Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Миколаївського відділення ПКМ про зобов'язання припинити дію кредитного договору №640/282-САФ03.16-2 від 27.12.2007 року, надання довідки про відсутність заборгованості за даним кредитним договором, зобов'язання приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Войтовську Ж.Ф. зняти обтяження щодо заборони на відчуження - автомобіля марки Mazda СХ 7, 2007 року випуску та стягнення з ПАТ 300 000,00 грн. збитків, мотивуючи тим, що 27.12.2007 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №640/282-САФ03.16-2, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 233 730,00 гривень для придбання автомобіля марки Mazda СХ 7, 2007 року випуску. На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між нею та банком укладено договір застави транспортного засобу від 27.12.2007 року із внесенням до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження та заборони його відчуження. 22.07.2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва з позивачки на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 153 758,73 грн. По виконанню даного рішення Ленінським ДВС відкрито виконавче провадження. Вказане рішення вона виконала, сплативши суму заборгованості. Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ від 06.02.2014 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення закінчено. Звернувшись 27.02.2014 року до відповідача з вимогами про закриття кредитного договору №640/282-САФ03.16-2, зняття арешту із заставного транспортного засобу та видачу довідки про відсутність заборгованості за вищевказаним кредитним договором для надання в органи ДАІ, листом ПАТ «Укрсоцбанк» позивачці було відмовлено у зв'язку із відсутністю офіційного підтвердження виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2013 року, що в подальшому призвело до позбавлення її можливості укласти договір купівлі-продажу автомобіля та спричинило збитки у розмірі 300 000,00 грн., вказане змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2015 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено в повному обсязі, а саме зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» припинити дію кредитного договору від 27.12.2007 року №604/282-САФ03.16-2 у зв'язку з повним погашенням заборгованості [PERSON], надати останній довідку про відсутність заборгованості по вказаному договору, зобов'язано приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Войтовську Ж.Ф. зняти обтяження щодо заборони на відчуження автомобіля марки Mazda СХ 7, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер об'єкта: [NUMBER], за договором застави рухомого майна №4087 від 27.12.2007 року та стягнуто на користь [PERSON] 300 000,00 грн. збитків. Крім того, вирішено питання про судові витрати. 16.12.2015 року рішенням апеляційного суду Миколаївської області заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову позивачці у задоволенні позову. 06.04.2016 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 грудня 2015 року скасовано. Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015 року в частині вимог про зобов'язання припинити дію кредитного договору та зняття обтяження із заставного майна залишено в силі, а в частині вимог про стягнення збитків скасовано і справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В свою чергу, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання недійсним Попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу б/н від 10.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що позивачка не мала права укладати вказаний договір, оскільки діяв договір застави транспортного засобу. Крім того, договір укладено з порушенням чинного законодавства. 13.06.2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва позовні вимоги за зустрічним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги про стягнення збитків підтримали та просили суд стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» 300 000,00 грн. збитків. Зустрічний позов не визнали, проти його задоволення заперечували, посилаючись на його безпідставність. В судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» позов [PERSON] не визнав, просив його залишити без задоволення за недоведеністю та безпідставністю, посилаючись на нікчемність попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу від 10.11.2013 року, відсутність правових підстав на його укладення позивачкою, недотримання форми укладення договору купівлі-продажу та відсутність дозволу чоловіка [PERSON] на укладення спірного договору. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Також просив суд вирішити питання про поворот виконання рішення суду, оскільки за попереднім рішенням суду банк перерахував на користь позивачки 300 000 грн. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов не визнав, проти його задоволення заперечував. Третя особа за зустрічним позовом [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 27.12.2007 року між позивачкою та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №640/282-САФ03.16-2, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 233 730,00 грн. для придбання автомобіля марки Mazda СХ 7, 2007 року випуску. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею та банком укладено договір застави даного транспортного засобу б/н від 27.12.2007 року із внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження та заборони його відчуження. У зв'язку з неналежним виконанням умов спірного кредитного договору позивачкою, ПАТ звернулося до суду з відповідним позовом та рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2013 року з позивачки на користь ПАТ «Укрсоцбанк» достроково було стягнуто заборгованість за кредитним договором №640/282-САФ03.16-2 від 27 грудня 2007 року у розмірі 153 758,73 грн. Судом також встановлено, що, позивачка маючи намір погасити заборгованість перед банком в повному обсязі 10.11.2013 року уклала попередній договір купівлі продажу транспортного засобу з [PERSON], відповідно до умов якого (п. 1.1.) сторони зобов'язалися укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіль тип ТЗ легковий універсал - В, марки Mazda, модель СХ 7, номер шасі [NUMBER], 2007 р.в., який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Миколаївським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС після зняття арешту транспортного засобу та вилучення запису з Державного реєстру рухомого майна, в порядку передбаченому законодавством. Пунктом 1.2 попереднього договору сторони передбачили, що договір купівлі-продажу рухомого майна повинен бути укладений протягом 1 місяця з моменту підписання цього договору, але не пізніше 10 грудня 2013 року. На виконання п. 1.4 попереднього договору [PERSON], до підписання вказаного договору, сплатив в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000,00 грн., що [PERSON] та [PERSON] підтвердили в суді. Згідно з п. 4.4 попереднього договору у випадку безпідставної відмови [PERSON] укласти договір купівлі-продажу рухомого майна, вона зобов'язана відшкодувати збитки у повному розмірі та сплатити 100% від суми, зазначеної в пункті 1.4 попереднього договору. З врахуванням вказаних обставин, 21 листопада 2013 року між позивачкою та ПАТ було укладено договір банківського рахунка №26209011099585 за умовами якого позивачка внесла на відкритий у банку рахунок грошові кошти у розмірі 155 296,31 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 153 758 гривень 73 копійки та судового збору у розмірі 1537 гривень 58 копійок, на виконання рішення суду від 22.07.2013р. 29 листопада 2013 року позивачка звернулася до банку із заявою, якою доручила прийняти від неї виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі та просила перерахувати кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з видачею довідки про її відсутність. Однак, відповідачем було відмовлено у прийнятті грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, тому позивачка не змогла виконати умови попереднього договору та змушена була 25 грудня 2013 року сплатити [PERSON] 300 000 грн., відповідно до п. 4. 4. попереднього договору, що підтверджується розпискою, оригінал якої було оглянуто судом. 27.02.2014 року позивачка вдруге звернулася до керуючого комерційним макрорегіоном (м. Одеса) ПАТ «Укрсоцбанк» та керуючого Миколаївського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» з заявою, в якій просила закрити договір від 27 грудня 2007 року №640/282-САФ03.16-2, у зв'язку з повним погашенням заборгованості, зняти арешт з транспортного засобу, а також надати довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору. Однак, 13.03.2014 року позивачці знову було відмовлено у видачі документів з посиланням на відсутність самих грошових коштів та офіційного підтвердження щодо виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2013 року, що, на думку банку, унеможливлює погашення заборгованості за Договором кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України кредитор зобов'язаний прийняти виконання зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, а відмова у прийнятті платежу у разі дострокового повернення кредиту є порушенням ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що залишено поза увагою апеляційного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦПК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору кредиту. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. За змістом ст. 28 Закону застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Отже, виходячи зі змісту вказаних правових норм, у зв'язку з повним виконанням позивачем зобов'язання за кредитним договором застава транспортного засобу припинилася. Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» визначено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Однак, вказані вимоги Закону відповідачем виконанні не були та заборона відчуження з предмету застави - транспортного засобу так і не була знята, навіть до теперішнього часу, при наявності судових рішень, що набрали законної сили. Крім того, факт виконання позивачкою [PERSON] рішення суду в повному обсязі підтверджується також постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ від 06 лютого 2014 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2/489/1170/13. Таким чином, у зв'язку з безпідставною відмовою відповідача від прийняття зобов'язання в повному обсязі та невиконання в подальшому відповідачем вимог щодо зняття заборони відчуження з предмету застави, позивачка була позбавлена можливості укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу та понесла збитки, а тому, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення збитків, які позивачка понесла у розмірі 300 000 грн., сплативши їх [PERSON] в рахунок виконання є похідними від вимог про зобов'язання припинити дію кредитного договору та зняття обтяження із заставного майна. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із підстав цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 вказаної статті зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. При цьому розмір заподіяних збитків доводить позивач. А з урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» збитків у розмірі 300 000,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується заявленого ПАТ «Укрсоцбанк» зустрічного позову, то суд приходить до переконання, що його належить залишити без задоволення, оскільки підстави на які посилається ПАТ в судовому не засіданні не встановлені та не доведені. Відповідно до положень ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний час) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що позивачка мала права укладати попередній договір, визначати умови договору купівлі-продажу в майбутньому та розуміла для себе наслідки, саме для неї особисто, невиконання нею в передбачений сторонами строк зобов'язань. При цьому, як сам попередній договір так і наслідки неналежного виконання сторонами договору безпосередньо не порушували прав та інтересів банку, не був стороною попереднього договору. Крім того, спірний попередній договір, вчинений у письмовій формі, згідно чинного законодавства, нотаріального посвідчення не потребує (ст. 209 ЦК України). За своєю суттю, спірний попередній договір не відноситься до договорів відчуження майна, а лише передбачає укладання договору, у даному випадку купівлі-продажу, у майбутньому на певних умовах визначених сторонами, а за такого згода іншого з подружжя при укладанні такого договору не потрібна.

Outcome: approved