Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

02.12.2015 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача - Красногірської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що брат позивачів - [PERSON] помер [INFO] року і після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площа якої складає 2,92 умовних кадастрових гектарів, яку прийняли батьки позивачів - мати [PERSON], батько - [PERSON], однак батьки позивачів спадкових прав не оформили. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказану земельну частку (пай), яку прийняла [PERSON], але спадкових прав не оформили. Після смерті матері позивачів відкрилась спадщина, до складу якої входить вищезазначена земельна частка (пай). Позивачі звернулись із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно У судове засідання сторони не з'явились. У тексті позовної заяви міститься клопотання позивачів про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач Красногірська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови сільської ради Верещака О.М., згідно якої Красногірська сільська рада позов визнає у повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (а.с. 7). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 11.10.1999 року (а.с. 8). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 19.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чуднівського районного управління юстиції у Житомирській області (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.1959 року, батьком [PERSON] є [PERSON] матір'ю - [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], [PERSON] 21.07.1979 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с 10). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.1959 року, батьками [PERSON] є батько [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], [PERSON] 04.06.1972 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с 11). Відповідно до витягу № 00015503417 від 19.06.2015 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьком [PERSON] являється [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] належить земельна частка (пай) площа якої складає 2,92 умовних кадастрових гектарів (а.с. 13). Судом встановлено, що позивачі звертались з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON], однак приватним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, згідно спадкової справи №51/2015 позивачі є єдиними спадкоємцями (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, до дня смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS], разом із ним були зареєстровані і проживали - батько [PERSON], який помер [INFO] року та мати [PERSON], яка померла [INFO] року, [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року до дня своєї смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS], разом із ним була зареєстрована і проживала дружина [PERSON], що підтверджується довідками від 25.11.2015 року №379, від 28.10.2015 №343 (а.с. 15-16). Як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті [PERSON] дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом із нею проживала та була зареєстрована на момент її смерті її дочка [PERSON], що підтверджується довідкою виданою ОСББ «Перспектива» №217 від 02.09.2015 року (а.с. 17). Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON] та [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатi за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за ними в рівних частках право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері - [PERSON], яка померла [INFO] року . На підставі наведеного вище та

Outcome: approved