Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

04.08.2015 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, третя особа на стороні відповідача: голова Вченої ради, ректор Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини Безлюдний Олександр Іванович, про визнання незаконним і скасування рішення Вченої ради Університету від 16.06.2015, протокол № 12, в частині, що стосується [PERSON] З урахуванням заяви від 08.06.2016 (а.с. 78-82) позивач просила: визнати незаконним та скасувати рішення Вченої ради Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини про обрання на посаду професора кафедри загальної педагогіки, педагогіки вищої школи та управління, яке оформлене протоколом №12 від 16.06.2015, яке стосується [PERSON], з підстав порушення порядку проведення засідання та прийняття рішень, які визначені п.8 «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації» № 744 від 24.12.2002, та п.5.9 «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини» (протокол №10 від 28.04.2015). Відповідач Уманський державний педагогічний університет імені Павла Тичини (далі - Університет) подав письмові заперечення проти позову (а.с. 12-14, 136), в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки позов є необгрунтованим, оскаржуване рішення Вченої ради Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини про обрання на посаду професора кафедри загальної педагогіки, педагогіки вищої школи та управління, яке оформлене протоколом №12 від 16.06.2015 було винесено правомірно, всі вимоги законодавства було дотримано і звинувачення позивача є безпідставними. [PERSON] працювала на посаді професора кафедри загальної педагогіки, термін дії трудового договору закінчувався 30.06.2015 (законність дії строкового договору, укладеного з [PERSON], підтверджено рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2015 і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.06.2016). І тому, щоб продовжити працювати на посаді, [PERSON] приймала участь в конкурсі на заміщення цієї посади, який 30.04.2015 був оголошений Університетом - наказ № 380о/д. Відповідне оголошення було опубліковане в громадсько-політичному тижневику «Уманська зоря» 01.05.2015. У зв'язку з необхідністю проведення конкурсу на заміщення вакантних посад наказом № 379о/д від 30.04.2015 була створена конкурсна комісія. Законодавством не передбачено розроблення та затвердження положення про конкурсну комісію, для її діяльності достатньо лише Наказу, який і був виданий. Рішенням Вченої ради від 16.06.2015 [PERSON] не набрала належної кількості голосів членів Вченої ради під час таємного голосування, тому Вчена рада не рекомендувала її на зайняття відповідної посади. Згідно із Законом України «Про вищу освіту» (ст. 36) передбачено, що Вчена рада обирає за конкурсом таємним голосуванням на посади деканів, завідувачів кафедр, професорів і доцентів. Заміщення посади професорсько-викладацького складу здійснюється на конкурсній основі відповідно до Положення про порядок обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього та четвертого рівнів акредитації, затвердженого відповідним наказам Міністерства освіти і науки України та положення УДПУ, яке діяло на час проведення конкурсу. У позовній заяві позивач зазначає, що жодної підстави не було проводити конкурсу на заміщення вакантної посади професора кафедри загальної педагогіки, педагогіки вищої школи та управління УДПУ, так як вона була прийнята на вказану посаду, але це не відповідає дійсності і не обґрунтовано жодним доказом по справі, оскільки строк дії договору в неї закінчувався 30.06.2015. Рішення апеляційного суду від 22.03.2016, на яке посилається позивач, як на доказ, скасовано, а тому не можливо посилатися, що процедура оголошення конкурсу і проведення конкурсу на заміщення посади професора кафедри є незаконною. 30.04.2015 був виданий наказ № 380о/д про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посади і 28.05.2015 [PERSON] подала заяву про участь у конкурсі на заміщення вакантної посади кафедри загальної педагогіки, педагогіки вищої школи та управління. По результатам голосування [PERSON] не набрала необхідної кількості голосів для заміщення вакантної посади. Голосування членами Вченої ради проводиться таємно і кожен член Вченої ради має право голосувати так, як вважає за потрібне без будь-яких пояснень. Вчена рада, приймаючи своє рішення, діяла в межах своїх повноважень і в порядку, визначеним Положенням. Не відповідає дійсності посилання [PERSON], що їй не відомо було про дату проведення засідання вченої ради, дані твердження спростовуються засіданням кафедри, яке відбулося 04.06.2015, де обговорювалися кандидатури на заміщення вакантних посад і де була присутня [PERSON] і всі конкурсанти були повідомлені про дату і час засідання Вченої ради. Оголошення про дату та час проведення засідання Вченої ради були розміщенні на дошці оголошення Університету. Посилання позивача на порушення вимог п.5.9 Положення також не відповідає дійсності, так як позивач зазначає тільки частину даного положення, а по повному тексту даного пункту Положення: у разі необхідності за рішенням вченої ради претендентам на заміщення вакантної посади може бути надана можливість висловити свою думку (а не обов'язковість заслуховувати), неявка претендента на засідання вченої ради не є підставою для зняття з розгляду питання конкурсного заміщення відповідної вакантної посади. Посилання позивача на порушення вимог ст. 22 КЗпП України також є необґрунтованим, так як питання щодо прийняття чи не прийняття працівника на роботу вирішує адміністрація Університету, а не Вчена рада Університету. За наведених обставин відповідач вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має. Третя особа Безлюдний О.І., ректор Університету, подав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити [PERSON] в задоволені її позовних вимог, вважаючи, що ці вимоги не грунтуються на нормах закону та є безпідставними. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила викладені в позовній заяві і заяві про зміну позовних вимог обставини, просила задовольнити її змінені позовні вимоги повністю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав змінені позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю, вважаючи, що вимоги є законними, обґрунтованими і підтверджені відповідними доказами. Представник відповідача Дудник О.М. в судовому засіданні підтримала подані відповідачем письмові заперечення проти позову і просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи їх безпідставними, такими, що суперечать закону. Пояснила, що оскаржуване позивачем рішення Вченої ради Університету про обрання на посаду професора кафедри загальної педагогіки, педагогіки вищої школи та управління, яке оформлене протоколом № 12 від 16.06.2015, що стосується [PERSON], прийняте з дотриманням передбаченої законом процедури, прав позивача відповідач не порушував. Не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування вказаного рішення. Представник третьої особи Бурлака В.І. в судовому засіданні заперечила проти позову, з підстав наведених в письмових запереченнях третьої особи, вважала, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не обґрунтованими. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши документи, подані сторонами в якості письмових доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 24.11.2014 по 30.06.2015 працювала в Університеті на посаді професора кафедри загальної педагогіки, педагогіки вищої школи та управління за строковим договором. Ця обставина встановлена рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2016, яке залишене в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.06.2016, у цивільній справі № 705/4145/15-ц між цими ж сторонами, тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню в цій справі. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII вчена рада є колегіальним органом управління вищого навчального закладу, який, зокрема, обирає за конкурсом таємним голосуванням на посади деканів, завідувачів (начальників) кафедр, професорів і доцентів, директора бібліотеки, керівників філій. Частиною 11 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу. 30.04.2015 Уманський державний педагогічний університет імені Павла Тичини - наказ ректора №380о/д - оголосив конкурс на заміщення вакантних посад деканів факультетів і науково-педагогічних працівників. Відповідне оголошення про конкурс було опубліковане в громадсько-політичному тижневику «Уманська зоря» від 01.05.2015 № 18. У зв'язку з необхідністю проведення конкурсу на заміщення вакантних посад наказом ректора № 379о/д від 30.04.2015 була створена конкурсна комісія. 28.05.2015 позивач [PERSON], як визнали сторони в судовому засіданні, подала заяву на участь у конкурсі на посаду професора кафедри загальної педагогіки, педагогіки вищої школи та управління в Університеті. 16.06.2015 на засіданні Вченої ради Університету за результатами таємного голосування її членів щодо обрання [PERSON] на посаду професора кафедри загальної педагогіки, педагогіки вищої школи та управління було прийняте рішення, яке оформлене протоколом № 12 від 16.06.2015, про те, що конкурс на заміщення вакантної посади не відбувся: кандидат набрала менше 50% голосів присутніх членів Вченої ради, а саме: «за» - 9 голосів, «проти» - 25 голосів. Таке рішення відповідає п. 5.12, 5.16 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини (ухвалене вченою радою - протоколом №10 від 28.04.2015) (далі - Положення Університету № 10). Вказаними пунктами Положення передбачено, що обрання науково-педагогічних працівників Вченою радою Університету проводиться таємним голосуванням; і якщо при проведенні конкурсу на відповідну посаду не було подано жодної заяви або жоден із претендентів не набрав більше 50% голосів присутніх членів Вченої ради, конкурс також уважається таким, що не відбувся, і оголошується повторно. Відповідно до пункту 5.9. Положення Університету № 10, норми якого, на думку позивача, були порушені, на засіданні вченої ради Університету, факультету (інституту) перед голосуванням щодо кожної кандидатури претендента на відповідну посаду, вченим секретарем відповідної ради оголошується рішення конкурсної комісії, висновок кафедри, факультету (інституту) та відомості про претендента. Після цього проводиться обговорення кандидатур. Кандидати на заміщення вакантної посади мають право бути присутніми на засіданні вченої ради. У разі необхідності за рішенням вченої ради їм може бути надана можливість висловити свою думку. Неявка претендента на засідання вченої ради не є підставою для зняття з розгляду питання конкурсного заміщення відповідної вакантної посади науково-педагогічного працівника. Посилання позивача про те, що вона не була присутня на засіданні Вченої ради Університету, оскільки її не було завчасно повідомлено про нього, тому не могла висловити свою думку, і це є порушенням її прав, суд вважає необгрунтованим. Так, про проведення засідання Вченої ради Університету 16.06.2015 і розгляд питання про обрання на посади було розміщене оголошення на офіційному сайті Університету 09.06.2015. Нормативної вимоги про інформування окремо кожного кандидата, який бере участь у конкурсі, про день і час проведення засідання Вченої ради Університету немає. Також, як зазначено вище, пункт 5.9. Положення Університету № 10 не містить вимоги про обов'язкову присутність кандидата під час проведення конкурсу і обговорення його кандидатури або про обов'язкове заслуховування думки кандидата. Твердження [PERSON] про те, що Вчена рада Університету порушила п. 5.9 Положення Університету № 10, тобто не здійснила жодної з передбачених процедур: перед голосуванням учений секретар не оголосила рішення конкурсної комісії, висновок кафедри, факультету та відомості про претендента, що в кінцевому рахунку стало причиною у відмові обрати її на посаду професора, - не були підтверджені під час судового розгляду поданими позивачем доказами. Надана позивачем [PERSON] копія уадіозапису на компакт диску (а.с. 116), на якому, начебто, зафіксовано хід засідання Вченої ради Університету від 16.06.2016, суд вважає недопустимим доказом, оскільки позивач не довела в суді законність джерела походження цього аудіозапису і його відповідність оригіналу. Розділ 5 Положення Університету № 10 (п. 5.11-5.17) передбачає таємне голосування членами Вченої ради Університету за одного кандидата на кожну з посад шляхом заповнення відповідного бюлетеня з іменами кандидатів та не передбачає обов'язку Вченої ради Університету приймати (затверджувати) окреме мотивоване рішення у випадку, коли за кандидата було подано не більше 50 % голосів її членів. Тому посилання позивача на невмотивованість оскаржуваного рішення Вченої ради Університету від 16.06.2015 є безпідставним. З урахуванням того, що Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII набрав чинності 06.09.2014 та в частині 11 ст. 55 передбачає, що порядок проведення конкурсного відбору затверджується вченою радою вищого навчального закладу, що конкурс був оголошений і проводився Університетом з 30.04.2015, то до спірних правовідносин сторін щодо процедури проведення засідання Вченої ради Університету 16.06.2015 підлягає застосуванню цей Закон та Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини (ухвалене вченою радою - протоколом №10 від 28.04.2015) і не може застосовуватися Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації (затверджене наказом Міністерства освіти і науки України № 744 від 24.12.2002), оскільки затвердження такого положення Міністерством нормами Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII не передбачено. На підставі встановлених в судовому засіданні фактичних обставин, які були підтверджені доказами, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Вченої ради Університету від 16.06.2015 про те, що конкурс з обрання [PERSON] на посаду професора не відбувся, було прийняте в межах повноважень Вченої ради Університету і в порядку, передбаченому Положенням Університету № 10, тому позовні вимоги суд вважає необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами, а позов таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Outcome: dismissed