overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі, під час якого у них народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи батьком дітей в добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні зазначив, що згідний сплачувати аліменти в тому розмірі про який просить позивач. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилося дві дочки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідні обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей та сторонами не заперечуються. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач, будучи батьком дітей відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~ батька,\~ \~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітні діти проживають разом із позивачкою, перебувають на її повному утриманні, потребують належного утримання в розмірі достатньому для їх гармонійного розвитку, що відповідач має постійне джерело доходу, інших утриманців не має, згідний та спроможний сплачувати аліменти в тому розмірі що просить позивач, а тому вважає за необхідне визначити аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, починаючи з 03 жовтня 2018 року (моменту звернення до суду) і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати\~по справі\~становлять 704\~грн.\~80\~коп.\~ які\~відповідно до\~вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - по 1500 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей. Відповідач надав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи це тим, що він проживає разом із позивачем та дітьми, надає кошти на оплату комунальних послуг та на рівні з дружиною утримує дітей, крім того він надає матеріальну допомогу батькам, які є пенсіонерами, а батько ще й хворіє на онкологічне захворювання. Позивач надала заперечення на відзив, в якому спростовуючи доводи відповідача зазначила, що вони з відповідачем майже не спілкуються та неприймають спільних рішень вже більше чотирьох років. Позивач сама сплачує комунальні послуги, займається утриманням дітей, при цьому відповідач їй у цьому не допомагає.\~ В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначила, що їх з відповідачем шлюб розірвано, відповідач не надає матеріальної допомоги та має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві, крім того, повідомив що він наразі офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, за вирахуванням податків, в розмірі 4000 грн. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2005 року, який на даний час розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с. 18-19/. Встановлено, що діти проживають зі сторонами.\~ Разом\~ з тим, відповідач наразі добровільно матеріальної допомоги в необхідному розмірі на утримання неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги представник заявниці обґрунтовував тим, що [INFO] року помер син заявниці [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, заявниця має на неї право, але оформитись в правах спадкоємиці не може, оскільки у свідоцтві про смерть сина його прізвище зазначено як «[PERSON]», в той час як у паспорті її прізвище вказано як «[PERSON]». Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт родинних відносин заявниці з померлим [PERSON]. Представник заявниці в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Очаківської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи заінтересована особа була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що має юридичне значення. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 липня 2018 року (а. с. 7), [PERSON] помер [INFO] року. Зі свідоцтва про народження померлого серії [NUMBER], виданого 30 листопада 1957 року Чорноморською сільською радою Очаківського району Миколаївської області (а. с. 6), вбачається, що «[PERSON]» народився [INFO] року і його матір'ю записана «[PERSON]» (російською мовою). Згідно з паспортом серії [NUMBER], виданого 17 жовтня 1997 року, прізвище заявниці вказано як «[PERSON]» (а. с. 4). Вказані розбіжності у написанні прізвища ставлять під сумнів наявність родинних відносин заявниці з померлим [PERSON]. Факт родинних відносин заявниці з померлим підтверджується записом на другій сторінці паспорту заявниці, на якій її прізвище російською мовою зазначено як «[PERSON]», що збігається із прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що померлий [PERSON] є сином заявниці [PERSON], а тому вимогиостанньої про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

03 жовтня 2018 року до Білопільського районного суду поштою надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку позивач мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21 січня 2008 року. Від подружнього життя дітей не мають. Однією сімєю не проживають більш ніж 3 роки. Основою розпаду сім'ї послугували постійні сварки між ними з побутових та інших питань співіснування та ведення домашнього господарства. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, причин свого неприбуття не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами та в заочному провадженні за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 21 січня 2008 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). Як вбачається з позовної заяви, основою розпаду сімї послугували постійні сварки між подружжям з побутових та інших питань співіснування та ведення домашнього господарства. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

03 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2006 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач у підготовче засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 1374 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не. ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

03 жовтня 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 серпня 1991 року Ворошиловським районним відділом запису актів громадянського стану міста Донецька згідно актового запису № 501 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 10 серпня 1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом\~встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 10 серпня 1991 року уклали шлюб. (арк.с.12) Від зазначеного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

03 жовтня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій зазначає, 17.03.1995 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований в Палаці Одруження «Центральний» в м. Харкові, актовий запис № 378. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2016р. шлюб було розірвано. Від шлюбу є повнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітня донька [PERSON], [INFO], свідоцтво серія [NUMBER] від 10.03.2006 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . Відповідно до до ст.. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя в частині від заробітку /доходу/ другого з подружжя та /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, на теперішній час працює. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища відповідача, і вважає, що він у стані виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів.. Відповідно до ст..79 СК України, аліменти присуджуються з моменту пред'явлення позову. Згідно зі ст..430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

03 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 липня 2008 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач у підготовче засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 19 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 921 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не. ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~03 жовтня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2004 року по 04.01.2012 року. 17.07.2007 у них народилась донька - [PERSON], яка після припинення шлюбних стосунків і розірвання шлюбу залишилася проживати з нею. Вказуючи на те, що батько дитини не виконує своїх батьківських обовязків з утримання дитини і не дбає про її належний рівень життя, в добровільному порядку надавати кошти на утримання доньки відмовляється, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною віку повноліття. \~ \~ \~ \~Сторони до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачкою надано на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Від відповідача заперечень на позов не надійшло. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 26.11.2004 року. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23.12.2011 року, яке набрало чинності 04.01.2012 року, їх шлюб з позивачем розірвано (а.с.7). Сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.9). Згідно довідки з місця проживання, дитина мешкає разом з матірю в м.Мирноград, батько дитини відповідач [PERSON] живе в м.Селидове Донецької області (а.с.10). \~ \~ \~ \~Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку з утримання дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, розмір яких визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги позивачки задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повнолітнього віку. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн, так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved