Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

02 листопада 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], 11.03.2015р.н., в розмірі у розмірі 1228грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1378грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 грудня 2013р. сторони зареєстрували шлюбу у виконавчому комітеті Новоолександрівської сільської ради, актовий запис №86, про що було видано свідоцтво серія І-КИ №270884. Сторони проживали однією сім'єю до липня 2016р. після чого сімейні відносини було фактично припинено. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина, [PERSON], 11 березня 2015р. Дитина проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач ніде не працював і не намагається знайти роботу. Увесь тягар матеріального забезпечення і виховання сина був і є плечах позивача. У липні 2016р. відповідач зник без попередження та згодом повідомив, що повертатися не хоче і сімя йому не потрібна. На даний час відповідач мешкає окремо. Спільне господарство сторонами не ведеться з 2016р. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не приймає участі у житті дитини, її вихованні, не надає взагалі ніякої допомоги, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки на даний час позивач не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розмір державної допомоги позивача нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом. Дитина потребує постійних витрат на харчування, одежу, взуття, виховання та розвиток. Усі витрати несу позивач. Відповідач відмовляється надавати допомогу на малолітню дитину, хоча має змогу допомагати. До того ж, перед тим, як відмовитися від позивача з дитиною і поїхати з дому, відповідач отримав розрахункові гроші при звільненні з місця роботи, а також заборгованість з заробітної плати, усього у розмірі приблизно 12000грн. Враховуючи те, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи, стягнення аліментів на утримання дитини прошу встановити саме в твердій грошовій сумі з урахуванням прожиткового мінімуму на одну особу. Оскільки на даний час прожитковий мінімум на одну особу складає 1378грн. на місяць, на дитину віком до 6 років 1228грн. на місяць, вважає за доцільне просити встановити аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1228грн., та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1378грн. щомісяця. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а відповідач позовні вимоги визнає частково у розмірі 800грн. стягнення аліментів на дитину та 800грн. стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. У зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 20 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 86, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], 11 березня 2015р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Син на цей час проживає разом з матірю і знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивача (а.с.11). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167грн., з 1 травня - 1228грн., з 1 грудня - 1313грн. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним, інших дітей у нього немає. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі. Зокрема, ст.184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач визнає позовні вимоги саме в твердій грошовій сумі, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів саме в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з такого. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, утримання відповідачем своєї дружини до досягнення їхньою дитиною трирічного віку є не його правом, а його обовязком, у звязку з чим, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в судовому порядку. Згідно із ч.ч.1-2 ст.77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним та працює, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, також оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини та дружини між сторонами у справі, досягнуто не було, цивільний позов підлягає задоволенню. Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду із вимогою про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, крім того, оскільки згідно із п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved