Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~04.11.2020 року заявник звернувся до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилалася на те, що їй належить житловий будинок, за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~Свідоцтва про\~право власності\~на колгоспний\~двір від\~25.01.1990\~року виданий\~Волноваською районною\~Радою,\~на підставі\~рішення виконкому\~Волноваської районної\~Ради від\~19.08.1987\~року №\~233\~та внесений\~в реєстрову\~книгу під\~№482,\~інвентаризаційна справа\~№482,\~та земельна\~ділянка площею 0,3604га., яка розташована на території с. Миколаївки, Миколаївської сільської Ради, переданої для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га. та ведення особистого підсобного господарства - 0,1104 га., що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого 12.06.1996 року Миколаївською сільською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 643, серія ІУ-ДН №078494. На цей час у неї виникла необхідність укласти договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, але в правовстановлюючих документах є розбіжності написання її прізвища, а саме: у Свідоцтві про право власності на колгоспний двір та Державному акті на право приватної власності на землю серія ГУ-ДН №078494 помилково зазначено (мовою оригіналу) як «Осередськая» замість « [PERSON] ». Відповідно паспорту громадянина України серія [NUMBER] та свідоцтва про брак серія [NUMBER] її прізвище « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] ». Вказана помилка позбавляє її можливості реалізовувати свої права як власника житлового будинку та земельної ділянки згідно вищевказаних правовстановлюючих документів, тому вона змушена звернутися до суду для встановлення факту належності мені правовстановлюючих документів. Заявник у судове засідання не з`явилася, у своїй заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому\~засіданні встановлено,\~що свідоцтво про право власності на колгоспний двір від 25.01.1990 року, який розташовано за адресою: [ADDRESS] , виданого Волноваською\~районною Радою,\~на підставі\~рішення виконкому\~Волноваської районної\~Ради від\~19.08.1987\~року №\~233\~та внесений\~в реєстрову\~книгу під\~№482,\~інвентаризаційна справа\~№482\~- видано на ім`я (російською мовою) [PERSON] . З Державного акту на право приватної власності на землю серія ІУ-ДН №078494 виданого 12.06.1996 року Миколаївською сільською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 643 вбачається, що виданий на ім`я [PERSON] . З копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Волноваським РВ УМВС України Донецької області 24.05.1996 року встановлено, що паспорт виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] та РНОКПП [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] . З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що прізвище заявника після реєстрації шлюбу записано російською мовою [PERSON] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1408349772020 від 02.12.2020 року, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Частиною 1статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Судом встановлено, що в правовстановлюючому документі, а саме: свідоцтві про право власності на колгоспний двір та державному акті допущена помилка у написанні прізвища „ [PERSON] замість „ [PERSON] , що підтверджується РНОКПП [NUMBER] виданого на ім`я - [PERSON] . Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити На підставі вище викладеного,

Outcome: approved