Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

02 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, свої вимоги мотивує наступним. В період часу з 17 серпня 213 року до 03 вересня 2015 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що син проживає з матір'ю, яка всілякими способами перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною, на неодноразові прохання надати можливість бачитись з дитино відмовляє. Вважає, що своїми діями відповідач порушує права як самого позивача, так і малолітнього сина, тому просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з сином та визначити такі способи участі батька у вихованні дитини: систематичні побачення з сином кожної суботи та в день його народження з 10-00 години до 18-00 години. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити, в обґрунтування своїх вимог надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Крім того, позивач пояснив, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.12.2015 року визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні сина у формі періодичних побачень з дитиною І, ІІІ субота місяця з 09-00 години до 12-00 години, ІV неділя місяця з 09-00 години до 12-00 години в присутності матері, однак на даний час, по-перше, змінився його робочий графік і він працює по неділям. Також позивач просить збільшити час спілкування з дитиною з 10-00 години до 18-00 години, оскільки трьох годин на тиждень як визначив орган опіки та піклування,є замало для нормального спілкування з сином, самоусвідомлення та розвитку дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала частково, пояснила, що вона не заперечує проти участі батька у вихованні дитини, але за умови, що позивач буде поводитись гідно, без проявів агресивної поведінки, використання нецензурної лексики, і що таке спілкування не нашкодить дитині і буде проходити в присутності матері. Також заперечила проти визначення часу спілкування з 10-00 години до 18-00 години, пояснивши це тим, що дитині всього два роки, у неї режим, денний сон, о 13 годині дитина лягає спати, і спить до 15 години. Тому просить зважити на це. А враховуючи, що позивач не має навиків догляду за малолітньою дитиною, просить визначити щоб побачення з дитиною відбувались лише в присутності матері, оскільки мав місце випадок, що позивачу дозволили взяти до себе дитину на весь день, після чого дитина захворіла, в неї було харчове отруєння. Представник третьої особи служби у справах дітей Тютюнник О.А. вважає, що необхідно враховувати думку матері дитини. Так, обґрунтованими є посилання матері на те, що дитина є дуже малою за віком, [PERSON] всього два роки, дитина потребує постійної материнської турботи, правильного раціонального харчування. Крім того, у дитини дійсно є режим дня, і слід враховувати це при визначенні часу побачення. Вислухавши пояснення сторін, представника, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 вересня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (Серія [NUMBER]), вбачається, що батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідач [PERSON] створила нову сім'ю та 14.11.2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на [PERSON] (а.с.26) В суді відповідач підтвердила, що вона з дитиною проживає по місцю проживання її чоловіка [PERSON] в [ADDRESS], а не за місцем своєї реєстрації. Відповідач в судовому засіданні підтвердила той факт, що були випадки, коли вона не бажала спілкування позивача з дитиною, і декілька разів не впускала його додому, але мала на це поважні причини. Зокрема, вона відмовляла позивачу у спілкування з дитиною, коли він приходив у нетверезому стані, поводився агресивно, вибивав двері у квартиру. Останнім часом вона не заперечує проти побачень позивача з дитиною, але за умови, що він завчасно погоджував з нею час свого візиту. Також відповідач зауважила, що позивач, навіть після отримання рішення виконавчого комітету про визначення його участі у вихованні дитини, не скористався тими днями для побачень, які визначені у рішенні. З матеріалів справи вбачається, що позивач 19 листопада 2015 року звертався до органів опіки та піклування Сумської міської ради з приводу встановлення днів та годин для побачень з сином (а.с.7) З висновку служби у справах дітей від 01.12.2015 року вбачається, що служба у справах дітей вважає за можливе визначити спосіб участі батька, [PERSON], у вихованні сина [PERSON], [INFO], у формі періодичних побачень кожної першої та другої суботи місяця з 09-00 години до 12-00 години, та четвертої неділі місяця, в присутності матері дитини [PERSON], враховуючи стан здоров'я хлопчика та інші обставини, що мають істотне значення (а.с. 35). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.12.2015 року визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON], у формі періодичних побачень з дитиною, а саме: І, ІІІ субота місяця з 09-00 години до 12-00 години, ІV неділя місяця з 09-00 години до 12-00 години в присутності матері дитини з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення (а.с.24). Допитані в суді свідки [PERSON], який є чоловіком відповідачки, та [PERSON], яка є свекрухою відповідачки, кожен окремо, пояснили, що на даний час відповідачка з дитиною проживають у них. Був випадок, коли позивачу на його прохання на цілий день віддали дитину. Невідомо, чим він годував дитину, але ввечері після того, як позивач привів дитину додому до матері, у дитини почалося блювання, піднялась температура, були ознаки харчового отруєння. Дійсно, [PERSON] іноді відмовляла позивачу у спілкуванні з дитиною, так як він поводив себе грубо. Останнім часом відповідач приходить до дитини, спілкується з сином, і ніхто йому в цьому не заважає. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Тобто, права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Частиною 2 ст. 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до змісту ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку. Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини. Судом встановлено, що батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Однак оскільки виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу часу побачень батька з дитиною, і відповідач сама підтвердила той факт, що вона перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною, то суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні вимог позивача про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею суд враховує висновок служби у справах дітей, інтереси дитини та вік дитини, режим дня малолітньої дитини, поведінку кожного з батьків, необхідність присутності матері, яка несе основні турботи по догляду за станом здоров'я дитини та виконанням режиму дня, та вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. За вказаних обставин, суд вважає необхідним визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON], [INFO], у формі періодичних побачень з дитиною, а саме: кожної суботи місяця з 09-00 до 13-00 години, у присутності матері дитини з урахуванням стану здоров'я дитини, та в день народження дитини з 09-00 до 18-00 години у присутності матері дитини. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 153,141, 153, 157,159 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial