Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

03 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом,в якому просила стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 228205,70 грн., а також здійснити розподіл судових витрат. 23 березня 2021 року рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 59308,18 грн., витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи у сумі 1500,00 грн., а всього 60808,18 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог, у сумі 608,08 грн. В решті позовних вимог відмовлено. 24 березня 2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Погрібною С.О. подано заяву про відшкодування судових витратв розмірі 15702,46 грн., в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заявник просить відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 15702,46 грн., тобто у повному обсязі, оскільки відповідач зловживав своїми цивільними правами та не виконував обов`язки з відшкодування шкоди, що змусило позивача за власні кошти відновлювати автомобіль. На підтвердження доводів заяви надано розрахунок судових витрат по справі № 334/581/20, копію договору про надання правової допомоги, копії квитанцій до приходного касового ордеру. В судовому засіданні [PERSON] підтримала подане клопотання та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечував проти відшкодування правових витрат позивача, а також просив вирішити питання щодо стягнення на його користь правових витрат в розмірі 4000,00 грн., понесених ним у зв`язку із розглядом цього позову, про що під час розгляду справи надав суду квитанцію від 03.06.2020 року про сплату адвокатських послуг в розмірі 4000грн. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази та матеріали справи № 334/581/20, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2021 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ», про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди була задоволена частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 59308,18 грн., витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи у сумі 1500,00 грн., а всього 60808,18 грн., а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог, у сумі 608,08 грн. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.1 ст.246\~ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст.\~270\~ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При зверненні з позовом до суду позивачем заявлялася вимога про вирішення питання про стягнення судових витрат відповідно до вимог ЦПК України. До закінчення розгляду справи було зроблено усну заяву, що докази понесених судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 10 ст.141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16визначиладокази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». В обґрунтування поданого клопотання суду наданий розрахунок судових витрат, складений і підписаний адвокатом, на суму 15282,06 грн. які складаються з витрат на: представництво в суді 6000 грн. (за 5 судових засідань по 4 години, по 1200,00 грн.); вивчення матеріалів справи, судової практики зі спірного питання, збір доказової бази 3000 грн.; складання і подання позовної заяви 2000 грн.; складання і подання заяви про забезпечення позову 2000 грн. Також у розрахунок судових витрат включено витрати про сплату судового збору у сумі 2282,06 грн. Суд звертає увагу на необґрунтованість заявленої до стягнення суми в цілому, оскільки заявник просить стягнути судові витрати у сумі 15702,46 грн., при цьому надає розрахунок судових втрат по справі на суму 15282,06 грн. Також суд звертає увагу, що у розрахунку витрати на представництво в суді наведені виходячи з витраченого часу (4 години), але згідно матеріалів справи, судове засідання 13.04.2020 розпочалось о 09.22 год. і закінчилось о 09.28 год. тобто тривало 6 хвилин, судове засідання 22.07.2020 тривало 30 хвилин, судове засідання 02.02.2021 року тривало 35 хвилин, судове засідання 23.03.2021 тривало 45 хвилин. В обґрунтування поданого клопотання суду наданий договір про надання правової допомоги від 13.01.2020 року, де в п.1.2 визначено, що склад і обсяг надання правової допомоги визначаються на підставі Замовлення на надання правової допомоги (Додаток №1), що узгоджено та затверджено Сторонами. Також п.9.4 договору визначено як Додаток №1: Замовлення на надання юридичних послуг, в якому визначається склад і обсяг юридичних послуг, а також вартість за надані юридичні послуги. Разом з тим, Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги суду не надано, як і доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт тощо), що відповідно, позбавляє суд можливості перевірити підстави та обґрунтованість заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу. Також у розрахунок судових витрат включено витрати про сплату судового збору у сумі 2282,06 грн. Так, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2282,06 грн. При ухваленні рішення у справі про часткове задоволення позову суд вирішив питання про судові витрати в цій частині у відповідності вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, поклавши судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Повторне вирішення питання про їх розподіл судом першої інстанції в порядку ч.9 ст. 141 КПК України шляхом ухвалення додаткового рішення нормами ЦПК України не передбачено. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача [PERSON] про стягнення судових витрат по справі. При ухваленні рішення судом не було вирішено заяву [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу. Суд також не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн., оскільки з матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги відповідачем визнавались в межах завданих фактичних збитків, а наданий до заяви документ на підтвердження таких витрат не оформлений у встановленому законом порядку, відтак, не є належним доказом, що свідчать про оплату гонорару чи інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Outcome: dismissed