Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

02 листопада 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03 вересня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль»(правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] було укладено генеральну кредитну угоду № 19, відповідно до якої банк надав останній кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди і які є її невід'ємними частинами. 03 вересня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/03-11/252, відповідно до якого банк надав останній кредит у сумі 120500,00 дол. США строком до 31 серпня 2018 року із сплатою 17,05 % річних. Того ж дня з метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно з яким іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: магазин нежилого приміщення № 59, що знаходиться по вул. Інтернаціоналістів, 4 в м. Вінниці. У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором 22 вересня 2011 року їй особисто під підпис було вручено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань, однак дана вимога залишилась без виконання. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. З урахуванням збільшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24.11.2014 року складає 240875,86 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року - 3627781,70 грн.), з яких: заборгованість по тілу кредиту 106623,05 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року - 1605827,79 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом - 109374,78 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року - 1647271,03 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 24878,03 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року -374682,88 грн.), а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, засобами поштового звязку на адресу суду надійшла заява, в якій представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив провести розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін по справі в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 03 вересня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] укладено генеральну кредитну угоду № 19, відповідно до якої банк зобов'язався надати останній кредитні кошти в порядку і на умовах, визначеними кредитними договорами, укладеними в рамках цієї угоди і які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати 120500,00 дол. США (а.с. 8, 9 т.1). 03 вересня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/03-11/252, відповідно до якого банк надав останній кредит в сумі 120500, 00 дол. США строком до 31 серпня 2018 року із сплатою 17,05 % річних (а.с. 13-18). Графік повернення кредиту та сплати відсотків за вказаним кредитним договором наведений у Додатку № 1 до даного договору, що є невід'ємною його частиною (а.с. 25). Згідно з п. 1.5.1. частини № 2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1 до цього договору), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на позичковий рахунок, вказаний в частині № 1 цього договору. (а.с. 20). Відповідно до п. 1.9.1 частини № 2 кредитного договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів від дати одержання позичальником відповідної вимоги. Згідно з п. 1.12.3 частини № 2 кредитного договору з підписанням цього договору сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника повернення кредиту та інших передбачених договором платежів. У відповідності до п. 4.1.1 частини № 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору. 03.09.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки № 010/03-11/459, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], , зареєстровано в реєстрі № 4998 (а.с. 29-31 т.1). Відповідно до умов вказаного договору в забезпечення вимог банку, що випливають з генеральної кредитної угоди № 19 від 03.09.2008 року, іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: магазин нежилого приміщення № 59, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Інтернаціоналістів, 4. (а.с. 29 31). Судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання з повернення кредиту і процентів за користування ним. Станом на 24.11.2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] складає 240875,86 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року - 3627781,70 грн.), з яких: заборгованість по тілу кредиту 106623,05 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року - 1605827,79 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом - 109374,78 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року - 1647271,03 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 24878,03 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року - 374682,88 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 128-130 т.1). Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима (зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у справі № 6-190цс15 від 16.09.2015 р.). Судом встановлено наявність у позивача банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, позивач має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Разом з тим, за змістом п. 4.1.1 частини № 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Таким чином, розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні (вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України № 3-29гс15 від 01.04.2015 р.). Судом встановлено, що взятих за кредитним договором обовязків відповідач належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 24.11.2014 року становить 240875,86 дол. США, з яких: заборгованість по тілу кредиту 106623,05 дол. США, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 109374,78 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 24878,03 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24.11.2014 року -374682,88 грн.). Враховуючи наведене вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/252 від 03 вересня 2008 року в розмірі 215997,83 дол. США, з яких: заборгованість по тілу кредиту 106623,05 дол. США, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 109374,78 дол. США, а також пеня в розмірі 374682,88 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial