Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

04.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON], смерть якого настала 14.03.2005 р., право власності на земельну ділянку площею 0,43 га в межах згідно з планом за цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства за адресою по вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області. Свої вимоги мотивує тим, що 08.12.1998 р. помер його батько [PERSON] Спадщину після його смерті було оформлено на рідного брата позивача [PERSON]. 14.03.2005 р. помер [PERSON]. Він (позивач) оформив спадщину після смерті брата [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 14.03.2006 р. спадкоємцем майна гр. [PERSON] є його брат [PERSON], свідоцтво видане на наступне майно: житловий будинок з надвірними та побутовими спорудами по вул. Жовтневій, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області, який розташований на приватизованій земельній ділянці (державний акт на яку померлий за життя не отримав), земельна ділянка площею 3,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Хухрянської сільської ради Охтирського району, та на земельну ділянку площею 3,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Хухрянської сільської ради Охтирського району. У серпні 2017 р. він ([PERSON]О.) випадково знайшов ксерокопію державного акту від 10.10.1997 р. серії СМ № 02194 на імя батька - [PERSON]. Вважається, що у разі прийняття спадщини на частину спадкового майна спадкоємець прийняв спадщину на все майно. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] в тому числі на земельну ділянку, яка розташована за адресою розташування домоволодіння за адресою вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району, але юридично її не оформив. Аналогічні положення стосуються спадкоємця за законом позивача [PERSON], який прийняв спадщину та оформив на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.03.20106 р., але без юридичного оформлення спадкових прав на земельну ділянку за адресою вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, тому просить визнати право власності на дану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку. Представник позивача [PERSON]. в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Представник відповідач Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ППВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ч.3 п.23 ППВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що 08.12.1998 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БП № 047593 від 09.12.1998 р. Відповідно до ст.. 548 ЦК України в редакції 1963 р., яка діяла на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 р., яка діяла на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (його частиною) чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.08.1999 р. № 1312 (спадкова справа № 215/1999 рік), згідно якого [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON], який помер 08.12.1998 року, у виді житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області. Судом встановлено також, що за життя [PERSON] також належала земельна ділянка площею 0,43 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія СМ 02194 від 10.10.1997 р. Відповідно до ст.. 30 Земельного кодексу від 18.12.1990 р., який діяв на час відкриття спадщини, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Судом також встановлено, що [PERSON], який помер 14.03.2005 року, спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 08.12.1998 року, на земельну ділянку площею 0,43 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Згідно ст. 560 ЦК України 1963 року - спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 561 ЦК України 1963 року - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 560 ЦК 1963 р. є правом, а не обов'язком спадкоємця. Встановлено також, що 14.03.2005 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БП № 003941 від 17.03.2005 р. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] заповіт не складався, що підтверджується довідкою Хухрянської сільської ради від 01.11.2017 р. № 489/02-18, інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 49648287 від 30.10.2017 р. Відповідно до ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги після смерті свого рідного брата - [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] від 20.09.1953р та від 20.01.1954 р. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~\~Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його брат - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2006 р., копією спадкової справи № 293 від 05.08.2005 р., витягом зі Спадкового реєстру № 4069396 від 14.03.2006 р., інформаційною довідкою № 49648286 від 30.10.2017 р. Як вбачається з довідки Охтирської районної державної нотаріальної контори від 2017 року, після смерті [PERSON], який помер 14.03.2005 р. у нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа за № 293 від 05.08.2005 р. на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої братом [PERSON]. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися з заявами про прийняття та /або відмову від спадщини. Свідоцтва про право на спадщину видано 14.03.2006 року за реєстровими № 313-315. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2006 р. за реєстровим № 313 спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його брат [PERSON] До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними та побутовими спорудами по вул. Жовтневій, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області, який розташований на приватизованій земельній ділянці (державний акт на яку померлий за життя не отримав), та земельна ділянка площею 3,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Хухрянської сільської ради Охтирського район. Відповідно до постанови державного нотаріуса Охтирської районної держаної нотаріальної контори Сумської області [PERSON] від 22.09.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,43 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області у звязку з відсутністю документа державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Встановлено, що на підставі рішення Хухрянської сільської ради № 67 від 27.08.1997 р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,43 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія СМ 02194 від 10.10.1997 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 зазначає, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в п.10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7, про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи викладене, суд вважає, що за [PERSON] необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 14.03.2005 року, на земельну ділянку площею 0,43 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою вул. Жовтнева, 2 с. Хухра Охтирського району Сумської області, яка була успадкована [PERSON] після смерті батька [PERSON], якому вона належала на праві приватної власності відповідно до державного акту серія СМ 02194 від 10.10.1997 р. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, так як позивач просить залишити понесені судові витрати за ним без відшкодування, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved