Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

04 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 жовтня 2015 року померла [PERSON]. 14 жовтня 2015 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого розпорядилася про те, що належну їй земельну ділянку площею 8,18 га, що розташована за адресою Дніпропетровська область, Криничанський район, с/р Болтишківська, кадастровий номер 1222081500:01:001:0090 заповідає [PERSON]. 10 травня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 6/2016. В подальшому нотаріус повідомив позивача, що він пропустив встановлений законом шестимісячний строк звернення для прийняття спадщини. Постановою від 23.05.2016 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [PERSON], на підставі того, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив цей строк з поважних причин, оскільки часто знаходиться у довготривалих відрядженнях, зокрема в період з 23 березня по 25 квітня 2016 року перебував у відрядженні в м. Харкові. Крім того, позивач необізнаний щодо строку та порядку прийняття спадщини. На підставі зазначеного, позивач просить суд визначити йому додатковий строк у два місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 19.10.2015 року, який обчислюється з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] міська рада в судовому засіданні просив вирішити спір на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлялась про дату та час судового засідання, причину неявки суду не повідомила. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 8,180 га, яка розташована на території Болтишківської сільської ради, пай № 88, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 7). [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 8,18 га, що розташована за адресою Дніпропетровська область, Криничанський район, с/р Болтишківська, кадастровий номер 1222081500:01:001:0090 заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом від 14 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] померла 19 жовтня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 654340 (а.с. 5). На час смерті [PERSON] проживала за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2 буд.16 кв.188 разом з онуком [PERSON] (а.с. 9). Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 23.05.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю сумісної реєстрації разом із спадкодавцем за однією адресою. Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, згідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, є день смерті особи. Таким чином, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 19 жовтня 2015 року, шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 19 квітня 2016 року. Судом встановлено, що позивач не звернувся своєчасно до нотаріального органу з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки знаходився у тривалому відрядженні з 23 березня 2016 року по 25 квітня 2016 року у іншому регіоні України, що підтверджується посвідченням про відрядження № 1-23/12 (а.с. 10-11). За ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Суд погоджується з доводами позивача, що пропуск ним строку для прийняття спадщини обумовлений обєктивними, поважними, незалежними від позивача причинами, а саме через вимушене перебування у відрядженні в іншому регіоні України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважної причини, а тому у суду є підстави для задоволення позовних вимог та визначення йому додаткового, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, строку. На підставі ст.ст. 1220, 1261, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved