Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

03 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.08.2011 року у розмірі 15239 грн. 87 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.08.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 30.09.2017 року має заборгованість у сумі 15239 грн. 87 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 8337 грн. 97 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 701 грн. 90 коп. - штраф (процентна складова), у звязку з чим, позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши на адресу суду, разом з позовною заявою, письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши через канцелярію суду письмове клопотання про застосування строків позовної давності, так як спірні правовідносини було розпочато 17.08.2011 року, однак позивач звернувся до суду 03.01.2018 року, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.08.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 1.2.1.12.6 Договору. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт, обовязковий щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, за несвоєчасне погашення заборгованості встановлена пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/ 30- яка нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. За порушення позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів стягується штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.8). Підписуючи анкету-заяву, [PERSON] підтвердив, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також клієнт підтвердив, що він ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладання і згоден з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки із сайту\~http://privatbank.ua. Також зобовязувався виконувати Умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку\~www.privatbank.com.ua. Згідно з п.1.1.7.3 умов та правил надання банківських послуг, картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий за заявою\~держателя. Пунктом 1.1.7.12\~передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком, наданим банком, заборгованість за кредитним договором станом на 30 вересня 2017 року складає суму 15239 грн. 87 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 8337 грн. 97 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 701 грн. 90 коп. - штраф (процентна складова), яку просили стягнути на користь банка з відповідача. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст.1046 ЦК України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.\~ Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст.629 ЦК України є обовязковим до виконання, в порушення ст.525 ЦК України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов і правил банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Отже, укладений між сторонами кредитний договір передбачає нарахування та сплату відсотків до моменту повного погашення заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов і правил у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму більше ніж 100 гривень, включаючи прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 Умов і правил, клієнт сплачує банку пеню. З матеріалів справи вбачається, що повне погашення заборгованості\~[PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за умовами кредитного договору не відбулося, а тому останній має право на нарахування відсотків у порядку, визначеному п.2.1.1.12.6 Умов і правил, а також на нарахування пені відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов і правил, а позичальник [PERSON] зобовязаний сплатити їх у визначеному розмірі. Отже, вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом та пені є правомірними та підлягають задоволенню. Розглядаючи клопотання представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд приходить до наступних висновків. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, №6-95цс14 від 17.09.2014 року, №6-103цс14 від 24.09.2014 року, №6-134цс14 від 01.10.2014 року. Сторони погодили, що сплата щомісячних платежів повинна була здійснюватися до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, останній платіж було відповідно до умов договору було здійснено [PERSON] 07 березня 2017 року, а починаючи з 26 квітня 2017 року за відповідачем почала рахуватися прострочена заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Виходячи з умов договору, наступний черговий платіж повинен був бути здійснений відповідачем 25 квітня 2017 року, і з цього часу повинен обраховуватися початок перебігу строку позовної давності. Встановлено, що Банк звернувся до суду з позовом 03 січня 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. У звязку з тим, що відповідачем останній платіж за кредитним договором було здійснено 07 березня 2017 року, банк звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] пені в межах встановленої законом позовної давності. Тому, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 700,00 грн. Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 701 грн. 90 коп. - штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Проаналізувавши зміст довідки про умови кредитування,\~суд приходить до висновку, що умовами договору передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту за кожен день прострочення. У той самий час, угодою передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми у розмірі 14037, 97 грн., з яких: 5000, 00 грн. заборгованість за кредитом; 8337,97 грн.\~ заборгованість за процентами за користування кредитом, 700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, і про відмову у задоволенні позову щодо інших вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню сума 14037, 97 грн. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial