Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

03.06.2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом про встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В ході судового розгляду 04.10.2016 року подав уточнену позовну заяву. В обґрунтування вимог уточненої позовної заяви позивач зазначає, що він є рідним сином померлої матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. З 2005 року він постійно проживав без реєстрації зі своєю матірю за адресою: с. Черевки вул. Лесі Українки,34, оскільки через похилий вік вона потребувала стороннього догляду та допомоги. 27.11.2007 року, за життя мати [PERSON] в Черевківській сільській раді склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла [PERSON]. 15.12.2010 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої окрім жилого будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами входить і земельна ділянка кадастровий номер 5323288600:00:001:0098 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 047019 виданого на імя [PERSON], площею 2,99 гектарів, розташованої на території Черевківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У встановлений законом строк [PERSON], не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері згідно заповіту, вважаючи, що спадщина прийнята, так як він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та продовжує проживати в [INFO], має заповіт складений на його імя, та документи, що підтверджують право власності покійної на жилий будинок та земельну ділянку. 05.05.2016 року він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з не поданням заяви про прийняття спадщини та не проживання разом з спадкодавцем на час її смерті (фактично не прийняв спадщину). В звязку з вищевикладеним, він змушений звернутися до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час смерті останньої та визнання за ним права приватної власності на земельну ділянку площею 2,99га., за заповітом. Представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.68). Представник Черевківської сільської ради Миргородського району в судове засідання не зявився, в направленій на адресу суду заяві просив справу розглянути в його відсутність (а.с.47). Свідки [PERSON]Е, [PERSON] пояснили, що [PERSON] на момент смерті матері постійно проживав разом з нею в с. Черевки по вулиці Лесі Українки,34. Свідок [PERSON] пояснила, що вона співмешканка позивача і приблизно в 2005 році вони посварилися через її дітей і [PERSON] пішов жити до своєї матері, де і проживав постійно до її смерті та похоронив матір. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 15 грудня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 047019, [PERSON] належала земельна ділянка розташована на території Черевківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,99 га, кадастровий номер 5323288600:00:001:0098. Яка на даний час знаходиться в не успадкованих паях і перебуває в оренді ТОВ «Савинці» (а.с. 13-19). За життя, [PERSON] склала заповіт 27.11.2007 року в Черевківській сільській раді, відповідно до якого все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки виконавчого комітету Черевківської сільської ради від 28.04.2016 року та виписки з погосподарської книги Черевківської сільської ради за 2006-2010 роки, [PERSON] була зареєстрована на час смерті 15 грудня 2010 року в селі Черевки вулиця Лесі Українки,34. [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], але фактично проживав без реєстрації зі своєю мамою [PERSON] та здійснював догляд за нею, будинком, земельною ділянкою до дня її смерті 15 грудня 2010 року (а.с.12,30,31). Даний факт підтверджується довідкою Миргородського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) № 638 від 07.11.2016 року в якій зазначено, що [PERSON] на обліку у відділенні соціальної допомоги вдома не перебувала і соціальним робітником не обслуговувалася (а.с.72). Свідки [PERSON]Е, [PERSON], [PERSON] беззаперечно стверджували, що [PERSON] на момент смерті матері постійно проживав разом з нею в с. Черевки по вулиці Лесі Українки,34. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що свідчить про те, що будь-хто із спадкоємців, в тому числі і позивач, заяви про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не подавали (а.с.32). При зверненні до нотаріальної контори позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим що він не подав заяву про прийняття спадщини та не проживав разом з [PERSON], на момент відкриття спадщини (а.с.8). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно п.23 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] за адресою с. Черевки вул. Лесі Українки,34, на день смерті останньої, на час відкриття спадщини не заявив про відмову від спадщини, тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В ході судового розгляду представник позивача підтвердила той факт, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 047019 виданий на імя [PERSON] знаходиться у позивача, про що було зазначено позивачем в позовній заяві. Відповідно до розяснень п.10 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки позивачем не надано будь-яких обєктивних доказів, що підтверджують факт порушення його права на прийняття спадщини в порядку ст.1268,1270 ЦК України, в тому числі визначених п.23 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, тому в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на земельну ділянку необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: approved