Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

02.12.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання за [PERSON] права власності на 3/4 частини, за [PERSON] права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що [INFO] у місті Чернігів Чернігівська область у віці 80 років помер їх чоловік та батько (відповідно) - [PERSON], який не залишив заповіту щодо належного йому майна. 01.12.2015 року позивачі звернулися до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але постановою від 01.12.2015 року їм відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказану квартиру. Представник Чернігівської міської ради вважає, що позов необхідно розглянути з дотриманням вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у місті Чернігів Чернігівська область у віці 80 років помер чоловік та батько (відповідно) позивачів 1-2 - [PERSON], який не залишив заповіту щодо належного йому майна і це встановлено Свідоцтвом про смерть спадкодавця серія [NUMBER], виданого 24.11.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. В період знаходження у шлюбі, відповідач вступив у члени житлово-будівельного кооперативу (1977 рік) та за рахунок грошових коштів, які були спільною сумісною власністю подружжя, придбав квартиру [ADDRESS], повна вартість якої ним була сплачена у 1989 році. Відповідно до ст.ст.60, 61 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, суд вважає встановленим, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON], оскільки вона придбана в період шлюбу та на спільні грошові кошти подружжя. Згідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними чи в судовому порядку. У разі поділу такого майна, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На момент придбання помешкання та за час користування спільним майном домовленості між подружжям про долю кожного з них у спільному майні не існувало. Таким чином, виходячи з рівності часток подружжя у спільному майні - суд визнає за подружжям право власності на 1/2 частину квартири. Відповідно до положень ст.ст.1222 ч.1, 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлені судом обставини є підставами для повного задоволення позову та визнання за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом права власності на 1/4 частини вищевказаної квартири (яка входить до складу спадщини [PERSON]), оскільки позивачі входять до складу спадкоємців за законом, а відсутність правовстановлюючого документу на вказану квартиру не є перешкодою в отриманні спадкового майна, а позивачем 1, яка є власником 1/2 частини квартири - на 3/4 частини вказаної квартири (1/2+1/4=3/4 частини).

Outcome: approved