Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

02 вересня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 02 травня 1987 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають повнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені в зв`язку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивача та відповідача надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнала. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано час позивачу для усунення недоліків. 10 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 16 січня 2020 року. 16 січня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду на 13 березня 2020 року. 13 березня 2020 року розгляд справи відкладено до 02.04.2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. 02.04.2020 року розгляд справи відкладено до 04.06.2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. 04.06.2020 року розгляд справи відкладено до 17.06.2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 02 травня 1987 року у Товстянській сільській раді Білопільського району, актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с.9) . Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Позивач, мотивуючи свої вимоги, послався на норми ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, які, на думку суду, підлягають застосуванню до даних правовідносин. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Оскільки відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що це є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Оскільки позивач не заявляв вимогу щодо відшкодування судових витрат з відповідача, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: approved