Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

04 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 08.06.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. 20.10.2010 року рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбних відносинах, [INFO] народилась дитина: [PERSON] . Ще перебуваючи в шлюбних стосунках відповідач не приділяв достатньо уваги малолітній доньці. А після розірвання шлюбу відповідач лише одного разу брав дитину для спілкування, а потім взагалі перестав бачитись з нею, будь-яким чином цікавитись про її стан здоров`я, її досягнення або самопочуття. Будь-якої матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідач ніколи не виконував зобов`язань по утриманню доньки. Більше того, відповідач не надавав інформації щодо свого місця роботи та наявності доходів. Таким чином, відповідач і матеріально не піклуються про свою доньку, не приймає навіть мінімальної участі у витратах, необхідних для забезпечення життя та розвитку дитини, не надає будь-яких коштів на утримання дитини, чим фактично не виконує обов`язку із забезпечення дитини належним харчуванням, лікуванням, одягом, тощо. Протягом останніх років відповідач по справі не спілкуються зі своєю дитиною та не проявляє ініціативи у такому спілкуванні, тобто не телефонує і не відвідує її з донькою. Відповідач не бере участі у навчанні дитини, не відвідує шкільний заклад, не допомагає у підготовці дитиною уроків, не відвідує святкові та змагальні заходи за участю дитини, не бере участі у розвитку дитини, не водить дитину на будь-які гуртки, розваги, не турбується про стан здоров`я дитини, під час хвороби не відвідує дитину, не цікавиться станом її здоров`я, не оплачує рахунки із медичних закладів, не надає необхідного лікування. Зазначені обставини підтверджуються характеристикою учня 5-А класу Миргородської гімназії ім. Т.Г. Шевченка, [PERSON] , відповіддю КНП «Миргородський центр первинної медико- санітарної допомоги» № 296 від 29.11.2019 р. Незважаючи на повну відсутність участі відповідача, як батька, у піклуванні та вихованні доньки, нею, як матір`ю, надається дитині все потрібне та необхідне для доброго, гармонійного, всебічного розвитку та щасливого дитинства. Оскільки, [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя: не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкується з нею; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, тому позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Ухвалою судді від 10 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Зобов`язано виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28.01.2020 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, адвокат Долженко О.М., позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. [PERSON] суду пояснила, що дитина не знає, що відповідач є її батьком, [PERSON] не проживав з нею до народження дитини. Відповідач [PERSON] , який є батьком дитини [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не цікавиться її здоров`ям, підготовкою до самостійного життя: не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкується з нею; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не допомагає матеріально, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов`язками. Та просили постановити рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за останньою відомою адресою місця проживання та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 39,40,52,54,64,66). Представник третьої особи Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] . В судовому засіданні представник, пояснила, що є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки останній під час спілкування не заперечував проти задоволення позову, так як не має наміру піклуватися про дитину. Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України, в редакції чинній на момент звернення до суду передбачає розмір аліментів 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] видане 31 липня 2009 року Відділом РАЦС по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 12). Дитина [PERSON] навчається в п`ятому класі Миргородської гімназії ім. Т.Г. Шевченка. Навчається з першого класу. Мати, [PERSON] приділяє багато уваги навчанню та вихованню дочки. Приймає активну участь в її житті, завжди відвідує батьківські збори. Регулярно здійснює контроль за успішністю та поведінкою дочки. Вдома для навчання створені всі необхідні умови. Батько дівчинки, [PERSON] , жодного разу не проходив в школу до дочки і не приймає участі в її шкільному житті (а.с. 14). Відповідно до інформації КНП «Миргородський міський центр первинної медико - санітарної допомоги » від 29.11.2019 на прийом в амбулаторії загальної практики - сімейної медицини проводить мати, [PERSON] (а.с. 13). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с. 10). Виконавчим комітетом Миргородської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 42). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкуються з нею в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. Суд вважає, що відповідач є працездатним і спроможним надавати допомогу на утримання доньки, тому підлягають стягненню із [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04 грудня 2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку на користь [PERSON] . Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 768 гривень 40 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1). Роз`яснити позивачу положення п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави 768 гривень 40 копійок судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved