Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

02 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 вересня 2014 року [PERSON] взяла в неї в борг 1500 доларів США. Даний факт підтверджується розпискою, власноручно написаною [PERSON], яка датується 15 вересня 2014 року. Зазначену суму коштів [PERSON] зобов'язалася повернути в строк до 25 грудня 2014 року, однак станом на день звернення до суду [PERSON] їй грошей не повернула. Станом на 03.04.2015 року 100 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ становить 2350,9492 грн. Таким чином 1500 доларів США становить - 35 264,23 грн. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг у сумі 35 264,23 гривень та судові витрати в справі в розмірі 352,64 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно із ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 15 вересня 2014 року на підставі укладення усного договору позики позивач [PERSON] надала відповідачу [PERSON] грошові кошти в борг в сумі 1500 (доларів США). Також судом встановлено, що на підтвердження отримання боргу відповідач [PERSON] власноручно написала письмовий, фінансовий документ - розписку, в якій підтвердила отримання нею від позивача [PERSON] грошей в сумі 1500 (доларів США) (а.с.4)., які зобов'язалась повернути до 25 грудня 2014 року, про що власноручно написала в розписці. Як вбачається з матеріалів справи в розписці написаній власносручно відповідачем [PERSON], остання зобов'язувалась повернути суму боргу позивачу в розмірі 1500 (доларів США) до 25 грудня 2014 року, проте станом на день звернення до суду відповідач борг не повернула та ухиляється від повернення суми боргу до цього часу. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України строки позовної давності позивачем не пропущені. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Однак, як було встановлено судом, відповідач [PERSON] у встановлений строк, тобто, як саме було зазначено в розписці до 25.12.2014 року зобов'язань за договором позики не виконала, та борг позивачу не повернула. Крім того, в судові засідання відповідач [PERSON] двічі не з'явилася та не спростувала вказані обставини, також не надала суду жодних доказів повернення нею боргу позивачу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору чи закону. Судом встановлено, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 03.04.2015 року сума боргу за договором позики в розмірі 1500 (доларів США) становить - 35 264,23 грн. , що підтверджується матеріалами справи (а.с.7). Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути суму боргу за договором позики в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 352,64 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved