Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

03.01.2017 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04.04.2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № CL 113786, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 54643,50,00 грн. строком до 05.10.2017 р. зі сплатою 20.00 % річних за користування кредитом, з 05.03.2012 р. відсоткова ставка була змінена на 28.00 % річних. Відповідач не виконував належним чином зобов'язань за укладеним кредитним договором № CL 113786 від 04.04.2011 р., у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість. Тому, просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 98963,63 грн., яка включає в себе 32129,97 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 17452,06 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, 46580,53 грн. - відсотки, 2801,07 грн., а також судові витрати у розмірі 1484,45,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 29.03.2017 р. провадження у справі відкрито. 09.11.2017 р. представник відповідача [PERSON] подав заяву в якій просить відмовити позивачу у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.04.2011 р. у зв'язку з пропущенням строку позовної давності. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. 14.03.2017 р. ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір про відступлення прав вимоги № UB-OP/17-017, відповідно до умов якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимога до осіб, які були боржниками ПАТ «Універсал Банк», в тому числі і кредитного договору № CL 113786. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.07.2018 року замінено ПАТ «Універсал Банк» на його правонаступника ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін cторони до суду не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що 30.03.2011 р. [PERSON] було підписано анкету-заяву для рефінансування кредитної заборгованості клієнта департаменту з роздрібного кредитування кредитного договору № CL 110525 від 10.11.2009 р. (а.с. 28, 29-30, 31). 04.04.2011 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № CL 113786, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 54643,50,00 грн. строком до 05.10.2017 р. зі сплатою 20.00 % річних за користування кредитом, з 05.03.2012 р. відсоткова ставка була змінена на 28.00 % річних (а.с. 3-16). Факт отримання відповідачем коштів в розмірі 54643,50 грн. підтверджується меморіальним ордером № 0630096UAH000284/119366 від 04.04.2011 р. (а.с. 21). У зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 17.08.2016 р. становить 98963,63 грн., яка включає в себе 32129,97 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 17452,06 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, 46580,53 грн. - відсотки, 2801,07 грн. (а.с. 17-19). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання за порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належні йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту у сумі 32129,97 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що до стягнення підлягає сума дострокового стягнення кредиту у розмірі 17452,06 грн. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами становив станом на 04.04.2011 року 20.00 % на рік. Суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по процентам, нарахована за період з 04.04.2011 року по 04.03.2012 року, що складає 2540,02 грн., оскільки з 05.03.2012 року проценти нараховувалися за відсотковою ставкою 28,00 %, що суперечить умовам кредитного договору. Відповідно до п. 10.2.1 кредитор повідомляє позичальника про зміну процентної ставки в письмовій формі не пізніше ніж за 10 днів до дати запланованої зміни процентної ставки. Судова палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України висловила правову позицію у справі №6-1374цс17, виклавши її у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року, відповідно до якої зазначила, зокрема, наступне. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Щодо стягнення з відповідача заборгованості по штрафу. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування штрафу прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже аналіз статей 266, 258 ЦК України дає суду підстави для висновку про те, що стягнути неустойку (зокрема штраф) можливо лише у межах спеціальної позовної давності. Відтак, стягненню з відповідача підлягає щтраф у розмірі 343,89 грн. за період з 03.01.2016 року по 03.01.2017 року, тобто за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню наступна заборгованість: -32129,97 грн. - заборгованість за кредитом; -17452,06 грн. - сума дострокового погашення кредиту; -2540,02 грн. - відсотки; -343,89 грн. - штраф, що у сукупному розмірі складає 52465,94 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 1484,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial