Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

04.06.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за Договором №2020/ОВР/216-000154 від 23.03.2020 року в розмірі 24 579,09 грн., з яких: 19 995,56 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 713,27 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 3 870,26 грн. - заборгованість по процентах (прострочена). В обґрунтування вимог посилається на те, що 23.03.2020.2020 року шляхом подання [PERSON] до АБ «Укргазбанк» Заяви-Договору № 2020/І_С/216-000375 щодо приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АБ «Укргазбанк» було укладено Договір № 2020/ОВР/216-000154 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ «Укргазбанк» на умовах програми кредитування «пакет «ЕКО-кредитка», який є договором приєднання. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, відкрив Клієнту Картковий рахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування Клієнта за програмою кредитування та надав Клієнту кредитні кошти у встановленому Договором ліміті. Клієнт, в свою чергу, зобов`язання за Договором належним чином не виконує та систематично порушує його умови. Внаслідок порушення зобов`язань за Договором № 2020/ОВР/216-000154 від 23.03.2020 року станом на 17.02.2021 року заборгованість відповідачки перед Банком складає 24 579,09 грн., яку й просить стягнути позивач. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 10.06.2021 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 10.06.2021 року відповідачці був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачці за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду 26.07.2021 року з відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання». З 05.08.2021 року по 08.09.2021 року включно, суддя перебував у щорічній плановій відпустці. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.03.2020 відповідачка з метою отримання банківських послуг звернулася до АБ «Укргазбанк» та, підписавши відповідну Заяву-договір № 2020/І_С/216-000375 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», копія якої додана до позовної заяви, уклала тим самим кредитний договір № 2020/ОВР/216-000154 на умовах, зазначених у цій Заяві-договорі. Зокрема, згідно з викладеними у згаданій Заяві-договорі умовами паспорту споживчого кредиту Банк відкрив Клієнту (відповідачці) картковий рахунок за програмою кредитування «пакет «ЕКО-кредитка», на якому встановлено орієнтовну суму кредиту 10 000,00 грн.; можливу суму кредиту - 300 000,00 грн.; мета кредитування - споживчі цілі; порядок надання кредиту - безготівковий; щомісячний платіж по кредиту 7,00 %, мінімум 50,00 грн.; пільговий період 30 днів; відсоткова ставка 42,00 % річних; відсоткова ставка на пільговий період 0,00001 % річних; відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %; строк дії цього договору 12 місяців. З цими умовами кредитування відповідачка ознайомлена під особистий підпис. Також підписом відповідачки у розписці засвідчено отримання нею платіжної карти із зазначенням її номера. Виписка по рахунку [PERSON] з 23.03.2020 року по 17.02.2021 року підтверджує, що відповідачка користувався кредитними коштами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача у [PERSON] виникла заборгованість станом на 17.02.2021 року в розмірі 24 579,09 грн., що складається з наступного: 19 995,56 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 713,27 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 3 870,26 грн. - заборгованість по процентах (прострочена). Також судом встановлено, що позивачем вживалися можливі заходи для погашення заборгованості відповідачкою у позасудовому (добровільному) порядку шляхом направлення їй вимог про дострокове повернення кредиту як на її зареєстровану адресу проживання, так і на фактичну адресу місця проживання, зазначену нею у згаданій вище Заяві-договорі, які поверталися до позивача без вручення, що підтверджено відповідними копіями цих вимог та поштовими повідомленнями на копіях конвертів. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведений факт отримання відповідачкою вищезазначеного кредиту. Правомірність висновків суду щодо отримання відповідачкою кредитних коштів, користування ними, а відтак і наявність підстав для їх стягнення у випадку неповернення кредитору підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року по справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, а також жодних заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку заборгованості. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими у розмірі 24 579,09 грн. заборгованості за наданим кредитом, що складається з: 19 995,56 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 713,27 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 3 870,26 грн. - заборгованість по процентах (прострочена). Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідачки понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 2 270,00 гривні, які стверджуються платіжним дорученням № 6454-37 від 14.05.2021 року.

Outcome: approved