Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

02 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП ММР «Центр захисту тварин», яким просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по середньому заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з часу затримки до ухвалення рішення у справі. Вказував, що він працював у відповідача з 01.02.2017 року на посаді юрисконсульта. 04.05.2018 року позивач був звільнений з місця роботи за згодою сторін. Проте відповідачем не були проведені розрахунки з позивачем в строки, встановлені законом. Крім того, такі розрахунки по заробітній платі не проведені і на час звернення до суду, а саме позивачу не виплачено заробітну плату за квітень та за травень 2018 року, а також компенсація за невикористані дні щорічної відпустки. Відповідач, згідно наданого відзиву проти позову, заперечував та вказував, що: -відповідач є комунальним підприємством, яке фінансується за рахунок місцевого бюджету; -у звязку із відсутністю коштів на фінансування відповідача розрахунок з позивачем при звільненні у визначений законодавством строк не був проведений, при цьому вина відповідача у затримці такого розрахунку відсутня, про що позивачу під час роботи на підприємстві було відомо; -вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є безпідставними, оскільки невиплачені йому кошти не входять до структури заробітної плати. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без участі сторін. 03 липня 2018 року Ухвалою суду було відкрито провадження у справі за здійснюється розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до Ухвали від 21.08.2018 року судом витребувано у ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва ГУДФС довідку про доходи позивача за період з 01.03.2018 року по 20.08.2018 року. Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд при вирішенні справи виходить з такого. Відповідно до записів в трудовій книжці [PERSON] перебував в трудових відносинах з Комунальним підприємством\~Миколаївської міської\~ради «Центр\~захисту тварин» та був звільнений за згодою сторін згідно з наказом № 10-1 від 04.05.2018 року. Позивач вказував, що відповідачем при звільненні йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі. Відповідно до Довідки виданої КП ММР «Центр захисту тварин» від 23.05.2018 року за вих. № 208-05 середньоденна заробітна плата позивача з урахуванням нарахованої заробітної плати за останні два місяці перед звільненням складала 455 грн. 27 коп. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України\~Кодексу законів про працю України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Відповідно до пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна(годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної\~плати\~за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Разом з тим, згідно Розрахункового листка за травень 2018 року вбачається, що у травні 2018 року відповідач здійснив дві виплати позивачу: 23.05.2018 року на суму 1\~867,73 грн. за квітень 2018 року, та 31.05.2018 року на суму 8\~150,42 грн. за травень 2018 року. До того ж, до складу останньої виплати входить заробітна плата за три відпрацьовані дні травня та компенсація відпустки. При цьому, заборгованість за підприємством на кінець травня 2018 року відсутня. Доказів того, що відповідач затримав виплату позивачу заробітної плати пізніше, ніж 31 травня 2018 року, останнім суду не надано. [PERSON] держпраці у Миколаївській області від 27.07.2018 року наданий позивачем не є належним доказом у даній справі, оскільки з його змісту випливає, що відповідач не дотримується строків виплати заробітної плати звільненим працівникам, однак серед перерахованих працівників, кому своєчасно не виплачена заробітна плата при звільненні, позивач відсутній. Доводи відповідача щодо неможливості своєчасної виплати заробітної плати позивачу через недостатнє фінансування та обізнаність останнього про скрутне матеріальне становище підприємства не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказані обставини не є поважними причинами для затримку розрахунку з працівником. Посилання відповідача на те, що невиплачені позивачу при звільненні кошти не є складовими заробітної плати спростовуються матеріалами справи, згідно яких позивачу невиплачена частина заробітної плати та компенсація за невикористану щорічну відпустку та чинним законодавством. Так, згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету-статистики України № 5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05.05.2018 року по 31.05.2018 року (17 робочих днів). Будь-яких доказів, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем по виплаті заробітної плати при звільненні, відповідач також не надав, більш того відповідач не заперечував того, що розрахунок з позивачем був проведений із запізненням. Таким чином, враховуючи вищевказані положення законодавства по розрахунку середнього заробітку за час затримки, час затримки з виплати позивачу заборгованості по заробітній платі та значення середньоденної заробітної плати позивача, судом встановлено, що позивачу підлягає до сплати середній заробіток в розмірі 7 339 грн. 59 коп. (455 грн. 27 коп. х17 р.д.). Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial