Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

02.08.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 26.07.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 476, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різність поглядів у питаннях побудови сімейного життя та розподілу подружніх обов`язків. Між подружжям постійно відбувалися конфлікти та скандали на підвищених тонах, що призвело до втрати почуття довіри, поваги та любові один до одного. Сімейні відносини між сторонами фактично припинилися та шлюб носить формальний характер. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, категорично неможливе. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви в сумі 908 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Швець-Хомутової О.О. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Позивач надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, просила суд строк для примирення їй та відповідачу не визначати, оскільки після застосування з боку відповідача по відношенню до неї фізичного насилля під час сварок, вона прийшла до твердого висновку про розірвання шлюбу. Крім того, зазначила, що конфлікти, які відбуваються між нею та її чоловіком негативно впливають на її дітей. Окрім спільної дитини вона також виховує доньку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Також зазначила, що протягом останніх чотирьох місяців вони з відповідачем мешкають окремо один від одного. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував, пояснивши, що він намагається помиритися з дружиною, але остання не хоче з ним розмовляти, а він ще не вигадав спосіб, у якій можливо все налагодити. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено запис за № 476 (а.с. 4). Під час перебування у шлюбі, у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 6). На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача [PERSON] на продовження шлюбу, тобто не має її вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності згоди позивача на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved