Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

04 вересня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «8 Березня» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 7,32 га, кадастровий номер 2323684700:03:008:0012. Як зазначено у цьому договорі, його зареєстровано 24 січня 2009 року за № 040927400085, що також підтверджується листом управління Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області від 26.06.2015 № 9-28-0.5-4496/2-15. Зазначений договір укладено на 8 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк (п. 8). Орендар має право, зокрема: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов цього Договору; отримувати продукцію і доходи (п. 29). Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається (п. 38). Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п. 39). Після смерті [PERSON], який помер 12.04.2014, власником земельної ділянки з кадастровим номером 2323684700:03:008:0012 став його спадкоємець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.02.2015, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.02.2015 № 33583069. 25 березня 2015 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Александр-Агро 2» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 7,3254 га, кадастровий номер 2323684700:03:008:0012. Право оренди на підставі цього договору було зареєстровано за ТОВ «Александр-Агро 2» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20982976 від 28.04.2015, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] Реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. В матеріалах реєстраційної справи на земельну ділянку з кадастровим номером 2323684700:03:008:0012 наявний запит від 24.04.2015 № 02-22/99, адресований начальнику управління Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області, щодо наявності зареєстрованих інших речових прав на цю земельну ділянку. Проте, відповідь на цей запит в матеріалах справи відсутня. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Отже, з 12.04.2014 права та обовязки орендодавця за договором оренди землі від 04 вересня 2007 року перейшли від [PERSON] до [PERSON] З огляду на положення ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, при розгляді даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 19 лютого 2014 року по справі № 6-162ц13 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 37520393), та зазначає наступне. За змістом статей 18, 20 Закону № 161-XIV в редакції, яка була чинною на момент укладення договору оренди землі від 04.09.2007, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Таким чином, у даній справі [PERSON] та ТОВ «8 Березня» дійшли згоди щодо істотних умов Договору оренди, скріпивши 04.09.2007 його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Отже 8-річний строк договору оренди землі від 04.09.2007 спливає 05.09.2015. Доказів припинення договору оренди землі від 04.09.2007 станом на день розгляду справи суду не надано. Проте, 25.03.2015, тобто під час дії договору оренди землі від 04.09.2007, обєктом оренди за яким є земельна ділянка з кадастровим номером 2323684700:03:008:0012, [PERSON] було укладено договір оренди щодо цієї самої земельної ділянки з ТОВ «Александр-Агро 2». Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилами ст. 13 ЦК України: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1); при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (ч. 2). Відповідно до ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі (п. «а» ч. 1); власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію (п. «б» ч. 1). Частиною другою статті 152 ЗК України визначено, що землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно з п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може здійснюватися шляхом визнання угоди недійсною. Виходячи з приписів ст. 95 ЗК України, за наявності укладеного договору оренди землі, власник земельної ділянки (орендодавець) не може під час строку його дії укладати інші договори оренди щодо цієї самої земельної ділянки без розірвання попереднього договору, оскільки це порушує права первісного орендаря. Відтак, такі дії власника суперечать нормам частини другої статті 13 ЦК України, у звязку з чим договір оренди землі, укладений в межах строку дії первісного договору, підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Посилання відповідачів на їх необізнаність під час укладання договору оренди землі від 25.03.2015 про існування попереднього договору оренди землі від 04.09.2007 судом відхиляються, оскільки не спростовують вищезазначених висновків щодо наявності підстав для визнання спірного договору недійсним. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «8 Березня» є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, а договір оренди землі від 25 березня 2015 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Александр-Агро 2», підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано платіжне доручення № 173 від 20.05.2015, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved