Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

03 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31 березня 1995 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, навчається та постійно проживає у м.Вроцлав, Республіки Польща. На протязі тривалого часу, а саме більше десяти років між ними були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання з 2016 року шлюбних стосунків. Відносини між ними зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, внаслідок чого вважає спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем не можливими, а тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2020 року відкрито провадження в справі та призначено її до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 02.04.2020 року, який за заявами відповідача відкладався до 09 год. 00 хв. 30.04.2020 року та 10 год. 00 хв. 14.05.2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив строк на примирення не надавати та шлюб розірвати, оскільки з відповідачем не підтримують сімейних стосунків та не спілкуються на протязі трьох останніх років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що, незважаючи на неодноразові зради чоловіка та припинення шлюбних відносин на протязі трьох останніх років, хоче зберегти сім`ю заради сина, а тому проти розірвання шлюбу заперечує. З`ясувавши думку позивача, викладену у письмовій заяві, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Як встановлено в суді, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 31 березня 1995 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №84. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 03 березня 2020 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Від шлюбу у сторін є одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, навчається та постійно проживає у м.Вроцлав, Республіки Польща. Судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалося через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя. Також, встановлено, що взаємини між ними зіпсувались, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння та на протязі трьох останніх років сімейні відносини не підтримують. Вказані обставини також визнані сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю на протязі трьох років, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу через різні погляди, розбіжності в інтересах, відсутність спілкування, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. А тому, суд роз`яснює сторонам, що шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved