Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

02 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що її чоловіку [PERSON] на склад сімї з трьох осіб була надана у користування окрема двокімнатна квартира [ADDRESS], в яку останній та члени його сімї вселилися на підставі ордеру № 241, виданого Гвардійською КЕЧ району 12 вересня 1996 року. Після розірвання шлюбу з березня 2011 року відповідач [PERSON] в даній квартирі не проживає, починаючи з 2012 року комунальні платежі не сплачує. На теперішній час позивач та її донька є основними квартиронаймачам вказаної квартири і самостійно несуть всі витрати на її утримання. Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та стягнути судові витрати по справі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та членам його сімї дружині [PERSON], доньці [PERSON], [INFO], Гвардійською КЕЧ району Дніпропетровської області видано ордер № 241 від 12 вересня 1996 року на право вселення та проживання в [INFO]. Відповідно до копії рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки № 133 БУ № 2 Гвардійської КЕЧ району від 27 липня 2017 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO]. Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Із заяви Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району суд вбачає, що починаючи з 2011 року будь-яких заяв від [PERSON] про продовження строку його відсутності в спірній квартирі з поважних причин понад шість місяців не надходило. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом досліджено акт від 27 липня 2017 року, складений комісією БУ №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, згідно якого в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає з березня 2011 року, що також підтверджується сусідами [PERSON], [PERSON] З матеріалів справи суд вбачає, що позивач на даний час є основним квартиронаймачем спірної квартири, позивач самостійно несе всі витрати на утримання житлового приміщення. Як встановлено судом, відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні з березня 2011 року, тобто більше шести років, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання. Тому позов щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 640,00 гривень, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved