overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менші ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позов мотивовано тим, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2012 року Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. З огляду на ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини:сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні у позивача. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для утримання дитини, свого самостійного утримання, оскільки позивач на даний час не працює. Відповідач є працездатним, працює машиністом підземних установок ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». В досудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо способу та порядку утримання дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем уклали шлюб 04 жовтня 2012 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач мешкає окремо, добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Додатково зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 12), копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 11), довідку про склад сім'ї (а.с. 10), довідку про доходи [PERSON] (а.с. 3), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін є дитина [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча фізично здоровий, має мінливі доходи. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 10 березня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів-Подільському Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №44. Від шлюбу у сторін народилися дитина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходяться малолітня дитина та яка не працює, матеріальне становище відповідача, який має мінливі доходи, фізично здоровий, позов визнав повністю, та вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить присудити кошти (аліменти) на утримання дітей - доньки [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) та стягувати їх із [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж мінімальний розмір аліментів на кожну дитину, починаючи із дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. З часу розірвання шлюбу відповідач проживає окремо від сім'ї. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти потребують матеріальних витрат на належне харчування, на одяг, на іграшки та оздоровчий відпочинок. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] (а.с.6) та [INFO] донька - [PERSON] (а.с.7). Діти проживають разом з позивачкою. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини визначено статтею 84 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

03 березня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янськ Слов'янського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 159. Зазначає, що від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна та про місце проживання дитини між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалась та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишивши її прізвище після розлучення без змін. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 09 червня 2012 року. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2012 року. Спору про розподіл майна - немає. Спору про розподіл майна - немає. Спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

03 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1955 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.03.2015 р. о 23 год. 06 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.03.2015 р. о 23 год. 06 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотаковим лікарні КЗ «ДСШМД» ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт формальний, не завжди по суті, роздратований, агресивний, висловлює маячні ідеї відносин. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON]до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

03 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1986 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.03.2015р. о 02 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.03.2015р. о 02 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий психомоторно збуджений, агресивний, до чогось прислуховується, озирається, висловлює маячні ідеї отруєння, переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

03березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1987 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS].. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давла, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 02.03.2015р. о 12 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради без направлення, згідно заяви матері. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, кричить, вимагає повернути їй подарунок від [PERSON], мислення непослідовне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

03 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 квітня 2012 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 119 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 28 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 119 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

03 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він з відповідачкою 14 лютого 1998 року зареєстрували шлюб в Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області. Від шлюбу маю доньку [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року разом фактично не проживають. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, спору про розділ майна, що є їх спільною власністю, та місце проживання дитини не мають. У судове засідання відповідачка [PERSON] з'явилась та пояснила, що вона повністю визнає позовні вимоги позивача та просить розірвати їх шлюб, бо вона не згідна на примирення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER], виданого Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 80. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved