overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

02.08.2013 р. [PERSON], заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради, звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON], встановлення над нею опіки та призначення його опікуном. В обґрунтування заяви посилався на ті обставини, що [PERSON] є його мамою. На психічне захворювання хворіє з 1997 року та з того часу перебуває на обліку в Харківському МПНД № 3. Вважає, що внаслідок своєї хвороби, вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому просив визнати [PERSON] недієздатною. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2013 р. справа прийнята до провадження. Ухвалою суду від 06 грудня 2013 р. залучено до участі в розгляді справи в якості заінтересованої особи - Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Харківської міської ради. В судовому засіданні заявник підтримав заяву, посилаючись на вищенаведене, та просив її задовольнити. Також зазначив, що стосовно [PERSON] не проведена стаціонарна судово-психіатрична експертиза, призначена ухвалою суду, оскільки хвора відмовляється залишатися у лікарні. Опікунська рада Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради направила суду заяву, в якій просили розглядати справу без представника управління. Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвалою суду від 06 грудня 2013 р. по справі призначена судово-психіатрична експертиза, провадження якої доручено 18 відділенню судово-психіатричної експертизи ХОКПЛ № 3. 26 лютого 2014 р. до суду надійшов Акт судово-психіатричного експерта № 68 від 28.01.2014 р., згідно з яким [PERSON] потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Ухвалою суду від 04 березня 2014 р. по справі призначена стаціонарна судово-психіатрична експертиза, провадження якої доручено 18 відділенню судово-психіатричної експертизи ХОКПЛ № 3. 19 травня 2014 р. відділення судово-психіатричної експертизи ХОКПЛ № 3 повернуло цивільну справу за заявою [PERSON] без виконання, оскільки [PERSON] в відділення не доставлена (а.с.44). Таким чином, суду не надано належних доказів для визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки, призначення [PERSON] опікуном і в задоволенні заяви суд відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

02.08. 2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] У судове засідання позивач не з'явився, про дату судового засідання повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про слухання справи без його участі, позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату судового засідання повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату судового засідання повідомлялася належним чином: 27.11.2013 року [PERSON] особисто в залі суду отримала повістку про виклик на судове засідання, яке відбулося 12.12.2013 року, про що свідчить її особистий підпис на розписці, що наявна у матеріалах справи; про дату судового засідання, яке відбулося 06.02.2014 року, [PERSON] повідомлялася шляхом направлення їй повістки про виклик до суду засобами поштового зв'язку за останнім відомим місцем реєстрації та за адресою, яку вона повідомила суду як місце свого фактичного проживання. Підтвердженням викладених обставин є наявні в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення [PERSON] повістки про виклик до суду за останнім відомим місцем її реєстрації, а також конверт з вкладенням за адресою її фактичного проживання, який повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Письмово про причини неявки [PERSON] суд не повідомляла, заперечень на адресу суду не направила. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги положення ст. 74 ЦПК України, суд має законні підстави вважати, що відповідач [PERSON] була повідомлена про розгляд справи належним чином, що не перешкоджає її подальшому розгляду. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружились 02.11.02 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений актовий запис № 934; місцем реєстрації шлюбу є Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2011 року. Причинами розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння та довіри; різні погляди на життя та обов'язки подружжя; спільне господарство сторонами не ведеться; відповідач вже більше року проживає з іншим чоловіком. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

02.08.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22234,82 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 13.01.2006 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 30.06.2013 року становить 22234,82 грн. і складається з наступних сум: 3907,94 грн. - заборгованість за кредитом, 16791,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов кредитного договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1034,99 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 229,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 13.01.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.7-11. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 22234,82 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 3907,94 грн. - заборгованість за кредитом, 16791,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов кредитного договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1034,99 грн. - штраф (процентна складова), - а.с.4-6. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 22234,82 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 229,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

02.08.2013 року Сосницьким районним судом Чернігівської області прийнято рішення у цивільній справі №745/415/13-ц за позовом Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області до [PERSON] про відшкодування вартості навчання. Ухвалюючи вказане рішення, суд неповністю вирішив питання про судові витрати. Для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання, в яке не з'явились особи, які приймають участь у справі, про час та місце повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідачка, відносно якої до суду надійшло повідомлення про невручення їй повістки через закінчення терміну зберігання, вважається належним чином повідомленою про час та місце судового засідання. Вирішуючи спір в даній цивільній справі суд стягнув з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 173 грн. 07 коп. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставки судового збору встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у 2013 році становило 229,40 грн., то суд має стягнути додатково з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 56,33 грн. Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

02.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, в якій посилаючись на те, що у звязку з переїздом на інше постійне місце проживання відповідач [PERSON] з 2010 року не проживає в буд. №27, який розташований по вул. Сільська смт. Казанка Миколаївської області, просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у буд. №27, розташованого по вул. Сільська в смт. Казанка Миколаївської області. У судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судового повідомлення, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. З копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO] вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO]. З 2010 року [PERSON] у будинку №27, який розташований по вулиці Сільська в смт. Казанка Миколаївської області, не проживає, що підтверджується актом депутата Казанківської селищної ради Миколаївської області від 07.08.2015 року. На підставі мирової угоди затвердженої ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.04.1991 року позивач [PERSON] є власницею житлового будинку №27, розташованого по вулиці Сільська в смт. Казанка Миколаївської області. З реєстраційного посвідчення виданого Казанківським бюро технічної інвентаризації вбачається, що житловий будинок №27 розташований по вулиці Сільська в смт. Казанка в цілому зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі мирової угоди затвердженої ухвалою Новобузького районного суду від 22.04.1991 року, та записаний в реєстрову книгу №15 за реєстровим №2848 від 27.10.1998 року. Згідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту договір найму вважається розірваним з дня вибуття. Жиле приміщення зберігається за наймачем протягом шести місяців, що видно зі ст.71 ЖК України, тому відповідач [PERSON] втратив право на житлову площу в будинку, що належить [PERSON] внаслідок відсутності понад встановлені строки. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, понесені нею у зв'язку з розглядом справи в розмірі 243 грн. 60 коп.\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

02.08.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилавється на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинилися у вересні 2015 року, у звязку із тим, що між сторонами немає взаємопорозуміння у вирішенні питання введеня домашнього господарства, вихованя дітей та розподілу витрат на вказані цілі. В своїй заяві позивачка зазначає, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав. Оскільки причини неявки відповідача визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 04.09.2004 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, за актовим записом № 233 (а.с. 3). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Так, у своїй заяві позивач зазначає про відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, у звязку із чим з вересня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

02.08.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач постійно вчиняв сварки. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 02.06.2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 128. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Так, в своїй заяві позивач зазначає про те, що шлюбне життя не склалося через постійні сварки, через що шлюбні відносини фактично припинені. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

02.08.2016 позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій вказав, що 23.11.1991 року він уклав шлюб з [PERSON], [INFO]. Від спільного життя неповнолітніх дітей подружжя не має. Шлюбні відносини між подружжям припинились з 2014 року з причин різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, після чого у подружжя виникали постійні сварки. З 2014 року подружжя проживає окремо. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачкою позивач вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. 05 вересня 2016 року Запорізьким районним судом запорізької області, за заявою відповідачки, було надано подружжю строк на примирення строком 3 (три) місяця. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти винесення рішення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 23 листопада 1991 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЖС № 434392 від 23 листопада 1991 року, виданого виконавчим комітетом Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, відповідно 23 листопада 1991 року зроблено актовий запис № 32. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

02.08.2016 позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 04.06.2010 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, дітей від якого вони не мають. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, вони не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна не має, примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в установлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін, в заочному порядку і винести рішення відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04.06.2010 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 04.06.2010 зроблено відповідний актовий запис за номером 622, що вбачається із свідоцтва про шлюб виданого Солом'янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києв, серія [NUMBER], від 04.06.2010. Як зазначила [PERSON], шлюбні відносини з [PERSON] припинені, вони окремо проживають, не ведуть спільного господарства і подальше збереження сім'ї не можливе. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем не представлено жодних доказів на спростування доводів позивача. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved