Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

03.04.2020 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про визначення місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів. В позові позивач посилається на те, що 20 квітня 2002 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] . З грудня 2007 року подружні стосунки, ведення спільного господарства припинено, 02 липня 2008 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області шлюб розірвано. Донька до 27 травня 2019 [INFO] проживала разом з матір`ю, відповідачем по справі. З 27 травня 2019 року, за власним бажанням, [PERSON] почала проживати разом з позивачем, мотивуючи своє рішення неналежною поведінкою матері та її співмешканця до неї. 21 червня 2019 року позивач звернувся до Гуляйпільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, з заявою про визначення місця проживання неповнолітньої дочки [PERSON] . 27 червня 2019 року винесено Рішення № 68 Гуляйпільської міської ради про затвердження висновку щодо розв`язання спору про визначення місця проживання. За весь період проживання дочки з позивачем, відповідач, як мати, не намагалася налагодити відносини із донькою, не турбувалася про її життя та здоров`я. Тому позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з ним - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та звільнити його від сплати аліментів та заборгованості по ним. Позивач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, на стягненні з відповідачки судового збору не наполягав. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Представник органу опіки та піклування Гуляйпільської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник Гуляйпільського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено рівність прав обов`язків матері та батька щодо дитини. Поряд із цим, права малолітніх та неповнолітніх дітей щодо місця їх проживання закріплені в Конституції України, Конвенції ООН «Про права дитини», Законах України «Про охорону дитинства», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», а також в Сімейному кодексі України. Зокрема, за правилами ч. 3 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Місце проживання фізичної особи у такому віці є місце проживання її батьків або одного з них, що регламентовано положеннями ч.3 ст. 29 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначенні розміри платежів їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом встановлено, що 20 квітня 2002 року [PERSON] , позивач по справі, уклав шлюб з [PERSON] (відповідачкою). Від цього шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 07, видане Залізничною селищною радою Гуляйпільського району Запорізької області від 07.10.2003 року (а.с.6). 02 липня 2008 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02.07.2008року (а.с.11). Неповнолітня [PERSON] до [INFO] проживала разом з матір`ю. З 27 травня 2019 року, за власним бажанням, вона почала проживати разом з батьком, мотивуючи своє рішення неналежною поведінкою матері та її співмешканця до неї. Відповідно до висновку Гуляйпільської міської ради від 27.06.2019 року щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини, орган опіки і піклування вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] за місцем фактичного місця проживання батька [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.9-10). Як вже зазначалось, 26.05.2020 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява (вх. № 2810/20) про визнання позову. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved