Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

04.12.2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 23.08.1997 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Після укладення шлюбу вони прожили в шлюбі 20 років, відносини були нормальні. Проте на початку 2018 р. чоловік почав періодично проживати в іншому місці, перестав приходити додому, фактично ухилився від участі у житті сімї. Пізніше їй стало відомо, що чоловік почав проживати з іншою жінкою. Спроби зберегти сімю виявилися невдалими. Тому подальше збереження шлюбу вважає неможливі. Позивач просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23.08.1997 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 2. Ухвалою суду від 03.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.02.2019 р., відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву.\~ В підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася, згідно письмового клопотання просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, згідно поданої письмової заяви просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтву про одруження серії 1-БК № 001486, виданого 23.08.1997 року Козичанською сільською радою Макарівського району Київської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], одружились 23.08.1997 року, про що зроблено запис за № 2. Прізвище після одруження: чоловіка «Олексієнко», дружини «Олексієнко» (а.с. 5). Як вказала позивач та що не заперечив відповідач, після укладення шлюбу прожили в шлюбі 20 років, відносини були нормальні. Проте на початку 2018 р. чоловік почав періодично проживати в іншому місці, перестав приходити додому, фактично ухилився від участі у житті сімї. Пізніше відповідач почав проживати з іншою жінкою. Спроби зберегти сімю виявилися невдалими. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, шлюб існує формально, примирятися не бажають. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення\~мирової угоди\~до прийняття\~рішення у\~справі судом\~першої інстанції,\~відмови позивача\~від позову,\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн. (документально підтверджені а.с. 1). Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 352,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому решту 352,40 грн., згідно ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету, оскільки відповідач визнав позов. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved