Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

03 вересня 2019 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №\~[NUMBER], відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 17 700,00 грн. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти надав. Однак відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, допустивши прострочення виконання кредитних зобов'язань, в наслідок чого станом на 15.06.2018 року загальна сума заборгованості складає 20\~594,22 грн., з якої: залишок заборгованості за тілом кредиту 16\~717,29 грн.; залишок заборгованості по відсоткам 1,21 грн.; сума комісії 3\~875,72 грн.. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду та просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором про в розмірі 20\~594,22 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач письмових заяв та відзиву на позов до суду не надавав. Крім того, згідно реєстру поштових відправлень відповідач 13.12.2018 року отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження та позовну заяву з доданими до неї документами. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ч.5 ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 30 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» до [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №\~[NUMBER], відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 17 700,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 0,01% річних (а.с. 5-6). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти надав. Однак, в порушення умов кредитного договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого за ним, станом на 15.06.2018 року загальна сума заборгованості складає 20\~594,22 грн., з якої: залишок заборгованості за тілом кредиту 16\~717,29 грн.; залишок заборгованості по відсоткам 1,21 грн.; сума комісії 3\~875,72 грн. (а.с. 11). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з боку позивача та підлягають задоволенню, оскільки свої договірні зобовязання [PERSON]. за кредитним договором не виконав суд вважає, що заборгованість у сумі 20\~594,22 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь ТОВ\~«ОТП\~Факторинг Україна». Крім того згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме: судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved