Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

03 січня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ч. 1-4 ст. 150, ст. 152, п. 2 ст. 164, ст. ст. 165, 180, 181, 184 ЦК України, просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; - призначити [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 889 гривень щомісяця на користь [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 889 гривень щомісяця на користь [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що її син [PERSON] та невістка [PERSON], відповідачі у справі, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 травня 2016 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого є відповідачі по справі. Відповідачі систематично залишали свого сина у неї, як у бабусі, та вже більше року онук проживає разом з нею і її чоловіком [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Весь цей час, саме вона зі своїм чоловіком створюють онуку належні умови виховання, утримують його, купують одяг, взуття, іграшки та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини. Батьки дитини матеріально не утримують сина, розвитком, станом здоров'я власної дитини не цікавляться та взагалі ніякої участі в його житті не приймають. Сім'я відповідачів перебуває під соціальним супроводом по причині безвідповідального батьківства. Вони ігнорують рекомендації соціальної роботи щодо виховання та розвитку дитини, ігнорують дзвінки від фахівця центру. Відповідачі не усвідомили своєї протиправної поведінки щодо безвідповідального та зневажливого ставлення до життя та здоров'я свого сина. Байдужість та безвідповідальність стає на перешкоді права дитини на належне батьківське піклування та сімейне благополуччя. Відсутність системи виховання, бездоглядність, занедбаність, регулярне вживання спиртних напоїв стало нормою життя відповідачів. Батьки [PERSON] не проявляють заінтересованості в подальшій долі сина, не цікавляться його станом здоров'я, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному у його віці для нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу. В призначене підготовче засідання позивач не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До канцелярії суду подала заяву, в якій просила проводити підготовче засідання за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у підготовче засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До канцелярії суду подали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, а також орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, треті особи у справі, своїх представників в підготовче судове засідання не направили. Від представника третіх осіб за довіреністю до канцелярії суду надійшла заява, в якій вона просила проводити підготовче судове засідання за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12 травня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а. с. 13). Відповідно до довідки, виданої 11 січня 2019 року управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, [PERSON], відповідач у справі, зареєстрований з 18.05.2004 року за адресою: [ADDRESS] (а. с. 33). Згідно довідки № 5-03, виданої 16.01.2019 року Михайло Коцюбинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON], відповідач у справі, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 34). Згідно акту обстеження умов проживання № 01-19/66 від 11 вересня 2018 року, складеного в ході обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що на час обстеження санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам. Однак, приміщення потребує вологого прибирання. Дане помешкання облаштоване відповідними меблями, побутовою технікою. [PERSON] мешкає в окремій дитячій кімнаті, має виокремлене спальне місце-ліжко, є стіл, шафа, тумбочки для речей особистого вжитку тощо. Дитина забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку, про це свідчить наявність канцелярії, розвиваючих ігор, сезонного одягу, взуття та продуктів харчування. Стосунки між членами родини напружені через вживання батьками малолітньої дитини [PERSON] та [PERSON] алкогольних напоїв та систематичного залишення малолітнього [PERSON] на дідуся та бабусю. Зі слів бабусі [PERSON] онук [PERSON] понад рік проживає з нею, батьки з дитиною спілкуються рідко, не приходять, не телефонують, подарунки не дарують, кошти не надають, розвитком, станом здоров'я хлопчика не займаються та не цікавляться(а. с. 14). Відповідно до акту обстеження умов проживання № 01-19/110 від 29 жовтня 2018 року, складеного з метою з'ясування умов проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], проведено обстеження умов проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS], яку винаймають відповідачі. Дана квартира потребує ремонту, вологого прибирання. Батьки [PERSON] та [PERSON] вживають алкогольні напої, порушуючи права дитини на належне виховання та утримання. На момент обстеження 29.10.2018 року, від останніх був присутній запах алкоголю. Комісії повідомили, що вирішили питання щодо свого працевлаштування, однак комісія перевірила факт працевлаштування батьків, з'ясувавши, що вони не працюють( а.с. 15). Як вбачається з інформаційної довідки Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 «Крунк» комбінованого типу Славутицької міської ради Київської області № 48 від 11.09.2018 року, [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад № 6 «Крунк» з 06.08.2018 року. Дитина проходить процес адаптації до умов дошкільного закладу. Не завжди іде на контакт з незнайомими дорослими, з дітьми спілкується неохоче, проявляє елементи агресії. Має емоційну залежність від бабусі [PERSON]. Разом з нею [PERSON] веселий та жвавий. [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON]. Мати дитини [PERSON] у дитячому садочку з'являлась декілька разів. Незначну участь у вихованні дитини батьки пояснюють зайнятістю на роботі. Вихователі групи відвідали місце проживання батьків за адресою: [ADDRESS], яке вони винаймають. У дитини є ліжко та дитячі іграшки, які знаходяться у спальні батьків (а. с. 16). Так, згідно витягів з протоколів № 14 та № 15 засідань комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради ухвалено, зокрема: комунальному закладу «Славутицький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді» ([PERSON].) посили здійснення соціального супроводу сім'ї [PERSON]; батькам [PERSON] та [PERSON] бездоганно виконувати ст. 150 СК України, не допускати вживання та зловживання спиртними напоями; службі у справах дітей та сім'ї тримати на контролі родину [PERSON]; [PERSON] визначитись щодо позбавлення батьків [PERSON] та [PERSON] батьківських прав через зловживання останніми алкогольними напоями відносно малолітнього [PERSON] та встановлення опіки (а. с. 17-19). З листа директора Комунального закладу «Славутицький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді» № 1-26/215 від 07.09.2018 року вбачається, що сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом відповідно до протоколу № 6 комісії з питань захисту прав дитини від 04.05.2018 року по причині безвідповідального батьківства. [PERSON] та [PERSON] ігнорують рекомендації фахівців із соціальної роботи щодо виховання та розвитку дітей. Під час відвідування 04.09.2018 року родини [PERSON] комісією був встановлений факт вживання батьком [PERSON] алкогольних напоїв (а. с. 21). Враховуючи положення ст. 3 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов'язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу. Як зазначено у ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. 20 лютого 2019 року виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області прийнято рішення № 108 про погодження та надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON]. Представником третіх осіб до канцелярії суду було подано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 20.02.2019 року № 108, згідно якого батьки малолітнього [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківських обов'язків, тому з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на належне виховання, рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, відповідно до ст. ст. 19, 150, 164 СК України, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч. 4). Досліджені письмові докази свідчать про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З позовної заяви вбачається, що відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина [PERSON] Вони не цікавляться його станом здоров'я. Відповідачі майже не спілкуються з дитиною, а саме в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Малолітній [PERSON] вже більше року проживає разом з своїми бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], які в свою чергу, самостійно займаються його доглядом, вихованням та утриманням. Крім того, [PERSON] та [PERSON] не працюють і не мають наміру офіційно працевлаштовуватись на роботу, щоб самостійно утримувати свою дитину. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування . Частиною 2 цієї статті передбачено, що опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Частиною 3 цієї статті передбачено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Як зазначено у ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Як передбачено ч. 2 цієї статті, при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. 25 лютого 2019 року представником третіх осіб подано до канцелярії суду подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, погоджене рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 108 від 20.02.2019 року, про призначення [PERSON], [INFO], опікуном на малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та її чоловіком [PERSON], які по відношенню до нього є бабусею та дідусем, вони піклуються про нього, утримують його, одягають його, позивач створила всі необхідні умови для його проживання. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 03 квітня 1998 року Славутицьким МВ ГУМВС України в Київській області на ім'я [PERSON], остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10-12). Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України серії ІАА № 0899046, за обліками МВС України, [PERSON], позивач у справі, станом на 01.10.2018 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості немає, в розшуку не перебуває. Відповідно до висновку про стан здоров'я, виданого 18.01.2019 року Комунальним некомерційним підприємством «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, [PERSON], позивач у справі, протипоказань до опіки немає. Як зазначено у довідці про доходи № 5010194847006003, виданої Управлінням Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року складає 8734 гривень. Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради від 12.09.2018 року, неповнолітня дитина [PERSON] соматично здоровий. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON], позивача у справі, необхідно призначити опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не працюють та постійного доходу не мають. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд виходить з того, що вона є його матір'ю дитини, офіційно не працює та постійного доходу немає. Беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, нормальний стан здоров'я відповідача [PERSON], оскільки доказів іншого суду не надано, її матеріальний стан, її працездатний вік, суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України визначає аліменти на утримання [PERSON], [INFO], які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, у розмірі 889 гривень щомісяця, починаючи з 03 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що забезпечить необхідну участь матері в його утриманні. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд виходить з того, що він є його батьком, офіційно не працює та постійного доходу немає. Беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, нормальний стан здоров'я відповідача [PERSON], оскільки доказів іншого суду не надано, його матеріальний стан, його працездатний вік, відсутність інших осіб на його утриманні, суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України визначає аліменти на утримання [PERSON], [INFO], які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, у розмірі 889 гривень щомісяця, починаючи з 03 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що забезпечить необхідну участь матері в його утриманні. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачі подали заяви про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за дві вимоги немайнового характеру, тобто 768 гривень 40 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках. За змістом ст.141 ЦПК України та ст.1-4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір за майнову вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого звільнена позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в сумі 768,4 гривень в рівних частках з кожного по 384,2 гривень. . На підставі викладеного,

Outcome: approved