Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

02 жовтня 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,0 грн., в порядку ст. ст. 141, 246 ЦПК України. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Представником відповідача було подано до суду письмові заперечення на заяву позивача про стягнення судових витрат, в якій сторона відповідача зазначила, що позивачем необґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,0 грн., оскільки не надано детального розрахунку складових цієї суми, а тому сторона відповідача просить суд залишити подану заяву без задоволення. В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду даного питання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019р. по цивільній справі № 761/20940/19, позов [PERSON] до АТ «ВТБ Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка О.В. про визнання звільнення незаконним; зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано незаконним звільнення позивача з посади начальника Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно-технічного управління відповідача, згідно з наказом № 260-к від 16 квітня 2019р. за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Зобов`язано відповідача змінити формулювання причини звільнення позивача з посади начальника Відділу матеріально - технічного забезпечення та експлуатації Адміністративно-технічного управління відповідача з «вчинення винних дій при обслуговуванні товарних цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України» на «за власним бажанням, ч. 1 ст. 38 КЗпП України», шляхом внесення зазначених змін до наказу № 260-к від 16 квітня 2019р. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1536,8 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,0 грн. Звертаючись до суду з вказаною заявою про стягнення судових витрат, сторона позивача зазначала, що нею додатково були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,0 грн. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Судом встановлено, що 07 травня 2019р. між позивачем та адвокатом Шевченко Г.Ю. було укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 64-66), відповідно до якого адвокат зобов`язувався підготувати та подати до Шевченківського районного суду м. Києва позов [PERSON] до АТ «ВТБ Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка О.В. про визнання звільнення незаконним; зобов`язання вчинити дії, а позивач зобов`язувався оплатити вартість наданої правничої допомоги. За правничу допомогу та послуги, що надаються адвокатом, позивач зобов`язувався сплатити гонорар у розмірі 9000,0 грн. 08 травня 2019р позивачем було сплачено на виконання зазначеного договору 9000,0 грн. (а.с. 89). 28 червня 2019р. між позивачем та адвокатом Шевченко Г.Ю. було підписано Акт приймання - передачі послуг (а.с. 66). З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2019р. між позивачем та адвокатом Шевченко Л.М . було укладено угоду про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання на ведення цивільної справи за позовом [PERSON] до АТ «ВТБ Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Шевченка О.В. про визнання звільнення незаконним; зобов`язання вчинити дії у Шевченківському районному суді м. Києва (а.с. 63). На виконання зазначеної угоди позивачем було сплачено 1000,0 грн. (а.с. 62а). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019р. по цивільній справі № 761/20940/19, з відповідача вже стягнуто понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,0 грн., які були понесені позивачем за угодою про надання правової допомоги від 20 травня 2019р. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь додатково витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,0 грн. за договором про надання правничої допомоги від 07 травня 2019р., то в цій частині вимоги відшкодування судових витрат підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правничої допомоги, Акт приймання-передачі наданих послуг від 28 червня 2019р., та квитанція про понесення витрат на правничу допомогу (а.с. 64-66, 89). Судом встановлено, що стороною позивача не було надано розрахунку суми зазначених витрат та її складових, як і відсутній час, який було витрачено на надання професійної правничої допомоги. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до розміру 4000,0 грн., при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), при цьому судом враховано складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони позивача.

Outcome: partial