Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

03 березня 2015 року до суду звернулась позивач з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів на час навчання. На доведеність позову позивач вказала, що відповідач є батьком їх сумісної дитини - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського міського суду від 04 квітня 2008 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON],народження [INFO] року у розмірі ? частини доходів щомісячно. На теперішній час [PERSON] виповнилось 21 рік,але він продовжує навчатись у Донецькому державному педагогічному університеті із оплатою контракту у розмірі 7800 гр. щорічно. Оскільки [PERSON] несе також витрати на проживання у гуртожитку,на проїзд, забезпечення учбового процесу,витрати на лікування ,потребує матеріальної допомоги,то ставиться питання про стягнення аліментів із відповідача на весь період навчання [PERSON] у розмірі ? частини доходів,які відповідач в змозі сплачувати але не надає у добровільному порядку. Тому позивач просить у судовому порядку стягнути аліменти у розміні 1/ 2 частині доходів на її користь з відповідача на утримання [PERSON] до закінчення навчання і досягнення 23 років. Позивач [PERSON] та представник Брацило Р.Л. в судовому засіданні позов дещо змінила та просить стягнути із відповідача на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 1/ 4 частині доходів останнього щомісячно. Представники відповідача [PERSON] та Крикштуліс А.М. в судовому засіданні позов визнав частково у розмірі 1/8 частині доходів відповідача оскільки останній являється інвалідом 3 групи,утримає дружину та потребує додаткових втрат на лікування. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи,суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 198-200 Сімейного кодексу України батьки забов*язані утримувати своїх повнолітніх дітей,якщо донька(син) продовжують навчання і у зав*язку з цим потребують матеріальної допомоги ,батьки забов*язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків,з яким проживає син,а також сам син,який продовжує навчання. Згідно наданих довідок [PERSON] навчається на 3 курсі денного відділення Донбаського державного педагогічного університету та сплачує за контрактом щорічно 7800 гр. ( а.сп. 7-9) Із копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається,що відповідач по даній справі є його батьком та раніше згідно рішення Дзержинського міського суду від 04 квітня 2008 року сплачував на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти до досягнення останнім повноліття,тобто до 25 лютого 2012 року . (а.с.4,6) Виходячи із наданих сторонами доказів позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] на період його навчання тобто до 30 червня 2016 року включно. Відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки на весь період її навчання у розмірі 1/7 частині доходів оскільки має щомісячно доходи : пенсію по інвалідності 3 групи у розмірі 5906 гр.56 коп. та регресні виплати у розмірі 7082 гр.72 коп., має значні витрати на лікування. (а.сп.37-45,61,73) Позивачка також отримує пенсію у розмірі 1049 гр.,а сам [PERSON] -отримує пенсію у розмірі 2847 гр. щоквартально ( у місяць-949 гр.).Щорічно за контрактом останні сплачують 7800 гр. на навчання ,за мешкання у гуртожитку 230 гр. щомісячно. [PERSON] за станом свого здоров*я також потребує витрат на придбання ліків. (а.сп.46-48,62-64,74-75). Саме із посиленням на вказані ,надані сторонами докази,суд дійшов до такого висновку,котрий не приторочить діючому сімейному законодавству, постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів. Відповідно до п.20 вказаної постанови обов*язок батьків утримувати повнолітніх дітей ,які продовжують навчатися після досягнення повноліття(незалежно від форми навчання) виникає за обов*язковою сукупності таких юридичних фактів :досягнення дитиною віку ,який перевищує 18 ,але є меншим 23 років,продовження навчання,потреба у зв*язку з цим у матеріальній допомозі ,наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом мають самі діти,які продовжують навчання,а також той із батьків,з яким вони проживають. Як встановлено судом, позивач мешкає разом із сином - [PERSON],а у відповідача нова сім*я та він переїхав у Росію. (а.сп.28-33) Тому суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача Крикштуліс А.М. у частині про неналежного позивача у даній справі. Слід також зазначити,що відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позивач довела необхідність отримання аліментів на утримання доньки тільки за вказаний період ,а відповідач це визнав ,то позов слід задовольнити з урахуванням змінення вимог позивача у розмірі 1/7 частині всіх доходів [PERSON] Крім цього відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 243гр.60 коп.

Outcome: partial