Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

02 жовтня 2020 в суд надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2008р. по липень 2020р., зокрема, у 2008-2013 роках проживали в Італії. Вказує, що у них є спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає із нею та перебуває на її повному утриманні. Повідомила, що з липня 2020р. [PERSON] припинив підтримувати будь-які відносини із нею та донькою, має намір створити нову сім`ю та добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважає, що оскільки відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, не має на утриманні інших осіб, але має постійний дохід, то як батько дитини повинен сплачувати аліменти. Враховуючи зазначене, просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.10.2020р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 48-49). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, проте подала заяву від 12.10.2020р., згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує проти винесення по справі заочного рішення (а.с. 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву від 27.10.2020р., згідно якої просить суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, просить суд призначити суму аліментів згідно законодавства України для тимчасово не працюючих громадян (а.с. 31). Окрім того, відповідач, особисто отримавши за місцем свого фактичного проживання копію позовної заяви із доданими до неї документами 26 жовтня 2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 35), в межах строків, визначених ухвалою суду від 09.10.2020р., правом на подання відзиву не скористався. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що в сторін по справі є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Актом про народження від 21.05.2009р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Болонья Муніципалітет м. Болонья, запис № 277 (а.с. 37-40). Згідно довідки, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Новодністровськ Новодністровської міської ради № 3022 від 29.09.2020р., та довідки, виданоюї Службою у справах дітей Новодністровської міської ради № 331 від 01.10.2020р., на даний час дитина сторін проживає із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні (а.с. 11-12). Як зазначає позивач [PERSON] та не заперечує відповідач [PERSON] , сторони припинили фактичні шлюбні відносини та спільне проживання з липня 2020р., внаслідок чого [PERSON] перестав надавати кошти на утримання дитини. Позивач [PERSON] в позові вказує, що потребує матеріальної допомоги від батька дитини для належного утримання доньки, однак останній фінансової допомоги добровільно надавати не бажає. Згідно відповіді Відділу державної виконавчої служби Мурованокуриловецького району Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 8248 від 17.09.2020р. за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] немає (а.с. 13). Окрім того сторонами не заперечується, що відповідач є здоровим чоловіком, працездатного віку, який на утримані не має інших осіб. Разом з тим, як вбачається із заяви [PERSON] від 27.10.2020р. та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2020р. по 30.06.2020р., згідно яких інформація про доходи [PERSON] відсутня, останній не має постійного місця праці та стабільного доходу в Україні (а.с. 29-31). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ст. 182 СК України враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки обов`язок утримувати дитину є обов`язком як матері, так і батька, а відповідач [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому прав відповідача, беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, а також те, що вибір способу стягнення аліментів належить виключно позивачу, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 180, 183 СК України позов слід задоволити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840, 80 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст. 159, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved