Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

02 червня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засідання, яке відбулось 11.10.2016 року заперечив проти задоволення заявлених вимог та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки на даний час можливо зберегти сім'ю. В судове засідання, яке відбулось 14.12.2016 року відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду повідомив про неможливість прибути в судове засідання через відпустку представника, проте поскільки позивач мав можливість зявитись в судове засідання, справа розпочата слуханням по суті та сторони надали пояснення, суд продовжив розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Вислухавши думку позивача та її представника, врахувавши заперечення відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 14 грудня 2002 року, який зареєстрований Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис №2188. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка зазначила, що сторони не проживають разом як сім'я та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство з січня 2008 року. В той же час відповідач в судовому засіданні пояснював, що вони на даний час проживають разом та ведуть спільне господарство. Судом було надано час на примирення, проте сторони не примирились. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст. ст. 3, 4 та 5 СК України особи, які перебувають у шлюбі, створюють сім'ю і державою здійснюється визначені законом заходи з її охорони. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що позивач не бажає проживати з відповідачем, вона втратила до нього почуття любові та поваги, примушування позивача до збереження сім'ї є порушенням її прав, тому суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved