Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

04.12.2020 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 08.10.2010 між нею та [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] , яка є тіткою позивача, будучи громадянкою Російської Федерації, у 2008 р. приїхала на постійне проживання до Донецької області та з вересня 2016 р. у зв`язку зі збройним конфліктом тимчасово проживала в м. Запоріжжі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Посвідкою на тимчасове проживання серії [NUMBER] , виданою 04.03.2009 Старобешівським РВ ВГІРФО України в Донецькій області (Справа № 88208). Через тривалий час після переїзду до м. Запоріжжя [PERSON] , залишаючись зареєстрованою в квартирі, яка належить позивачці, перестала проживати в ній та виїхала до Російської Федерації. [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, з [INFO] постійно за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить їй на праві власності з 07.04.2014 на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2014, що підтверджується Адресною довідкою від 05.11.2020, виданою Відділом з питань міграції Управління МВВС Росії по м. Таганрогу, та Свідоцтвом про державну реєстрацію права, виданим 07.04.2014 року державним реєстратором Управління федеральної служби державної реєстрації, кадастру та картографії Ростовської області. Вищевказані обставини, на думку [PERSON] , свідчать про втрату з боку відповідача зацікавленості в подальшому проживанні в спірній квартирі. Оскільки відповідач становить перешкоди позивачу у вільному користуванні, розпорядженні та володінні нерухомим майном та зняття її з реєстрації місця проживання є необхідним для зменшення оплати комунальних послуг, [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . 04.12.2020 судом направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , а адресою: [ADDRESS] . 14.12.2020 до суду надійшла запитувана інформація з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, у якому зазначено, що Відповідач з 08.09.2016 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеного 08.10.2010 між [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 14.12.2020 № 01-17/1821, який надійшов до суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України. [PERSON] є тіткою позивача [PERSON] , будучи громадянкою Російської Федерації, у 2008 р. приїхала на постійне проживання до Донецької області та з вересня 2016 р. тимчасово проживала в м. Запоріжжі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Посвідкою на тимчасове проживання серії [NUMBER] , виданою 04.03.2009 Старобешівським РВ ВГІРФО України в Донецькій області (Справа № 88208). Через тривалий час після переїзду до м. Запоріжжя [PERSON] , залишаючись зареєстрованою в квартирі, яка належить позивачці, перестала проживати в ній та виїхала до Російської Федерації, отже втратила інтерес до спірного жилого приміщення. [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, з 06.05.2014 постійно за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить їй на праві власності з 07.04.2014 на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2014, що підтверджується Адресною довідкою від 05.11.2020, виданою Відділом з питань міграції Управління МВВС Росії по м. Таганрогу, та Свідоцтвом про державну реєстрацію права, виданим 07.04.2014 року державним реєстратором Управління федеральної служби державної реєстрації, кадастру та картографії Ростовської області. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад передбачені законом строк судом не встановлено. Приймаючи до уваги, що відповідач за адресою реєстрації не проживає без поважних причин понад один рік, добровільно вибула з квартири, зв`язку з житлом не підтримує, домовленості щодо збереження за відповідачем права користування квартирою відсутні, тому відповідач втратила право на користування цим житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Підсумовуючи все вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] задовольняються в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved