Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

04.12.2020 позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути заборгованість з відповідача, мотивуючи це тим, що 01.05.2018 року близько 05:00 год. на ставку в смт. Чупахівка Охтирського району Сумської області ловив рибу забороненим знаряддям, виготовленим із сіткоснастевого матеріалу, за допомогою якого вловив: 49 шт. карася сріблястого, 2 шт. окуня, загальною вагою близько 2 кг, чим грубо порушив п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» . Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але залишилась не відшкодована шкода завдана рибному господарству України, в зв`язку з чим виникла заборгованість в заявленій сумі, яку і прохає стягнути з відповідача та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача Державного агентства рибного господарства України в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Сумській області повністю підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву, у якій прохав розглянути справу без його участі. До суду відповідач надав відзив та відповідь на заперечення на відзив у якій навів мотиви через які, на його думку суду слід відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.05.2018 року близько 05:00 год. на ставку в смт. Чупахівка, Охтирського району, Сумської області, відповідач ловив рибу забороненим знаряддям, виготовленим із сіткоснастевого матеріалу, за допомогою якого вловив: 49 шт. карася сріблястого, 2 шт. окуня, загальною вагою близько 2 кг, чим грубо порушив п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства». Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суддею було враховано те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, що він пенсіонер, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є особою з інвалідністю. Тому [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КпАП України на підставі ст. 22 КпАП України обмежитись усним зауваженням. Відповідно до положень ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за №269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209. Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт вчинення грубого порушення правил рибальства відповідачем доведений постановою суду від 23.06.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили і є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, завдання [PERSON] шкоди рибному господарству України у розмірі 867 грн. 01 травня 2018 року підтверджено постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області і від 23.06.2018 року В справі № 583/2085/18 згідно якої останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною четвертою статті 85 КпАП України, та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, яка набрала законної сили. Згідно розрахунку збитки, що заподіяні відповідачем незаконним виловом риби, становлять 867 грн. Розрахунок здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Доказів, що збитки в сумі 867 грн. сплачені ним добровільно, відповідачем суду не надано. Отже, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути збитки у вказаній сумі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду, необхідно стягнути із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved