Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

04.07.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 04.07.2016 року до досягнення ними повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що 02.08.2008 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, останній, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, застосовував до неї фізичну силу. Стверджує, що спільного господарства з відповідачем не ведуть, проживають окремо. Зазначає також, що з моменту припинення стосунків з відповідачем, останній коштів на утримання не дає. Відповідач подав до суду заяву від 15.08.2016 року, у якій зазначив, що кошти, які просить стягувати позивач на свою користь на утримання синів в твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно для нього непосильно, так як ніде не працює, можливості виїхати за кордон на заробітки немає, оскільки проживає з матір'ю, у якої поставлений діагноз «спинна грижа», остання потребує сторонньої допомоги та матеріальної підтримки. З урахуванням наведеного просить шлюб з позивачем розірвати та стягувати з нього аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у мінімальному розмірі. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що кошти на утримання дітей надавав позивачеві, однак такі були витрачені останньою на себе, а не на утримання дітей. Підтримав доводи, викладені у своїй заяві від 15.08.2016 року. Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 року. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, втратили один до одного почуття любові та поваги, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Діти проживають з позивачем та фактично перебувають на її утриманні, так як відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не дає. Водночас судом враховано пояснення відповідача з приводу свого не працевлаштування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги те, що позивач сама утримує синів [PERSON] та [PERSON], однак самостійно не може повноцінно утримувати дітей, оскільки несе інші витрати пов'язані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, а також те, що суд немає достатніх доказів офіційного працевлаштування відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання малолітніх синів аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов задовольняється частково в межах, зазначених вище.

Outcome: partial