Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

02.11.2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, враховуючи уточнені позовні вимоги просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями: житловий будинок (А-1) загальною площею 55,8 кв.м (житлова 29,6 кв.м, допоміжна 10,5 кв.м, площа літніх приміщень 15,7 кв.м), з господарськими будівлями у вигляді: (Б) - Сарай, (В) - Сарай, (в) - Сарай, (Д) - Сарай, (в1) - Погріб, (К) - Вбиральня, № 1 Колодязь, що розташований за адресою: [ADDRESS] , легковий автомобіль марки - DАЕWOО, модель - LANOS, тип загальний легковий седан - В, чорного кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2008 року випуску та причіп марки ЛЕВ, модель 183121, сірого кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2015 року випуску. А також визнати за нею право власності на 1/2 частину: -садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями: житловий будинок (А-1) загальною площею 55,8 кв.м (житлова 29,6 кв.м, допоміжна 10,5 кв.м, площа літніх приміщень 15,7 кв.м), з господарськими будівлями у вигляді: (Б) - Сарай, (В) - Сарай, (в) - Сарай, (Д) - Сарай, (в 1) - Погріб, (К) - Вбиральня, № 1 Колодязь, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - легкового автомобіля марки DАЕWOО, модель - LANOS, тип загальний легковий седан - В, чорного кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2008 року випуску; - загального причепа марки ЛЕВ, модель [NUMBER] , сірого кольору, номерний знак - [NUMBER] , 2015 року випуску, як на майно, що спільно набуте подружжям. Також позивач просить вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду 05 листопада 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишено без руху (а.с. 23). Ухвалою суду 19.11.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя повернуто позивачу в зв`язку з не усуненням недоліків (а.с. 28). Постановою Полтавського апеляційного суду від 09.01.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2018 року скасовано, справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя направлено для продовження розгляду до Новосанжарського районного суду (а.с. 44-48). 15.01.2019 року вказана цивільна справа надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області та передана для подальшого розгляду судді Стрельченко Т.Г. (а.с. 50) 16.01.2019 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про відвід судді Стрельченко Т.Г. в зв`язку з тим, що суддя Стрельченко Т.Г. розглядала справу № 542/74/18 провадження 2/542/359/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (а.с. 51). Ухвалою суду 16 січня 2019 року заяву представника позивача [PERSON] про відвід головуючого по справі судді Стрельченко Т.Г. задоволено та передано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя для автоматизованого перерозподілу іншому судді в порядку, встановленому в ст. 33 ЦПК України (а.с. 52-53). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2019 року, вказана справа передана до провадження судді Афанасьєвої Ю.О. (а.с. 56). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 60-61). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 березня 2019 року провадження по справі було зупинено в зв`язку з призначенням оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи (а.с. 93-94). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 липня 2019 року провадження по справі поновлено (а.с. 110). В судове засідання позивач та представник [PERSON] не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити (а.с. 149). Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 145). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву 21.11.2019 року про розгляд справи у його відсутність (а.с. 144). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні сторони [PERSON] та [PERSON] з 22.07.1995 року перебували в шлюбі (а.с.8), який рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 червня 2018 року був розірваний (а.с.9-10). Під час перебування в шлюбі сторони придбали житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] на земельній ділянці державного фонду і складається в цілому з житлового будинку, саманного, житловою площею 29,6 кв.м. літ. «А-1», сарая «Б», сарая «В», сарая «в», сарая «Д», погреба «в1», вбиральні «К», колодязя № 1, що вбачається з договору купівлі-продажу від 12 серпня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 2075, право власності зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с. 148). Згідно висновку експерта № 11-19 судової оціночно - будівельної та будівельно - технічної експертизи від 06.05.2019 року, виконаного судовим експертом Авдєєвим Андрієм Костянтиновичем, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] складає 65441 грн. (а.с. 95-105). Під час перебування в шлюбі сторони придбали автомобіль марки DАЕWOО, модель - LANOS, тип кузова - загальний легковий седан-В, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1398, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який 17.02.2017 року був зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] (а.с. 12). Згідно звіту № 0305 про незалежну оцінку майна: (визначення ринкової вартості) автомобіля DАЕWOО LANOS, реєстраційний номер [NUMBER] від 08 травня 2018 року, виконаного оцінювачем [PERSON] , вартість автомобіля DАЕWOО LANOS, кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , ринкова вартість складає 53250,54 грн. (а.с. 82-90). Під час перебування в шлюбі сторони також придбали загальний причіп ПР-легковий-В, 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який 30.08.2016 року був зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] (а.с. 147). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тобто, стосовно майна, набутого дружиною та чоловіком під час шлюбу, діє презумпція права спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя » спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності. Враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] , автомобіль марки DАЕWOО, модель - LANOS, номерний знак - [NUMBER] , а також причіп марки ЛЕВ, номерний знак - [NUMBER] , набуті подружжям за час шлюбу й є їх спільною сумісною власністю, кожному з колишнього подружжя належить право власності на 1/2 його частину, суд вважає позов задовольнити та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного майна. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги від 21 серпня 2018 року (а.с. 16-18), довідка - розрахунок від 27 серпня 2018 року про витрачений час та розмір коштів, що підлягає виплаті за виконану роботу (а.с. 19), квитанція на оплату виконаних адвокатом робіт надання послуг) (а.с. 20), які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, згідно з якими вартість правової допомоги становить 2708 грн. Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією на суму 2708 грн. (а.с. 20). Відповідно до довідки розрахунку про виконання адвокатом роботи (а.с. 19), адвокатом було витрачено: 30 хвилин на попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин (вартість послуг 433 грн.); 1 годину на ознайомлення з матеріалами справи (вартість послуг 650 грн.); 2 години 30 хвилин на пошук та вивчення нормативних документів, судової практики, підготовки процесуальних документів у справі (вартість послуг 1625 грн.). Всього було витрачено 4 години 10 хвилин, вартість наданої допомоги становить 2708 грн. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про задоволення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки [PERSON] в розмірі 2708 грн. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача також має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ч. 4, 6 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, за клопотанням позивача у справі була призначена оціночно-будівельна та будівельно-технічна експертизи, витрати за проведення якої в розмірі 3000 грн. сплачені [PERSON] (а.с.118). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за проведення вказаних експертиз, суд враховує п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а саме: чи пов`язані вони з розглядом справи. Так, звертаючись з позовом до суду, позивачка, однією з позовних вимог заявляла про виділення їй Ѕ частину садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими спорудами, й щодо можливих варіантів його розподілу у справі призначалась будівельно-технічна експертиза. Після висновку якої, позивачкою були уточнені позовні вимоги, й вимога про виділення їй Ѕ частину садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими спорудами, нею вже не заявлялась. Метою же призначення оціночно-будівельної експертизи було з`ясування питання щодо вартості будинку, що входить до предмету доказування при розгляді справи про поділ спільного майна подружжя. Враховуючи що вимога про виділення позивачці частини садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими спорудами позивачкою в уточненій позовній заяві не заявлялась, судом не розглядалась та рішення не увалювалось, суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати за проведення експертизи в розмірі 1500 грн. Таким чином з відповідача на користь позивачка підлягають стягненню: судові витрати пов`язані з правничою допомогою в розмірі 2708 грн., судовий збір в розмірі 704,80 грн., а також витрати за проведення експертизи в розмірі 1500 грн., а всього 4912 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 60, 61, 70, 71 СК України,

Outcome: approved