Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

02 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач по справі є її рідним батьком. Її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 30 травня 1996 року. З 01 вересня 2015 року вона навчається в Національному фармацевтичному університеті міста Харкова, строк навчання до 4,5 років, та потребує матеріальної допомоги батька. Батько має можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання. У зв'язку з чим, позивач посилаючись на діюче законодавство, звертається до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь, на її утримання, так як вона продовжує навчання, у розмірі 5 000 гривень посеместрово зі всіх видів його заробітку, починаючи з січня 2016 року, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку. Позивач [PERSON] до судового засідання не прибула, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньо дочки [PERSON], у розмірі 834 гривні щомісяця, на час навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає часковому задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого 18 грудня 1998 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадського стану міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 87. Батьками було записано [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання та у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу Факт навчання позивача підтверджується довідкою Факультету ступеневої фармацевтичної освіти Національного фармацевтичного університету № 447 від 01 вересня 2015 року, де зазначено, що [PERSON] дійсно є студентом першого курсу, за спеціальністю «Фармація», термін навчання 4,5 років. Згідно з частини 1 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України). З аналізу змісту ст. 198 СК України суд приходить до висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). За таких обставин, враховуючи, що позивач [PERSON], яка досягла повноліття, продовжує навчання, її вік є меншим ніж 23 роки, вона має потребу в матеріальній допомозі, яку відповідач [PERSON] має змогу надавати зі всіх видів заробітку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Однак, задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що Сімейним законодавством не передбачена посеместрова виплата аліментів на утримання дитини на час навчання, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідач аліментів у розмірі 834 гривень щомісяця, на утримання позивача на час навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню в дохід держави витрати з оплати судового збору. На підставі ст.ст. 182, 183, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial