overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

02 листопада 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та позивача. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві. Тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 08 вересня 2007 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, про що зроблено актовий запис №2761. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Спір щодо спільного майна буде вирішуватись окремо, як зазначено позивачем в позовній заяві. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

02 листопада 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, у позивача та відповідача [INFO] народився син [PERSON], якого відповідач матеріально не забезпечує. Зазначає, що між нею з відповідачем склалися спірні правовідносини щодо утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак надала суду заяву в якій просить суду розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] не з'явився у судове засідання про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином, однак надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, зазначає, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] народився [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER]виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 28.07.2009 року, в графі «батько» зазначений - [PERSON], в графі «мати» - [PERSON] (а.с.3). Згідно свідоцтва про зміну імені позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про зміну імені серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 27.09.2013 року (а.с.4) Довідкою КП «СЄЗ №1» від 02.11.2015р. стверджується, що малолітній [PERSON] [INFO]. зареєстрований з матір'ю за адресою будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відтак, враховуючи вік дитини, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є не працездатною особою чи те, що на його утриманні є будь-які неповнолітні чи непрацездатні особи, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку є обґрунтований, справедливий та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. На підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

02 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД р-н, вул. Героїв гражданської війни, 17/16. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.11.2015р. о 11 год. 21 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.11.2015р. о 11 год. 21 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла, висловлює маячні ідеї впливу, настрій знижено. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний шизофреноподібний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

02 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, наб. Перемоги, 108/5/4. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.10.2015р. о 10 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.10.2015р. о 10 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Микульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не ходить на роботу, припинила спілкуватися з рідними, не спить, дуже схудла, відмовляється від їжі, неохайна. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

02 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.11.2015 р. о 20 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 01.11.2015 р. о 20 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, напружений, негативістияний. агресивний, підозрілий. Злобно висловлюється на адресу оточуючих. До чогось прислухається. Миследння аморфне, паралогічне. Афективно заряджений на адресу матері, погрожує расправою. [PERSON] було поставлено попередній діагноз Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Є інвалідом 2 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

02 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, м. Синельникове, вул. Гоголя, буд. 14 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.10.2015р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.10.2015р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, інвалід 2 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

02 листопада 2015 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій зазначає, що в даний час вона проживає разом з [PERSON]. 09 квітня 2015 року їй виповнилось 17 років, вона вагітна і вони з [PERSON] бажають зареєструвати шлюб. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції Одеської області відмовив їм в реєстрації шлюбу через те, що вона не досягла шлюбного віку. Заявниця вважає, що реєстрація шлюбу відповідає її інтересам та інтересам дитини, яку вона народить. Посилаючись на ці обставини, заявниця просить надати їй право на шлюб з [PERSON] Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити та надати їй право на шлюб. Прокурор Бойко Н.В., заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] не заперечували проти надання заявниці права на шлюб. Представник органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації, якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Заслухавши прокурора, заявницю та заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Стаття 12 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Згідно до ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Ст. 23 СК України встановлює, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З копії паспорту серії КМ № 920473, виданого 20 вересня 2014 року Саратським РС ГУ ДМС України в Одеській області, вбачається, що заявниця народилася 09 квітня 1998 року в с. Старосілля Саратського району Одеської області (а.с.4), тобто на час розгляду справи в суді їй виповнилось 17 років. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 143827, батьками заявниці є [PERSON], та [PERSON] (а.с.5), які не заперечують проти надання заявниці права на шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджено їх поясненнями в судовому засіданні та заявами, посвідченими 08 грудня 2015 року секретарем Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровими № № 86, 87 (а.с. 33-34). Згідно довідки № 583 від 07 жовтня 2015 року поліклінічного обєднання Саратської центральної районної лікарні, [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку у лікаря акушерагінеколога з діагнозом: вагітність 19-20 тижнів (а.с.12). Таким чином, в даний час заявниця не досягла шлюбного віку, проживає однією сім'єю з [PERSON], від якого вагітна і з яким має намір зареєструвати шлюб. За таких обставин надання заявниці права на шлюб відповідає її інтересам, а тому заява підлягає задоволенню. Керучись ст. ст.22, 23 СК України, ст.ст.3-8, 10, 11, 212-215, ч.3 ст.234 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

02 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду \~з позовом про стягнення з [PERSON]заборгованості за кредитним договором за № б/н від 03 березня 2010 року у розмірі 11506 грн. 30 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 03 березня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 вересня 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 11506 грн. 30 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1239 грн. 38 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 6642 грн. 81 коп.; пені 2600 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; процентної складової штрафу 524 грн. 11 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

02 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.11.2011 в розмірі 30 111,44 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, у поданій письмовій заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явилась, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.11.2011 ПАТ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.2.3, п 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 6). За розрахунком позивача, станом на 31.08.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.11.2012 становить 30 111 грн. 44 коп., з яких 20 772 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом; 7 080 грн. 13 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість з комісії - 348 грн. 60 коп., а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 565 грн. 88 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов'язання за кредитним договором № б/н від 22.11.2011, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 30 111 грн. 44 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1218 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved