Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

03.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього державного підприємства ( далі ДП ) « Олевськторф » , м.Олевськ вул. Промислова , 66 , Державного підприємства « Житомирторф » , м. Житомир вул. В.Бердичівська , 25 , про стягнення заробітної плати та грошової допомоги . Під час розгляду справи представник Державного підприємства ( далі ДП ) « Житомирторф » , м. Житомир вул. В.Бердичівська , 25 , звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] , мешканця [INFO] , про визнання недійсним контракту №1 від 06.02.2014 року укладеного між Державним підприємством « Житомирторф » в особі директора [PERSON] та [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі . При цьому просить суд стягнути на його користь з Дочірнього державного підприємства ( далі ДП ) « Олевськторф » : 3855,25 гривень заборгованості по заробітній платі ; 6509,62 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку ; 9\~000,00 гривень моральної шкоди ; 20\~980,00 гривень грошової допомоги відповідно до пункту 3.4 контракту . Крім того забовязати ДП « Олевськторф » видати довідку про заборгованість по заробітній платі та іншим виплатам за весь час роботи на підприємстві на день судового розгляду ; визнати незаконним та скасувати наказ № 9 від 13.03.2014 року . Представники : ДП « Олевськторф » та ДП « Житомирторф » заперечують стосовно задоволення даного позову і просять суд задовольнити в повному обсязі зустрічний позов , оскільки вважають недійсним контракт №1 від 06.02.2014 року укладений між Державним підприємством « Житомирторф » в особі директора [PERSON] та [PERSON] Крім того представник ДП « Олевськторф » вважає , що підприємство з позивачем ( по первинному позову ) розрахувалося в повній мірі надавши суду відомості про розрахунки з позивачем та висновок перевірки трудового законодавства, де зазначено , що підприємство при розрахунку з позивачем норм трудового законодавства не порушувало. Судом встановлено , що позивач перебував у трудових стосунках з ДП « Олевськторф » , а саме : відповідно до наказу № 20-к від 20.08.2013 року , винесеного виконуючим обовязки директора ДП « Житомирторф » [PERSON] , [PERSON] було призначено на посаду виконуючого обовязки директора ДП « Олевськторф » ( а.с.15 ) . 06.02.2014 року між ДП « Житомирторф » , в особі виконуючого обовязки директора [PERSON] , та [PERSON] було укладено контракт , як з керівником ДП « Олевськторф » ( а.с.21-28 ) . 26.05.2014 року відповідно до наказу № 5-к винесеного виконуючим обовязки директора ДП « Житомирторф » [PERSON] , [PERSON] було звільнено з займаної посади відповідно до ст. 38 КЗпП та зобовязано бухгалтерію ДП « Олевськторф » провести грошові виплати відповідно до умов контракту ( а.с. 20 ) . Те, що позивач перебував у трудових стосунках з ДП « Олевськторф » стверджується копією записів № 40,41 в трудовій книжці ( а.с.14 ) та показаннями свідка [PERSON] Відповідно до п.6.2 Статуту ДП « Олевськторф » керівник підприємства призначається і звільняється з посади керівником материнського підприємства за погодженням з Головою правління концерну «Укрторф» та районною адміністрацією . На період призначення на посаду керівник підприємства засновника заключає контракт з керівником дочірнього підприємства , згідно чинного законодавства України ( а.с. 190 ) . Відповідно до довідок ДП « Олевськторф » позивачу були сплачені всі відповідні суми , що стверджується відповідними довідками та розрахунками ( а.с.197-199 ) . Актом перевірки додержання законодавства про працю ДП « Олевськторф » , яке проводилося державною інспекцією праці , встановлено , що відносно позивача норми трудового права не порушувалися ( а.с.193-195 ) . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала , що працює на посаді головного бухгалтера ДП « Олевськторф » , про прийняття на роботу позивача робила запис в трудову книжку останнього , оскільки інспектор кадрів був відсутній , на підставі наказу ДП « Житомирторф » , трудова книжка знаходилася у позивача . Після звільнення позивача з роботи , відповідно до наказу материнського підприємства , з останнім було зроблено розрахунок в повному обсязі і заборгованості за підприємством не рахується . Останні сплати проводилися в липні місяці 2014 року по мірі надходження коштів від фонду страхування , тобто сплачувалися кошти по лікарняним листам. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав , що працює на посаді інспектора кадрів в ДП « Олевськторф » . При цьому пояснив , що позивач виконував обовязки директора і звільнився з займаної посади на підставі наказу ДП « Житомирторф » . Трудової книжки позивач не надавав і тому у журнал реєстрації трудових книжок відомості про роботу на підприємстві позивача та його трудової книжки не вносилися . Питання роботи на підприємстві позивача вирішувалося материнським підприємством . Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно правовими актами , а саме : Так , відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП встановлено , що контракт є особливою формою трудового договору і сфера застосування контракту визначається законами України . Укладання контракту оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу , зазначено в п.3 ч.1 , ч.3 ст.24 КЗпП . В даному випадку позивач сам себе призначив на посаду керівника Дочірнього підприємства « Олевськторф » , що стверджується відповідним наказом ( а.с. 16 ) . Відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року « про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою » трудовий договір повинен бути зареєстрований в центрі зайнятості , а в разі звільнення робітника з роботи відповідальна посадова особа центру зайнятості повинна зробити в трудовій книжці працівника відповідний запис , завірити цей запис печаткою та зняти з реєстрації центру зайнятості. В даному випадку при складанні контракту ( особливої форми трудового договору ) ці вимоги не були дотримані . Відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 19.03.1993 року « Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства , що є у державній власності » ( п.5 Положення ) зазначено , що контракт з керівником підприємства зазначеної номенклатурної групи укладається з попереднім погодженням з районною державною адміністрацією . Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу , іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам , зазначено в ч.1 ст. 203 ЦК. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК встановлено , що недійсний правочин не створює юридичних наслідків , крім тих , що повязані з його недійсністю . В даному випадку позивач не зареєстрував контракт в центрі зайнятості , не погодив контракт з Олевської районною державною адміністрацією Житомирської області , профспілковою організацією , порушив правила прийому на роботу , а тому суд приходить до висновку , що контракт №1 від 06.02.2014 року укладений між Державним підприємством « Житомирторф » в особі директора [PERSON] та [PERSON] , про призначення останнього на посаду керівника Дочірнього підприємства « Олевськторф » є недійсним . Відповідно до вимог ст.ст.36 39 КЗпП строковий договір може бути розірваний з ініціативи працівника . Як убачається в матеріалах справи позивач був звільнений з займаної посади на підставі наказу виконуючого обовязки директора ДП « Житомирторф » [PERSON] № 5-К від 26.05.2014 року . В п.2 зазначеного наказу було зобовязано бухгалтерію ДП « Олевськторф » виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі чотирьох посадових окладів , відповідно до пункту 3.4 контракта №1 від 06.02.2014 року , виплатити компенсацію за не використану відпустку та провести повний розрахунок з працівником , в пункті 3 контракту зобовязано відділ кадрів зробити необхідні записи в трудовій книжці позивача та видати трудову книжку ( а.с.20 ) . Позивач оригіналу трудової книжки суду не представив , а надав лише ксерокопію трудової книжки в якій міститься запис про прийняття останнього на роботу ( а.с. 14 ) . При огляді книги ( журналу ) реєстрації трудових книжок ДП « Олевськторф » за 2013-2014 роки встановлено , що в даному документі записи стосовно надходження та видачі трудової книжки позивача відсутні . Положеннями ч.1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали па підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної / не майнової / шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб , поданими відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі . В ч.1 ст. 60 ЦПК зазначено , що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень . Суд розглянувши матеріали справи , заслухавши показання свідків , думку сторін, дійшов до висновку , що : В задоволенні позову [PERSON] , мешканця [INFO] , до Дочірнього державного підприємства « Олевськторф » , м.Олевськ вул. Промислова , 66 , Державного підприємства « Житомирторф » , м. Житомир вул. В.Бердичівська , 25 , про стягнення заробітної плати та грошової допомоги слід відмовити , за безпідставністю позовних вимог . А позов Державного підприємства « Житомирторф » , м.Житомир вул. В.Бердичівська , 25 , до [PERSON] , мешканця [INFO] , про визнання недійсним контракту № 1 від 06.02.2014 року укладеного між Державним підприємством « Житомирторф » в особі директора [PERSON] та [PERSON] -задовольнити . Крім того відмовляючи позивачу в частині позову стосовно визнання незаконним та скасування наказу № 9 від 13.03.2014 року , виданого виконуючим обовязки директора ДП « Житомирторф » [PERSON] , про усунення з посади директора ДП « Олевськторф » позивача суд виходив з того , що позивач пропустив строк звернення до суду у відповідності до ч.1 ст. 233 КЗпП . На підставі наведеного ,

Outcome: approved