Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.\~Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем зареєстровано шлюб 06 червня 2015 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Сторони спільних дітей не мають. В останні роки подружнє життя між сторонами не склалося, між ними втрачені почуття любові та взаємної поваги. З червня 2016 року сторони проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та є недоцільним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав в позові викладених, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, просив залишити дошлюбне прізвище відповідача «Арзуманова». Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 червня 2015 року. Шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 292 (а.с. 5). Сторони спільних дітей не мають. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинились. між ними втрачені почуття любові та взаємної поваги. З червня 2016 року сторони проживають окремо. Згідно положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позивач у поданій до суду позовній заяві зазначає, що сімя сторін остаточно розпалася через непорозуміння. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та інтересам і є недоцільним. Представник відповідача, обумовлені вище факти не спростовує, що дає підстави суду вважати за недоцільне, з урахуванням інтересів сторін, надавати останнім строк для примирення та намагатися зберегти їх сімейні відносини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заявлені позовні вимоги відповідають дійсній волі чоловіка, проти задоволення яких відповідач не заперечує. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача.

Outcome: approved