Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

04.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS]. Умовами вказаного договору було передбачено,що сторони, не пізніше 10 лютого, зобов'язуються укласти основний договір купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна. На підтвердження дійсних намірів щодо придбання квартири позивачем було передано відповідачеві 114 600,00 грн.. Позивач також зазначає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов'язань за попереднім договором, зокрема, в порушення його умов, не вчинила дії, спрямовані на звільнення квартири та передачу її [PERSON], до теперішнього часу в кватирі на реєстраційному обліку перебувають невідомі особи. Також, на квартиру накладено обтяження, а саме остання перебуває в іпотеці, що також унеможливлює її передачу позивачу. Все вищевикладене в сукупності свідчить про те, що [PERSON] порушила умови попереднього договору від 20.11.2013 року, з її вини, станом на дату подання позову до суду, основний договір не укладено. За таких обставин, позивач просив попередній договір розірвати, а також, у відповідності до п. 7 Договору, стягнути з відповідача 114 600,00 грн. авансу та 114 600,00 грн. штрафу, який передбачений договором. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Зазначив, що основний договір не було укладено з вини відповідача, остання до нотаріуса в визначений день не з'явилася. Крім того, перелік дій, які передбачені умовами попереднього договору, [PERSON] також не вчинила, в квартиру позивача не допускає, зареєстровану в ній особу з обліку не зняла, крім того, унеможливлює укладення основного договору також той факт, що квартира перебуває в іпотеці. Вважає, що наявні всі підстави для розірвання попереднього договору та стягнення з відповідача авансового платежу та штрафу. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Вказав, що про перебування майна в іпотеці позивачу було відомо на момент укладення договору. Також зазначив, що [PERSON] в визначений договором день з'явилася до нотаріуса для укладення основного договору, таким чином, безпідставні посилання на те, що останній не було укладено з її вини. Крім того, вказав, що посилання позивача на порушення [PERSON] взятих на себе за договором зобов'язань є безпідставними, оскільки передача квартири повинна була бути здійсненна за умовами основного договору, в момент його підписання та нотаріального посвідчення. Крім того, зазначив, що інформацію про реєстрацію в квартирі сторонньої особи було отримано позивачем вже після спливу терміну, передбаченого для укладення основного договору. Зазначив, що для зняття особи з реєстрації потребується близько однієї години, відтак посилатися на вказану обставину як на перешкоду в укладенні основного договору немає підстав. Посилався на те, що саме позивачем порушено умови попереднього договору, не здійснено оплати повної вартості квартири, внаслідок неплатоспроможності останнього. За таких обставин, просив в задоволенні позов відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 365 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом достовірно встановлено, що 12.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 Попереднього договору від 12.11.2013 року сторони взяли на себе обов'язок не пізніше 10.02.2014 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.3 Попереднього договору від 12.11.2013 року, [PERSON] зобов'язалася сплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі та/або зареєстровані, до підписання основного договору. Відповідно до п. 9 Попереднього договору від 12.11.2013 року, [PERSON] стверджувала, що звільняє належну їй квартиру після підписання Попереднього договору, при цьому надає право користування квартирою та всіма речами побуту, які знаходяться в ній на момент укладання цього договору покупцю, до моменту укладення основного договору. Як вбачається з договору, останній було підписано сторонами особисто 12.11.2013 року, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьевим Г.О.. Таким чином, встановлено, що [PERSON], згідно умов попереднього договору, який нею підписано особисто, прийняла на себе обов'язок, у строк не пізніше 10.02.2014 року, зняти з реєстрації всіх осіб, які проживають у квартирі за адресою [ADDRESS] або зареєстровані в ній, а також звільнити належну їй квартиру та надати [PERSON] право користування нею та всіма речами. Як вбачається зі змісту позовної заяви, а також пояснень позивача, останній зазначає, що в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрована стороння особа, що свідчить про невиконання [PERSON] пункту 1.3 Попереднього договору від 12.11.2013 року. Як вбачається з Довідки Форма№3 за вих. №113, наданої ТОВ «Новобудова» на виконання ухвали суду про витребування доказів, станом на 24.02.2015 року в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрований громадянин [PERSON]. Вказана особа мешкає по даній адресі з 26.01.2012 року. Таким чином, вбачається, що [PERSON] не було у строк, визначений п. 1 Попереднього договору від 12.11.2013 року, а саме до 10.02.2014 року, виконано покладені на неї обов'язки щодо зняття з реєстрацій в квартирі всіх сторонніх осіб, тобто допущено порушення договору. Посилання представника відповідача на те, що для зняття особи з реєстрації потребується одна робоча година та на те, що позивач дізнався про реєстрацію сторонньої особи в квартирі вже після 10.02.2014 року, факту порушення [PERSON] п. 1.3 Попереднього договору не спростовують. Крім того, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні встановлено, та визнано сторонами, що, станом на дату розгляду справи, квартира за адресою [ADDRESS] позивачу не передана. Як вбачається з заперечень сторони відповідача, п. 2.2 Попереднього договору дійсно передбачено обов'язки [PERSON] щодо передачі квартири, які повинні були бути закріпленими при укладенні Основного договору. Водночас, обов'язок відповідача звільнити та надати для користування позивачу квартиру після підписання Попереднього договору та до укладення Основного договору передбачено п. 9 Попереднього договору від 12.11.2013 року. Таким чином, такі дії, з метою виконання положень Попереднього договору, повинні були бути вчинені в період з 12.11.2013 року по 10.02.2014 року, разом з тим, вказане положення договору не виконано і на сьогодні. Враховуючи все вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] було допущене істотне порушення умов Попереднього договору від 12.11.2013 року, оскільки, внаслідок такого порушення, позивач [PERSON] був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, не мав змоги користуватися квартирою, яку купував, та поніс додаткові витрати на оренду житла. Вказане, в силу ст. 651 ЦК України, є підставою для розірвання Попереднього договору від 12.11.2013 року. Стосовно стягнення з [PERSON] грошових кошті в розмірі 229 200,00 грн., з яких 114 600,00 грн. авансовий платіж та 114 600,00 грн. штраф, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Попереднього договору від 12.11.2013 року передбачено, що, сторона, яка буде необґрунтовано ухилятися від укладення Основного договору, повинна буде відшкодувати другій стороні збитки, зокрема, якщо порушення відбулося з боку [PERSON], вона зобов'язана повернути [PERSON] аванс та додатково сплатити штраф у розмірі 100% суми авансу. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] зазначає, що Основний договір на момент звернення до суду не підписано в зв'язку з неявкою [PERSON] до нотаріуса. Водночас, відповідач вказане заперечує, доказів на підтвердження чи спростування факту неявки [PERSON] до нотаріуса жодною з сторін не надано. Разом з тим, суд приймає до уваги те, що в судовому засіданні було встановлено порушення [PERSON] умов Попереднього договору від 12.11.2013 року, що також є підставою стверджувати, що порушення відбулися з боку відповідача, яка взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала. Враховуючи вказане, наявні підстави для стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 229 200,00 грн., у відповідності до п. 7 Попереднього договору. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що Основний договір не було укладено з вини [PERSON], а саме через його неплатоспроможність, оскільки будь яких доказів не підтвердження того, що сторона позивача ухилялася від підписання Основного договору через брак коштів, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню сума судового збору, обрахована у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», в розмірі 2292,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved