Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

04.06.2013 року Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить суд достроково припинити дію свідоцтва України [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]», виданого на ім'я [PERSON] щодо всіх товарів 29, 30, 31, 32, 33 класу МКТП; зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення дії свідоцтва України [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]» та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що торговельна марка за оспорюваним свідоцтвом не використовується Відповідачем-2 понад 3 роки на території України без поважних причин, а тому в силу п. 4 ст. 18 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» дія оспорюваного свідоцтва має бути достроково припинена відносно всіх товарів 29, 30, 31, 32, 33 класу МКТП. В обґрунтування права на звернення до суду з даним позовом Позивач вказує, що невикористання Відповідачем-2 знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України [NUMBER] порушує його право та охоронюваний законом інтерес. Позивач зробив заявку про поширення охорони міжнародної реєстрації № 1106062 на територію України. Проте, отримав відмову, з причин наявності знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER], що належить Відповідачу-2, що зареєстрований раніше для таких самих товарів. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач-1 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до Закону обов'язок доказування використання спірного позначення покладено на Відповідача-2. Крім того, Відповідачем-1 подано письмові заперечення проти позову. Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку п. 7 ст. 76, ст.415 ЦПК України шляхом направлення судового доручення компетентному органу Республіки Молдова. Згідно отриманого повідомлення, 08.10.2013 року [PERSON] були вручені матеріали позову та повідомлено про дату слухання справи. Крім того, Відповідачем-2 подано заперечення проти позову. Згідно даних пояснень вбачається, що Відповідач-2 проти позову заперечує посилаючись на те, що спірне позначення використовується ним щодо товарів 33 класу МКТП, при цьому з іншою метою спірну торгівельну марку «[INFO]» він не використовував. Разом з тим зазначив, що Cваровскі Акціенгезельшафт є виробником прикрас ( біжутерії) та ніколи не виробляв горілку та інші спиртні напої під назвою «[INFO]». Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності Відповідача-2 на підставі наданих сторонами доказів та наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 1, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що компанія Cваровскі Акціенгезельшафт є юридичною особою, що створена та діє відповідно до законодавства Князівства Ліхтенштейн. Встановлено, що 25 квітня 2007 року Відповідач-1 зареєстрував знак для товарів та послуг «[INFO]» для товарів 29, 30, 31, 32, 33 класу МКТП і видав свідоцтво України [NUMBER] на ім'я Відповідача-2. Наведене підтверджується Випискою з Державного рестру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва України [NUMBER] станом на 05.08.2013 р. ( а.с. 164). Відповідно до п.2 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» Відповідачу-2 належить право на використання торговельної марки за свідоцтвом України [NUMBER] та інші права, надані Законом. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Комплексний аналіз положень п.4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» дозволяє стверджувати, що підставою для дострокового припинення дії свідоцтва України є невикористання торговельної марки в Україні протягом трьох років від дати її реєстрації або від іншої дати після такої реєстрації. Статтею 17 зазначеного закону встановлено, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва. Отже, за змістом наведених норм підставою для дострокового припинення свідоцтва України на торговельну марку є відсутність на ринку України товарів та/або послуг, маркованих нею, невикористання зареєстрованої торговельної марки протягом визначеного законом трирічного строку та відсутність поважних причин такого невикористання. При цьому обов'язок доказування наявності поважних причин невикористання торговельної марки покладено на власника торговельної марки. Водночас, згідно з пунктом 4 статті 18 Закону підставами для відмови в достроковому припиненні дії свідоцтва є: фактична наявність на ринку України спірних товарів і послуг; невикористання зареєстрованої торговельної марки менше визначеного законом трирічного строку; наявність поважних причин такого невикористання. Позивач посилається, що Відповідач-2 не використовує торговельну марку «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] у спосіб передбачений статтею 16 Закону останні три роки без поважних причин, оскільки на території України не виявлено жодних відомостей про використання торговельної марки «[INFO]» для товарів 29, 30, 31, 32, 33 класу МКТП його власником, тобто [PERSON]. Таким чином, для правильного вирішення спору по суті в ході розгляду справи має бути доведено факт використання чи невикористання торговельної марки «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] протягом останніх 3-х років, що передує даті звернення до суду. Згідно ч.4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій мітиться такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. Згідно листа ДП «Моніторинг ЗМІ України» за №76 від 25.12.2012р. вбачається, що за період з 21.12.2009 року і до 25.12.2012 року товари та/або послуги під торговельною маркою «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] на телебаченні, радіо, і в друкованих засобах масової інформації, не рекламувалися (а.с. 9). Згідно довідки Державної служби інтелектуальної власності України за № 3017/11 від 27.12.2012р. вбачається, що до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання торговельної марки за свідоцтвом України [NUMBER]. (а.с.10). Згідно відповіді Асоціації товарної нумерації України «ДжіЕс1 Україна» № 0005/01 від 03.01.2013 р. вбачається, що у реєстрі Асоціації «ДжіЕс1 Україна» відсутні записи про товарні позиції суб'єктів господарювання у складі назви або опису яких присутнє позначення «[INFO]» (а.с.11). Згідно відповіді Міністерства економічного розвитку та торгівлі України № 3414-06/1576-12 від 17.01.2012р. вбачається, що сертифікати відповідності на продукцію під торговельною маркою «[INFO]» в державному реєстрі державної системи сертифікації не зареєстровано. (а.с. 13). Згідно відповіді Державної санітарно-епідеміологічної служби України № 05.03.06-2/27-II від 10.01.2013 р. вбачається, що експлуатаційний дозвіл стосовно потужностей, які здійснюють в Україні діяльність з обігу харчових продуктів під торговельною маркою «[INFO]», Держсанепідемслужбою не видавався. (а.с. 14) Згідно пошуку в ліцензійному реєстрі, що опублікований на офіційному веб-сайті Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» Укрдержреєстру за адресою: http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeLR.html) вбачається, що в Єдиному ліцензійному реєстрі не містяться відомості щодо видачі [PERSON] будь-яких ліцензій. (а.с.167-169) . Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців № 16761174 від 05.07.2013р. записів стосовно проведення реєстраційних дій щодо реєстрації [PERSON] станом на 05.07.2013р., як СПД не знайдено. (а.с.166). З урахуванням наведених вище обставин та положень законодавства України встановлено, що Відповідач-2 не міг здійснювати будь-яку господарську діяльність без державної реєстрації. Відповідно до абз.2 п.4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», згідно з яким у цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Таким чином, за вказаними нормами, для задоволення позову про дострокове припинення дії свідоцтва достатньо того, що власник оскаржуваного свідоцтва на знак не подасть доказів його використання або доказів, що підтверджують наявність поважних причин неможливості використання ним знака. З огляду на це, судом в першу чергу мають досліджуватись не докази невикористання знака власником свідоцтва, подані позивачем, а докази того, що знак використовується або не використовується з поважних причин, які на свій захист повинен надати Відповідач-2, як власник оскаржуваного свідоцтва. Необхідною умовою встановлення факту використання торговельної марки «[INFO]» є фактична наявність на ринку України наведених у свідоцтві товарів, а саме товарів 29, 30, 31, 32, 33 класу МКТП. Разом з тим, встановлено, що Відповідачем-2 не надано жодного доказу наявності на ринку України товарів 29, 30, 31, 32, 33 класу МКТП, тобто товарів, наведених у свідоцтві. Таким чином, суд не приймає до уваги посилання Відповідача-2 про те, що спірне позначення належним чином використовується на території України, оскільки Відповідач-2 не надав жодного доказу, який би підтверджував таке використання. Отже, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що Відповідач-2 протягом останніх трьох років не здійснював жодної з дій, які визнавалися і визнаються використанням знака, тобто щодо вказаної вище торговельної марки не вчинялися дії, які, відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» кваліфікуються як використання знака. Поважних причин щодо невикористання спірної торговельної марки на території України понад встановлений строк Відповідачем-2 судом не встановлено. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналізуючи вимоги діючого законодавства суд вважає, що з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва України на торговельну марку може звернутися лише особа, яка подаючи такий позов має намір захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Тобто обов'язковою передумовою звернення до суду має бути наявність у особи порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу, яке (порушене право) вона намагається захистити у судовому порядку та таке порушене право має бути наявне саме на момент звернення особи до суду. Встановлено, що позивач отримав попередню відмову в наданні правової охорони торговельній марці «[INFO]» за міжнародною реєстрацією № 1106062 на території України щодо товарів 30, 32, 33 класів МКТП. На підтвердження даної обставини, позивачем надана відповідна копія повідомлення ( а.с. 30). Причиною відмови стала схожість заявленої міжнародної реєстрації позивача зі знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER], раніше зареєстрованим Відповідачем-2 на території України для таких самих товарів 30, 32, 33 класів МКТП. Отже, за змістом ст. 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник спірного знаку зобов'язаний використовувати торговельну марку. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй актами цивільного законодавства. Відтак, зловживаючи правами, які випливають з національної реєстрації знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER], а саме не використовуючи торговельну марку за спірним свідоцтвом для перелічених у ньому товарів, протягом більш як дозволеного законом трирічного строку без поважних причин, відповідач [PERSON] створює перешкоди позивачу у набутті ним прав інтелектуальної власності на торговельну марку «[INFO]» на території України. На підставі викладеного вище, суд вважає, що у розумінні вимог ст. 3 ЦПК України у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом для поновлення порушеного права та охоронюваного законом інтересу. Враховуючи те, що підставою для припинення дії свідоцтва України [NUMBER] є невикористання торговельної марки, а також те, що належними у справі доказами доведено факт невикористання торговельної марки Відповідачем-2 за свідоцтвом України [NUMBER] на території України, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно чинного законодавства України, зокрема п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002р. № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково та дострокового припинення його дії і такі відомості в силу п. 1.3. вказаного положення Державна служба публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність», суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення дії свідоцтва України [NUMBER] «[INFO]» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що Державна служба інтелектуальної власності України відповідно до покладених на неї повноважень, не здійснює контроль за використанням знаків для товарів і послуг їх власниками, суд вважає, що на Відповідача-2 необхідно покласти витрати, пов'язані з розглядом даної справи. Таким чином, з Відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114, 70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved