Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

02 серпня 2017 року [PERSON]. звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі продажу нерухомого майна від 30.01.2017 року їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 15.06.1988 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. [PERSON], перебуваючи на заробітках в м. Київ, завів іншу сімю та фактично перестав проживати в спірному будинку починаючи з 2009 року. 08.12.2009 року шлюб між сторонами розірвано. В січні 2017 року відповідач, з метою оформлення ним пенсії, попрохав позивача зареєструвати його в будинку [ADDRESS]. 11.01.2017 року [PERSON] був зареєстрований за вищевказаною адресою. В звязку з тим, що позивачу доводиться сплачувати комунальні послуги за рахунок відповідача, [PERSON] попрохала колишнього чоловіка знятися з реєстрації, однак останній відмовився в добровільному порядку зніматися з реєстрації. Тому, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просять справу розглянути без участі представника , щодо вирішення позовних вимог покладаються на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони з 15.06.1988 року по 08.12.2009 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 6,7). Згідно записів по господарської книги вбачається, що [PERSON] був зареєстрований 11.01.2017 року в квартирі [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно довідки, виданої 27.07.2017 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради, по пров. Коцюбинського, 1 б, кв. 5, м. Охтирка, зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], за даною адресою не проживає з 11.01.2017 року (а.с. 11). Також судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу одним із співвласників на користь другого співвласника своєї частки квартири у праві спільної сумісної власності без виділу цієї частки від 30.01.2017 року, належить квартира [ADDRESS] б, м. Охтирка, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2017 року (а.с. 9 на звороті). Таким чином, на даний час власником квартири [ADDRESS] б, м. Охтирка є позивач [PERSON] Реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку не дозволяє позивачу в повній мірі розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує її законні права. Положеннями ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України,\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1\~\~ст. 16 ЦК України\~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як роз`яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 7 Закону\~України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач, як колишній власник вказаної вище квартири втратив право користування нею з моменту визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON], а тому вимоги позивача щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №5, що розташована по пров. Коцюбинського, 1б, м. Охтирка, ґрунтуються на вимогах закону, і є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved