Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

03.02.2017 року позивач звернулася до суду із відповідною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь індексацію аліментів, присуджених за рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2013 року, за період з 22.11.2013 року до 31.12.2016 року у розмірі 12165,15 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що індексація аліментів прямо передбачена ст. 184 Сімейного кодексу України, однак державні виконавці, які здійснювали виконавче провадження та роботодавець відповідача щодо стягнення за виконавчим листом з відповідача такі суми не нараховують, оскільки до останнього часу у законодавстві не був прописаний механізм такого стягнення. Гроші, присудженні за рішенням суду за час з моменту початку стягнення втратили частину своєї купівельної спроможності, а тому саме індексація є тією підставою, яка повинна, на думку позивача, компенсувати їй втрати від обезцінення національної валюти України. Таке стягнення повинно бути проведено з відповідача відповідно до діючого на даний час законодавства. Розрахунок заборгованості по індексації позивач провела самостійно, оскільки дані щодо інфляції є відкритими державною службою статистики України, а порядок нарахування індексації прямо передбачений нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та у заяві про усунення недоліків позовної заяви від 17.02.2017 року (а.с.2-3, 19-23), додавши, що відповідач, окрім іншого, належним чином не виконує зобовязання щодо сплати поточних аліментних зобовязань. Відповідач проти позову заперечив, надавши письмові заперечення, в яких послався на те, що індексація проводиться відповідним державним виконавцем, а тому підстав для задоволення позову немає (а.с.40). Додатково через канцелярію суду 07.04.2017 року подав заяву про долучення до матеріалів справи довідки про його доходу за останні 6 місяців (жовтень 2016 року березень 2017 року) з місця праці та копію свідоцтва про народження у нього дитини [PERSON], [INFO], що просив врахувати при розгляді справи по суті (а.с.41-43). У судовому засіданні з вказаних вимог заперечив проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши надані суду докази разом з діючим на даний час законодавством, суд приходить до думки, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №230151, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 28.01.2011 року (актовий запис №25)(а.с.10). На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області №632/3648/13-ц, провадження №2/632/1229/13 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 22.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа, наданого позивачем по справі (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В даному випадку спеціальним законом для застосування вказаної норми, є [PERSON] України «Про індексацію грошових доходів населення», який до 12.06.2016 року не містив норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року, який набрав чинності 12.06.2016 року. Таким чином, до 12.06.2016 року частина 2 ст.184 СК України не могла бути реалізована, оскільки не мала механізмів реалізації у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення», у звязку з чим державні виконавці та роботодавці по всій Україні такого розрахунку не робили. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 10-4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» в редакції постанови Кабінету Міністрів України №836 від 16.11.2016 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (яка і доповнила первинну постанову пунктом 10-4), встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти; для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 р., обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» (тобто з 12.06.2016 року); при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів. Таким чином, вимоги позивача суперечать діючому законодавству до періоду 11.06.2016 року, а за період з 12.06.2016 року до 31.12.2016 року індексація грошових доходів населення, зокрема і аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, не повинна була бути проведена, оскільки відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, а обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. За період з 13.06.2016 року до 31.12.2016 року індекс споживчих чин жодного разу не перевищив поріг індексації у розмірі 103%, а тому індексація у вказаний період не може бути нарахована та проведена. Посилання позивача на постанову Верховного суду України по справі №6-113 цс13 від 06.11.2013 року суд до уваги не приймає та відходить від вказаної правової позиції, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. На час постановлення відповідного правового висновку не були внесенні відповідні зміни до законодавства, які відбулися 17.05.2016 року на законодавчому рівні та 16.11.2016 року на підзаконному рівні (постанова КМУ). [PERSON] України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року не визнаний неконституційним Конституційним судом України, а постанова Кабінету Міністрів України №836 від 16.11.2016 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» не скасована в судовому порядку (адміністративне судочинство) та продовжують свою дію. При чому вказані нормативні акти дали чітке регулювання відносин до 12.06.2016 року та після цієї дати, чого не було раніше і про що не знав та не міг знати Верховний суд України при розгляді справи №6-113 цс13. Таким чином, вказаний висновок можна було застосувати до виниклих між сторонами правовідносин до червня 2016 року, після чого він втратив свою актуальність, оскільки суперечить нормативно-правовим актам, а за своєю юридичною силою до визнання таких нормативних актів неконституційним (щодо закону) або скасування (щодо постанови Кабінету Міністрів України) він є другорядним та застосуванню в теперішніх реаліях не підлягає. Окремо суд зазначає, що позивач не позбавлена з метою захисту прав спільної з відповідачем дитини звернутися до суду або із заявою про зміну порядку стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, враховуючи, що відповідач на даний час працює, або з позовом про стягнення з відповідача пені (неустойки) при несплаті аліментів, а також може контролювати державного виконавця або роботодавця відповідача щодо необхідності індексації розміру аліментів, якщо поріг індексації перевищить 103% у місячному розрізі та така індексація не буде нарахована за місцем праці відповідача або державним виконавцем в разі, якщо відповідач не буде в цей час ніде працювати. Питання заборгованості по аліментам до даного предмету спору відношення не має. Доводи відповідача суд до уваги не приймає, оскільки вони жодного відношення до предмету спору не мають, а носять виключно інформативний характер, що не може враховуватися судом при розгляді по суті даної справи. Судові витрати відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а її позовні вимоги суд залишає без задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed