Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

04.07.2018 позивач звернувся в суд з зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну підприємству в розмірі 20644,58 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Укрспирт» в період з 12.01.2015 по 28.01.2016 на посаді начальника комерційного управління ДП «Укрспирт». Позивач зазначає, в зв'язку зі службовою необхідністю та з метою забезпечення належного виконання своїх професійних обов'язків, на підставі розпорядження ДП «Укрспирт» № 98, відповідачу було надано для службового користування наступні матеріальні цінності: ноутбук ASUS Zenbook UX305FA (UX305FA-FCO11) та мобільний телефон SAMSUNG-E1200. Зазначені матеріальні цінності були передані відповідачу по акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 11.08.2015. Мобільний телефон переданий відповідачу по акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 02.11.2015. 28.01.2016 [PERSON] було звільнено за угодою сторін. При звільненні відповідача, з причин його відсутності, обхідний лист йому виписано не було, матеріальні цінності, що за ним обліковувалися, а саме, ноутбук ASUS Zenbook UX305FA (UX305FA-FCO11) та мобільний телефон SAMSUNG-E1200 останнім не повернуто. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 04.07.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18.07.2018, після надходження відповіді щодо місця реєстрації відповідача, відкрито спрощене позовне провадження в справі. В ухвалі було визначено учасникам судового розгляду строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову в порядку передбаченим статтями 179-181 ЦПК України. 24.09.2018 на адресу суду представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. Відзив був обґрунтовано недоведеністю позовних вимог, а також спливом строку на звернення до суду із відповідними позовними вимогами. 03.10.2018 на адресу суду представником відповідача було подано доповнення до відзиву. Ухвалою суду від 05.10.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 24.01.2019 на адресу суду представником позивача було подано заперечення на відзив. 13.02.2019 на адресу суду представником відповідача було подано заяву про збільшення розміру судових витрат (витрат на правову допомогу). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом №07-к від 12.01.2015 [PERSON] призначено на посаду заступника генерального директора з комерційних питань ДП «Укрспирт» з 12.01.2015 з посадовим окладом згідно зі штатним розписом (а.с.12). Згідно актів приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 11.08.2015 та 02.11.2015 [PERSON] для службового користування було надано ноутбук ASUS Zenbook UX305FA (UX305FA-FCO11) та мобільний телефон SAMSUNG-E1200 (а.с.14, 15). Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2016 наказом № 13?к від 28.01.2016 [PERSON] звільнено з посади начальника комерційного управління ДП «Укрспирт» за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) на підставі заяви про звільнення від 27.01.2016 (а.с.13). Після звільнення, а саме 15.02.2016 та 03.05.2017 ДП «Укрспирт» надіслало [PERSON] листи № 09?2?1?/25 та № 01?11?7/1038 із вимогою про повернення наданих йому матеріальних цінностей, які були надані йому для службового користування, а саме ноутбуку ASUS Zenbook UX305FA (UX305FA-FCO11) та мобільного телефону SAMSUNG-E1200 (а.с.27, 28). Так, 04.05.2017 [PERSON] у відповідь на листи повідомив ДП «Укрспирт», що ноутбук ASUS Zenbook UX305FA та мобільний телефон SAMSUNG-E1200 були залишені в робочому кабінеті на момент звільненн. (а.с.29). Разом з тим, 01.06.2017 ДП «Укрспирт» передало матеріали щодо неповернення матеріальних цінностей, переданих [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Київській області (лист від 01.06.2017 за № 01?11?3/1300) (а.с.30). Проте, 13.07.2017 листом від 13.07.2017 за № 40531 Голосіївське управління поліції у м. Києві повідомило про те, що матеріали звернення щодо можливих неправомірних дій з боку начальника комерційного управління ДП «Укрспирт» [PERSON], зареєстровано в журналі єдиного обліку Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві за № 40531 від 26.06.2017. Під час проведення перевірки, підстав для внесення відомостей до ЄРДР виявлено не було(а.с.32) 22.12.2017 складено протокол засідання інвентаризаційної комісії, створеної для проведення щорічної інвентаризації за 2017 рік по ДП «Укрспирт», яким в чергове встановлено, що [PERSON] не повернув підприємству ноутбук ASUS Zenbook UX305FA (UX305FA-FCO11) та мобільний телефон SAMSUNG-E1200 при звільнен. (а.с.16-24). Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Частиною 2 ст. 130 КЗпП України передбачено, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Враховуючи викладені обставини, а також з огляду на наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновків, що у матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачем трудових обов'язків як обов'язкової передумови для притягнення до матеріальної відповідальності. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідні матеріальні цінності постійно зберігалися та використовувалися за призначенням в приміщенні № 305, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Грінченка, буд. 1. Окрім цього, позивачем не підтверджено факт відсутності таких матеріальних цінностей на момент звільнення відповідача на відповідному робочому місці [PERSON] у службовому приміщенні № 305 (розташованому за адресою м. Київ, вул. Грінченка, буд. 1), а також не встановлено (не підтверджено) факт втрати та/або крадіжки відповідного майна саме відповідачем або з вини відповідача. Позивачем не доведено вчинення відповідачем жодних умисних чи необережних діянь, спрямованих на знищення, утрату чи недбале поводження з відповідними матеріальними цінностями, чи фактів винесення відповідачем відповідних матеріальних цінностей поза межі приміщень ДП «Укрспирт», всупереч вимогам працівників охорони ДП «Укрспирт», чи всупереч вимогам внутрішніх нормативних актів підприємства, що виключає можливість застосування до відповідача заходів матеріальної відповідальності. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає позовну заяву ДП «Укрспирт» необґрунтованою, позовні вимоги недоведеними. Крім того, в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності звернення позивача до суду з даним позовом, про що слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу. Судом встановлено, що позивач звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва із відповідним позовом 04.07.2018. Як вбачається з позовної заяви, позивач обґрунтовує момент виявлення шкоди результатами проведеної інвентаризації, що підтверджується протоколом засідання інвентаризаційної комісії від 22.12.2017. Разом з тим, судом встановлено, що зазначений позивачем момент виявлення шкоди не відповідає дійсним обставинам, підтвердженим наявними у матеріалах справи доказами. Так, в матеріалах справи наявний лист ДП «Укрспирт» від 15.02.2016 № 09-2-1/25, адресований [PERSON], за текстом якого Позивач вимагає від Відповідача повернення відповідних матеріальних цінностей, а також попереджує про наміри звернення до суду із відповідним позовом; лист від 03.05.2017 № 01-11-1/1038, адресований [PERSON], за текстом якого Позивач наголошує на неодноразових зверненнях до Відповідача щодо повернення цінностей та повідомляє щодо намірів звернення до правоохоронних органів із відповідними питаннями; лист від 01.06.2017 № 01-11-3/1300, адресований ГУ НП в Київській області, за текстом якого позивач повідомляє правоохоронні органи про здійснення відповідачем протиправних діянь, а також вжиття позивачем заходів щодо врегулювання відповідного спору, у тому числі шляхом направлення Відповідачу неодноразових письмових вимог щодо повернення відповідних матеріальних цінностей від 28.01.2016, 15.02.2016, 11.10.2016 та 03.05.2017. Таким чином, з огляду на дату звернення позивача до суду із цим позовом, а саме 04.07.2018, суд дійшов до висновку щодо спливу строку позовної давності, визначеного положеннями статті 233 КЗпП України та відсутність підстав для його поновлення. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити ДП «Укрспирт» у задоволені позову у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі відмови в позові судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позива. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого позову ДП «Укрспирт» та відмову у його задоволенні, підстави для стягнення з відповідача судових витрат в порядку в порядку ст.141 ЦПК України, відсутні. Що стосується понесених витрат на правничу допомогу відповідачем, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.. Встановлено, що 17.09.2018 між [PERSON] та Адвокатським об'єднанням «Сенсум» було укладено договір про надання правничої допомоги № б/н (а.с.57-60) Згідно акту приймання юридичних послуг № 1 від 24.09.2018 вбачається, що Адвокатським об'єднанням «Сенсум» виконано робіт на суму 8400,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1149575785.2 від 03.10.2018 (а.с.64, 70). Крім того, згідно акту приймання юридичних послуг № 2 від 11.02.2019 вбачається, що Адвокатським об'єднанням «Сенсум» виконано робіт на суму 4500,00 грн., що підтверджується квитанцією про оплату даних послуг від 12.02.2019 на суму 4500,00 грн. (а.с.99, 100) З актів приймання юридичних послуг, виконаних Адвокатським об'єднанням «Сенсум» вбачається, що кількість витраченого часу становить 4 год. 15 хв. та складає всього 12900,00 грн. Оцінивши надані представником відповідача матеріали в обгрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу суд вважає їх обгрунтованими частково. А тому враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5600,00 грн. як такі , що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову. Разом з тим, суд вважає, що понесені відповідачем витрати в іншій частині, в тому числі за за очікування представником відповідача судового засідання, задоволенню не підлягає , оскільки є такими , що неузгоджуються з вимогами ст.ст.133, 137 ЦПК України. Таким чином, клопотання відповідача про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу є обгрунтованим частково.

Outcome: approved