Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

03.03.2014 року до суду із даною позовною заявою звернувся [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що він є батьком відповідача [PERSON]. На даний час він є інвалідом другої групи по зору, отримує державну пенсію в сумі 894 гривні. Оскільки пенсія не забезпечує йому гідний рівень життя, а житловий будинок, в якому він зареєстрований, є непридатним для проживання і потребує капітального ремонту, а також, враховуючи, що він потребує додаткових витрат на лікування, просить суд стягнути із відповідача аліменти на своє утримання в сумі по 400 гривень щомісячно та на лікування у розмірі по 200 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що він хворіє, лікується, на що йому потрібні кошти. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що він не працює, перебивається тимчасовими заробітками, і на даний час не може надавати допомогу своєму батькові. Батько ж має на праві власності два житлових будинки: в с. Штуківець Турківського району та в с. Гуменець Пустомитівського району; має машину, якою керує. Просить у позові відмовити. В судовому засіданні представниця відповідача, [PERSON], позов не визнала і пояснила, що, хоча позивач і є непрацездатним, але він не є таким, що потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує щомісячну державну пенсію в сумі 949 гривень; матеріально забезпечений краще, аніж відповідач; його хвороба серця не є підставою для його інвалідності, до тяжкої хвороби, та немічності законом не віднесені, матеріальний стан позивача є кращим, аніж у відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, просить розглядати справу за його відсутності. Вислухавши сторони, представницю відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, із таких підстав. Судом встановлено, що позивач є рідним батьком відповідача. Сторони зареєстровані в одному будинку в с.Штуківець Турківського району Львівської області. Окрім відповідача, позивач має ще одного повнолітнього сина, [PERSON], до якого позову про стягнення аліментів на даний час не пред'являв. Позивач є інвалідом другої групи по зору і у зв'язку із цим є непрацездатним, отримує пенсію в розмірі прожиткового мінімуму для нерацездатної особи в сумі 949 гривень щомісячно, не займається підприємницькою діяльністю, потребує матеріальної допомоги. Тяжкою хворобою позивач не страждає та не є немічним. Позивач вже раніше звертався із аналогічним позовом до відповідача. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.05.2013 року йому у позові відмовлено. Наведені вище обставини підтверджуються: актом обстеження місця проживачння позивача від 30.07.2013 року (а.с. 7,25), довідкою про склад сім'ї позивача (а.с 8,80); довідкою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 9,36); копією рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.05.2013 року (а.с.31-34); чеками на придбання ліків (а.с. 66-70); витягом із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] від 28.03.2014 року (а.с. 72); витягом із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] (а.с. 74); довідкою до акта огляду медико-соцальною експертною комісією серії 10 ААВ № 673629 від 06.11.2013 року (а.с. 79), довідкою про розмір отримуваної позивачем пенсії від 17.04.2014 року (а.с. 88), довідкою № 55 від 12.04.2014 року начальника Центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів, показаннями в судовому засіданні свідків: 1) [PERSON], яка в судовому засіданні показала, що вона є колишньою дружиною позивача, проживає в с.Лани Пустомитівського району. Знає, що позивач є забезпеченим, живе в Пустомитівському районі, в с.Гуменець - в тому будинку, що вони із позивачем поділіли; 2) [PERSON], лікаря, який в судовому засіданні показав, що із 20 по 28 березня 2014 року позивач лікувався стаціонарно в терапевтичному відділенні Турківської КЦРЛ, де він працює лікарем-терапевтом, із приводу ішемічної хвороби серця та стабільної стенокардії, він йому призначав ліки: папаварін, кардіомагніл, сіднофарм, рибоксін, аспаркам, мілдронат, тіотриозолін, барбовал. Чи пов'язана його хвороба із вадами зору, він сказати не може. Не довіряти даним доказам у суду немає підстав. Із договору купівлі-продажу від 19.05.1998 року вбачається, що під час проживання у шлюбі позивач купив житловий будинок в с.Гуменець Пустомитівського району Львівської області, який складається із двох житлових кімнат, кухні, коридора, двох кладовок. Тобто, право на половину цього будинку має колишня дружина позивача. Відповідно до ст.ст. 202,203 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру алміентів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Як видно із визначення, встановленого законом, прожитковий мінімум не включає в себе вартість лікування, проведення ремонтів, пересування у зв' язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні. А тому посилання позивача на те, що він потребує допомоги із боку сина, суд визнає вагомими і такими, що заслуговують на увагу. Враховуючи те, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною людиною, яка не сплачує аліменти, періодично працює, не має інвалідності, суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти батькові в розмірі по 200 гривень щомісячно. Призначаючи даний розмір аліментів, суд враховує, що у позивача є також інший повнолітній син, до якого він може пред'явити позов про стягнення аліментів. Суд вважає, що не мають юридичного значення посилання відповідача на те, що у власності позивача є два будинки та автомобіль, оскільки їх існування не створює для позивача додаткових джерел доходів. Окрім пенсії, яка дорівнює прожитковому мінімуму на непрацездатну особу, інших джерел доходів він не має і не може мати у зв'язку із інвалідністю другої групи. Однак, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені фактичні обставини справи, вимоги позивача про про те, що він потребує допомоги у несенні додаткових витрат, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як судом не встановлено, що позивач страждає тяжкою хворобою, є немічним або у зв'язку із інвалідністю поніс додаткові витрати, ці його вимоги суд вважає безпідставними. Враховуючи наведене вище та

Outcome: partial