Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

02.11.2016 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом до Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області про продовження строку для відчуження іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення, про визнання поважними причини пропуску строку відчуження земельної ділянки (а. с. 1-5). В обґрунтуванні позову зазначив, що 01.02.2006 р. він отримав на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,02 (пять цілих дві сотих) га, яка знаходиться на території Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області. 27.05.2015 р. позивач набув добровільно громадянство [PERSON] Федерації, що є підставою для втрати громадянства України. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України (далі за текстом ЗК України) землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземцям, … <…>». Крім того, статтею 145 ЗК України зазначено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. На даний час позивач не має можливості провести продаж вказаної земельної ділянки, як того вимагають норми Земельного законодавства України, з підстав відсутності в національному законодавстві регулювання порядку відчуження земель за цільовим призначенням іноземцями. Поважність причини пропуску позивачем річного терміну щодо відчуження земельної ділянки пояснює напруженістю і загостренням зовнішньо політичної ситуації між Україною та [PERSON] Федерацією, з чим перетин кордону та його перебування на території України становило би реальну загрозу його здоровю та життю. З метою захисту свого права власності, позивач звернувся до судудля продовження строку щодо відчуження іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення. В судове засідання позивач та його представник за довіреністю не зявилися, представник направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі ( а.с. 23, 24). Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив до суду лист №02-10/665 від 24.11.2016 р. зі змісту якого вбачається, що виконавчий комітет Теплицької сільської ради підтримує позов і просить справу розглянути без його участі (а. с. 26). У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Суд вивчивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 22 ЗК України визначено поняття земель сільськогосподарського призначення та порядок їх використання, а саме що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: \~\~\~\~а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; \~\~\~\~б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; \~\~\~\~в) приватизації земельних ділянок, що були раніше на дані їм у користування; \~\~\~\~г) прийняття спадщини; \~\~\~\~д) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Статтею 145 ЗК України встановлено порядок припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності.\~Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.\~У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Судом встановлено, що01.02.2006 р. [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, на підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації Одеської області від 25.10.2005 р. за №456, площею 5,02 (пять цілих дві сотих) га на території Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 14, 15). У позивача право власності виникло після державної реєстрації державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку від 01.02.2006 р., відповідно до ст. 125 ЗК України. Відповідно до копії паспорту серії 05 15 273625, виданого від 27.05.2016 р. позивач [PERSON] (20.08.1949 р. н.) на теперішній час є громадянином [PERSON] Федерації (а. с. 6. 7). Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до пункту 15 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України, до набрання чинності законом про ринок земель не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку, відповідно до закону та вилучення (викуп) земельних ділянок для суспільних потреб. Оскільки законодавством не врегульовані правовідносини щодо продовження строку для відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка є власністю іноземця, то визначення додаткового строку може бути визнано судом. Крім того, суд вважає доцільним визнати поважними причини пропуску строку на відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення іноземним громадянином [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved