Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

03.09.2013 року ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником АТ «УкрСиббанк» (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач - 2) в якій просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість у розмірі 101404, 31 гривень та пропорційно з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 1014,04 гривень. Мотивуючи його тим, що 04.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого з 08.12.2011 року є ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11368335000, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 246,00 доларів США з розрахунку 14 % річних за користування кредитом на строк з 04.07.2008 року по 04.07.2012 року. Виконання зобовязань за даним кредитним договором було забезпечено укладеним Договором поруки № 215588 від 04.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «Дельта Банк») та [PERSON]. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із основного боргу та процентів а також інші витрати згідно умов договору. Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого, у відповідача станом на 12.08.2013 р. виникла заборгованість у розмірі 101\~404,31 грн., з яких: 54\~596,03 грн. сума заборгованості за кредитом; 46808,28 грн. сума заборгованості за відсотками. У звязку з чим позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачі та їх представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судові засідання, які відбулися раніше представник відповідачів надав заперечення на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском терміну позовної давності з моменту здійснення останнього платежу. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 04.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого з 08.12.2011 року є ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11368335000, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 246,00 доларів США з розрахунку 14 % річних за користування кредитом на строк з 04.07.2008 року по 04.07.2012 року (а.с. 5-13). Виконання зобовязань за даним кредитним договором було забезпечено укладеним Договором поруки № 215588 від 04.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «Дельта Банк») та [PERSON] (а.с. 21-22). Поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору, про що було складено графік погашення кредиту (а.с. 14-15). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК) повинні застосовуватися і до поручителя, тому у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких, згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно ст. ст. 57-58, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданого представником позивача двічі одного і того ж розрахунку заборгованості по вказаному кредиту не можливо встановити дату останнього платежу відповідачем, оскільки він складений за період з 19.12.2011 року по 12.08.2013 року, а не з моменту укладення договору 04.07.2008 року (а.с. 105), також з виписки по кредитному договору за період з 04.07.2008 року по 07.02.2012 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 111-116) без спеціальних знань бухгалтерського обліку є незрозумілим коли відповідач перестала сплачувати кредит. Будь-яких інших розрахунків заборгованості чи доказів позивачем суду не надано та представник якого постійно надає заяви про розгляд справи за його відсутності. Також позивачем не надано суду доказів предявлення вимоги до поручителя. В той час як відповідачем надано суду копію квитанції про здійснення останнього по даному кредиту платежу, а саме 15.12.2009 року (а.с. 52). Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинна була здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог для боржника, та обчислення установленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку для предявлення вимог до поручителя. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також наявність клопотання представника відповідачів про відмову у задоволенні позову через пропущення строків позовної давності, суд вважає, що позивачем пропущений встановлений чинним законодавством трьохрічний строк позовної давності, оскільки з позовом він звернувся лише 03.09.2013 року (пропущено близько 9 місяців), та строк предявлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, щодо заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка виникла після 15.12.2009 р., у звязку із чим порука [PERSON]Є за договором поруки № 215588 від 04.07.2008 р., укладеним між нею та позивачем є припиненою, що є правовою підставою для відмови в задоволенні позову. Що також відображено в правовому висновку Постанови № 6-1455цс17 від 13.09.2017 року судової палати у цивільних справах ВСУ України.

Outcome: dismissed