Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

02 травня 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок № 30 по вулиці Саєнко (Павленко) в місті Маріуполі Донецької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 вересня 2007 року. Вказане свідоцтво було зареєстровано в МКП «Бюро технічної інвентаризації» 23 жовтня 2007 року. Рішенням Маріупольської міської ради № 7/5 -92 від 03 березня 2016 року вулицю Павленко в Лівобережному районі міста Маріуполя було перейменовано на Саєнко. В будинку залишився зареєстрованим її колишній чоловік [PERSON], який з вересня 2016 року, перестав користуватися житлом, не користується ним і до цього часу. Всі обов'язки по утриманню будинку покладені на позивача, відповідач будинком не користуються, не цікавиться, особистих речей в ньому не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] до суду не зявилася, від неї надійшла заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок №30 по вулиці Саєнко в місті Маріуполі Донецької області належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 вересня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2083. З копії домової книги вбачається, що в будинку № 30 по вулиці Саєнко в місті Маріуполі, крім позивачки, також зареєстрований [PERSON], [INFO]. Згідно акту підписаного головою КСН «Азовець» у присутності трьох свідків, [PERSON],[INFO], за місцем реєстрації: місто Маріуполь, вулиця Саєнко будинок 30, не мешкає з вересня 2016 року. Згідно\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно\~ст.319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст.391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2\~ст.405 Цивільного кодексу України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. В сенсі\~ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірного будинку понад рік. Приймаючи до уваги те, що позивачка [PERSON] є власником будинку № 30 по вулиці Саєнко в місті Маріуполі, а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому, перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved