Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

03 червня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з заявою про встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) від 20 серпня 1997 року, заінтересована особа: територіальна громада Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви остання зазначила, що 13 січня 1995 року померла її мати [PERSON], [INFO], яка на день смерті постійно проживала в [INFO]. Після смерті матері залишився сертифікат серії ДП № 0203897 від 20 серпня 1997 року на право на земельну частку (пай) розміром 10.78 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області, виданий на підставі рішення № 268-р Межівської районної державної адміністрації 27 червня 1997 року. Вона має намір прийняти у спадщину материне право на земельну частку (пай), але оформити свої права у нотаріуса не може, оскільки її матір у сертифікаті на земельну частку (пай) записано по батькові «Денисівна». Заявниця просить суд встановити факт належності сертифіката її померлій матері. 15 червня 2015 року представник заявниці надав заяву про уточнення та доповнення до заяви, в якій просить суд у тексті заяви прізвище заявниці вважати правильним [PERSON], як зазначено в її паспорті. В судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи територіальної громади Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти заяви не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника заявниці, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заявниці [PERSON], підлягають задоволенню у повному обємі, як обґрунтовані на законі та документально підтверджені. Так, в силу п.6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що всі правовстановлюючі документи померлої [PERSON], які є у заявниці та долучені до матеріалів справи, видані по батькові «Демянівна» (а.с.5, 6, 18). Таким чином у суду є всі підстави вважати, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0203897, виданий 20 серпня 1997 року на підставі рішення Межівської районної державної адміністрації № 268-р, розміром 10.78 в умовних кадастрових гектарах, належав матері заявниці [PERSON], яка померла 13 січня 1995 року і була помилково записана по батькові «Денисівна». У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені заявницею, не компенсуються, залишаються за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved