Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

04.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 10.11.1995 року, від спільного проживання вони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що відповідач 27.09.2018 року не впустив її до квартири де вони сумісно проживали, тому вона вимушена була змінити житло, і з того часу вони не проживають разом та не підтримують шлюбно - сімейні відносини і не ведуть сумісного господарства. Враховуючи, що подальше формальне збереження шлюбних відносин суперечить її інтересам та подружжю в цілому і не має жодного сенсу з огляду на те, що вони вже тривалий час не проживають як подружжя, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у справі. 10.12.2019 року позивач подала до суду заяву, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити. 20.12.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 07.02.2020 року відповідач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.11.1995 року у відділ РАГС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 1715, від шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові та довіри один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами. Отже, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу між сторонами підлягає до задоволення, оскільки вони мають стійке волевиявлення щодо його розірвання, а примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. ( а.с.1). Таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 384,20 грн. та повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved