Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

04.11.2014 року позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № R53700304391В від 25.07.2012 року у розмірі 93722,48 грн. та судовий збір у розмірі 937,22 грн. При цьому позивач посилається на те, що з відповідачем було укладено 25.07.2012 року кредитний договір. Відповідно умов якого, Банк надає кредит у розмірі 52400,00грн. зі сплатою 31,00% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 25.07.2016 року, а відповідач повертає суму кредиту і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, передбачених договором. Позивач відповідно до умов договорів виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій не заперечує проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився. 28.01.2015 року представником позивача було надано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з його знаходження у іншому судовому засіданні у Приморському суді м.Одеси (додано ухвалу про відкриття провадження), однак доказів того, що він є представником по справі в даному суді не надано (копія довіреності, договір про надання правової допомоги). Про перенесення слухання справи на 27.02.2015 року представник позивача був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис у розписці, яка наявна в матеріалах справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 25.07.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700304391В. Відповідно до Договору, Банк надає кредит у розмірі 52400,00 грн. зі сплатою 31,00% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 25.07.2016 року, а відповідач повертає суму кредиту і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, передбачених договором. Відповідно до меморіального ордеру від 25.07.2012 року, позивач виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу у розмірі 52400,00 гривень. Однак, відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив п. 4.2 та п. 4.3 Кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості, яка складає 93722,48 грн., в тому числі: сума заборгованості за кредитом - 39815,94грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 10410,86 грн.; сума заборгованості за відсотками - 169,92 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками - 15556,95грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками понад 31 день - 1077,65 грн.; сума пені - 26126,26 гривень, сума заборгованості 3% річних -263,72 гривень;сума інфляційних нарахувань -52,12 гривень; сума інфляційних нарахувань на суму заборгованості зі сплати процентів за період з 29.08.2012 року по 03.02.2014 року - 83,35 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «ВТБ Банк» підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена. Відповідно до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved