Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

03 квітня 2017 року позивачі звернулися до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою 33 в будинку 5 корпус 3 по вулиці 9 Травня в місті Маріуполі. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що їм на праві приватної спільної часткової власності належить квартира № 33 в будинку № 5 корпус № 3 по вулиці 9 Травня в місті Маріуполі, на підставі свідоцтва про право власності від 10 березня 2009 року, виданого Управлінням міського майна. Відповідач [PERSON] колишній чоловік [PERSON] та батько [PERSON], який з січня 2015 року виїхав з квартири і з зазначеного часу в ній не проживає, точне місцезнаходження відповідача їм невідоме. Посилаючись на ст.. 405 Цивільного Кодексу України, просять визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивачі до зали судового засідання не прибули, надавши заяву, в якій просять розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не прибув, судова повістка надсилалась за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи, ОСББ «Травневий-5», до зали судових засідань не прибув. Судова повістка про виклик його до суду надсилалася рекомендованою поштою, однак конверт був повернутий суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин, зважаючи на наявність згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 03 липня 1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2016 року розірвано. Рішення набрало чинності 03 січня 2017 року. Також встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] та позивача [PERSON] Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 10 березня 2009 року належить квартира № 33 в будинку № 5 корпус № 3 по вулиці 9 Травня в місті Маріуполі. Відповідно до ст.ст. 317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами\~ст. 150 ЖК України,\~ст. 383 ЦК України\~громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та\~проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями ст. ст.\~319,\~391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким\~майном. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті\~405 ЦК. Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже в аспекті ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. З акту № 9, складеного 02 квітня 2017 року сусідами [PERSON], [PERSON], що проживають [INFO] корпус № 3 по вулиці 9 Травня місті Маріуполі, вбачається, що [PERSON], у квартирі 33 будинку 5 корпус 3 по вулиці 9 травня в місті Маріуполі не проживає з січня 2015 року. Відповідач у судове засідання не зявився, тим самим не побажавши реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування відсутності підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки. Отже, враховуючи, що відповідач, будучи членом сімї позивачів, понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири № 33 в будинку № 5 корпус № 3 по вулиці 9 Травня в місті Маріуполі. На підставі наведеного,

Outcome: approved