Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

03 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона з 25 жовтня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались, у зв'язку з чим шлюб було розірвано у судовому порядку рішенням суду від 04 липня 2016 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею. Її мати - [PERSON], яка є рідною бабусею їхньої з відповідачем доньки, проживає в Італії. На даний час мама запрошує її з дітьми у гості на відпочинок та оздоровлення. Оскільки діючим законодавством встановлена необхідність наявності нотаріальної згоди другого з батьків, вона звернулася до відповідача для вирішення даного питання, проте він її вимоги ігнорує, а після цього і взагалі перестав виходити на зв'язок. Таким чином, на даний час вона позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду батька на вивіз доньки за межі України. Вважає, що відпочинок буде корисним для доньки, враховуючи ситуацію, яка склалася в регіоні у зв'язку з проведенням АТО. Крім того, у її матері є всі належні умови для відпочинку. Тому вона має намір здійснити єдиноразову поїздку з малолітньою донькою Анітою на оздоровлення та відпочинок до матері в Італію у період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року, що буде відповідати інтересам насамперед її доньки, враховуючи екологічну ситуацію в місті. Просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], за межі України без згоди і супроводу її батька, [PERSON], до Італії, на період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечувала. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання також не з'явилася, надіславши на адресу суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Чавдар І.В., діюча на підставі довіреності, до суду не з'явилася, надіславши письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглядати справу без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] з 25 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя № 265/2111/16-ц від 04 липня 2016 року, що набрало законної чинності 19 серпня 2016 року Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO], в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до змісту ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України. Згідно ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Як вбачається з закордонного паспорту позивача [PERSON], остання неодноразово виїжджала за межі України до Італії, у тому числі зі старшою донькою, [PERSON], 25 січня 2002 року, та поверталась до України, про що свідчать нотаріально посвідчені згоди її батька, [PERSON], на виїзд дитини за кордон від 26 липня 2012 року, 31 липня 2012 року та від 26 серпня 2014 року. Оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини за кордон до родичів, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл [PERSON] на виїзд її доньки, [PERSON], за межі України до Італії в її супроводі, без згоди батька на період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Outcome: approved