Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

03.04.2015 року Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3 (далі - КЗОЗ ОПТД № 3) звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа - [PERSON], в якій вказано, що у [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], погіршення самопочуття стало відмічатися ще в 2013 році, але за медичною допомогою та консультацією до медичних установ він не звертався, оскільки, в цей період зловживав алкогольними напоями, вів антисоціальний спосіб життя. Лише 27.06.2014 року звернувся за консультацією до лікаря загальної практики сімейної медицини, який і виявив зміни в легенях (великий обсяг полостей розпаду в легенях). Для додаткового обстеження його було направлено до лікаря-фтизіатра Комунального закладу охорони здоров'я «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3». 02.07.2014 року [PERSON] госпіталізований до ОПТД № 3, де він перебуває і по теперішній час. 08.07.2014 року хворому встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз легень (ВДТБ) інфільтративний. 13.03.2015 року [PERSON] за висновками МСЕК визнано інвалідом ІІ групи. Перебуваючи в стаціонарному відділенні ОПТД № 3 хворий систематично порушує режим медичного закладу, вимоги медиків не виконує, зловживає алкогольними напоями, від прийому протитуберкульозних препаратів неодноразово відмовлявся, перериває лікування з власної ініціативи. 07.08.2014 року [PERSON] консультований лікарем - наркологом, яким встановлено, що хворий зловживає алкогольними напоями, тобто, у хворого встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм (F 10.02). У зв'язку з чим, лікар - нарколог попередив хворого про примусове лікування. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворого, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 28.03.2015 року за № 16 [PERSON] має основний діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень (ВДТБ) інфільтративний. У зв'язку з чим він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу та алкоголізму в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці. Отже, враховуючи вищенаведене КЗОЗ ОПТД № 3 просив госпіталізувати [PERSON], [INFO], до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці для примусового лікування заразної форми туберкульозу та алкоголізму. Представник заявника Сергієнко С.М. у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій на задоволенні вимог наполягала в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності та відсутності [PERSON], оскільки він є хворим та створює загрозу розповсюдження туберкульозу. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК ОПТД № 3 від 28.03.2015 року № 16 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень (інфільтративний). Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм (F10.26) та гиперметропія слабкої ступені обох очей. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в умовах стаціонару в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці /а.с. 4/. Наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу, хронічний алкоголізм, порушення умов перебування в ОПТД № 3 та режиму лікування [PERSON] підтверджується випискою з його історії хвороби № 113, випискою епікриз з амбулаторної карти хворого № 076689, копією довідки нарколога від 07.08.2014 року та копіями доповідних, з яких вбачається, що хворий постійно залишає медичний заклад, ліки не приймає /а.с. 5-6, 7-8, 9/. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, зловживає алкоголем, ухиляється від лікування, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 і постановлення рішення про примусову госпіталізацію хворого до Обласної психіатричної лікарні № 1 для примусового лікування строком на три місяці.

Outcome: approved