Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

02 липня 2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначає, що являється власником квартири [ADDRESS] . На даний час в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично з червня 2019 року в квартирі не проживає. В обґрунтування позову вказує, що реєстрація місця проживання в квартирі [PERSON] , з яким домовленостей про збереження права на проживання в квартирі немає, порушує право власності позивача, зокрема, вона не має можливості оформити субсидію. З огляду на зазначене, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте в позовній заяві та в заяві від 30.07.2020р. зазначила, що просить розгляд справи провести без її участі на підставі поданих матеріалів; позов підтримає в повному обсязі та просить його задаволити; проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 4, 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового засідання за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань суду не подавав, відзив на позов не надав. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідками №2196 від 01.07.2020р. та №2231 від 06.07.2020р., виданими Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ, Новодністровської міської ради (а.с. 10, 18), у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу частини квартири від 14.10.1999р. серії АВЕ № 795657 , посвідченого державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Гапчуком В.М. за реєстром №1561, Свідоцтвом про право власності від 14.10.1999р., посвідченого державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Гапчуком В.М., зареєстрованого в реєстрі за №1558 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №213560883 від 23.06.2020р. (а.с. 7-9). Згідно довідки № 2196 від 01.07.2020р., виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради, на даний час за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] та її діти, зокрема, відповідач - син [PERSON] , 1987 року народження (а.с. 10). В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з червня 2019 року позивач [PERSON] надала акт обстеження сім`ї від 18.06.2020р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області [PERSON] та сусідів - мешканців будинку [ADDRESS] квартир [NUMBER] та [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідача створює незручності та обмежує права власника на користування квартирою, а також здійснює перешкоди в оформленні позивачем субсидії. Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON] , відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із матеріалів справи, будь-якої угоди чи домовленості між позивачем та відповідачем, які є членами сім`ї, щодо користування квартирою не має, а відповідач не проживає в квартирі без поважних причин понад один рік. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки або внаслідок припинення обставин, що були підставою для вселення в житлове приміщення. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , будучи сином позивача, без поважних причин не проживає у квартирі [ADDRESS] , із червня 2019 року по теперішній час, жодних домовленостей, в тому числі договорів, між позивачем - власником квартири та відповідачем щодо збереження за ним права на проживання в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підставний та підлягає задоволенню. Оскільки позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, на підставі ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840, 80 грн. в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved