Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

02.07.2013 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], треті особи - Відділ громадянства імміграції та реєстпрації фізичних осіб Гагарінскього РВ УМВС України у м. Севастополі, Рада опіки та піклування Гагарінської РДА у м.Севастополі про визнання особи такою що втратила право коритсування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру позивачем було набуто за договором купівлі-продажу квартири від 09.03.2000. 26.12.2003 позивач уклав шлюб з [PERSON], який рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 30.05.2013 розірвано. Від шлюбу мають дитину - [PERSON]. Фактично з 30.03.2012 [PERSON] разом з донькою - [PERSON] проживає за місцем своєї реєстрації - [ADDRESS]. Позивач зазначає, що в майбутньому у нього можуть виникнути труднощі з продажем квартири, оскільки в ній зареєстрована неповнолітня дитина. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, представник позивача надав заяву, в якій наполягав на задоволенні позову з викладених в ньому підстав та просив розглянути справу в заочному порядку. Також просив виключити з його позовних вимог вимогу про забов'язання Відділу департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Гагарінського РВ УМВС України у м. Севастополі, зняти [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] Представник Сектору з питань опіки та піклування Гагарінської районної Державної адміністрації у м. Севастополі також надала заяву про розгляд справи у її відсутності з вирішенням спору на розсуд суду. Представник Відділу департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Гагарінського РВ УМВС України у м. Севастополі у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності з вирішенням спору на розсуд суду. Законний представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно до ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповноважною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вважає за можливим розглянути справу по суті та постановити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу АВІ №488548 від 09.03.2000 року (а.с. 5). В квартирі на час розгляду справи зареєстровані: позивач [PERSON] та його донька [PERSON] (а.с. 8). Шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 30.05.2013 року (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 30.05.2013 (а.с. 13) та з рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 16.10.2012 (а.с.11) вбачається та зазначено сторонами, що вони проживають окремо з 30.03.2012, дитина - [PERSON] проживає разом за матір'ю. Тобто зазначені обставини визнані сторонами, а тому доказуванню не підлягають. Отже відсутність відповідача за адресою реєстрації понад один рік є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вищезазначеним жилим приміщенням. Згідно із ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] разом з відповідачем - неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], законним представником якої вона є, фактично не проживають у квартирі [ADDRESS] більше року, та [PERSON] фактично проживає з матір'ю, яка зареєстрована за адресою [ADDRESS], позов підлягає задоволенню в частині визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Враховуючи, що ст.. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право на захист цивільних прав позивача в разі їх порушення, невизнання або оспорювання, то позовна вимога в інтересах відповідача позивачем заявлятись не може. Із зазначених підстав не підлягає задоволенню вимога про визнання за [PERSON], [INFO], право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою [ADDRESS] В разі, якщо порушуються права дитини, позивач не позбавлений права звернутись до суду за захистом прав дитини з відповідним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 114,70 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial