Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Золотоніському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області за актовим записом №7, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.04.2019 року ) повторно. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені з січня 2019 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого постійно виникають сварки, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Крім того позивач повернувся проживати до своєї першої дружини, оскільки є інвалідом 1-ї групи потребує постійного догляду, який відповідач йому не надає. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, направивши до суду зяаву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON] . Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі п.6 ч.2 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору, оскільки позивач на підставі п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі зазначеного та

Outcome: approved