overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

04 березня 2014року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 28 січня 2012 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач не працює та не має ніякого самостійного доходу. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], до досягнення неповнолітньою дитиною спільного сина [PERSON], [INFO]- трирічного віку. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, якій зареєстрований 28 січня 2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 3 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження (а.с.6). Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Згідно довідки про її доходи, отримує державну допомогу по догляду за дитиною (а.с.4). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працює підземним електрослюсарем у ВСП «Шахтоуправління ім. Героїв космосу» ПАТ «ДТЕК/ДПР №3 бригада № 2», щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.7). Інших осіб на утриманні у відповідача не має. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина фактично знаходяться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу на утримання дружини ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. У відповідності до ч. 2, 4 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

04 березня 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила що 04.04.2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 140. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припинені з березня 2012 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до втрати взаємної поваги та любові, спільне господарство не ведуть. На даний час сторони мешкають окремо. Спору відносно майна не мають. Позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]», судові витрати покласти на відповідача. У попередньому судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Також пояснила, що строк на примирення надавати не має необхідності, оскільки сім'я розпалася та зберегти її не можливо. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував, про що надав письмову заяву. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в попередньому судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 04.04.2009 року, сторонами зареєстровано шлюб 04.04.2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку зроблено запис № 140 (а.с.7). Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). В попередньому судовому засіданні також встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2012 року, мешкають окремо, збереження сім'ї не можливо. За наведених обставин суд дійшов висновку, що при взаємовідносинах, які виникли між сторонами, збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а тому даний шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судові витрати, а саме судовий збір у сумі 243,60 гривень (а.с.1) понесені позивачем при зверненні до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

04 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від травня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні підтримала позов, а відповідач - не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 21.05.2010 р. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 5). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від лютого 2013 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

04 березня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з вересня 2008 року , від сумісного життя з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у шлюбі з 06 вересня 2008 року , зареєстрованому Дзержинським РАЦС м. Кривого Рогу , актовий запис № 453 . Від сумісного життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

04 березня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,зазначивши ,що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2001 року . Від сумісного життя з відповідачем мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] ,[INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає , вона просить суд стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2001 року . Від сумісного життя вони мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] ,[INFO] , та [PERSON] , [INFO], які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки діти , що потребують допомоги , перебувають на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на їх утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/ 3 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дітей , поти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє повністю . Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

04 березня 2014 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29.04.1977 року. У зв'язку з втратою взаєморозуміння і довіри під час подружнього життя, повного неприйняття позиції іншого подружжя, несумісності характерів шлюбні відносини між ними припинені з червня 2001 року. Саме з цього часу спільне господарство ними не ведеться, проте питання про розірвання шлюбу між ними не порушувалося у зв'язку з наявністю малолітньої дитини та намагання вжити заходів до збереження сім'ї. Проте відносини між ними не налагодилися, у зв'язку з чим з липня 2011 року вона змушена була переїхати на постійне місце проживання до Одеської області де і продовжує мешкати. Враховуючи тривалість їх з відповідачем окремого проживання без підтримання шлюбних відносин, а також відсутність неповнолітніх дітей, просила не надавати судом строк для примирення. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище набуте у зв'язку з реєстрацією шлюбу - [PERSON]. У судове засідання позивачка не з'явилася. У позовній заяві зазначила, що у зв'язку з віддаленістю місця проживання просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що їх надала позивачка, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 квітня 1977 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.04.1977. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки протягом тривалого часу, неповнолітніх дітей не мають, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

04 березня 2014 року позивач подала до суду позов та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року і до дня досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 21 вересня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання сина, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій проти задоволення вимог позивача не заперечував, просив справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 вересня 2012 року у Кулиничівській селищній раді Харківського району Харківської області, запис № 29, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 193973, видане 21 вересня 2012 року Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області. Відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 305094, що видане Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області, запис № 06 від 12 лютого 2013 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], але свої обов'язки щодо утримання сина не виконує, заявлені вимоги визнав повністю, тому позов підлягає задоволенню і суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

04 березня 2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказав, що окрім нього у будинку зареєстрована відповідач [PERSON] з своїм неповнолітнім сином [PERSON], які з 2010 р. фактично у будинку не проживають. Проте, він сплачує за них комунальні послуги. З посиланням на ці обставини і статті 71, 72 ЖК України просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що йому належить, а також зобов'язати третю особу зняти відповідача та її сина з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив суд його задовольнити, а справу розглядати за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином як за місцем реєстрації, через оголошення у пресі і за фактичним місцем проживання повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явилася. Про причини неявки не повідомила. Позивач погодився на постановлення судом рішення в заочному порядку. Третя особа будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Із матеріалів справи вбачається, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], тобто позивачу. З 16 жовтня 2007 р. відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку зі своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з 2010 р. відповідач зі своїм сином у будинку не проживають, оскільки виїхали на постійне місце проживання в [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується актом від 04 лютого 2014 р. складеного працівником комунального підприємства «Правопорядок» спільно з сусідами позивача. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, а тому слід вважати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вищезазначеному будинку. Не підлягають задоволенню вимоги позивача до третьої особи Новоодеський РС УДМС України в Миколаївській області щодо зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідача та її сина, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», така дія вчиняється вказаним органом на підставі рішення суду, що набрало законної сили, про втрату права користування житловим приміщенням. Отже ця вимога у цивільному позові є зайвою і безпідставною.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

04 березня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 28 квітня 1990 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом двох років відносини між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між ними постійно виникають сварки. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Представник позивача у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач проти позову заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 1990 року. Реєстрація шлюбу проводилась Межівським районним відділом РАГС Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 21 (а.с.6). Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, ухвалою суду від 10.04.2015 року надавався термін на примирення строком на три місяці, але до позитивного результату це не призвело, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved