Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

03 липня 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивувала тим, що їй та відповідачці на праві спільної часткової власності належав житловий будинок № 26 по пров. 5 Круговому в м. Миколаєві (33/50 часток позивачці, 17/50 часток відповідачці). В подальшому, відповідно до Рішення Виконкому Миколаївської міської ради, 33/50 часткам вказаного житлового будинку, що належали позивачці [PERSON], було надано нову адресу: м. Миколаїв, пров. 5 Круговий, буд. 26/1. Разом з тим, порядок користування земельною ділянкою площею 0,544 га, на якій розташовані житлові будинки, що належать сторонам, не визначено, добровільно дійти згоди щодо її використання вони не можуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовані житлові будинки, з відповідними господарськими та по побутовими спорудами, за адресами: м. Миколаїв, провул. 5 Круговий, 26 власник [PERSON], та провул. 5 Круговий, 26/1 власник [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги. Просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою згідно Варіанту, визначеному Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 452 від 22.07.2014 року або Варіанту № 2 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 197-199 від 07.07.2015 року. При цьому посилались на те, що вказані варіанти відповідають порядку, який історично склався між співвласниками та не може бути змінено. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до Варіанту № 3 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 197-199 від 07.07.2015 року, оскільки це найбільш відповідає часткам у власності на житловий будинок сторін. Крім того наголошувала на тому, що історично між співвласниками не існувало порядку користування через неприязні стосунки, та позивачі самостійно, без узгодження із іншим співвласником, намагались будувати паркан між будинками, на власний розсуд. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, матеріали інвентаризаційних справ, суд встановив наступне. Відповідно до рішення виконкому Сталінської районної ради депутатів трудящих від 10.02.1954 року № 168 та договору про право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 24.03.1954 року, [PERSON] під індивідуальну забудову було відведено ділянку комунальної власності загальною площею 544 кв.м. по провулку Легпромовському, 12 в пригороді Старий Водопой, в подальшому зареєстровано МБТІ за р.№ 7640 за [PERSON] право власності на житловий будинок, з відповідними господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. Згідно договору дарування, посвідченому державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори 12.12.1986 року, реєстр. № 2-5042, [PERSON] подарував [PERSON] 17/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд. При цьому в реальне та конкретне користування обдарованій за цим договором відходить : в літ. А дві жилі кімнати, прим.2-4,2-5, жилою площею 24,00 кв.м., коридор 2-1, кладова 2-2, кухня 2-3, вбиральня 2-6, про що зазначено у договорі. 24.01.2000 року [PERSON] помер, після його смерті, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 28.07.2000 року державним нотаріусом Другої державної Миколаївської контори за № 1-944, власником 33/50 частин житлового будинку № 26 по провулку 5-му Круговому ( раніше пров. Легпромовський, 12) стала [PERSON]. 31.01.2003 року, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстр. № 392, [PERSON] подарувала [PERSON] 33/50 частин житлового будинку № 26 по провулку 5-му Круговому. Право власності останньої, після одруження [PERSON], зареєстровано 18.03.2003 року ММБТІ за р. № 7640. 14.02.2011 року, згідно договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом ММНО [PERSON], р.№ 99, [PERSON] ( [PERSON]Ю.) подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 17/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою пров. 5-й Круговий, 26 в м. Миколаєві.. Згідно Договору купівлі-продажу від 27.08.2012 р., посвідченого ПН ММНО [PERSON], [PERSON] купила 17/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових споруд та будівель, розташованого в м. Миколаєві за адресою: провулок Круговий п?ятий, буд. 26. Згідно рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1139 від 26.10.2012 р. 33/50 частини житлового будинку та господарським спорудам літ. Е, літ. Епд по пров. Круговому п?ятому, 26 які належать [PERSON], надано нову адресу: пров. Круговий п?ятий, 26/1. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.12.2012 р. [PERSON] належить будинок № 26/1 по провулку Круговому п?ятому в м. Миколаєві. На час розгляду справи, відповідно до технічної документації матеріалів інвентаризаційної справи, фактична площа та зовнішні розміри земельної ділянки по провулку 5-му Круговому, 26 у м. Миколаєві, відповідають зовнішнім розмірам та загальній площі, що вказана в даних технічної інвентаризації на домоволодіння № 114491 та складає 502 кв.м. При цьому, всупереч тверджень позивача, жодних документів, що свідчили б про визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, на час виникнення часткової власності на житловий будинок (12.12.1986 року), та в подальшому, матеріали інвентаризаційних справ не містять та доказів щодо цього сторонами суду не було надано. Враховуючи положення ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, із виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда; на земельну ділянку, що перевищує ці розміри (зокрема ту, яка необхідна для їх обслуговування), право власності виникає на загальних підставах та у порядку, визначених чинним законодавством. За правилами ст.ст. 88, 120 ЗК України землекористувач має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. У володіння і користування виділяється земельна ділянка, яка відповідає належній частці землекористувача у житловому будинку на час виникнення спільної часткової власності. При цьому акти цивільного законодавства не ставлять реалізацію права на виділення земельної ділянки в залежність від наявності реального поділу між співвласниками житлового будинку. Разом з тим, добровільно дійти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, що розташована за вищезазначеною адресою, сторони не можуть. По даній справі судом було призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів розподілу земельної ділянки. В матеріалах справи міститься Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 452, виконаний експертами Науково-дослідного експертно-кріміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області. Проте, згідно наданого Висновку експертом було запропоновано лише один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою зі зменшенням частки відповідачки на 8,5%, а також відсутні посилання на інші можливі варіанти розподілу земельної ділянки, що не відповідало ухвалі суду про призначення експертизи.. В зв?язку з викладеним, судом вдруге було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам МВ Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. За проведення вказаної експертизи [PERSON] було сплачено 3025 грн.80 коп., згідно квитанції, долученої до справи. Враховуючи особливості забудови земельної ділянки, виділення частки житлового будинку в окрему адресу, дані щодо розділу житлового будинку, який міститься в правовстановлюючому документі на 17/50 часток, внутрішнє розподілення земельної ділянки існуючою огорожею, та приймаючи до уваги побажання співвласників, експертом було визначено чотири варіанти розподілу земельної ділянки. Також експертом було встановлено, що на теперішній час фактична площа спірної земельної ділянки складає 502,00 кв.м. При цьому, суд прийшов до висновку, що при визначені порядку користування земельною ділянкою між сторонами, необхідно керуватись Варіантом 3 Висновку № 197-199 від 07.07.2015 р., виконаного експертами МВ ОНДІСЕ, судової будівельно-технічної експертизи, оскільки він максимально наближений до часток співвласників в праві власності на житловий будинок, крім того не містить ділянки спільного користування, що важливе з огляду на неприязні стосунки, які склались між сторонами. Судом не може бути прийнято до уваги бажання позивача щодо інших Варіантів, оскільки вони суттєво порушують право на користування землею відповідача, найбільш зменшуючи його частку користування земельною ділянкою, а саме : на 42,85 кв.м., 55,23 кв.м., 70,03 кв.м., відповідно. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, в частині обраного судом Варіанту. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути зі сторін судові витрати по справі.

Outcome: partial