Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні йому з дочкою [PERSON], [INFO]. Визначити йому наступний порядок спілкування та виховання дитини [PERSON] без присутності матері [PERSON]: кожного тижня під час навчання дочки: понеділок з 13:00 до 08:30 вівторка, середа з 13:00 до 08:30 четверга, перша третя п'ятниця місяця з 13:00 до 20:00 неділі; половина канікулярного часу для відпочинку та оздоровлення дитини в порядку чергування кожного року, починаючи з батька за графіком: першу половину зимових канікул [PERSON] проводитиме з батьком - [PERSON]. другу рівну половину з матір'ю - [PERSON], в рівній кількості днів для кожного з батьків; першу половину весняних канікул [PERSON] проводитиме з матір'ю [PERSON], другу батьком - [PERSON], в рівній кількості днів для кожного з батьків; протягом літнього канікулярного часу, в порядку чергування, починаючи з матері: два тижні літніх канікул [PERSON] проводитиме з матір'ю [PERSON], два тижні - з батьком [PERSON]; першу половину осінніх канікул [PERSON] проводитиме з батьком - [PERSON], другу рівну половину з матір'ю - [PERSON], в рівній кількості днів для кожного з батьків. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що з 2002 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25 листопада 2015 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Після розірвання шлюбу позивач з колишньою дружиною погодили графік його участі у спілкуванні з дитиною, проте після того, як відповідачка дізналась, що позивач зустрічається з іншою жінкою, з якою має намір одружитись, остання почала порушувати домовленість та чинити перешкоди у його спілкуванні із дитиною. Зазначає, що відповідачка створює штучні перешкоди у його спілкуванні з дитиною, зокрема, необґрунтовано відмовляє у її відвідуванні, ігнорує домовленості щодо його відпочинку із дочкою, шантажує відкликанням раніше наданих нею дозволів на виїзд дитини за межі України, переїздить з дитиною під час навчання на тривалий час до іншого міста без повідомлення позивача про зміну місця проживання, що унеможливлює участь останнього у вихованні дочки. З метою мирного врегулювання спору позивачем на адресу відповідачки направлявся лист із пропозицією спільно погодити порядок його участі у вихованні дочки, на що відповідачка відповіла категоричною відмовою проти погодження будь-якого графіку, крім того, що буде встановлений в судовому порядку. Встановлений службою у справах дітей порядок участі позивача у вихованні дочки [PERSON] не виконується, у зв'язку з чим позивач вимушений звертатися до суду за захистом прав та законних інтересів. 24 січня 2017 року [PERSON] подала до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, які нею були подані ще до звернення [PERSON] з цим позовом, про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2017 року задоволено клопотання позивача про виділення в окреме провадження позовної заяви. Позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини роз'єднано в самостійні провадження з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Київського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. Позову заяву [PERSON] про визначення місця проживання дитини виділено в самостійне провадження та передано до цивільної канцелярії суду для присвоєння реєстраційного номеру та розподілу. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини - задоволено частково. Визначено [PERSON] наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] без присутності матері - [PERSON]: кожного тижня під час навчання дочки: понеділок з 13:00 до 08:30 вівторка, середа з 13:00 до 08:30 четверга, перша третя п'ятниця місяця з 13:00 до 20:00 неділі; половина канікулярного часу для відпочинку та оздоровлення дитини в порядку чергування кожного року, починаючи з батька за графіком: першу половину зимових канікул [PERSON] проводитиме з батьком - [PERSON], другу рівну половину з матір'ю - [PERSON], в рівній кількості днів для кожного з батьків; першу половину весняних канікул [PERSON] проводитиме з матір'ю [PERSON], другу батьком - [PERSON], в рівній кількості днів для кожного з батьків; протягом літнього канікулярного часу, в порядку чергування, починаючи з матері: два тижні літніх канікул [PERSON] проводитиме з матір'ю [PERSON], два тижні - з батьком [PERSON]; першу половину осінніх канікул [PERSON] проводитиме з батьком - [PERSON], другу рівну половину з матір'ю - [PERSON], в рівній кількості днів для кожного з батьків. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням суду [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просила його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову [PERSON] На обґрунтування доводів апеляційної скарги [PERSON] посилалася на те, що судом не прийняті до уваги ті обставини, що саме позивачем чиняться перешкоди її участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, що, користуючись своєю посадою (директор КП «Міськелектротранссервіс») за заявами [PERSON] відкрито кримінальне провадження відносно неї та її чоловіка за надуманими обставинами про викрадення сина його нової дружини, відкрито кримінальне провадження відносної матері відповідачки [PERSON] за шахрайство; в СМС переписці позивач шантажує її тим, що він позакриває всі кримінальні провадження, якщо вона піде на його умови щодо питання дитини. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи питання про встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON], суд виходив з висновку судово-психологічної експертизи № 6668 від 09 листопада 2016 року Харківського НДІСЕ імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса, яким встановлено, що [PERSON] слід вважати психологічно доцільним встановлення порядку участі у вихованні дочки [PERSON] з урахуванням усталених близьких відносин між ними, за яким батько матиме право на участь у вихованні дочки за наступним графіком: кожного тижня під час навчання дочки: понеділок з 13:00 до 08:30 вівторка, середа з 13:00 до 08:30 четверга, перша і третя п'ятниця місяця з 17:00 до 20:00 неділі; половина канікулярного часу для відпочинку та оздоровлення дитини за графіком: першу половину зимових канікул [PERSON] проводитиме з батьком - [PERSON], другу рівну половину з матір'ю - [PERSON] в рівній кількості днів для кожного з батьків; першу половину весняних канікул [PERSON] проводитиме з матір'ю - [PERSON], другу з батьком - [PERSON] в рівній кількості днів для кожного з батьків; першу половину літніх канікул [PERSON] проводитиме з матір'ю - [PERSON], другу з батьком - [PERSON], в рівній кількості днів для кожного з батьків; першу половину осінніх канікул [PERSON] проводитиме з батьком - [PERSON], другу рівну половину з матір'ю - [PERSON], в рівній кількості днів для кожного з батьків. Однак з таким висновком суду першої інстанції судова колегія у повному обсязі погодитись не може, оскільки відносно матері дитини висновок експертизи, який взятий до уваги судом першої інстанції, є поверхневим та формальним, та вважає за необхідне рішення в частині визначення часу спілкування дитини батьком змінити, а саме в частині наступного порядку: кожного тижня під час навчання дочки: понеділок з 13:00 до 08:30 вівторка, середа з 13:00 до 08:30 четверга, перша третя п'ятниця місяця з 13:00 до 20:00 неділі. При цьому колегія вважає, що встановлений судом першої інстанції порядок спілкування матері з дитиною є недостатнім для спілкування та порушує права відповідача як матері, які є рівними з правами батька. Крім того за такого порядку спілкування та виховання дитини [PERSON] досить часто змінює місце свого проживання, що для її віку, на думку колегії, може зашкодити її фізичному та психічному стану. При цьому судова колегія виходить з якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, її здорового, фізичного і духовного розвитку відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України за № 789 від 27 лютого 1991 року, статей 7, 157 СК України, статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» та частини 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства». Розглядом справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 2002 року, від яких мають доньку [PERSON], [INFO]. 25 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова. Під час перебування справи у суді першої інстанції між сторонами було укладено угоду щодо визначення часу спілкування з дитиною. Як пояснила у судовому засіданні суду апеляційної інстанції [PERSON] така угода була нею підписана лише за умови, що батько, який утримував у себе доньку протягом трьох місяців, віддасть їй дитину. На даний час [PERSON] проживає то з матір'ю, то з батьком. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (частини 1, 2 статті 159 СК України). Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей та інше. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Статтею 6 Декларації з прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливе, рости під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В статті 15 Закону «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Із наданих пояснень сторін, їх представників вбачається, що сторони люблять дочку, кожен з них бажає якнайбільше приділяти їй уваги, піклуватися про неї та належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Проте, обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] не бажає звертати уваги на те, що вирішувати проблеми у відносинах з дітьми треба починати з усунення конфліктів і деструктивних форм поведінки і спілкування між самими батьками; що з точки зору психологів діти нерідко стають щасливішими тоді, де батьки ставлять відносини між собою на перший план, а стосунки з дітьми - на другий. Тобто сторони повинні більше уваги приділяти розвитку власних почуттів і відносин, і тільки коли там все в порядку, зосереджуватися на проблемах дітей. Якщо занадто захопитися дітьми, забувши про одну із сторін, це загрожує зайвими складнощами. Розлучення батьків - для дитини сильний стрес, тому що в її житті відбувається багато незрозумілих змін. І якщо екс-подружжя справді люблять свою дочку, то, розлучившись, вони не повинні цей стрес посилювати, використовуючи дитину для з'ясування стосунків. Отже дитині для того, що вона виросла повноцінною особистістю, потрібні й мама, й тато. Батьки для неї уособлюють цілісність світу, захищеність. Якщо ж вони сваряться, б'ються, то, як наслідок, у дитини цей світ руйнується, втрачається віра в добро. Це може мати наслідки у дорослому житті: в неї не буде довіри в коханні, шлюбі, вона не зможе повноцінно проявляти свої почуття. Як правило, дітей, у яких батьки постійно сваряться, вражають неврози й депресії. Адже ці хвороби - наслідок неправильно пережитих дитячих вражень. Тому так важливо, що навіть розлучившись, батьки були однодумцями у стосунках із дітьми. Заради своєї дочки батькам варто порозумітися та без емоцій домовитись про те, як вони з нею будуть спілкуватися. І в жодному випадку в присутності дитини не з'ясовувати стосунки на підвищених тонах. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Визначивши [PERSON] порядок та час спілкування з дитиною та виховання, який запропонований експертом, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в такий спосіб мати [PERSON] може провести з донькою фактично лише вісім днів на місяць, а також те, що таким порядком порушується усталений порядок та режим дня дитини відповідного віку, а також відсутність постійного місця для ночівлі. За таких підстав, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду в частині визначення часу для участі батька у вихованні дитини змінити, та врахувати висновок виконавчого комітету Харківської міської ради управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради від 13 травня 2016 року № 311, яким встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні доньки - [PERSON] (а.с. 59-60 т.1). Доводи апеляційної скарги [PERSON] щодо скасування рішення суду першої інстанції у зв'язку з тим, що судом не визначено місце проживання дитини, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки не вирішення такого питання не є підставою для відмови у вирішенні по суті позовних вимог [PERSON] щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктами 1 частини 1 статті 309 ЦПК України змінює рішення суду першої інстанції в частині визначення часу для участі батька у вихованні дитини.

Outcome: partial