Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

02 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суд з позовом до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Сопронюк Ірини Олександрівни, Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме однокімнатну квартиру, загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м на сьомому поверсі дев'ятиповерхового панельного будинку, за адресою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилися спадщина у вигляді спірної квартири. За життя спадкодавець залишила заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно позивачу. Позивач належним чином та вчасно прийняла спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що у свідоцтві про право власності на квартиру, а також у заповіді прізвище спадкодавця зазначено як [PERSON], а у свідоцтві про смерть - [PERSON]. Посилаючи на вищенаведені обставини позивач просить суд визнати право власності на спірну квартиру. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Нотаріус у письмові заяві від 05 липня 2017 року №67/02-14 заперечила щодо задоволення позовних вимог стосовної неї, оскільки вона не може бути відповідачем у позові спадкоємця по визнання права власності на спадкове майно. Представник Луцької міської ради у судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.11). 26 лютого 2016 року було внесено зміни до актового запису про смерть, відповідно до яких прізвище [PERSON] замінено на [PERSON] (а.с.12). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2017 року у справі №161/5163/17, встановлено факт, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.14). З врахування вищенаведених документів слід дійти висновку, що померла [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). За свого життя померла склала заповіт від 02 березня 2007 року, у якому розпорядилася все своє майно, в тому числі спірну квартиру, заповісти дочці [PERSON] (а.с.9). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємець за заповітом, [PERSON], прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви 12 жовтня 2015 року. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки [PERSON] у встановленому порядку та вчасно прийняла спадщину за заповітом, суд дійшов висновку, що наразі єдиним спадкоємцем всього майна померлої є позивач. Матеріалами справи підтверджено, що постановою державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори від 16 червня 2016 року №49/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця в різних документах. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На думку суду, розбіжність у написанні прізвища спадкодавця [PERSON] не може бути перешкодою для реалізації прав спадкоємця останньої - [PERSON], оскільки під час судового розгляду встановлено, що позивач дійсно є дочкою спадкодавця та єдиним спадкоємцем за заповітом. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі до Луцької міської ради. У задоволенні позовних вимог до нотаріуса суд відмовляє, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у спорі про визнання права власності на спадкове майно. На підставі наведеного та

Outcome: partial