Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

03 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі у вказаному житловому приміщенні не проживають більше одного року і втратили право на користування ним. Позивач в судове засідання не з'явився, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовні заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку від 25 лютого 2014 року № 285 відповідачі зареєстровані в спірному житловому будинку (а.с.4). В спірному житловому будинку відповідачі не проживають з 2010 року і по теперішній час, не користуються даним житловим приміщенням, що об'єктивно підтверджується актом про непроживання (а.с.5). Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім'ї власника. Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина. Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім'ї власника. Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми). Враховуючі викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт не проживання відповідачів в спірному будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення.

Outcome: approved