена сім'ї [PERSON] до ордера № [NUMBER]-40039, виданого [PERSON] для вселення у кімнату гуртожитку. З попереднього місця проживання [PERSON] не був виписаний. 13.11.2007 року наказом Міністерства освіти і науки України № 1004 було затверджено Примірне положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу (надалі по тексту - Положення № 1004), норми якого підлягали застосуванню до спірних правовідносин сторін з моменту закінчення терміну навчання [PERSON] (31.01.2009 року) Відповідно до пункту 2 Положення № 1004 студентські гуртожитки вищих навчальних закладів призначені для проживання на період навчання іногородніх студентів, слухачів, курсантів, асистентів-стажистів, інтернів, клінічних ординаторів, аспірантів, ад'юнктів, докторантів тощо (далі - Студенти), а також Студентів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за умови відсутності в них іншого місця проживання. Відповідно до пункту 11 Положення № 1004 гуртожитки можуть бути також і для проживання сімей Студентів (житлові приміщення, що складаються з однієї або декількох кімнат, знаходяться в користуванні однієї сім'ї). Відповідно до пункту 7 Положення № 1004 поселення Студентів до студентських гуртожитків здійснюється рішенням керівника вищого навчального закладу за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів на підставі ордерів відповідно до Житлового кодексу України. При поселенні укладається угода (контракт) на проживання. Як вбачається із матеріалів справи при поселенні [PERSON] до кімнати № [NUMBER] гуртожитку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], м. Київ між НТУУ «КПІ» та [PERSON] чи [PERSON] як у період її навчання (з 01.09.2003 року до 31.01.2009 року), так і після закінчення періоду навчання не було укладено угоду (контракт) на проживання. Крім того, відповідно до пункту 14 Положення № 1004 проживання в студентських гуртожитках сторонніх осіб, розміщення підрозділів вищого навчального закладу, а також інших організацій забороняється. Суд згідно положень статей 58, 59, 64 ЦПК України не приймає до уваги як належний та допустимий доказ письмовий документ, що міститься у матеріалах справи (том 1 а.с. 32-36), названий як «Додаток №1 до наказу №1-170 від «14» липня 2011р.», оскільки неможливо встановити джерело його походження та видавника, текст, що міститься в документі, не підписано уповноваженою особою, копія документа не посвідчена належним чином та позивачем не надано суду оригінал вказаного документа для огляду та посвідчення відповідності копії оригіналу. Крім того, вказаний документ не відповідає (суперечить) вимогам норм Житлового кодексу Української РСР, постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності»; наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року № 736/902/758 «Про затвердження порядків надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами»; наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України та Міністерства охорони здоров'я України від 28.03.2011 року № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності»; наказу Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 року № 1004 «Про затвердження Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу», якими як не передбачено, так і встановлено пряму заборону на проживання в студентських гуртожитках сторонніх осіб. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованості за проживання у гуртожитку за період з серпня 2012 року по січень 2013 року у розмірі 10800,00 грн. Разом з тим, позивачем не доведено, що такий солідарний обов'язок відповідачів виник на підставі договору чи закону, що заборгованість відповідачам була нарахована правомірно, також не доведено, що відповідачі на законній підставі проживали у вказаний період у гуртожитку. Судом встановлено, що між сторонами не було укладено письмового договору (контракту) найму (оренди) житла у приміщенні гуртожитку на період з серпня 2012 року по січень 2013 року, не було в двосторонньому порядку узгоджено істотні умови такого договору, зокрема щодо розміру плати за проживання, терміну дії такого договору, осіб (членів сім'ї наймача), які б мали право проживання у кімнаті гуртожитку. Натомість законом встановлено пряму заборонену на проживання у приміщеннях гуртожитків сторонніх осіб, а також студентів після закінчення періоду їх навчання. Отже, позивачем не доведено правової підстави наявності у відповідачів права на проживання у гуртожитку та виникнення у них зобов'язань щодо внесення плати за проживання у гуртожитку, тому не підлягає доказуванню факт порушення неіснуючих зобов'язань. На підставі наведеного вище суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed