Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

03 травня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Як на підставу своїх вимог зазначала, що 25 грудня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, оформлений розпискою від 25 грудня 2013 року, згідно з яким вона передала у позику відповідачу 15 000,00 доларів США з терміном їх повернення 31 грудня 2016 року. Оскільки в обумовлений терміном відповідач [PERSON] боргу не повернув, вона, позивач, змушена звернутись в суд. З огляду на такі факти просить постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь 15 000,00 доларів США заборгованості за договором позики від 25 грудня 2013 року та понесені судові витрати. В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 13 грудня 2017 року о 09.30 год., позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились та представник [PERSON] подала клопотання, з якого вбачається, що вона та довіритель [PERSON] позов підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують та просять проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився втретє, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання 13 грудня 2017 року всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з приписами ст. 1049 цього ж Кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2013 року між позивачем [PERSON], як позикодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, було укладено договір позики, за умовами [PERSON] надала, а [PERSON] отримав у позику 15 000,00 доларів США з терміном повернення таких валютних коштів до 31 грудня 2016 року. Вказаний договір позики був оформлений розпискою, підписаною [PERSON] та [PERSON] Однак своїх зобовязань відповідач [PERSON] не виконав та отримані грошові кошти в передбачений договором термін не повернув. Вказані обставини підтверджуються викладеними в позовній заяві обставинами, долученою до справи копією вищевказаної розписки про отримання в позику 15 000,00 доларів США та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved