Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

04 вересня 2017 року [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 24 жовтня 2003 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з жовтня 2012 року, та подальше окреме проживання. Сімейне життя не склалось внаслідок відсутності між ними взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та життя. Шлюб існує формально і на примирення не згоден, у кожного з подружжя склалося своє особисте життя, тому у подальшому їх спільне проживання не можливе. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спору щодо виховання, місця його проживання та утримання не має. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому Позивач та представник позивача підтримують заявлені вимоги та просять задовольнити, Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу /ас 22, 30/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що сторони у справі зареєстрували шлюб 24 жовтня 2003 року, як зазначає позивач у кожного із сторін склалося своє особисте життя і спільне проживання припинено з жовтня 2012 року. В сімї 07 вересня 2007 року народився син [PERSON], останній проживає за місцем проживання матері / копії ас 7, ас 8/. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з питання припинення шлюбу і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, частина перша якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З часу знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для неприйняття визнання відповідачем позову чи надання строку на примирення Суд не вбачає. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін, тому позов є обґрунтованим і підставним до задоволення. Спір про майно на час розгляду справи відсутній. Місце проживання та утримання малолітньої дитини у даній справі не вирішувалось. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтею 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «Мотузна». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір» та стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 640 грн 00 коп. за подання позовної заяви.

Outcome: approved