Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

02 липня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 05.07.2018 року позовна заява залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст.. 175, 177 ЦПК України. Ухвалою від 05.09.2018 року відкрито провадження по справі та призначено проведення підготовчого засідання. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22 липня 2000 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини остаточно припинені, сторони проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливе, спільне господарство не ведеться. На підставі цього Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 22 липня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 493. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій позов визнала у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 22 липня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], уродженцем міста Харкова, громадянином України та [PERSON], [INFO], уродженкою м. Дніпропетровська, громадянкою України, актовий запис №493. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред'явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Таким чином, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов пред'явлено належною особою, тоді як наявність причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не була встановлена. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу місця проживання дитини та розподілу спільного майна подружжя немає. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка не виявила бажання змінювати прізвище, тож суд залишає позивачці шлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 110- 112 СК України,

Outcome: approved