Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 11 квітня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], котрий рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року було розірвано. Від цього шлюбу у них народився син, - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини. Вказує на те, що згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2011 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина у розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходу, до повноліття дитини. Зазначає, що з моменту розлучення і по теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає. Підтвердженням цього факту є довідка Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з якої вбачається, що відповідач на теперішній час має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 63512,23 гривень. Більш того, після припинення спільного проживання, колишній чоловік не зустрічався з сином, не відвідував його навіть на день народження, не купив жодного подарунку, жодної іграшки. Відповідач не навідує його ні вдома, ні в дитсадку. Він взагалі з дитиною не спілкується, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Дитина не знає відповідача як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Посилається на ті обставини, що все вищезазначене свідчить виключно про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення по суті справи, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Присутній у судовому засіданні представник третьої особи, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, - Сіліч В.В. (доручення №14/29-71 від 05 січня 2017 року, термін дії, до 31 грудня 2017 року) також надала пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала, вважала за доцільне їх задовольнити. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного. Так, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] (а.с.5, 6) та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який розірваний 22 жовтня 2012 року (рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року) (а.с.9). Позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 травня 2011 року (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2011 року, відповідач зобов'язаний виплачувати позивачу аліменти на утримання малолітньої дитини (а.с.8). Згідно з довідкою Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за №75 від 24 лютого 2017 року, відповідач на теперішній час має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 63512,23 гривень (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад №234. Вихованням дитини займається мати, відвідує батьківські збори, свята та цікавиться успіхами дитини. Батько не відвідує дитячий заклад (а.с.11). Згідно Акту від 24 лютого 2017 року, малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З наявної в матеріалах справи заяви відповідача [PERSON] від 08 червня 2017 року, наданої на ім'я начальника органу опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, вбачається, що останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина (а.с.24-25). Відповідно до висновку щодо позбавлення батьківських прав, виконком Металургійної районної у місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.30-31). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що винна поведінка батька і щодо свідомого самоухилення від виконання батьківських обов'язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 СК України, по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON], [INFO], що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в інтересах дитини. Враховуючи ті обставини, що питання про стягнення аліментів були вирішені до подання позову про позбавлення батьківських прав, суд не стягує з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивача. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved