Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

04.03.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 159985,66 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 14.09.2018 [PERSON] взяв у нього в позику 3600 доларів США, що на день передачі грошових коштів відповідало 101256,61 грн. Повернути кошти [PERSON] зобов`язувався до 30.12.2018. У разі прострочення виконання зобов`язання на відповідача був покладений обов`язок по виплаті пені в розмірі одного відсотка від суми боргу за кожний день прострочення. На підтвердження укладення договору позики та передачі грошей відповідач написав відповідну розписку. Станом на 25.02.2019 грошові кошти в розмірі 101256,61 грн. йому не були повернуті. Вважає, що загальна сума заборгованості відповідача перед ним складається із суми позики, що становить 101256,61 грн., суми інфляційних втрат, що становить 1012,56 грн. та пені в сумі 57716,49 грн., що в сукупності складає 159985,66 грн. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач\~ [PERSON] ,\~ будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] , проти чого позивач не заперечує. Згідно з ст. 247 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що 14.09.2018 [PERSON] отримав в борг у [PERSON] 3600 доларів США, що еквівалентно 101256,61 грн. за офіційним курсом НБУ, які зобов`язався повернути до 30 грудня 2018 року. У разі прострочення повернення позики зобов`язався виплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми за кожний день прострочення. Станом на день звернення позивача в суд відповідач [PERSON] борг в сумі 3600 доларів США, позивачу не повернув, чим порушив вимоги ст.1049 Цивільного кодексу України та зобов`язання по вищевказаному договору. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу в гривневому еквіваленті в розмірі 101256,61 грн. підлягають до задоволення. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Наведений висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав. Крім того цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема: у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі № 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі № 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18. Таким чином інфляційні нарахування в розмірі 1012,56 грн з урахуванням їх правової природи до стягнення не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені шляхом застосування еквівалента іноземної валюти та перерахунку суми з урахуванням зміни курсу гривні до зазначеного в еквіваленті долара США. Що стосується вимоги позивача про стягнення пені за порушення виконання зобов`язання суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З розрахунку, проведеного позивачем, розмір пені за порушення зобов`язання з 30.12.2018 по 24.02.2019 становить 57716,49 грн, суд погоджується з даним розрахунком. Таким чином позов [PERSON] слід задовольнити частково в частині стягнення з [PERSON] суми боргу та пені, в решті позову відмовити. Відповідно\~ до ст.141 ЦПК України\~ сплачений позивачем судовий збір\~ в розмірі\~ 1589 грн. 73 коп. підлягає до\~\~ стягнення\~ з відповідача\~ [PERSON] .

Outcome: partial