Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

04 жовтня 2018 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до закінчення навчання сина, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтвом про народження дитини. На даний час син перебуває на її утриманні та навчається на денній формі навчання в Черкаській медичній академії, і закінчує навчання 30 червня 2020 року, що підтверджується довідками навчального закладу № 289/04-03 від 29.03.2018 року та №1151/04-03 від 10.09.2018 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на сина не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки має постійне місце роботи. У зв'язку з навчанням син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, однак вона не в змозі самостійно матеріально утримувати сина. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, натомість звернулася до суду із заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не дивлячись на те, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання та через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті від 15.01.2019 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19,22,25). Про причини неявки відповідач не повідомив, відзив не подав, не звертався з клопотанням про розгляд справи без його участі, тому відсутні поважні причини неявки в судове засідання. Беручи до уваги те, що явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд враховуючи положення ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, визнає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в шлюбі до 2003 рік. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є батьком сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). Дитина відповідача проживає із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідно до довідок № 289/04-03 від 29.03.2018 року та № 1151/04-03 від 10.09.2018 року вбачається, що [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання Черкаської медичної академії за спеціальністю «К фарм» на держаній основі. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30 червня 2020 року. (а.с. 10, 11). У відповідності до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 191, 201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пунктів 2, 4, 6 частини 2 статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Враховуючи, що дитина сторін по справі проживає з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні, а відповідач в судове засідання не з'являється та не надав суду доказів, які б свідчили про те, що він не може надавати матеріальну допомогу своїй дитині, тому позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved