Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

02 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з дійсним позовом до ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції, третя особа: [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №КТРЗGК0000000665 від 12 вересня 2008 року, [PERSON] 12 вересня 2008 року отримав кредит у розмірі 40\~725,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.67 % на місяці на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 вересня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань між ними було укладено договір іпотеки від 25 грудня 2007 року. Відповідно до умов договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 58,70 кв.м., розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с.Майдан, вул.Леніна, 14. 20 серпня 2015 року державним виконавцем ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції [PERSON] накладено арешт на вищевказане нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON] Вважають, що у даному випадку, право застави у ПАТ КБ «ПриватБанку» виникло, як зазначено вище 12 серпня 2008 року, а постанови про накладення арешту були винесені пізніше, ніж було укладено договір застави. Отже державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. У звязку з викладеним, позивач просить звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем Федосенко С.А. відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції від 20 серпня 2015 року, нерухоме майно (предмет іпотеки), належний на праві власності [PERSON], а саме: будинок загальною площею 58,70 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, Словянський район, с.Майдан, вул.Леніна, буд.14. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності №3347-К-О від 06 липня 2016 року (а.с.16), у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі, пояснення надав аналогічні, викладеним у заяві. Представник відповідача [PERSON] державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с.32), будучи належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, в залу суду не зявилася, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, справу розглянути на розсуд суду (а.с.30). Надала письмові пояснення, в яких зазначено, що 20 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження 48487428 по виконанню виконавчого листа №2/243/2988/2015 від 13 серпня 2015 року, виданого Словянським міськрайонним судом у Донецькій області про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 199\~619,21 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». 20 серпня 2015 року за заявою стягувача був накладений арешт на все майно боржника, з внесенням даних у відповідні державні реєстри. В строк для самостійного виконання наданий державним виконавцем рішення суду боржником не виконано. 27 серпня 2015 року за вказаним виконавчим листом винесена постанова про стягнення судового збору. Згідно відповіді наданої на запит державного виконавця до Державної фіскальної служби у боржника [PERSON] відсутні рахунки відкритті у фінансових установах. При проведенні виконавчих дій було встановлено, що за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме будинок розташований за адресою: Словянський район, с.Майдан, вул.Леніна, буд.14. Згідно довідки з державного реєстру іпотек та з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на це майно встановлено обтяження, підстава для обтяження є договір іпотеки №3173 від 12 вересня 2008 року Приватним нотаріусом Словянського районного нотаріального округу [PERSON] Станом на 30 листопада 2016 року вищезазначений лист не виконаний, виконавчий збір, який зараховується до державного бюджету не стягнутий, у звязку з чим вони заперечують проти задоволення позовної заяви, просять відмовити (а.с.31). Третя особа [PERSON], в залу суду не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом судових повісток (а.с.22; 26; 29), відомостей щодо своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Дослідивши надані сторонами документи, зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 12 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КТРЗGК0000000665, згідно з яким позивач надав третій особі кредит в poзмipi 40\~725,00 грн. (а.с.2-6). В забезпечення виконання зобов'язань між ними виступила іпотека будинку [PERSON] загальною площею 58,70 кв.м, що знаходиться за адресою: Донецька область, Словянський район, село Майдан, вул.Леніна, 14, який, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №62548568 від 01 липня 2016 року, належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2008 року (а.с.10-11). Відповідно до дійсної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 62548568 від 01 липня 2016 року на зазначений будинок накладено заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7903882 від 12 вересня 2008 року, підстава обтяження договір іпотеки. Крім того, 26 січня 2012 року реєстраційний номер 12096942, накладено арешт нерухомого майна на зазначений будинок, підстава постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції (а.с.10-11). Як вбачається з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48487428 від 20 серпня 2015 року, для забезпечення збереження майна боржника, для реального виконання рішення за виконавчим листом №2/243/2988/2015, виданого 13 серпня 2015 року, накладено арешт на все рухоме майно та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.12). За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»). При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина пята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Наведена правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 09 квітня 2014 року № 6-13цс14. Договір іпотеки житлового будинку, загальною площею 58,70 кв., м. розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с.Майдан, вул. Леніна, 14, зареєстровано 12 вересня 2008 року, відповідно до чого, з цього часу у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло переважне право перед іншими особами. Приписами ст.12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом. Відповідно до ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 39 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження. Отже пріоритет перед іншими обтяженнями має ПАТ КБ «ПриватБанк» оскільки обтяження ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло відповідно до договору і є приватним. Також, враховуючи положення ЗУ Про виконавче провадження , а саме ч.3 ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження якою встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Як вбачається з кредитного договору № КТРЗGК0000000665 від 12 вересня 2008 року, забезпеченням виконання позичальником зобовязань виступає іпотека будинку, вартість якого відповідно до інформаційної довідки від 01 липня 2016 року, становить 54\~915,00 грн. (а.с.10-11). Таким чином, суд вважає, що позивач надав \~достатні докази, які підтверджують пріоритетне право на зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 58,70 кв.м., розташований за адресою: Донецька область, Словянський район, с.Майдан, вул. Леніна, 14, який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а майно звільненню з-під арешту. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України Про виконавче провадження у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Outcome: approved