Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

03.06.2019 [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~04.10.2019 [PERSON] подала до суду заява про зміну підстав позову, в якій просить визначити їй додатковий строк тривалістю в два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вказує, що вона є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Інша 1/2 частки у праві власності на вказану квартиру належить позивачці. Звернувшись до нотаріальної контори, постановою нотаріуса, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв`язку з тим, що строк для прийняття спадщини був пропущений. \~ \~ \~ \~Водночас, позивач наполягає, що пропущений строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин. Пояснює, що до квітня 2011 року вона постійно проживала зі спадкодавцем у зазначеній вище квартирі. Спадкодавець систематично зловживав спиртними напоями протягом багатьох років перед своєю смертю. За життя спадкодавець неодноразово на тривалий період часу та без попередження позивача та інших членів сім`ї залишав місце свого постійного проживання, у зв`язку з чим вживалися заходи до його розшуку. Згодом спадкодавець виїжджав на тимчасове проживання до інших регіонів та Російської Федерації. У квітні 2011 року спадкодавець в черговий раз зник. Через деякий час [PERSON] з метою розшуку спадкодавця звернулась до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Проте, працівники поліції відмовилися приймати у позивача відповідну письмову заяву. Самостійний пошук спадкодавця позивачем результатів не приніс. 19.02.2016 [PERSON] викликали до Орджонікідзевського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області для проведення впізнання за фотокартками трупа невідомого чоловіка, виявленого 18.07.2011 на території Шевченківського району міста Запоріжжя. На наданих фотографіях позивач впізнала спадкодавця, тобто до лютого 2016 року вона взагалі не знала і не могла знати про смерть спадкодавця та відкриття спадщини, що об`єктивно унеможливлювало подання нею заяви про її прийняття. Після отримання необхідних документів позивач у шестимісячний строк з дня видачі їй свідоцтва про смерть спадкодавця звернулась до нотаріуса із вищезгаданою заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивач вважає, що причина пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважною. В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позову позивач [PERSON] наполягає та просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в ньому. В судове засідання відповідач та третя особи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Представник Запорізької міської Борзенко Г.В. та головний спеціаліст адміністративної правової роботи районної адміністрації Малюк С.М. подали суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд розглядати справу за відсутності представника Запорізької міської ради та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Державний нотаріус Третьої запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, оцінивши зібрані докази в їхній сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2\~ст.1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.1\~ст.1270 ЦК України. Відповідно до ч.1, 2\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3\~ст.1272 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24\~постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому\~статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що\~ [INFO] помер [PERSON] у місті Запоріжжі у віці 56 років, про що 23.04.2011 складено відповідний актовий запис № 4410, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 27.05.2016 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після смерті [PERSON] , який доводиться позивачці батьком, що підтверджується матеріалами справи: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 26.01.1991, відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] частки у праві власності на вказану квартиру належать позивачці [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності на житло № 2361 від 31.10.2001 року технічним паспортом. З позову витікає, що до квітня 2011 року вона постійно проживала зі спадкодавцем у зазначеній вище квартирі. Спадкодавець систематично зловживав спиртними напоями протягом багатьох років перед своєю смертю. За життя спадкодавець неодноразово на тривалий період часу та без попередження позивача та інших членів сім`ї залишав місце свого постійного проживання, у зв`язку з чим вживалися заходи до його розшуку. Згодом спадкодавець виїжджав на тимчасове проживання до інших регіонів та Російської Федерації. У квітні 2011 року спадкодавець в черговий раз зник. Через деякий час [PERSON] з метою розшуку спадкодавця звернулась до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Проте, працівники поліції відмовилися приймати у позивача відповідну письмову заяву. Самостійний пошук спадкодавця позивачем результатів не приніс. Далі, судом встановлено, що 19.02.2016 [PERSON] викликали до Орджонікідзевського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області для проведення впізнання за фотокартками трупа невідомого чоловіка, виявленого 18.07.2011 на території Шевченківського району міста Запоріжжя. Згідно протоколу впізнання трупа від 19.02.2016 Орджонікідзевського ВП Ленінського відділу ГУНП в Запорізькій області, старшим лейтенантом поліції було пред`явлено [PERSON] , а останньою впізнано по фотографії труп батька [PERSON] , [INFO] , відносно якого була заведена розшукова справа № 70021104 від 20.07.2011, СМЄ № 2519/2011. Отже 19.02.2016 позивачка офіційно дізналась про смерть свого батька, тому, суд вважає, що до лютого 2016 року вона не знала і не могла знати про смерть спадкодавця та відкриття спадщини, що об`єктивно унеможливлювало подання нею заяви про її прийняття. Також встановлено, що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 27.05.2016 [PERSON] видано свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , серія [NUMBER] . Після отримання необхідних документів позивач у шестимісячний строк з дня видачі їй свідоцтва про смерть спадкодавця звернулась до нотаріуса із вищезгаданою заявою про прийняття спадщини. При зверненні позивача до нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , відповідно до постанови державного нотаріуса Трипольської К.А. від 26.11.2016 № 2198/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що строк для прийняття спадщини пропущений. При дослідженні судом належним чином завірених копій всіх документів із спадкової справи № 315/2016, заведеної [INFO] після смерті [PERSON] , суд встановив, що позивачка [PERSON] у шестимісячний строк з дня видачі їй свідоцтва про смерть спадкодавця звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки, як витікає із матеріалів спадкової справи, нотаріусом робились запити до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Запорізькій області про місце проживання, реєстрації [PERSON] саме 24.06.2016, 23.07.2016, що підтверджує той факт, що [PERSON] у шестимісячний строк з дня видачі їй свідоцтва про смерть спадкодавця (з 27.05.2016) звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, і тільки 26.11.2016 постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Зміст\~статті 89 ЦПК України\~визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Аналізуючи надані судові докази у їхній сукупності, суд дійшов висновку, що у позивачки [PERSON] дійсно були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини та вказані обставини суд визнає поважними. Таким чином, суд вважає, що позивачка строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини і є всі підстави задовольнити позов, визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є два місяця, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому\~статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved