Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

04.05.2018 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява Шевченківської районної в місті Києві державна адміністрація, згідно з якою позивач, враховуючи уточнену позовну заяву від 21.05.2018 року, просить суд: виселити [PERSON] з кімнати №7 квартири [ADDRESS] без надання іншого приміщення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з додатком №10 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в м.Києві» до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації передано будинок [ADDRESS] Разом з тим, в ході перевірки, проведеною позивачем стосовно законності проживання мешканців в вищенаведеному будинку, було встановлено факт проживання [PERSON] в кімнаті №7 квартири [ADDRESS]. В свою чергу, позивач зазначає, що відповідач проживає в кімнаті №7 квартири [ADDRESS] за відсутністю будь-яких правових підстав на це, а саме: в кімнаті він не зареєстрований, ордер йому не видавався. За вказаних обставин, а також з урахуванням того, що відповідач, незважаючи на отримання позасудової вимоги стосовно добровільного звільнення займаної кімнати будинку, продовжує незаконно в ній проживати, позивач, посилаючись на положення ст.ст. 15, 58, 116 ЖК України, просить позов задовольнити. Ухвалою від 25.07.2018 року відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 24.09.2018 року до суду надійшли пояснення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» щодо позову, в яких третя особа просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та підтвердив, що заселився у спірне житло без законної на то підстави. Третя особа свого представника у судове засідання не направила, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, як вбачається з пояснень третьої особи, остання просить розгляд справи проводити за відсутністю її представника. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що багатоквартирний будинок, розміщений за адресою: [ADDRESS], належить до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 10.12.2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві». Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, в ході перевірки, проведеною Управителем мікрорайону «Дегтярівська» стосовно законності проживання мешканців в вищенаведеному будинку, було встановлено факт проживання [PERSON] в кімнаті №7 квартири [ADDRESS]. Вказаний висновок суду ґрунтується на наявному в матеріалах справи Акту обстеження кімнати №7 квартири [ADDRESS], затвердженого управителем мікрорайону «Дегтярівська» 09.01.2018 року. Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, відповідач проживає в кімнаті №7 квартири [ADDRESS], за відсутністю будь-яких правових підстав на це, а саме: в кімнаті він не зареєстрований, ордер йому не видавався. Так, відповідно до положень ст. 58 Житлового кодексу України єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, який видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. В свою чергу, як встановлено в судовому засіданні, в тому числі й з пояснень відповідача, спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення, на відповідача не видавався, а згідно з Довідкою КК «Центр комунального сервісу» від 13.02.2018 року [ADDRESS], кім. 7, в м.Києві згідно архіву зареєстрованих не має. При цьому, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Вимоги ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» від 29.01.2016 року за №0187, про добровільне звільнення відповідачами спірної кімнати, відповідачі, незважаючи на її отримання ще 04.02.2016 року, продовжують незаконно в ній проживати (а.с. 9). Між тим, відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 317 та ст. 391 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого приміщення. Також, слід зазначити, що відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, врахувавши всі обставини по справі, зокрема те, що відповідач як на час звернення позивача до суду, так і станом на час розгляду справи без законних на те підстав продовжує проживати в спірній кімнаті, а визнання позову не суперечить закону, суд приходить до висновку, що відповідач підлягають виселенню зі спірної кімнати без надання йому іншого жилого приміщення. Крім того, в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved