Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

03 липня 2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що у них з відповідачем є спільна неповнолітня дитина -дочка [PERSON] [INFO] . З травня 2019 року відповідач добровільно не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому позивач просить суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 3000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи. Відзив на позов не направлено. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідно до положень ч.1,3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дочки, вимоги позивачки про стягнення аліментів ґрунтуються на законі. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивачки на утримання дочки, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині грошової суми аліментів 3000 грн., які остання просить стягнути з відповідача на утримання дитини щомісячно. Оскільки, в супереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання дочки в саме в такому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який становить - 2118 гривень, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн., щомісяця до повноліття дитини. На думку суду цей розмір є достатнім для задоволення розумних потреб дитини, з врахуванням тієї обставини, що надавати матеріальне забезпечення дитині повинна і мати. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 768,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial