Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

03.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, треті особи - територіальна громада Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, Приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний велетень», відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року, право на земельну частку (пай) під № [NUMBER] в Приватному акціонерному товаристві «Племінний завод «Червоний Велетень» с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею - 4,4131 га, в т.ч. рілля - 4,2649 га, сіножаття - 0,1482 га, яка належала спадкодавцю на підставі Протоколу № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15.01.2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06.12.2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка за життя працювала з 03.05.1968 року по 01.01.1994 року телятницею в Держплемзаводі «Червоний велетень», правонаступником якого пізніше стало ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», який в даний час перейменовано у ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень». При розпаюванні даного сільськогосподарського підприємства мати позивача набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Тобто, ще за свого життя [PERSON] брала участь у розпаюванні земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» на загальних зборах трудового колективу і пенсіонерів, що раніше перебували з ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» у трудових відносинах, які відбулися 15.01.2002 року, та була внесена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) під № [NUMBER]. В результаті розпаювання земель та передачі їх у приватну власність мати одержала пай у вигляді земельної частки під № [NUMBER], площею - 4,4131 га, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, за життя [PERSON] була власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 4,4131 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В той же час, [PERSON], через свою юридичну несвідомість, не встигла оформити своє право. Отже, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у неї за її життя і є її майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті, та входить до складу спадщини. За життя остання зробила усне розпорядження, відповідно до якого спірну земельну частку (пай) у разі її смерті повинен був успадкувати позивач [PERSON] - її старший син. Заповіт покійною не складався. Після її смерті ніхто на дану земельну частку (пай) не претендував. Спадкоємцями першої черги на майно після смерті матері є позивач та його рідний брат (син [PERSON].) - [PERSON], якій не претендує на спадщину, рідна сестра позивача та дочка покійної - [PERSON], котра померла [INFO] року. Таким чином, цивільне право [PERSON], яким вона була наділена як член трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» на вказану земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, повинно після її смерті перейти до позивача в порядку спадкування за законом. [PERSON] вважав, що оскільки [PERSON] померла [INFO] року, на момент дії Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року), то правовідносини щодо спадкового майна виникли в період дії цього Кодексу, а тому при вирішенні справи повинні бути застосовані саме його норми. Позивач стверджував, що його мати потребувала постійного стороннього догляду, піклування та допомоги, і саме він надавав їй необхідну допомогу, здійснював належний догляд, вів спільне з нею господарство, фактично проживаючи разом з нею до її смерті за адресою: [ADDRESS], він поховав її за свій власний рахунок, а, після цього фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що передбачено нормами ЦК України в редакції 1963 року, і саме тому у встановлений законом термін заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, і не заявляв про відмову від спадщини. Оскільки, право [PERSON] на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] є невизнаним, так як він не має належно оформленого оригіналу документа про право на таку земельну частку (пай), останній змушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, свої інтереси довірив представляти [PERSON], яка також у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, останній надав суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Представник Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшов лист Бірківського сільського голови [PERSON], яка просила розглядати справу за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала, при розгляді справи покладалася на розсуд суду. Представник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшов лист начальника Відділу [PERSON], який просив справу розглядати за відсутності представника Відділу з урахуванням письмових пояснень, в яких, зокрема, зазначено, що за інформацією, яка наявна у відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області станом на 29.12.2012 року, згідно Книг реєстрації Державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок за [PERSON] земельна ділянка (пай) № [NUMBER] в ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, Державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлявся. У судове засідання представник ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень» не з'явився, до канцелярії суду надійшов лист директора Товариства [PERSON], який просив розглядати справу за відсутності представника ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] була матір'ю [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями Свідоцтв про їх народження, серії [NUMBER], актовий запис № 18 та серії [NUMBER], актовий запис № 137 /а.с. 13/. Окрім цього, [PERSON] була матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року - копія Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], актовий запис № 30 /а.с. 18/. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], актовий запис № 62 /а.с. 14/. Відповідно до копії Довідки від 15.06.2016 року вих. № 1259, виданої ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», [PERSON] працювала телятницею в Держплемзаводі «Червоний велетень» Зміївського району Харківської області у період з 03.05.1968 року по 01.01.1994 року. Станом на 15.06.2015 року назва підприємства визначена як Приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний велетень» /а.с. 15/. За життя [PERSON] брала участь у розпаюванні земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» на загальних зборах трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», які відбулися 15.01.2002 року та була внесена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) під № [NUMBER]. В результаті розпаювання земель та передачі їх у приватну власність [PERSON] одержала пай у вигляді земельної ділянки, загальною площею 4,4131 га, в т.ч. рілля - 4,2699 га, сіножаття - 0,1482 га /а.с. 22-24, 25-40, 41-43, 44-60/. 01.04.1998 року ВАТ «Племінний Завод «Червоний велетень» видано Державний акт на право постійного користування землею, серії І-ХР № 001133 /а.с. 76-83/. З матеріалів справи, а саме копії Довідки виконавчого комітету Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 28.08.2003 року вих. № 1636, копії Довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 21.07.2016 року вих. № 1998, копії Акту обстеження від 20.11.2016 року, вбачається, що позивач [PERSON] здійснив поховання своєї матері [PERSON], окрім цього, він був зареєстрований та проживав разом з нею на день смерті [PERSON] за однією адресою /а.с. 16, 17/. За інформацією Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.11.2016 року вих. № 1819/01-16 після померлої [INFO] року [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. В той же час, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла [INFO] року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, то до даних спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу, які діяли на момент смерті вищевказаної особи, тобто ЦК в редакції від 1963 року. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 p.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 p.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 p.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 p.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 p.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 560 ЦК України (в редакції 1963 p.) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави. Як зазначалося вище, на момент смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований, постійно проживав разом з нею та фактично вступив у володіння всім майном та всіма речами, які їй належали, позивач [PERSON], при цьому, [PERSON] не заявляв про свої права на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю). Отже, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину після матері. Судом також встановлено, що [PERSON] не було одержано Державного акту на право на земельну частку (пай), у зв'язку з чим одержати [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину через державну нотаріальну контору неможливо. Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів здійснення захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачем надано достатні докази на підтвердження того, що він є спадкоємцем померлої [PERSON], прийняв спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та користування спадковим майном, однак, [PERSON] не має змоги оформити свої спадкові права нотаріально на земельну частку (пай) № [NUMBER], оскільки його мати за життя не встигла одержати Державний акт на право на земельну частку (пай). Враховуючи, що ПрАТ «Племінний завод «Черавоний Велетень» має Державний акт на право постійного користування землею, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у неї за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті, та входить до складу спадщини, а також враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позовна заява [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є обґрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved