Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

04.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві [PERSON] просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони з 08.03.1996 року по січень місяць 2015 року перебували в незареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство, виховували спільних дітей. На даний час сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, на утриманні позивача залишилися неповнолітні діти. Відповідач записаний у свідоцтвах про народження батьком. Відповідач після припинення відносин припинив надавати будь-яку допомогу позивачу на утримання дітей. Єдиним доходом позивача для утримання дітей є підсобне господарство, однак такий дохід є недостатнім для самостійного утримання доволі дорослих дітей. В свою чергу, на думку позивача, відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, так як має постійні неофіційні заробітки на будівництві в м. Одеса, а в літній час працює комбайнером в Савранському районі. З урахуванням зазначеного та відсутності зі сторони відповідача заінтересованості у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 13). [PERSON] не з'явився в судове засідання. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 11). У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується записами в свідоцтвах про народження дітей (а. с. 4; 5). Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні (а. с. 6). Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має змогу надавати таку допомогу, оскільки він регулярно перебуває на заробітках закордоном. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі (а. с. 11). Дослідивши матеріали справи та доводи позову, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та обов'язки сторін, третіх осіб, а тому у суду наявні підстави щодо прийняття визнання позову відповідачем та ухвалення рішення про задоволення позову. Ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved