Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

02 вересня 2016 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся позивач з вищеназваним позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні його власністю шляхом не чинити перешкоди у користуванні відповідачем та іншими особами з житловим будинком з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірний житловий будинок) та виселити відповідачку та інших осіб з житлового приміщення. В ході судового засідання позивач вимоги підтримав. Відповідачка до суду не з'явилася та фактично позов не визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Так судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 22.03.2013 року, яке належними чином зареєстроване у компетентних установах є власником спірного житлового будинку (а.с.7-9). З пояснень позивача видно, що відповідачка по справі фактично проживає у спірному житловому будинку за вищевказаною адресою з неповнолітніми дітьми, відповідачка щодо даних обставин не заперечує, що підтверджується власноручним листом позивача та повідомленням по формі № 119 Укрпошта (а.с. 16,17). При наявності проживання відповідача у спірному житловому буднику перешкоджає позивачу у користуванні даним нерухомим майном, а тому суд вважає, що відповідачка [PERSON], [INFO] перешкоджає здійснювати право власності щодо спірного житлового будинку. Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, в зв'язку з тим, що відповідачка у добровільному порядку не звільняє спірний житловий будинок, який належить на праві приватної власності позивачу, суд вважає необхідним зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивач просить зобов'язати інших осіб не чинити перешкоди у користуванні власністю та їх висилити. Відповідно до ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до ст.ст. 58,59 ЦПК України в рамках позовних вимог позивач не надав суду належних та допустимих доказів находження, щодо виконання вимог ст. 28 ЦК України, рішення суду повинно бути обґрунтованим, позивач в даній частині не зміг обґрунтувати свої позовні вимоги, а тому в цій частині необхідно відмовити. Позивач просить виселити відповідачку та інших осіб з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення, при цьому позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на норми Житлового Кодексу України. При вирішенні спорів суд повинен точно додержати норми ЖК, правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів всіх учасників даних правовідносин. Виходячи з позову та матеріалів, які надійшли до суду, пояснень сторін, суд вважає, що з боку позивача не були надані належні та допустимі докази, виникнення житлових правовідносин які виникли між сторонами, рішення суду не може бути прийнято на припущеннях та домислах, виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позивач не зміг обґрунтувати свої позовні вимоги, що виселення відповідача та інших осіб з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1002.40 грн., суд прийшов до висновку в частковому задоволенні позовних вимог, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551.20 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial