Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

02.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У березні 2016 році, після смерті її матері [PERSON] у вищезазначену квартиру за адресою: [ADDRESS] безпідставно, без укладання договору найму та без її відома вселилися її рідний брат - [PERSON] з сім`єю: дружиною - [PERSON] та сином - [PERSON] . Сама ж вона на той момент проживала за іншою адресою, а саме в [ADDRESS] , лише періодично навідувалася в належну їй квартиру [ADDRESS] , тому не відразу дізналася, що брат із сім`єю туди заселився без будь-яких правових на те підстав і змінив замки в квартирі, чим взагалі позбавив власницю можливості доступу до належного їй майна, та можливості там проживати разом з малолітніми дітьми. Таким чином, відповідачі порушують право власника на вільне користування своїм майном. Просила суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні приватною власністю, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення з даної квартири без надання іншого жилого приміщення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язати відповідачів добровільно видати ключі від квартири за адресою: [ADDRESS] представнику позивача. Стягнути солідарно із відповідачів по справі судовий збір та витрати на правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача адвокат Омелай Н.М. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши представника позивача адвоката Омелай Н.М., свідків [PERSON] та [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належить позивачу на праві приватної власності на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВК № 332589, виданого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Сидоренко Ю.Ю. 03 вересня 2004 року за реєстровим № 3-2012. Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Фастовець І.В. 26 травня 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2-1226, право власності \~ \~ \~ \~ зареєстровано Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 22 жовтня 2004 року в книзі 124, за номером запису 16887 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 8040310 (1/2 частка після померлого [INFO] батька - [PERSON] ), та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 31.10.2017 року, виданого Державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючою обов`язки завідувача Другої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. (спадкова справа № 268/2016, зареєстровано в реєстрі за № 1-695) (1/2 частка квартири, що належала матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] ), що підтверджуються дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом ВВК № 332589 від 03.09.2004 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5163590 від 22.10.2004 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом НМТ [NUMBER] від 31.10.2017 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102050761 від 31.10.2017 року (а.с.30-33). В спірній квартирі проживають відповідачі рідний брат позивача- [PERSON] з сім`єю: дружиною - [PERSON] та сином - [PERSON] без укладання договору найму та без відома [PERSON] . Внаслідок неправомірних дій відповідачів щодо проживання у належній на праві приватної власності квартирі [PERSON] , окрім створення їй перешкод у проживанні разом з дітьми у своїй квартирі, відповідачі також погіршують і майнове становище позивача, оскільки не сплачують за спожиті ними комунальні послуги. Встановлено, що відповідачі самовільно зайняли квартиру [PERSON] , позивач неодноразово отримувала скарги від сусідів стосовно частих сварок, які відбуваються в її квартирі між відповідачами, чим порушують правила співжиття з сусідами, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Полтави від 13.02.2017 року по справі № 552/778/17 про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто, у нього є житло, де він може проживати на законних підставах. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та пункту 2 частини першої статті\~3, статті\~321 ЦК\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Ураховуючи, що згідно зі\~статтею 92 Конституції України\~правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Частиною першою\~статті 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.І ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.І ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення. При цьому, вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи із житлового будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обов`язків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч. З ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. При цьому такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав для зайняття жилої площі. Виселення цієї особи пов`язано з відсутністю у неї законних підстав для зайняття жилої площі. Встановлено, що договір найму між власником житла - [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не укладався, згоди на проживання в квартирі сім`ї відповідачів позивач не надавала. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї відтак, законних підстав проживання в спірній квартирі не мають, і повинні бути виселенні з самовільно зайнятої ними квартири [PERSON] Негаторний позов пред`являється власником за умови, що спірне майно перебуває у його володінні, однак протиправна поведінка відповідача перешкоджає йому здійснювати користування та розпорядження ним. Підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу у здійсненні таких прав та позадоговірний характер правовідносин між сторонами. Отже слід дійти до висновку про задоволення позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів на користь [PERSON] необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 9\~732 грн. та сплачений позивачем судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved