Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

04 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником житлового будинку по [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 07 лютого 2006 року посвідченого приватним нотаріусом полонського районного нотаріального округу, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів. В даному будинку з 06.10.2012 року значиться зареєстрованим відповідач: який являється бувшим чоловіком позивачки, шлюб з яким розірвано відповідно до рішення Полонського районного суду від 11.02.2013 року. З 11 березня 2013 року [PERSON] не проживає у вказаному будинку, витрати по утриманню будинку не несе, його особистих речей в будинку немає, зв`язку не підтримує. Реєстрація відповідача в будинку [PERSON] чинить для неї перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном. Ухвалою суду від 16 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 07 лютого 2006 року посвідченого приватним нотаріусом полонського районного нотаріального округу, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2020 року, [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7,8,9). Відповідно до довідки №175 від 25 лютого 2020 року виданої старостою Котюржинецького старостинського округу Полонської міської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , проте з 11 березня 2013 року не проживає за вказаною адресою (а.с.11). Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права, як власника, підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] . такими, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved