Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

04 жовтня 2013 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПАТ «СК «ВУСО») звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресної вимоги та стягнення судових витрат, мотивуючи вимоги тим, що внаслідок протиправних дій [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПАТ «СК «ВУСО», позивач зазнав майнових збитків. Позивач - ПАТ «СК «ВУСО», який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на участь представника в судовому засіданні, надавши суду заяву про підтримку позовних вимог та можливості розгляду справи за його відсутності. Зі змісту позовної заяви убачається, що, 14 грудня 2010 року між ЗАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ВЕ/8525834. Відповідно до умов договору застрахованим транспортним засобом виступає автомобіль марки «ІЖ 412», реєстраційний номер [NUMBER], одним із передбачених договором страхових ризиків є дорожньо-транспортна пригода. 29 липня 2011 року приблизно о 17 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «ІЖ-412», реєстраційний номер [NUMBER] по вулиці Чайковського (напроти кафе «У Кліта») в м.Макіївка, і виконуючи поворот ліворуч поза перехрестя, в порушення вимог пункту 10.4 Правил дорожнього руху не надав дорогу автомобілю «ЗАЗ - TF69», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, унаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. Постановою Кіровського районного суду м. Макіївки від 26 вересня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] ЗАТ «СК «ВУСО» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати [PERSON] на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, страхового відшкодування у розмірі 1473,92 грн. Платіжним дорученням № 13508 від 04 листопада 2011 року страхове відшкодування було перераховане на користь [PERSON] Виходячи з наведеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON], як винного у ДТП, суму страхового відшкодування у розмірі 1473,92 грн. та понесені судові витрати у сумі 229,40 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги ПАТ «СК «ВУСО» визнав, в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього суми страхового відшкодування та судових витрат. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. 29 липня 2011 року приблизно о 17 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «ІЖ-412», реєстраційний номер [NUMBER] по вулиці Чайковського (напроти кафе «У Кліта») в м.Макіївка, і виконуючи поворот ліворуч поза перехрестя, в порушення вимог пункту 10.4 Правил дорожнього руху не надав дорогу автомобілю «ЗАЗ - TF69», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, унаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. Відповідно до положень частини першої статі 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, як передбачено у частині другій зазначеної статті, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина водія [PERSON] в порушенні правил безпеки дорожнього руху за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена постановою Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 26 вересня 2011 року з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова у встановленому законом порядку не оскаржувалася та набрала законної сили. Згідно з вимогами статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] під час керування автомобілем порушив правила безпеки дорожнього руху і це має прямий причинний зв'язок з настанням дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у вигляді пошкодження автомобілю марки «ЗАЗ DAEWOO», реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (в зв'язку з прийняттям статуту в новій редакції - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО») відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ВЕ/8525834 від 14.12.2010 року. Даний договір укладався у відповідності із положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до Рахунку-фактури № СЧ-0005201 від 01.08.2011 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю марки «ЗАЗ DAEWOO», реєстраційний номерний знак [NUMBER], склала 2968,70 грн. Дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 29 липня 2011 року визнана страховим випадком і ПАТ «СК «ВУСО» перерахувала на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 1473,92 грн., що підтверджено страховим актом № 3517-24 від 04 листопада 2011 року та платіжним дорученням від 04 листопада 2011 року № 13508. Згідно ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч.ч. 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 р. № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з статтею 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.38.1 п. «ґ» ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія забезпечного транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов ,зазначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону. Протягом трьох робочих днів відповідач [PERSON] не повідомив позивача ПАТ «СК «ВУСО» про настання дорожньо-транспортної пригоди. Оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, суд визнає, що позивач відшкодував фактичну шкоду, завдану винними діями [PERSON], тому позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Позивачем документально підтверджені відповідним платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 229,40 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved