Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

04.02.2020 позивач [PERSON] звернувся до суд з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що він працює на посаді бухгалтера з оплатою праці згідно штатного розпису. З 01.07.2019 фактична виплата заробітної плати не здійснювалась. Відповідно до довідки відповідачем нараховано, але не виплачено 6508,81 грн. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 6508,81 коп. Позивач у судове засідання звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працює на посаді бухгелтера з оплатою праці згідно штатного розпису. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата. Ст 115 КЗпП встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до довідки ДП «Український державний головний науково- дослідний і виробничий інститут інженерно - технічних і екологічних вишукувань «УкрНДІІНТВ» сума заборгованості [PERSON] складає 6508,81 грн, а саме липень 2019 року - 984,33 грн, серпень 2019 року - 963,12 грн, вересень 2019 - 1154,79 грн, жовтень 2019 року 688,11 грн, листопад 2019 року -958,41 грн, грудень 2019 року - 1000,53 грн, січень 2020 року - 759,52 грн. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved