Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

04.05.2018 р. представник позивача [PERSON] [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі за текстом відповідача) таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою №45, розташованою за адресою: вулиця Добровольського, буд. №3 «Б» у м. Арцизі Одеської області. В обґрунтуванні позовних вимог представник зазначив, що його довірителю [PERSON] на праві приватної власності належить вказана квартира, в якій зареєстрований відповідач. Останній був колишнім користувачем квартири, з 2002 року в квартирі не проживає. Наявність реєстрації відповідача, позбавляє власника права вільно розпоряджатися своїм майном, тому позивач вимушений звернутись до суду для захисту свого права власності /а. с. 2/. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі /а. с. 22/. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. З метою забезпечення законного доступу відповідача до суду, відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд викликав [PERSON] в судові засідання на 04.06.2018 р., на 20.06.2018 р. через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України /а. с. 16, 20/.\~ Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України прийняти рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. При вирішенні цивільно-правового спору, що виник між сторонами, слід виходити з того, що право користування жилим приміщенням (сервітут) є похідним від прав титульного власника, а тому суд встановлює обставини та умови, за яких особа набула права користування чужим житлом. Судом встановлено, що 18.09.2002 р. укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру за адресою: вулиця Добровольського, буд. №3 «Б», кв. №45 у м. Арцизі Одеської області /а. с. 7/. Зі змісту Розділу 11 договору вбачається, що продавець [PERSON] взяла на себе зобовязання знятися з реєстрації для вільного та безперешкодного володіння покупцем придбаною квартирою /а. с. 7 з. б./. Проте, [PERSON], як члена родини колишньої власниці майна, з реєстрації до теперішнього часу не знято. Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Арцизькою міською радою Одеської області №№259, 519 від 03.05.2018 р., [PERSON] (04.0.1974 р. н.) зареєстрований за адресою: [INFO] «Б», кв. №45 у м. Арцизі Одеської області /а. с. 9, 10/. Відповідно до акту, складеного комісією спеціалістів від Арцизької міської ради, опитуванні від 02.05.2018 р. сусіди [PERSON], [PERSON], що мешкають в будинку №3 «Б» по вулиці Добровольського у м. Арцизі Одеської області, пояснили, що [PERSON] (1974 р. н.) дійсно не проживає в квартирі №45, з 2002 року до цього часу /а. с. 8/. Заборгованість по комунальним послугам відсутня /а. с. 11/. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України\~закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі спливу строку, на який його було встановлено. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що належне [PERSON] речове право\~користування майном, на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2002 р. перейшло до позивача, внаслідок чого відповідач втратив право користування ним. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За приписом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, що підтверджується квитанцією від 03.05.2018 р. /а. с. 1/. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов повністю та стягує з відповідача судові витрати. На підставі зазначеного,

Outcome: approved