overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час її навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1994 року її батьки перебували у шлюбі, який у 2000 році було розірвано. Пояснює, що на її утримання її мати [PERSON] отримувала аліменти на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Зазначає, що на даний час вона продовжує проживати з матір'ю та перебуває на її утриманні у зв'язку з навчанням в Чернігівському вищому професійному училищі побутового обслуговування і при цьому потребує матеріальної допомоги. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на час свого навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а також просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Додатково зазначив, що проти стягнення аліментів не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2); копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 3); довідку Чернігівського вищого професійного училища побутового обслуговування № 64 від 17.03.2015 року, згідно якої [PERSON] дійсно навчається в Чернігівському вищому професійному училищі побутового обслуговування з 02.09.2013 року по 21.11.2014 року за спеціальністю «Фотограф (фотоработи)»; з 24.11.2014 року по 04.03.2006 року за спеціальністю «Художнє фотографування». Форма навчання денна, безкоштовна. На держзабезпеченні не знаходиться (а.с. 6), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище та інші зобов'язання сторін по справі, та вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення [PERSON] навчання. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

02 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат, понесених на придбання дитячого куточка для сина - [PERSON], [INFO] в сумі 1750,00 грн. та судового збору. Обґрунтувала позивач свій позов тим, що спільний з відповідачем син проживає разом з нею. В зв'язку з тим, що ліжко сина прийшло до непридатного стану та для забезпечення належного рівня життя та розвитку позивач придбала дитячий куточок вартістю 10500 грн. Необхідність придбання ліжка для сина була узгоджена з відповідачем, який сплатив позивачці 3500,00 грн. а залишок половини вартості куточка в сумі 1750,00 грн. сплачувати відмовляється, через що позивач звернулась до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо вартості придбаного куточка. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2014 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а/с 11). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 9). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а/с 12-13). Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В зв'язку з необхідністю, позивачем для дитини було замовлено, а в подальшому виготовлено дитячий куточок, який складається з: шафи, ліжка, письмового столу та матрацу, та рекомендований для дітей віком від 3-х до 14-ти років. Оскільки ці витрати пов'язані з розвитком здібностей дитини, а тому суд в силу ст. 185 Сімейного кодексу України знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача несплачену частку половини витрат, понесених позивачем на придбання дитячого куточка для сина в сумі 1750 грн. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

02 квітня 2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до кредитного договору №001-03985-080208 від 08.02.2008р. відповідачу [PERSON] було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000 грн., та на день укладення договору ліміт кредитної лінії на рахунку становив 3000 грн., на умовах викладених в додатку до кредитного договору. У відповідності до договору відповідач зобов'язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, що виникла за попередній звітний місяць, сплачувати суму процентів, пені та послуг за користування кредитною карткою та лінією. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 10.03.2015 року має заборгованість - 7989,13 грн., що складається з 3187,80 грн. - заборгованість по кредиту, 193,87 грн. - прострочене тіло кредиту, 4607,46 грн. - заборгованість за відсотками. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7989,13 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 08.02.2008 року №001-03985-080208 відповідач [PERSON] отримала на умовах визначених договором відновлювальну кредитну лінію із лімітом на рахунку у розмірі 3000 грн., що підтверджується Договором (а.с. 2). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконав, в результаті чого станом на 10.03.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 7989,13 грн., що складається з 3187,80 грн. - заборгованість по кредиту, 193,87 грн. - прострочене тіло кредиту, 4607,46 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 5). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 7989,13 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

02 квітня 2015 року Синельниківським міськрайонним судом у цивільній справі № 191/5618/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] було ухвалено рішення про відмову у стягненні неустойки за прострочення сплати аліментів. Під час ухвалення зазначеного рішення від 02 квітня 2015 року судом не були вирішені вимоги позивача , зазначені в уточненій позовній заяві, щодо стягнення заборгованості за аліментами у сумі 2799 гривень 99 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 2799 гривень 99 копійок. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до положень ст. 220 ЦПК України неявка сторони не перешкоджає розгляду питання про винесення додаткового рішення. Судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що вимоги позивача [PERSON], щодо стягнення заборгованості за аліментами у сумі 2799 гривень 99 копійок, були відображені в уточненій позовній заяві. Позивачем було надано довідку з відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за № 19981 від 18.12.2014 р., згідно якої заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.12.2014 року складає 2799 гривень 99 копійок. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. Суд, з урахуванням вищевикладеного, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення суду в цій частині позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

02 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторонами зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 13). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні відносини припинили, поновлювати їх позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

02 квітня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області ухвалив заочне рішення по зазначеній справі, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені, а саме визнано [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] (а.с.46-47). 10 квітня 2018 року до суду звернувся позивач із заявою в якій просить ухвалити додаткове рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 640,00 грн., оскільки суд з приводу цього не ухвалив рішення. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З позовних вимог вбачається, що позивач просив суд стягнути з відповідача усі понесені ним судові витрати (а.с.1 зв.). Згідно квитанції №15-250212/1 від 02 квітня 2018 року (а.с.44) позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки рішення у справі було ухвалено на користь позивача, то з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 640,00 грн. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення стосовно позовних вимог про стягнення судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

02 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 21.12.2013 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 2017 року не підтримують подружні відносини, тому що він зустрів іншу жінку, з якою має наміри створити сім'ю. Спільного житла, майна не мають. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, посилаючись на те, що не бажає зберігати сім'ю з відповідачкою, тому що вона розпалась, на його думку. Дитині сплачує аліменти за рішенням суду, приймає участь у її вихованні. Відповідачка позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, пояснила, що у позивача інша жінка, тому зберігати сім'ю не можливо, сім'я розпалась. Спільного майна, житла не мають. Жити однією сім'єю не бажають. Змінити прізвище не бажає,бо дитина носить прізвище батька . Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . Сторони перебувають у шлюбі з 21.12.2013 року. Шлюб зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №586. Від шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], на утримання якої з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти за рішенням суду. Дитина проживає з матір'ю , проти чого позивач не заперечує, приймає участь у вихованні доньки. Відповідачка підтвердила, що з 2017 року не підтримують подружні відносини, спільного житла, майна не мають. Суд надавав сторонам строк для примирення, але вони не помирились. Позивач просить витрати за сплату судового збору 704,80 грн. покласти на нього. Відповідачка не бажає змінювати прізвище після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

02 квітня 2018 року [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Посилається на те, що перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого у них є спільна дитина [PERSON], [INFO], на утримання якої на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.04.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2012 року і до повноліття доньки. Вимоги щодо збільшення розміру аліментів [PERSON] мотивує тим, що за останні пять років підвищилась вартість продуктів харчування та плата за комунальні послуги, в тому числі збільшилися витрати на утримання доньки, а тому коштів, які стягуються із [PERSON] для утримання дитини не вистачає. Вказує, що вона сама перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не має постійного місця роботи, на обліку як безробітна або фізична особа-підприємець не перебуває, у звязку із заборгованістю по виплаті аліментів в період з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року отримувала допомогу на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Просила збільшити розмір аліментів на її користь на утримання [PERSON] з 500 грн. до 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ухвали Новодністровського міського суду Чернівецької області від 05.04.2018 року справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, який отримав 18.04.2018 року ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не заявляв. Оскільки станом на 10.05.2018 року клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом) до суду не надходило, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

02 квітня 2018 року адвокат [PERSON]М в інтересах [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту роботи останнього у радгоспі « Новоселівський » Полтавського управління бурових робіт з 06 листопада 1991 року по 16 грудня 1992 рік, оскільки у трудовій книжці у номері запису дванадцять містяться виправлення в місяці звільнення, що перешкоджає призначенню пенсії. Заявник [PERSON] під час розгляду справи підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Представник заявника адвокат [PERSON] заяву [PERSON] підтримала та просила її задовольнити, виходячи з обставин, що у ній викладені. Встановлення вказаного факту необхідно для призначення заявнику пенсії. Представник заінтересованої особи за довіреністю [PERSON] вказувала на наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви [PERSON] Вислухавши пояснення заявника, його представника, представника заінтересованої особи, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозвязку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-28 00:00:00

02 квітня 2018 року до суду надійшла вказана заява. Заявники просять розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначають заявники, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам сторін, як зазначено в заяві. Заявники в судове засідання не з'явились, звернулись із заявою про слухання справи у їх відсутність, зазначають, що підтримують заяву та просять її задовольнити. Заінтересована особа представника в судове засідання не направила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. А тому у відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення заяви за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 вересня 2005 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що зроблено актовий запис №666. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що сторони бажають розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити їх інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

02 квітня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, Індустріальний район, вул. Батумська, 14/37. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.03.2018р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не створює небезпеку для себе чи оточуючих, не є безпорадною і може самостійно задовольняти основні життєві потреби, а наявність у неї психічного захворювання не є підставою для її примусової госпіталізації. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed