Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

04.12.2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просили позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є матір'ю та донькою, яким на підставі Свідоцтва про \-право власності на житло, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] Згідно довідки про склад сім'ї, виданої відділом реєстраційних послуг Зміївської міської ради від 29.11.2018 року № 9284, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON], колишній чоловік [PERSON] - [PERSON], та сама [PERSON]. Однак, [PERSON] фактично не проживає в житловому приміщенні на протязі останніх 7 років без поважних причин. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинять. [PERSON] з 2011 року фактично не мешкає за адресою: [ADDRESS]. На даний час місце перебування відповідача невідомо. Через реєстрацію відповідача позивачі позбавлені можливості на власний розсуд розпоряджатися належним їм на праві спільної сумісної власності майном, змушені сплачувати за нього певні комунальні послуги та позбавлені можливості оформити житлову субсидію. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначали, що не заперечують проти заочного розгляду справи у зв'язку з повторною неявкою відповідача, повідомленого про розгляд справи належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав, що дало підстави для судового розгляду справи за його відсутністю. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачів і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками, в порядку спільної сумісної власності, квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про \-право власності на житло від 28.04.1999 року (а.с. 9). За інформацією Зміївської міської ради Харківської області від 29.11.2018 року вих. № 9284, а також згідно даних будинкової книги за адресою [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (а.с. 11-14, 15). При цьому, Актом обстеження від 27.11.2018 року, складеним депутатом Зміївської міської ради Харківської області [PERSON], встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS], однак, фактично не мешкає у вказаному житловому приміщені, починаючи з 16.01.2011 року, місце його проживання невідомо (а.с. 8). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в квартирі позивачів зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, [PERSON] та [PERSON], як співвласники квартири, не можуть повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивачі, як співвласники майна мають право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З копії рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04.07.2011 року про розірвання шлюбу вбачається, що [PERSON] є колишнім членом сім'ї [PERSON] (а.с. 10). З огляду на вище викладене, враховуючи відсутність [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання понад один рік без поважних причин, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON], [PERSON] в частині позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved