Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

04.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON] та зареєстрований 24.07.2010 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 344. При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу у сторін 18.10.2012 року народився син [PERSON]. Подружні відносини між сторонами фактично припинені, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним, до суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 24.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 344, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 125541 /а.с. 9/. 18.10.2012 року народився [PERSON], актовий запис № 10159, що слідує із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 330473, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 10/. Згідно довідки /виписка з домової книги про склад сімї та прописку/ № 39 від 26.09.2016 року, у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а..с 12/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спорів стосовно поділу спільного майна та виховання неповнолітнього сина [PERSON] на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved