overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею і знаходяться на її утриманні, у розмірі 1/3 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення повноліття дітей, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 24 вересня 2005 року, неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], батьками яких записані [PERSON] та [PERSON](а.с. 5,6). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 30.11.2012 року, який зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, зазначив, що спільно господарства не ведуть з 01.10.2016 року, строк на примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 30.11.2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО № 302105, актовий запис № 1271. Від шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], 04.03.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 194907. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, спільне господарство не ведеться, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 07\~травня 1992 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач нехтувала сімейними цінностями, зокрема такими, як піклування про створення в сім'ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери, з її ініціативи постійно виникали сварки. Шлюбні відносини припинили у 1996 році та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, представником позивача суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій одночасно позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала, про причини неявки не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 травня 1992 року, про що Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за №\~332 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, у звязку з чим виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 1996 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягав на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 вересня 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Сторонам надавався строк для примирення терміном один місяць за клопотанням відповідача, проте після закінчення цього строку позивач від позову не відмовився, а відповідач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року, актовий запис № 63 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 23 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 209. Від спільного проживання дітей не мають. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не зявився, просив суд розглянути справу без його участі, заявлені позовні підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не подавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідачу залишити прізвище Безух.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру, укладеного 14 січня 2013 року. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобовязання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 31 серпня 2016 року заборгованість перед банком становить 16395,33 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. В попередньому судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 14 січня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобовязання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 31 серпня 2016 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 16395,33 грн., а саме: заборгованість по кредиту 572,21 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 11267,15 грн.; заборгованість з пені та комісії за користування кредитом 3299,05 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 756,92 грн. штрафу (процентної складової). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 16395,33 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником \~не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1378 гривень судового збору, повязаних із сплатою при поданні позовної заяви, на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 23 серпня 2011 року. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення по справі. Зазначив, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобовязання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконувала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 31 серпня 2016 року заборгованість перед банком становить 25282,52 грн. Відповідач позов визнала повністю, наявну заборгованість по кредитному договору пояснила скрутним майновим становищем. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 23 серпня 2011 року укладено кредитний договір б/н відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 31 серпня 2016 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 25282,52 грн., а саме: заборгованість по кредиту 8026,47 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 12224,53 грн.; заборгованість з пені та комісії за користування кредитом 3351,40 грн., а також 500 грн. штрафу ( фіксована частина ) та 1180,12 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 25282,52 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником \~не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1378 гривень судового збору, повязаних із сплатою при поданні позовної заяви, на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 05 січня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя і протилежні інтереси, внаслідок чого виникали сварки. Шлюбні відносини вони припинили в жовтні 2014 року та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають, а спір щодо утримання дитини буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 05 січня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Луганськ, зроблено запис за № 08 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 4). 29 березня 2001 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя і протилежні інтереси, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в 2014 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісяця на кожну дитину з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дітей - не виконує свого обов'язку по їх вихованню та не утримує матеріально, діти перебувають на утриманні матері. В подальшому вимоги уточнила, просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. на двох дітей. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2005 року. За період спільного проживання мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки суд встановив, що діти проживають з позивачкою, усі обовязки щодо їх виховання позивач несе самостійно, відповідач визнав позов в межах заявлених вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 грн. на двох дітей. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved