Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

03.11.2020 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягувати з нього аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частину зі всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2020р. і до досягнення дитиною 23 років, на час навчання. Позов мотивує тим, що 09.06.2001р. сторони уклали шлюб, [INFO] у них народився син [PERSON] . Сімейне життя у сторін не склалося, тому 28.07.2006р. їх шлюб розірвано за рішенням суду, а також за рішенням суду від 22.06.2006р. з відповідача стягувались аліменти у розмірі ј від всіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття. Їх син [PERSON] являється студентом денної форми навчання коледжу, навчання в якому закінчується 31.01.2022 р., тому такий має право на отримання аліментів у зв`язку з навчанням. Вважає, що оскільки відповідач є працездатним, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, тому відсутність у нього офіційного місця праці не звільняє від обов`язку по утриманню повнолітньої дитини. Посилаючись на вимоги ст.ст.182,192,199-200 СК України, позов просить задовольнити. 24.11.2020р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін, відповідачу визначено строк для подачі відзиву. 09.02.2021р. відповідач подав відзив, в задоволенні позову просить відмовити повністю з тих підстав, що він не має можливості надавати допомогу по утриманню їх повнолітнього сина на час його навчання. Зазначає, що на даний час від перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, в них у 2014 році народився син, який являється неповнолітнім, проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Крім того, він визнаний інвалідом 3-ї групи та отримує пенсію по інвалідності розміром 1769 грн. в місяць. Середньомісячний дохід його дружини становить 3733 грн., а їх сукупний дохід - 5505 грн. Із розрахунку на їх трьох, дана сума менша розміру прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку. 17.03.2021р. позивач подала відповідь на відзив, в якому стверджує, що посилання відповідача на те, що він крім пенсії по інвалідності, не має інших доходів, не відповідає дійсності, і ним не надано доказів на підтвердження відсутності можливостей надавати допомогу своєму повнолітньому сину, який навчається. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю з вище зазначених підстав, який просить задовольнити. Додатково пояснили, що їх син проживає разом з нею, який фізично здоровий та отримує стипендію у розмірі 495 грн. в місяць. Вона також фізично здорова, інших утриманців немає, працює як ФОП у сфері косметичних послуг, її дохід за 2020 рік становить 55 тис. грн. Однак зазначених коштів недостатньо для гармонійного розвитку дитини та його утримання, тому звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявлений позов заперечив повністю з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,76-78,95 ЦПК України ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 20121році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою, що сторонами не заперечується. Згідно довідки №1094 від 26.10.2020р., виданої Оброшинською сільською радою, позивач та її повнолітній син [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Як слідує з Довідки №690 від 08.09.2020р., [PERSON] навчається у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу, форма навчання - денна, термін навчання з 01.09.2020р. до 31.01.2022 р. Згідно податкової декларації ФОП- платника єдиного податку [PERSON] , її обсяг доходу за 2020 рік становив 55 260 грн. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) , 08.11.2012р. уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , у яких [INFO] народився син [PERSON] . Згідно довідки з місця проживання №0029 від 25.01.2021р., дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з відповідач [PERSON] в будинку по [ADDRESS] . Відповідно до пенсійного посвідчення та Довідки до акта огляду МСЕК , [PERSON] являється інвалідом 3-ї групи загального захворювання. Як слідує з Довідки про доходи, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні ПФУ та отримує пенсію по інвалідності, за період з січня 2020р. по січень 2021 року сума виплаченої пенсії складає 21 9326 грн. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку, [PERSON] ( дружина відповідача), станом на 21.01.2021р. отримала за 1-й - 3-й квартали 2020р. доходи в загальному розмірі 33 602,07 грн. Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем всупереч ст.81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. При тому судом враховано, що сукупний дохід сім`ї позивача за 2020 р., яка складається з 2-х осіб, становить 55 260 грн.( без врахування стипендії студента), а сукупний дохід сім`ї відповідача за три квартали 2020 р., яка складається з 3-х осіб, становить 55 528 грн. З врахуванням встановленого суд приходить до висновку, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину у зв`язку з його навчанням, тому позов являється безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити повністю. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed