Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення з належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Лермонтова 4 в місті Скалаті Підволочиського району Тернопільської області. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалася на те, що відповідач її колишній чоловік, продовжує проживати в належному їй житловому будинку, в утриманні якого жодної участі не приймає. Проживання з ним в одному будинку є нестерпним. Він зловживає спиртними напитками, влаштовує скандали, через що їй приходиться ночувати в родичів. В звязку з неправомірною поведінкою колишнього чоловіка вона неодноразово викликала міліцію, за що відповідач притягався до адміністративної відповідальності. Крім того, після винесення в квітні 2015 року Підволочиським районним судом рішення за її позовом про виселення відповідача, яким останнього було попереджено про недопустимість порушення правил співжиття, [PERSON] продовжує скандалити, погрожує їй фізичною розправою, а тому вона знов змушена була звертатися за допомогою до працівників міліції. 20 квітня 2015 року Підволочиським районним судом останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї. Оскільки відповідач робить неможливим проживання з ним в одному будинку, вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнила, що відповідач, який являється її колишнім чоловіком, постійно влаштовував сварки, скандали. В результаті чого вона неодноразово змушена була звертатися з заявами про притягнення останнього до відповідальності. В даний час, після смерті матері [PERSON], яка померла 18 травня 2014 року, вона, на підставі заповіту, стала власником будинку, в якому без реєстрації проживає відповідач, хоч він має можливість проживати за місцем народження та реєстрації, в селі Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, де проживають його батьки. В звязку з неправомірною і агресивною поведінкою відповідача, в березні 2015 року вона вже зверталася до суду з позовом про його виселення. Рішенням Підволочиського районного суду від 02 квітня 2015 року в задоволенні її позову було відмовлено і останнього було попереджено про недопустимість порушення правил співжиття. Однак після постановлення даного рішення відповідач став ще агресивнішим. З того часу вона практично дома не проживає, так як боїться за своє життя. 18 травня 2015 року [PERSON] побив її, у звязку з чим порушено кримінальне провадження. Так як відповідач постійно погрожує їй фізичною розправою, вона, успадкувавши після смерті матері будинок, через агресивну поведінку відповідача, не може в ньому проживати, а тому настоює на задоволенні її позову. Відповідач [PERSON], який був повідомлений про день, час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку (через оголошення в газеті «Свобода» від 24 червня 2015 року № 46 (984)), повторно до суду не зявився, не повідомивши про причину неявки, заяви про розгляд справи в його відсутності, не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи думку позивачки, яка настоює на вирішенні справи в даному судовому засіданні, слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, свідка [PERSON] сусідки сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Позивачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) Н.З. та відповідач [PERSON] з 25 січня 1992 року до 13 листопада 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі і проживали в [INFO] в будинку, власником якого була мати позивачки [PERSON], яка 27 березня 2003 року вчинила заповіт, згідно якого все належне їй на праві особистої власності майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповіла [PERSON] (позивачці). Мати позивачки померла 18 травня 2014 року. Відповідач [PERSON], який зареєстрований в [INFO], про що свідчить відповідь Підволочиського районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області № 603 від 12.06. 2015 року, продовжує проживати в будинку своєї колишньої дружини, розташованого за адресою: вул. Лермонтова, 4 в м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області. Відповідач [PERSON] неодноразово, в тому числі і після винесення Підволочиським районним судом 02 квітня 2015 року рішення, яким його було попереджено про недопустимість порушення правил співжиття щодо позивачки [PERSON], притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ст. 173-2 КпАП України (насильство в сімї), про що свідчать постанови від 26 серпня 2014 року, 31 жовтня 2014 року, 08 грудня 2014 року, 20 квітня 2015 року, копія заяви позивачки від 19 травня 2015 року про нанесення їй відповідачем [PERSON] 18 травня 2015 року о 16 год. побоїв, витяг з кримінального провадження №12015210150000156 про внесення 19 травня 2015 року до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України а також повідомлення слідчого СВ Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області старшого лейтенанта міліції [PERSON] прокурору Підволочиського району та [PERSON] від 19 травня 2015 року про початок досудового розслідування за фактом спричинення позивачці по місцю її проживання тілесних ушкоджень. Наведені факти свідчать, що відповідач [PERSON], проживаючи разом з позивачкою [PERSON] (своєю колишньою дружиною) в успадкованому нею після смерті матері житловому будинку по вул. Лермонтова 4 в м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області, систематично порушує правила співжиття, оскільки перебуваючи в нетверезому стані влаштовує сварки, скандали, які продовжуються і після винесення судом попередження про недопустимість порушення правил співжиття щодо позивачки . Відповідно до ст. 116 ЖК України у випадку, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання чи громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій агресивній поведінці, виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів. Враховуючи наведене,

Outcome: approved