overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

02 липня 2015 року команда О.І. звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі до 20 січня 2015 року. 20 лютого 2004 року в них народилася донька [PERSON]. Відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання дитини, участі у додаткових витратах не приймає. Таким чином просить стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі ? частки від його заробітку(доходу) грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у позовній заяві, просила її вимоги задовольнити повністю. Відповідач позов визнав не заперечив проти його задоволення. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 131598 від 01 березня 2004 року (а.с.4). З пояснень сторін встановлено, що шлюб між сторонами розірваний на підставі судового рішення. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із матірю - позивачем по справі та повністю знаходиться на її утриманні. Як вбачається із довідки та довідки про доходи, відповідач проходить військову службу за контрактом у військовій частині 1141 Національної гвардії України з 29 травня 2001 року по даний час та отримує щомісяця заробітну плату. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

02 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 січня 2009 року. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. З 15 травня 2014 року сторони не займаються веденням сумісного господарства. Причинами цього стали часті суперечки, які призвели до відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного. В даний момент позивач має іншу сімю. Вихованням дитини позивач займається частково, питання щодо її утримання вже вирішено. Майновий спір відсутній. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. На примиренні з відповідачкою не згодний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: судовою повісткою. До суду надала заяву від 03 липня 2015 року, в якій просить розглянути справу без її участі, на розірванні шлюбу наполягає. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 10 січня 2009 року сторони [PERSON] і [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 8. З 15 травня 2014 року сторони припинили спільне проживання. Причинами розпаду сімї стали часті суперечки, які призвели до відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони мешкають за різними адресами, у позивача сформувалась інша родина. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

02 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона перебуває у шлюбі із [PERSON] з 29 квітня 2014 року. Від даного шлюбу у подружжя народився неповнолітній син: [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося у звязку з тим, що майже одразу після реєстрації шлюбу, а саме 16 травня 2014 року [PERSON] виїхав до м. Ялти АР Крим, подружні відносини з того часу між сторонами не підтримуються. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Пікалова». Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши заяву в якій розгляд справи просив провести без своєї участі. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згодний. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2014 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовим записом №425. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є неповнолітній син, [INFO] (а.с.4), який проживає разом з відповідачем. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

02 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, посилаючить на те що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.11.1999 року. від шлюбу.В період шлюбу народилося двоє неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] р.н та [PERSON] [INFO] 19.12.2014 року рішення Малиновського районного суду м.Одеси шлюб між позивачем та відповідачем був розірвано.Після розірвання шлюбу [INFO] року у відповідачки народилася донька [PERSON], батьком дитини був вказан позивач [PERSON],однак позивач не є біологічним батьком дитини,оскільки у 2011 році позивач припинил фактичні відносини з відповідачкою, тому змушений з вернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився належним чином повідомлявся надав до суду заву в який просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася належним чином повідомлялася надала до суду заву в який просила суд розглядати справу без її участі, з позовними вимогами позивача згодна. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження. У 2011 р. сторони припинили шлюбні відносини та почали вести роздільне господарство. 19.12.2014 року рішення Малиновського районного суду м.Одеси шлюб між позивачем та відповідачем був розірвано. [INFO] року у відповідачки народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.04.2015 р., актовий запис № 3992, батьком дитини за заявою відповідачки у актовий запис записали [PERSON]. Позивач вважає, що він не є батьком дитини, так як з 2011 року він з відповідачкою не підтримує шлюбних відносин. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126, 127 СК України, має право оспорювати своє батьківство, проявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. На підставі вищевикладеного, даючи оцінку зібраним доказам, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, тому що доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

02 липня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 21 липня 1995 року. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами погіршувалося та призвело до фактичного припинення спільного життя з 18.12.2011 року. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Кравченко». У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 1995 року у відділі рагс м.Краматорськ Донецької області, актовий запис за № 610, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО №314681(а.с.5). Сторони мають спільного сина, [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

02 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,зазначивши , що перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року . Від сумісного життя з відповідачем мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO]. У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає , вона просить суд стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця , починаючи з 02.07.2015 року до повноліття дітей ( позовні вимоги було уточнено ). Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року . Від сумісного життя вони мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] , та [PERSON], [INFO] , які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки діти , що потребують допомоги , перебувають на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на їх утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка в твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісяця , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дітей , поти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє повністю . Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

02 липня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем з 06 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого вона народила дітей : доньку [PERSON] , [INFO], та доньку Крістіну , 12.02.2010 року . Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти знаходяться на її повному утриманні. Позивачка до суду не зявилась, просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягала. Відповідач з позовом згоден , що убачається з відповідної заяви. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідач, який є батьком дитини, зобовязаний матеріально утримувати своїх дітей. З копії свідоцтва про народження, виданого 23 грудня 2014 року відділом реєстрації актів громадянського стану Барвінківського районного управління юстиції, реєстровий запис № 02, убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилась 23 лютого 2010 року у [PERSON] З копії свідоцтва про народження, виданого 24 лютого 2010 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області , реєстровий запис № 02, убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилась 12 лютого 2010 року у [PERSON]Л Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської обл. [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають з матірю [PERSON] і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що відповідач в даний час не працює, має нерегулярний дохід, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO], та доньки Крістіни , [INFO], в розмірі 50 грн. щомісяця на кожну дитину , починаючи з 02 липня 2015 року до повноліття дітей. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

02 липня 2015 року позивач ТОВ «Маркс.Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 серпня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Рено», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП було встановлено у судовому порядку, що підтверджується постановою Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 04.09.2012 року, справа № 105/2398/12. На дату ДТП діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Статус», що підтверджується полісом № АВ/0291975. Пошкоджений автомобіль «Рено», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ-028942, на підставі чого ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила страхове відшкодування в розмірі 11315,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6583 від 09 жовтня 2012 року. ТДВ «Інтер-Ріск Україна» в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» подала до ПрАТ «СК «Статус» заяву про страхове відшкодування в порядку регресу, на підставі чого та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

02 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року, про що було зроблено актовий запис № 2579. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Між сторонами немає взаєморозуміння та спільних інтересів. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 листопада 2011 року, про що було зроблено актовий запис № 2579 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

02 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначила, що 03 листопада 1990 року в Лелюхівській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 9, зареєструвала шлюб з [PERSON]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони не зійшлися характерами та не знайшли спільної мови, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 листопада 1990 року в Лелюхівській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 9 (а.с. 20). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved