Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про припинення права власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 1990 року проживає в будинку по [ADDRESS]. 3/5 частини цього будинку належали на праві приватної власності [PERSON], а 2/5 - [PERSON]. У зв»язку з розширенням заводу поліграфічних машин у м.Ходорові виконком Жидачівської районної ради народних депутатів у 1986 році прийняв рішення про знесення ряду індивідуальних будинків, які прилягали до території заводу, серед яких був і будинок по [ADDRESS], забравши будинок, виділив [PERSON] 2-х кімнатну квартиру, а її дочці із сім»єю 3-х кімнатну квартиру, а також виплатив [PERSON] грошову компенсацію згідно закону. [PERSON] із чоловіком та її дочка із сім»єю виселилися із будинку і поселилися у виділені їм квартири. [PERSON] завод також виділив квартиру та виплатив грошову компенсацію, а весь будинок перейшов на баланс заводу. В зв»язку з цим вважає, що відповідачі незаконно володіють вказаним будинком, а тому просить вирішити питання про припинення права власності [PERSON] на 3/5 частини будинку, а [PERSON] на 2/5 частини будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду заявила, що правових підстав для припинення її права власності на 3/5 частини будинку по [ADDRESS] немає. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, суду заявили, що правових підстав для припинення права власності [PERSON] на 2/5 частини будинку по [ADDRESS] немає. В судовому засіданні, у якому приймав участь, представник 3-ої особи - Ходорівської міської ради [PERSON] суду заявив, що підстав для задоволення позовних вимог позивача немає. В судове засідання представник 3-ої особи ВАТ «Ходорівполіграфмаш» не з»явився. Заслухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши та оцінивши матеріали справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав, це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушення. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що в зв»язку з розширенням Ходорівського заводу поліграфічних машин виконком Жидачівської районної ради народних депутатів рішенням № 340 від 30.09.1986 року затвердив пропозиції Ходорівського заводу поліграфічних машин про знесення ряду індивідуальних будинків, які прилягали до території заводу, серед яких був і будинок по [ADDRESS], (колишня назва [ADDRESS]), який належав на праві спільної часткової приватної власності [PERSON](3/5 частини) та [PERSON](2/5 частини). В силу ряду обставин Ходорівський завод поліграфічних машин так і не розпочав освоювати нові території та розширювати виробництво, а спірний будинок не було демонтовано. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] залишилася власниками будинку, хоча їм була виділена відповідна компенсація за відселення. В даний час Ходорівський завод поліграфічних машин(ВАТ «Ходорівполіграфмаш») припинив виробничу діяльність. Рішенням профспілкового комітету Ходорівського заводу поліграфічних машин №8 від 13 травня 1990 р. позивачу [PERSON] надано дозвіл на вселення в кімнату площею 48 кв.м. житлового будинку № 22 по вул. Комсомольській (тепер Стрілецькій) у м. Ходорові. Рішенням виконкому Ходорівської міської ради народних депутатів № 59 від 14 лютого 1992 року дано дозвіл сім»ї [PERSON] прописатись у будинку [ADDRESS], де вони по даний час проживають. Згідно витягу з державної реєстрації прав комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 2/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності [PERSON], а згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності [PERSON]. Твердження позивача, що реєстрація прав власності проведена незаконно, не підтверджена будь якими доказами. На даний час відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку по [ADDRESS]. Статтею 346 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачені підстави припинення права власності. Так, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 ч.1, ч. 4 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. В судовому засіданні позивачем не надано суду будь яких правових підстав для припинення прав власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 11,346 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України,

Outcome: dismissed