Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

02.11.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахування уточнених вимог просить стягнути з відповідача 3% відсотки річних від простроченої суми позики в сумі 2596 грн. за період часу з 10.04.2016 року по 06.03.2017 року, втрати від інфляції у сумі 12 637,89 грн. за період часу з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року, а всього 15 233,89 грн., також стягнути судовий збір у розмірі 551,21 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 10.04.2013 р. відповідач позичала в нього 96000 грн. строком до 10.04.2014р., про що було укладено договір займу. У вказаний в договорі строк відповідач борг не повернула. 04.11.2015 року він звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.03.2016р. стягнуто з [PERSON] на його користь борг за договором позики від 10.04.2013р. в загальній сумі 174048 грн., також судові витрати в сумі 5504,20 грн. До теперішнього часу борг відповідач йому не повернув. Тому він вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК Україги інфляційних втрат і 3% річних за користування коштами за періоди часу, які не були предметом розгляду попередньої судової справи (№639/9596/15-ц). В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 17.08.2016 року №715, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. Направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю в іншому процесі. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судове засідання, призначене 06.03.2017 року, представник відповідача - [PERSON] не з'явилася, відповідачка 06.03.2017 року через канцелярію суду надала клопотання про відкладення розгляду справи. За клопотанням відповідача розгляд справи перенесено на 20.04.2017 року, однак представник відповідача не з'явився, клопотання представника про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю в іншому процесі, не є поважною причиною неявки вдруге в судове засідання, тому справа підлягає розгляду у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представників сторін в ході судового розгляду, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року (у справі №639/9596/15-ц), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.09.2016 року, відповідно до договору позики від 10.04.2013 року укладено в письмовій формі [PERSON] взяла у борг в [PERSON] грошові кошти в розмірі 96000 грн. грн. з терміном повернення до 10.04.2014 року. Оскільки [PERSON] не виконала зобов'язання і не повернула борг, чим порушила вимоги договору, сума у розмірі 96 тис. грн. підлягає стягненню з відповідачки. Вказаним рішенням суду було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 10.04.2013р. в загальній сумі 174 048,00 гривень, з яких 96000 гривень - сума позики, 5760 грн. - 3% річних за період з 10.04.2014р. по 10.04.2016р., 72288 грн. - інфляційні втрати за період з 01.04.2014р. по січень 2016 року (а.с. 10-15) Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вказані обставини справи були встановлені заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року (у справі №639/9596/15-ц), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.09.20016 року, тому ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Доказів на підтвердження повернення відповідачем грошових коштів за вказаним договором позики від 10.04.2013 року - суду не надано, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено факт повернення грошових коштів позивачу. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, відповідачем не виконані обов'язки щодо повернення грошових коштів у розмірі 96000 грн. у строк, встановлений договором позики від 10.04.2013 року, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 3-х відсотків річних за період з 10.04.2016 року по 06.03.2017 року у розмірі 2596 грн. Однак враховуючи, що розмір 3-х відсотків річних стягувався заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року за період з 10.04.2014р. по 10.04.2016р., то розрахунок 3-х відсотків річних у цій справі суд здійснюватиме з 11.04.2016 року по 06.03.2017 року. Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, 3-х відсотків річних за період з 11.04.2016 року по 06.03.2017 року (329 днів) становить 2595 грн. 95 коп. (96 000 х 329 х 0,03 / 365 = 2595,95). Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення інфляційних втрат за період з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року (включно) у розмірі 12 637 грн. 89 коп. Враховуючи, що інфляційні втрати стягувалися заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року за період з за період з 01.04.2014р. по січень 2016 року (включно), то розрахунок інфляційних втрат у цій справі суд здійснюватиме з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року (включно). Грошовою одиницею України є гривня. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Таким чином за статтею 625 ЦК України встановлений індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України гривні. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати за період з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року включно складає 12217 грн. 44 коп. (за лютий - грудень 2016 року - 111,5%; за січень 2017 року - 101,1%; 1,115 х 1,011 х 96000 = 108217,44; 109 090,95 - 96 000 = 12217,44). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню інфляційні втрати за період з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року включно у сумі 12217 грн. 44 коп. Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача за договором позики від 10.04.2013 року підлягає стягненню три відсотки річних (за період з 11.04.2016 року по 06.03.2017 року - 2595 грн. 95 коп.) та інфляційні втрати (з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року включно - 12217 грн. 44 коп.) у загальній сумі 14813 грн. 39 коп. (2595,95 + 12217,44 = 14 813,39). Посилання представника відповідача в ході судового розгляду на відсутність повноважень у представника позивача на подання позову до суду через недійсність довіреності та порушенні нотаріусом вимог законодавства про нотаріат, суд до уваги не приймає, оскільки на підтвердження цих доводів не надано жодних доказів. Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача про оскарження вказаних судових рішень у касаційному порядку, оскільки заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року набуло законної сили після розгляду 20.09.2016 року апеляційним судом Харківської області. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Враховуючи, що позові вимоги задоволені частково, судовий збір має розподілятися пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 535 грн. 99 коп. (14 813,39 х 551,20 / 15233,89 = 535,99) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial