Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який укладено 08.10.1997 року між його матірю [PERSON], яка померла 12.04.2017 року, і [PERSON], що зареєстрований Чернігівською універсальною товарною біржею «Джі-Ай-Пі» під № 97/079. В обґрунтування позову зазначив, що договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально, що унеможливлює отримання ним свідоцтва про право власності на квартиру в порядку спадкування майна матері. Сторони у судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою повідомив про підтримання позову. 03.08.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 08.10.1997 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено Договір № 97/079 купівлі-продажу нерухомого майна (далі Договір) на підставі якого [PERSON] придбала у власність у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (далі Квартира); Договір зареєстровано Чернігівською універсальною товарною біржею «Джі-Ай-Пі» (а.с. 7-12). За життя сторони Договір нотаріально не посвідчили, а 12.04.2017 року [PERSON], яка була матірю позивача, померла. Відсутність нотаріального посвідчення договору стало підставою для винесення державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] постанови від 18.10.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Квартиру (а.с. 4, 13). Статтею 227 Цивільного кодексу Української РСР, що діяв на час укладення Договору (далі Кодекс), встановлено, що договори купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно до статті 47 Кодексу недодержання нотаріальної форми договору тягне за собою його недійсність; якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухилилася від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Суд констатує, що Договір укладено в письмовій формі; при його укладанні сторони погодили всі істотні умови Договору та повністю виконали його, оскільки Квартиру фактично передано у володіння [PERSON], яка здійснила 28.10.1997 року реєстрацію права власності на Квартиру в Чернігівському МБТІ і з того часу до дня своєї смерті користувалася нею (а.с. 8 зв.). Чинне на час укладення Договору цивільне законодавство, зокрема Закон України «Про товарну біржу», звільняв осіб, які укладали угоди на товарних біржах, від обовязку подальшого нотаріального посвідчення таких угод, що суперечило положенням Кодексу. Таким чином, саме завдяки суперечливим положенням цивільного законодавства України сторони були введені в оману та не посвідчили Договір нотаріально. Натепер вказана обставина робить неможливим нотаріальне посвідчення Договору в звязку зі смертю [PERSON] Вищевикладене є підставою для задоволення позову, оскільки визнанням Договору дійсним у судовому порядку буде відновлено справедливість і право позивача на спадкування майна матері.

Outcome: approved