Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

02.12.2020 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 18.11.2020 року за місцем роботи АТ «Мотор Січ» їй було повідомлено, що на підприємство надійшов виконавчий лист про стягнення грошових коштів, які будуть утримуватися із заробітної плати. Цього ж дня, з «Єдиного реєстру боржників» позивач отримала інформацію, що відносно неї відкрито виконавчого провадження № 63420675. Після чого, її представником був здійснений адвокатський запит до приватного виконавця Клітченко О.А. та отримано письмову відповідь № 69079 від 25.11.2020 року. З відповіді остання дізналась, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Клітченко О.А. перебуває виконавче провадження № 63420675 з примусового виконання виконавчого напису № 26965 від 08.09.2020 року, виданого приватним нотаріусом ЖМНО Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 12040,91 грн. З копії заяви представника ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про примусове виконання рішення вбачається, що представник відповідача просить відкрити виконавче провадження за місцем проживання (перебування) боржника, а саме: [ADDRESS] , де позивач ніколи не мешкала та не була зареєстрована. Зазначає, що відповідно до оспорюваного виконавчого напису ТОВ «ФК «Аланд» нібито отримало право вимоги її заборгованості у ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року, а ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ», в свою чергу, отримало право вимоги моєї заборгованості у ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 379-К від 13.04.2018 року. Також приватний виконавець Клітченко О.П. надала заяву № 005-07045-130813 від 13.08.2013р. на укладення Договору про відкриття поточного рахунку з відкриттям платіжної картки та встановлення кредитного ліміту 18100 грн., в якій нібито міститься її підпис. Приватний виконавець Клітченко О.П. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2020 року по стягненню з позивача 12040,91 грн., а також стягнення з неї 1204,09 грн. основної винагороди приватного виконавця. Тобто, загальна сума стягнення складає 13 245 грн. У позовній заяві, позивач зазначає, що у 2013 році в неї дійсно були договірні відносити із ПАТ «Дельта Банк», однак остання сплатила у повному обсязі всі борги та виконала всі свої зобов`язання. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки жодних невиконаних зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк» чи перед ТОВ «ФК «Аланд» не має. Жодних договорів безпосередньо з відповідачем позивач не укладала та кредитних коштів від нього не отримувала, письмової вимоги про погашення боргу їй ніхто не надсилав. Окрім того, позивачу нічого не відомо і про будь-які договори про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Сума заборгованості не є безспірною, а нотаріус допустив поверхневий підхід до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису. Посилаючись на ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 26965, вчинений 08.09.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гораєм О.С.; стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 04.12.2020 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 27.01.2021 р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2020 року заяву позивача про забезпечення позову - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 08 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого у реєстрі за № 26965, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості в розмірі 12040,91 грн., винагороди приватного виконавця у розмірі 1204,09 грн. по виконавчому провадженню ВП № 63420675. 27.01.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 29.03.2021 р. на підставі заяви представника позивача про відкладення підготовчого засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2021 року клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» належним чином завірені копії кредитних договорів, договорів відступлення права вимоги, письмових вимог на адресу [PERSON] про погашення боргу, а також від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 08.09.2020 року, який зареєстровано в реєстрі за № 26965, про стягнення заборгованості з [PERSON] .. Зазначеними особами, вказану ухвалу суду не було виконано, про причини неможливість подати витребовувані докази суду не повідомлено. 29.03.2021 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 05.05.2021 р. 05.05.2021 р. судове засідання відкладене на 02.08.2021р. через зайнятість судді в іншому провадженні. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності сторони узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, пояснень по суті позову не подавали. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності третіх осіб. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до відповідь №69079 від 25.11.2020 р. приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., наданої на виконання адвокатського запиту, позивачу надано копію виконавчого напису № 26965 від 08.09.2020 року виданого приватним нотаріусом ЖМНО Гораем О.С., копію заяви стягувана про примусове виконання рішення, копію платіжного доручення про сплату авансового внеску, копію довіреності представника стягувача, копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 63420675 від 27.10.2020 року. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С., вчинено виконавчий напис № 26965 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відступило право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 379/К від 13.04.2018 року, відступило право вимоги за Договором № 005-07045-130813 від 13.08.2013р. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 р. Сума заборгованості складає 11540,91 грн., а також 500 грн. за вчинення виконавчого напису, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с.27). Постановою приватного виконавця округу м. Києва Клітченко О.А. від 27.10.2020 року відкрито виконавче провадження за №63420675 стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 12040,91 гривень (а.с.20). Окрім того, судом встановлено, що 13 серпня 2013 року [PERSON] було підписано заяву №005-07045-130813, відповідно до якої між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальнику було відкрито рахунок № [NUMBER] та надано кредит в розмірі 18000,00 грн. строком на 364 календарних дні (а.с.26). Проте, відступлення права вимоги відповідачу на підставі договору право вимоги заборгованості у ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року, та отримання ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ», право вимоги заборгованості у ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 379-К від 13.04.2018 року, належними та допустимими доказами у справі не підтверджено, тому згідно з ч.2,3 ст.77 ЦПК України належність цих конкретних доказів для підтвердження вимог або заперечень не обґрунтована сторонами у справі. Окрім того, позивачем надано копії квитанцій (а.с.29,30,31,32,33,34,35,36,37,38), відповідно до яких кошти були зараховані на картковий рахунок № [NUMBER] за кредитним договором № 005-07045-130813 від 13.08.2013 р.. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Ст.87 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом п.п.3.1.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-16цс15, на повернення боргів(кредитів) у банків є три роки у всіх спорах з боржниками буде застосовуватися тільки цей термін позовної давності, якщо особа не поставила свій підпис під документом з його продовженням. Документу про продовження терміну позовної давності укладеного між сторонами, суду не надано. Відповідно до ст.89 ЗУ «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ віж 29.06.1999 р. № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 08.09.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 08.09.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 88, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, адже як вбачається з матеріалів справи, заборгованість позивачем сплачувалась, що підтверджується наданими копіями квитанціям. Крім того, приймаючи до уваги той факт, що відсутні підтвердження надсилання письмової вимоги (повідомлення) про існування заборгованості та не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Суд окремо наголошує, що зі змісту виконавчого напису не вбачається повного переліку документів, наданих стягувачем приватному нотаріусу для вчинення нотаріальної дії. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за розгляд судом заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн. та за розгляд позовної заяви 840,80 грн. на загальну суму 1261,20 грн., Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 19.11.2020 р. між позивачем [PERSON] і адвокатом Шумським І.В. укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги, на підтвердження чого надано витяг з вказаного договору (а.с.59). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, з тих підстав, що до матеріалів позовної заяви не долучено позивачем та/або його представником жодних документів на підтвердження понесення вказаних судових витрат.

Outcome: approved