Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

04.01.2018 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму збитків в порядку суброгації в розмірі 27520, 45 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.09.2016 р. з вини відповідача в м. Києві по вул. Саксаганського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні ушкодження. На момент ДТП між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 81382а6ко від 08.06.2016 р., на виконання вимог якого позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 27520,45 грн., які просить позивач стягнути з відповідача в порядку регресу. Ухвалою судді від 22.01.2018 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій останній просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому в силу вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом достовірно встановлено, що 24.09.2016 р. о 00 год. 07 хв. в м. Києві по вул. Саксаганського, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , в супереч вимогам п.13.1,12.1. ПДР України, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Факт вчинення ДТП також підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 20.10.2016 р. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2016 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. З огляду договору добровільного страхування наземного транспорту № 81382а6ко від 08.06.2016 р. вбачається, що автомобіль «Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] , належним [PERSON] , належний відповідачу був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування». 29.09.2016 р. [PERSON] було подано до позивача повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. З огляду доказів, доданих до матеріалів справи вбачається, що позивач визнав вказану подію страховим випадком. На замовлення позивача ФОП [PERSON] 07.11.2016 р. було здійснено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Suzuki», державний номерний знак [NUMBER] зі змісту якого встановлено, що матеріальний збиток становить 33104,75 грн. станом на 24.09.2016 р. становить 33104,75 грн. Згідно рахунку - фактури № 1023237 РФ від 0310.2016 р. вартість відновлювального ремонту становить 29524,75 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи (2004,30 грн.) становить 27520,45 грн. та була виплачена [PERSON] згідно платіжного доручення № 272878 від 05.10.2016 р. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Правовідносини, що виникли між сторонами носять характер суброгації та регулюються положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 у п. 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Враховуючи, що на підставі зібраних по справі доказів встановлено те, що ТДП в якій пошкоджено автомобіль належний потерпілому сталася з вини відповідача, позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування за укладеним з відповідачем договором добровільного страхування наземного транспорту, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика понесені ним витрати, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди в межах суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 1600,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved