Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

02 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 23.12.2017 року [PERSON] на пр. [PERSON], у районі вул. С. Подолинського, у м. Дніпрі, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер АЕ0275ІН), скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Toyota» (реєстраційний номер АЕ8872СІ). У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна майнова шкода. Згідно з автотоварознавчим дослідженням розмір заподіяної шкоди склав 526 835,42 грн. Автомобіль марки «Mitsubishi» належить матері [PERSON] [PERSON] Відповідачі добровільно не відшкодовують позивачеві зазначені у дослідженні кошти. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку компенсації заподіяної майнової шкоди в сумі 526\~835,42 грн., а також відшкодування судових витрат (а.с.а.с. 2 4). 20 вересня 2018 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третіх осіб ПрАТ «Європейський страховий союз» (страховика цивільно-правової відповідальності відповідачів), МТСБУ. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов частково, пояснивши, що 23.12.2017 року [PERSON] на пр. [PERSON], у районі вул. С. Подолинського, у м. Дніпрі, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер АЕ0275ІН), скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Toyota» (реєстраційний номер АЕ8872СІ. Згідно з автотоварознавчим дослідженням розмір заподіяної майнової шкоди склав 526 838,42 грн. Автомобіль після пригоди було продано. Згідно з іншим автотоварознавчим дослідженням, складеним тим же експертом, ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані склала 266\~735,68 грн., які і мають бути стягнуті. При цьому кошти підлягають стягненню лише з [PERSON] як безпосереднього заподіювача шкоди. Відповідачі, їхній представник до суду не зявилися, були повідомлені належним чином. Перед початком засідання представник відповідачів засобами електронного звязку звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю в іншій справі у Дніпровському апеляційному суді. Суд не встановив у причинах неявки представника ознак поважності, оскільки ним не було надано відповідних доказів виклику його до суду апеляційної інстанції (судова повістка тощо). Крім того, суд взяв до уваги й те, що до суду не зявилися відповідачі, не повідомивши про причини неявки. Раніше у судових засіданнях відповідачі, їхній представник заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що позивачем не доведено належними доказами розмір заподіяної шкоди. Відзиви на позов подано 25.04.2018 року (а.с.а.с. 78 80, 92, 93). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідачів, показання експерта, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що 23.12.2017 року [PERSON] на пр. [PERSON], у районі вул. С. Подолинського, у м. Дніпрі, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» (реєстраційний номер АЕ0275ІН), скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Toyota» (реєстраційний номер АЕ8872СІ) (а.с.а.с. 8, 9). Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТС, від 24.01.2018 року №5280, складеним судовим експертом-автотоварознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку позивача склала 526 835,42 грн. При цьому напередодні 16.01.2018 року, позивач засобами електронного звязку надіслав на адресу відповідачів повідомлення про необхідність явки до експерта (а.с.а.с. 10 48, 153). Того ж дня, експертом-автотоварознавцем [PERSON] також було складено висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТС №5280/1, згідно з яким ринкова вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані склала 266 735,68 грн. За проведене дослідження позивачем було сплачено 4 000,00 грн. (а.с. 6). 07 лютого 2018 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mitsubishi» застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз» (поліс від 19.05.2017 року №АМ/0582422) (а.с. 83). 03 липня 2018 року позивач за договором купівлі-продажу автомобіля №4589/18/003489 продав пошкоджений автомобіль марки «Toyota» за 261\~000,00 грн. (а.с.а.с. 113, 114). Дотепер заподіяну позивачеві шкоду не відшкодовано. Відповідно до частин 1 3 статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності з частиною 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами, встановленими пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. [PERSON] 23.12.2017 року керував автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, був володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду має нести саме він. Зважаючи на це, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у задоволенні вимог, висунутих [PERSON], оскільки сам лише статус власниці автомобіля не обумовлює виникнення відповідальності за заподіяну іншою особою шкоду. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] була встановлена Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 07.02.2018 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, суд вважає, що вимоги про відшкодування останнім позивачеві компенсації заподіяної майнової шкоди є цілком обґрунтованими. Ураховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позов, стягнувши з [PERSON] компенсацію заподіяної майнової шкоди у вигляді різниці між вартістю матеріального збитку за експертним висновком №5280 (526\~835,42 грн.) та ринковою вартістю автомобіля позивача у пошкодженому стані за експертним висновком №5280/1 (266\~735,68 грн.) 260\~099,74 грн. У порядку статті 141 ЦПК з [PERSON] на користь позивача також підлягає стягненню компенсація витрат останнього зі сплати судового збору пропорційно задоволеній частці позову в сумі 2\~600,99 грн. (а.с. 1), а також витрат з оплати послуг експерта-автотоварознавця в сумі 4\~000,00 грн. (а.с. 6). Що стосується вимоги позивача про відшкодування йому витрат на правничу допомогу, то суд при цьому виходить з такого. За змістом частини 1 статті 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею першою Закону України\~від 20.12.2011\~року №4191-VI\~«Про граничний\~розмір компенсації\~витрат на\~правову допомогу\~у цивільних\~та адміністративних\~справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, у яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд критично ставиться до наданих позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу документів, оскільки ним не було надано суду докладного погодинного розрахунку вартості наданих послуг. Ураховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідачів щодо неповідомлення відповідачів про необхідність явки до експерта-автотоварознавця, оскільки такі заперечення спростовуються матеріалами справи. Так, судом за клопотанням представника позивача до матеріалів справи було долучено оригінал листа Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» від 03.12.2018 року №39-А-02-39492/3064, який свідчить направлення позивачем 16.01.2018 року засобами електронного звязку відповідного повідомлення. Крім того, допитаний у судовому засіданні експерт-автотоварознавець [PERSON] показав, що, оглядаючи після пригоди автомобіль відповідачів, він повідомив їх про дату та час огляду автомобіля позивача.

Outcome: partial