Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

03 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, в якій просив встановити факт народження дитини: дівчинки [PERSON] , [INFO] у м. Феодосія Автономної Республіка Крим Україна, у матері [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав (а.с.14). Представник зацікавленої особи Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надав суду лист про розгляд справи без його участі (а.с.13). Зацікавлена особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву [PERSON] підтримала та не заперечувала проти її задоволення і отримання батьком свідоцтва про народження дитини; окрім цього вказала, що народила доньку в пологову будинку м. Феодосія АР Крим як мати-одиночка від чоловіка, якого звали [PERSON] , на даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною (а.с.21). Просила встановити по батькові дитину з її слів як « [PERSON] ». Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з заявами сторін, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [INFO] о 15-10 год. народилася онука заявника: дівчинка [PERSON] у м. Феодосія Автономної Республіка Крим Україна, вагою 3550 г довжиною тіла 55 см., що підтверджується Виписним епікризом №240 від 07 березня 2017 року (а.с.10), матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] - донька заявника (а.с.9). [PERSON] не має можливості приїхати на територію України для отримання свідоцтва про народження своєї дитини. 23 квітня 2019 року [PERSON] отримав відмову у проведенні державної реєстрації народження онучки [PERSON] , [INFO] , громадянки України, так як для реєстрації були надані документи, видані на території де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження (а.с.7), внаслідок чого [PERSON] був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення факту народження дитини має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому в подальшому вирішувати питання в інтересах своєї онучки. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Як встановлено з матеріалів цивільної справи [PERSON] , [INFO] у зареєстрованому шлюбі не перебуває; [INFO] народила доньку в пологову будинку м. Феодосія АР Крим як мати-одиночка від чоловіка, якого звали [PERSON] , і на даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. [PERSON] не заперечувала проти отримання її батьком [PERSON] свідоцтва про народження дитини. Згідно ч. 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не визначеному законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод матері дитини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви дідуся дитини [PERSON] про встановлення факту народження його онуки [PERSON] , [INFO] , громадянки України, на тимчасово окупованій території, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження його онучки, виданого державним органом України, та записати батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері дитини, що не суперечить діючому законодавству. Судові витрати слід залишити за заявником відповідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved