Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

04.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Словянської міської ради Донецької області про надання дозволу на вивезення неповнолітньої дитини за кордон, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 28 квітня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] та проживала з ним разом однією сімєю до вересня 2013 року. Від цього шлюбу у них є спільна дитина донька [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалася у вересні 2013 року і її збереження стало неможливим у звязку з тим, що в них немає взаєморозуміння і сімейні відносини по цій причині припиненні, на сьогоднішній день вони однією сімєю не проживають. Спільне господарство вони не ведуть. На сьогоднішній день в Словянському міськрайонному суді перебувають її позови про розірвання шлюбу з відповідачем, та стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільної дитини. Станом на сьогоднішній день липень 2015 року їй невідоме фактичне місце знаходження відповідача. У звязку з тим, що вона та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], фактично зареєстровані та проживають на території проведення антитерористичної операції і є ймовірно вірогідність загрози здорованю та безпосередньо життю її дитини. Крім цього, у 2015 році вона має намір вивезти дитину за кордон, але не має жодної можливості отримати від відповідача письмової згоди на виїзд їх доньки за кордон. Просить суд: - надати дозвіл на виїзд за кордон громадянки України малолітньої дитини [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженки [INFO], яка є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], без письмової згоди її батька [PERSON]; - судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, за участю її представника. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, уточнив позовні вимоги, а саме просив суд надати дозвіл на виїзд в період з 08.09.2015 року по 08.03.2016року неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон, а саме в Російську Федерацію, в супроводі матері, без згоди батька дитини. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, прийняти рішення на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 28 квітня 2011 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Позивач з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9), яка проживає з позивачкою (а.с.12). В даний час в [PERSON] виникла потреба оформити свій виїзд та виїзд дитини за кордон, так як фактично вони зареєстровані та проживають на території проведення антитерористичної операції і є ймовірно вірогідність загрози здоровю та безпосередньо життю її дитини. Проте для цього згідно вимог законодавства необхідно отримати в тому числі нотаріально посвідчену згоду батька про надання ним згоди на виїзд дитини за кордон. Однак [PERSON] немає можливості отримати таку згоду відповідача, так як їй невідоме місцезнаходження відповідача. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХХ11 Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України (зі змінами) та постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а саме необхідно надати дозвіл на виїзд в період з 08.09.2015 року по 08.03.2016 року неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон, а саме в Російську Федерацію, в супроводі матері, без згоди батька дитини [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 180 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved