Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

02.08.17. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно ордера на житлове приміщення, виданого 11.01.93. у вказаній квартирі проживали: позивач, його дружина, їх сини - [PERSON] та [PERSON]. На сьогоднішній день квартира не приватизована. Відповідач по справі зареєстрований в даному житловому приміщенні, але фактично в ньому не проживає з 2007 року і по нинішній час, тобто його відсутність складає більше 10 років, в оплаті комунальних послуг участі не бере. Позивач декілька разів звертався до відповідача з усним проханням добровільно виписатися (знятися з реєстрації) з квартири, однак він категорично відмовляється це робити. Просив визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.16). В матеріалах справи від нього міститься заява, згідно якої просить розглядати справу без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.20). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.15,18,19), причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення слухання справи до суду не надходило, а отже в силу ст. 74 ЦПК України, він вважається повідомленим про час і місце розгляду даної справи. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних матеріалів та у відсутність відповідача, і відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлялись в установленому законом порядку, то у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS], відповідно до ордеру на жиле приміщення № [NUMBER] серія Н від 11 січня 1993 року, виданого [PERSON] склад сім'ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син (а.с.5). Відповідно до акту від 22 червня 2017 року, складеного в присутності майстра відділу з обслуговування житлового фонду № 2 КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради [PERSON], вбачається, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає з 2007 року і по теперішній час (а.с.7). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 21.06.17. вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до вимог статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач більше 10 років відсутній за місцем реєстрації, проживає за іншою адресою, за комунальні послуги в спірному приміщенні не сплачує, а тому суд приходить до висновку, що він втратив право користування квартирою, і отже необхідно позов задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved