Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

03.03.2016 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, а відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. Проти ухвалення по справі заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.07.2002 року Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.2). Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтвах про народження яких батьком записаний [PERSON], відповідач по справі (а.с.2,3). Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично мешкають з позивачкою [PERSON] за адресою: Запорізька область Василівський район смт.Степногірськ пров.Садовий, 3/1 та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області за № 342 від 24.02.2016 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.7) та вказані обставини відповідачем не оспорені. Позивачка [PERSON] на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Згідно довідки № 2092 від 29.02.2016 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Василівської РДА Запорізької області, позивач [PERSON] знаходиться на обліку у Василівському районному управлінні соціального захисту населення, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, щомісячно в сумі 955,21 грн., загальний розмір якої за період з 01.09.2015 року по 01.03.2016 року склав 5731,26 грн. (а.с.8) Відповідач [PERSON] на теперішній час офіційно не працевлаштований, у добровільному порядку допомоги на дітей не надає, домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей між сторонами не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей між сторонами до теперішнього часу не досягнуто, та враховуючи матеріальне становища відповідача [PERSON], який працює неофіційно, має мінливі заробітки, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, статусу безробітного немає, є фізично здоровою та працездатною особою, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти визначеній позивачкою [PERSON] частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним стягнути в судовому порядку з [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в єдиній частці, відповідно до положень ст.183 СК України, а саме: в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, тобто з 03.03.2016 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2016 року становить 551,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved