overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

02.10.2017 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позові зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з не відомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, через оголошення на сайт. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Вимоги позивачки підтверджуються копією свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO], (а.с. 2), довідкою з місця проживання, з якої вбачається, що неповнолітня [PERSON] мешкає разом із матір'ю, позивачкою по справі (а.с. 5). 16.06.2015 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця починаючи з дня звернення до суду - тобто з 02.10.2017 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

02.10.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого вони мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дочки, але недостатню та не регулярну, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно у них з позивачкою є неповнолітня дочка [PERSON] [INFO]. Він згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в мінімальному розмірі, оскільки хоч дочка і проживає з матірю, позивачкою по справі, але має ключ від його квартири та може в будь-який час прийти до нього та скористатися його продуктами харчування. Вважає, що позивачка повинна інформувати його про те, яким чином витрачає кошти, отримані нею як аліменти. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO] (а.с.2-3). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

02.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 06.10.2008 року; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «Заговора»; просила стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, спільно не проживають, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що на розірванні шлюбу наполягає, фактичні шлюбні відносини, спільний побут та спільне проживання припинені з серпня 2017 року. Відповідач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, зазначив що, остаточні шлюбні відносини та спільне проживання припинені з серпня 2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом Свідоцтва про шлюб, 06 вересня 2008 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Заговора) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1831. Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвам про народження. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Остаточно сімейні відносини між сторонами припинені з серпня 2017 року, сумісного господарства сторони не ведуть, примирення неможливе. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

02.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 06.10.2008 року; просила стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2017 року позовні вимоги задоволені, шлюб між сторонами розірвано, однак не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. В позовній заві позивач просив стягнути з відповідача на її користь судовий збір 640 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 2) Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

02.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві вказує, що 28.03.2007 року помер її батько [PERSON], на день смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,48 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Спадкоємцем на вказане майно за заповітом є позивач. Однак, протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, позивач [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини, в звязку з передчасними пологами, що призвело до ускладнення стану її здоровя та новонародженої дитини та не дало їй можливості подати вказану заяву. Позивач прохала суд визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] надали суду заяву, в якій прохали справу розглядати в їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кобеляцького району Полтавської області сільський голова [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутність, позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував. Суд враховуючи, що визнання позову відповідачем в справі не суперечить закону і не порушує прав та інтересів сторін, в справі є законні підстави для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується відповідними та належними доказами про поважність причини пропуску такого строку (а.с.16), тому їй необхідно визначити додатковий строк три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

02.10.2017 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області подано зазначений позов, провадження за яким відкрито ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.10.2017 року. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судове засіданні відповідачка [PERSON] викликалася за місцем реєстрації, через оголошення у друкованому засобі масової інформації від 12.12.2017 року, та шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Відповідачка будучи належним чином сповіщена, згідно до ст.. 128, ч. 2 ст. 130 ЦПК України, в судове засідання не прибула, заяв і клопотань не подавала. 3-я особа - Заводського районного у місті Кам'янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, подали заяву про проведення судового розгляду у їх відсутність. Вислухав думку сторін,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

02.10.2017 року до суду звернулася [PERSON]. з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи заяву тим, що вона разом з батьками була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. За час проживання в гуртожитку її сімєю самостійно проводяться поточні та капітальні ремонти, здійснюється оплата за проживання. 07.10.1994 року її батько [PERSON] виписався з вищевказаної адреси, проте вона та її мати [PERSON] залишилися проживати за даною адресою. 13.01.2012 року вона була вимушена зареєструватися за іншою адресою, проте фактично проживала в [ADDRESS]. На даний час встановлення факту постійного проживання у вказаному приміщенні їй необхідний для приватизації кімнати в гуртожитку. В зв'язку з чим просила суд встановити факт її постійного проживання в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з 13 січня 2012 року по теперішній час. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] за дорученням [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Заінтересована особа виконавчий комітет Полтавської міської ради в судове засіданні свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. За наявності по справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд заяви за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, заслухавши представника [PERSON], допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення №107 від 02.03.1976 року «Про заселення малосімейного гуртожитку Полтавського ремонтно-механічного заводу «Головпромбудмеханізм» надано право на проживання в кімнаті гуртожитку за адресою: [ADDRESS] сім'ї, що складається з трьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] загальною площею 35,3 кв.м. 07.10.1994 року [PERSON] в зв'язку з сімейними обставинами виписався з гуртожитку, а [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати в даному гуртожитку. 13.01.2012 року [PERSON] знялася з реєстрації гуртожитку, розташованому в [ADDRESS], та була зареєстрована за іншою адресою. Як встановлено в судовому засіданні після зняття з реєстрації [PERSON] фактично залишилася проживати в гуртожитку, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується довідками КП «ЖЕО №2». Крім того, факт проживання [PERSON] в гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS] підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON] та [PERSON] Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тому на підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значенняв повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

02.10.2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева Денеко Олексія Максимовича про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON]. В заяві просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON], [INFO] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. В судовому засіданні лікар Денеко О.М. заяву підтримав, просив задовольнити. Опікун [PERSON] в судове засідання не з'явився. Просив слухати справу за його відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі. [PERSON] не був доставлений в судове засідання в зв'язку зі станом здоров'я. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря Денеко О.М., прокурора Сазонової О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.10.2017 року об 21 год. 45 хв. до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева за направленням лікаря ШМД та заявою опікуна [PERSON] був госпіталізований [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, стан загострення. 02.10.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, стан загострення. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

02.10.2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з вищеозначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.09.2016 року помер її рідний брат [PERSON]. Після його смерті залишилося не заповідане спадкове майно, у вигляді земельної ділянки площею 7,61 га. На території Іванівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №012008. Вона та її брат [PERSON] є спадкоємцями після смерті брата, але він ніяких вимог щодо спадщини не заявляє. Звернулася до Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, але їй було відмовлено, оскільки в неї недостатньо документів для підтвердження родинних відносин з братом, а саме в реєстраційному документі про народження брата в графі «мати» вказано дівоче прізвище їх матері «Щербак». Просить встановити факт родинних відносин, що вона [PERSON] [INFO] є рідною сестрою [PERSON], який помер 22.09.2016 року. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надали заяву про слухання справи у їх відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечував. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили своїми показами той факт, що заявник дійсно являється сестрою померлого [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи та показами свідків доведено факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлим [PERSON], а саме: копією посвідки про народження серія УД №684729 від 02.07.1946 року (а.с.5), копією свідоцтва про народження серія ЯС №935059 від 02.07.1948 року (а.с.7), копією свідоцтва про одруження серія ІІ-АГ №237086 від 10.02.1968 року (а.с.6), копією паспорту громадянина України серія МО 761059 (а.с.3), копією свідоцтва про смерть серія І-КГ №223869 від 03.10.2016 року (а.с.8). Встановлення ступеню споріднення має юридичне значення для заявника для прийняття спадщини. Відповідно до п.1\~ст.256 ЦПК України\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого\~\~факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо та іншим чином цей факт заявник довести не може. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

02.10.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] , [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Васильківський р-н, с.Чаплино, вул. Крупської,20. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.09.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.09.2017р. [PERSON]. була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ДКПЛ»ДОР».. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора депресивна, тривожна, на очах сльози. Сидить в одній позі на стільці. Вираз обличчя маскоподібний. На питання відповідає не завжди по суті. Заговорюється. У навколишній ситуації, місці, календарному часі, власній особі орієнтована приблизно правильно. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад внаслідок захворювання судин головного мозку. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON]. до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved