Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

02.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яка була уточнена 08.12.2017 року, до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 жовтня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківської міського управління юстиції, а також про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 10.10.2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківської міського управління юстиції; мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2016 року через різні погляди на життя та виховання дитини, а також у зв'язку із зловживанням чоловіком алкогольними напоями і проявами агресії з його боку, в сім'ї постійно виникають сварки, вони не можуть спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. У зв'язку з цим спільне життя є неможливим. Таке спільне проживання в подальшому може суттєво вплинути на психіку та формування світогляду їхнього малолітнього сина, його погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім'ї. Вона неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорує та ніяк не реагує на її зауваження. Спокійно вирішувати сімейні проблеми вони не змогли, через що 18 травня 2017 року вона із сином переїхала до своєї матері. З травня 2017 року відповідач рідко відвідує їхню дитину, спільного господарства та бюджету вони не мають, відповідач не бере участі у вихованні дитини. З підстав, наведених вище, збереження їхньої сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Збереження їхнього шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Спору про поділ спільного майна між ними немає. Крім того, їхня дитина [PERSON] проживає на даний час та буде проживати з нею. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо їхньої дитини. Враховуючи, що відповідач має задовільний стан здоров'я, мінливий та неофіційний дохід (заробіток), на його утриманні інші особи не перебувають, але добровільно постійної та належної матеріальної допомоги на дитину він не надає, просила задовольнити вимогу про стягування з відповідача аліментів на дитину. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, підтримала уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, просив розглянути справу за його відсутністю. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб [NUMBER] та копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2014 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 8, 9). Даними довідки про доходи підтверджується, що [PERSON] працює у Фізичної особи-підприємця [PERSON] з 24.01.2017 року оператором виробничої дільниці, за період з 01.05.2017 року по 31.10.2017 року отримав дохід 20454 грн. 52 коп. (а. с. 25). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, яку визнав відповідач, слідує, що фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а також і інтересам відповідача та їх спільної дитини. Спору про поділ майна, про місце проживання дітей між сторонами немає. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляд справи по суті, що дало право позивачці на звернення з заявою про повернення їй з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, з відповідача належить стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 320 грн. 00 коп., що складає 50 відсотків від понесених нею витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. за вимогу немайнового характеру про розірвання шлюбу (а. с. 1). Крім того, оскільки підлягає задоволенню позов в частині вимоги про стягування аліментів, за якою позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved