Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

04.02.2014 року в Немирівський районний суд з позовом звернулося ПАТ «Банк «Київська Русь» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір за № 259-02-08-2 шляхом видачі готівки на суму 51 000 Євро на споживчі цілі з кінцевим строком повернення коштів 15.08.2012 року, зі сплатою процентної ставки 16 % річних. 15.08.2012 року Договором про внесення змін до Кредитного договору боржнику було продовжено строк користування кредитними коштами до 15.08.2014 року. 22.08.2012 року Договором про внесення змін до Кредитного договору боржнику було змінено валюту кредитування на національну валюту (гривня), яка на день внесення змін та укладення договору становила 338956,12 гривень, а також встановлено процентну ставку 19% річних. Боржником порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Починаючи з вересня 2012 року відповідачем умови договору не виконувалися. Станом на 31.01.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 375464,54 гривень що складається: - 334568,60 гривень заборгованість за кредитом; - 33261,59 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 27.07.2013 року по 31.01.2014 року; - 6200,84 гривень пеня за прострочення та погашення кредиту; - 1433,51 гривень пеня за прострочення та погашення процентів; При несвоєчасній сплаті Позичальником платежів в строки, передбачені Договором, Кредитор має право вимагати від Позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Приймаючи до уваги небажання Відповідача належно та своєчасно виконувати взяті на себе договірні зобов'язання, а також зазначену суму заборгованості позивач виявив бажання вирішити даний спір у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявленні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що в період перебування даної справи на розгляді у суді відповідач відшкодувала частину боргу в сумі 3000 гривень. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі з урахуванням сплати 3000 гривень заборгованості. Суд, розглянувши виписку по особовому рахунку надану представником позивача про часткове відшкодування боргу відповідачем станом на 26.03.2014 року, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. 25.02.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір за № 1268-05-08-2. Однак, боржником порушено умови кредитного договору, сума кредиту та відсотки систематично не сплачуються. Станом на 31.01.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 375464,54 гривень що складається: - 334568,60 гривень заборгованість за кредитом; - 33261,59 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 27.07.2013 року по 31.01.2014 року; - 6200,84 гривень пеня за прострочення та погашення кредиту; - 1433,51 гривень пеня за прострочення та погашення процентів; Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносно за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial