overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні стосунки між подружжям припинені приблизно півроку потому, до чого призвели несхожість характерів та різні погляди на сімейне життя. Спір щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутній. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згідна. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Наполягає на задоволені позовних вимог. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання також не з,явився, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі. На розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Мар,янівською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 03 червня 2006 року, актовий запис № 1. Від даного шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, за спільним бажанням сторін, буде проживати разом з матір,ю. Спір майнового характеру між сторонами на час вирішення справи по суті не виникав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін «Дремлюга». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2000 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні стосунки між подружжям припинені приблизно півроку потому, до чого призвели несхожість характерів та різні погляди на сімейне життя. Спір щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутній. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згідна. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Наполягає на задоволені позовних вимог. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання також не з,явився, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі. На розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 11 листопада 2000 року, актовий запис № 861. Від даного шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, за спільним бажанням сторін, буде проживати разом з матір,ю. Спір майнового характеру між сторонами на час вирішення справи по суті не виникав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін «Дремлюга». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач про причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності сторін та провести заочний розгляд справина підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], а [PERSON] - його матір'ю (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Вербівською сільською радою Балаклійського району Харківської області (а.с. 5)). Дитина знаходиться на утриманні позивача - [PERSON] та не має самостійного доходу, який би забезпечував потреби неповнолітнього. Матеріали справи не містять відомостей про незадовільний стан здоров'я відповідача, його важкий матеріальний стан чи наявність інших стягнень за виконавчими листами, що враховується судом при визначенні розміру аліментів. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги обставини, викладені у ст. 182 СК України, які мають істотне значення для вирішення справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №538. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з травня 2016 року в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи належним чином був сповіщений про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. 21 лютого 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №070352 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5,6) З\~ матеріалів справи вбачається, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили з травня 2016 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 12.01.1993 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, спільних дітей немає. Шлюбні відносини з відповідачем припинені рік тому, внаслідок відсутністі взаєморозуміння . Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Проти розгляд справу в заочному порядку не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлено відповідно до вимог ЦПК України; заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надано, про причини неявки не повідомлено, заяв про розгляд справи у його відсутність не надано. Відповідно до вимог ст.ст. 224,226 ЦПК України за згодою представника позивача суд постановляє заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №448569 виданого повторно 08.07.2016 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Чобану) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.01.1993року, актовий запис №36. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 ч.2 СК України \~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких умовах, суд вважає, що сім'я фактично припинила існування і шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 09 квітня 2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 186, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили з жовтня 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.21). Відповідачка [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.20). Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 186, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Червоногвардійським відділом ДРАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.8). З жовтня 2015 року сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000 грн. з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по їх вихованню та не утримує матеріально, останні перебувають на утриманні матері. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить копія рішення Хмельницького міськрайонного суду про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу вони мають неповнолітіх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що діти проживають з позивачкою, відповідач працює, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти розмірі 1\~000 грн. щомісячно. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 23 травня 2009 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 20 липня 2016 року був розірваний. За час перебування у шлюбі в них 01 червня 2012 року народився син [PERSON], який знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, неофіційно працює в приватного підприємця, за що отримує заробітну плату. Вважає, що він має можливість утримувати дитину сплачуючи аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Просить стягнути із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексу інфляцій. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просить стягувати із відповідача аліменти на утримання сина в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, оскільки він працює не офіційно, зокрема допомагає забивати худобу, за що отримує нерегулярні кошти. Відповідач позов не визнав і пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти, оскільки не працює і не має можливості працювати. Крім того, позивач заявила, що він не є батьком сина. Просить відмовити в позові та призначити експертизу щодо батьківства. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджується його свідоцтвом про народження (а.с. 4), а перебуває він на утримані позивача про що [PERSON] не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VІI від 25.12.2015 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 травня 2016 року прожитковий мінімум становить 1228 грн., що 30 % становитиме 368 грн. 40 коп. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, відповідача, який інших, крім сина [PERSON], дітей не має, не працює, будь-яких документів про неспроможність сплати аліментів не подав, суд у відповідності до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки позивач не довела суду, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

02 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що вона на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1997 року та її діти, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані вона, її діти та колишня дружина її сина, [PERSON], відповідач у справі. Остання не проживає у вказаній квартирі з листопада 2015 року, її речей у квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі порушує її, позивача, та її дітей, третіх осіб у справі, право власників розпоряджатися власною квартирою та змушує сплачувати за відповідача комунальні платежі. Тому позивач просила суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження приватним майном, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 25). Відповідач, [PERSON], двічі поспіль в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлена належним чином. Треті особи в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені. За таких обставин суд вважає можливим, за згодою позивача, розглядати справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачеві та третім особам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1997 року, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5, 6, 7, 8). Відповідач у вказаній квартирі не проживає з листопада 2015 року, її речей у квартирі немає, що підтверджується актом, складеним за участю мешканців квартир № 102, № 73 та № 74 вказаного будинку, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], затвердженим Головою ОСББ [PERSON], 05.08.2016 року (а.с. 10). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою: [INFO], є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved