Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

03.07.2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому посилаючись на те, що позивач є співвласником квартири №16, по вул. Біла, в м. Миколаєві. В обґрунтування\~позову зазначив,\~що відповідачка фактично розірвавши шлюб з 2013 року виїхала до міста Феодосія АРК, де постійно проживає за невідомою адресою, будь-яких відносин із сімєю не підтримує, лише зареєстрована за вказаною адресою, особистих речей за місцем реєстрації не має, на підставі чого просить визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право проживання у [INFO]. Позивач [PERSON] про відкриття провадження був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] про відкриття провадження була повідомлена належним чином, відзив суду не надала. Суд вважає за можливе\~ ухвалити\~ рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є співвласником квартири №16 по вул. Біла в м. Миколаєві, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 вересня 2006 року, виданого розпорядчим управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради за № 2198-р від 19.09.2006 року. Відповідачка фактично розірвавши шлюбні відносини з 2013 року виїхала до міста Феодосії Автономної Республіки Крим, де постійно проживає за невідомою адресою, будь-яких відносин із сімєю не підтримує, лише зареєстрована за вказаною адресою, особистих речей за місцем реєстрації не має. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої 24.05.2018 року за №1152 Житлово-комунального підприємства «Бриз», квартира [ADDRESS] проживають шість осіб, а саме: позивач - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачка - [PERSON] та [PERSON] Актом про не проживання віл 23.03.2018 року, посвідченого начальником житлово-комунальним підприємством «Бриз» ЖЕК № 3 Миколаївської міської ради підтверджено той факт, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з травня 2013 року і її місце перебування не відомо. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкає в спірній квартирі більше року без поважних причин, втратили право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Окрім того, відповідно до ст. 141\~ ЦПК України, з відповідача на користь позивача\~ підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved