Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

02 березня 2020 року ПАТ «Українська страхова компанія» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову посилалось на те, що між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] , укладено кредитний договір №219К від 08.07.2016р. На виконання умов вказаного вище кредитного договору та на підставі рішення Кредитного комітету № 1187 від 07.07.2016р. КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідачка отримала у тимчасове користування грошові кошти з дотриманням вимог їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 5000грн., строком на 12 місяців, з 08.07.2016р. по 08.07.2017р. включно зі сплатою процентів у розмірі 39 % річних. Між ПАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів №10 від 01.08.2016р. У відповідності із Додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів №10 від 01.08.2016р. кредитний договір № 219К від 08.07.2016р. укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачкою віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 11125,00 грн. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі, починаючи з лютого 2017 року не сплачувала. Позивачем на підставі заяви № 2332 від 01.10.2018р. та доданих до неї документів, складено страховий акт № 220кр від 08.10.2018р. та відповідно 09.10.2018р. здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 5334,82 грн. Таким чином, оскільки ПАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 10 від 01.08.2016р. обов`язки до ПАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідачки матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 5334,82 грн.та просить суд стягнути суми сплаченого судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, з викликом сторін. Представник позивача Тюрін В. М. , який є головою правління, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутності та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається зі змісту ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтями 979, 980 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа. що одержала страхове відшкодування. має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] , укладено кредитний договір №219К від 08.07.2016р. На виконання умов вказаного вище кредитного договору та на підставі рішення Кредитного комітету № 1187 від 07.07.2016р. КС «Українська кредитна спілка» надала, а [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти з дотриманням вимог їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 5000 грн., строком на 12 місяців, з 08.07.2016 р. по 08.07.2017р. включно зі сплатою процентів у розмірі 39 % річних (а.с.14). Перерахування визначеної вищевказаним кредитним договором суми грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення № 20394 від 07.07.2016р. з відміткою банку про проведення платежу (а.с.16). Між ПАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів № 10 від 01.08.2016р. (а.с.20-22). Відповідно до п. 1.2. вказаного договору, предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останньому внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. Згідно із п. 1.3. договору, ПАТ «Українська страхова компанія» здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками та КС «Українська кредитна спілка», згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем. У відповідності із Додатком № 1 до договору добровільного страхування кредитів № 10 від 01.08.2016р. кредитний договір № 219К від 08.07.2016р. укладений між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 11125,00 грн. (а.с. 22). П. 2.1, 2.1.1. Договору добровільного страхування кредитів № 10 від 01.08.2016р., встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. Вказані обставини підтверджуються наданою КС «Українська кредитна спілка» випискою з рахунку відповідача № 2333 від 09.10.2018р. (а.с. 25). У відповідності до 5.1 Договору добровільного страхування кредитів № 10 від 01.08.2016р., КС «Українська кредитна спілка» повинна повідомити про настання страхового випадку та направити позивачу заяву про виплату страхового відшкодування з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором.

Outcome: approved