Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

03.10.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що [PERSON] був укладений кредитний договір від 17.07.2009 року за № б/н, згідно якого Банк «ПриватБанк» надав кредит в розмірі 11 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, з якими [PERSON] був ознайомлений та підтвердив свою згоду та підписав дану заяву разом з умовами надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов'язання, надавши [PERSON] кредит в розмірі встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.12.1 «Умовами та правилами надання банківських послуг» під борговими зобов'язаннями сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. На підставі п. 2.1.1.12.2 в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банкові відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання банку щодо списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6. даних умов, на вимогу виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплатити винагороду банку. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Однак, [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. А тому позивачем 31.07.2017 року була направлена претензія кредитора до Галицької районної державної нотаріальної контори. 02.05.2018 року отримано відповідь з нотаріальної контори, що спадкоємцем померлого [PERSON], яка звернулася із заявою про прийняття спадщини є [PERSON]. А відтак, 15 липня 2018 року до спадкоємця, [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій з боку спадкоємця не було зроблено, вимога залишена без виконання. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 17.07.2009 року становить - 11 666,24 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається із наступного: - 2 642,27 грн. тіло кредиту, - 8 973,97 грн. нараховано процентів за користування кредитом, - 50,00 грн. нарахована пеня. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань і заборгованості не погашає, що є порушенням прав позивача. А тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11 666,24 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2018 року враховуючи предмет та підстави позову, клопотання позивача, відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою було встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання ухвали подати заяву із запереченням щодо розгляду в порядку спрощеного провадження та п'ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач [PERSON] отримала вищевказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами 26.10.2018 року, однак, станом на 19.11.2018 року відзиву на позовну заяву суду не подала, заперечення щодо розгляду в спрощеному порядку подано теж не було, будь-яких клопотань та заяв від сторони подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань щодо розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала, хоча як вбачається із поштового повідомлення про отримання документів та виклику до суду, знала про розгляд справи щодо неї. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17.07.2009 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний Договір за № б/н, згідно з яким позивач надав позичальнику кредит в розмірі 11 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.14-47). З копії заяви-анкети позичальника вбачається, що [PERSON] погодилася на умови договору кредитування (а.с.13). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак позичальник, [PERSON] помер [INFO], що видно з копії свідоцтва про смерть (а.с.50). На що банком надіслана претензія кредитора на адресу Галицької районної державної нотаріальної контори (а.с.53), а з листа нотаріуса видно, що спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] (а.с.54), якій було надіслана вимоги про сплату заборгованості (а.с.55). Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 608 ЦК України припинення зобов'язання смертю фізичної особи зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, відповідач, у випадку прийняття спадщини після смерті [PERSON] зобов'язана задовольнити вимогу кредитора АТ КБ «ПриватБанк», але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. В результаті чого, станом датуй смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 17.07.2009 року становить - 11 666,24 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається із наступного: - 2 642,27 грн. тіло кредиту, - 8 973,97 грн. нараховано процентів за користування кредитом, - 50,00 грн. нарахована пеня, що підтверджується розрахунком за кредитним договором (а.с.9-12). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.07.2009 року та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу із спадкоємця є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. (платіжні доручення, а.с.1). На підставі викладеного, відповідно 526, 527, 530, 608, 1218-1223, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: approved