Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

03.08.2017 [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 07 листопада 2003 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 березня 2010 року у справі №2-2000-2010 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Після розлучення з відповідачкою, він як батько приймав участь у вихованні доньки, підтримував матеріально. Останнім часом донька стала частіше скаржитися на матір, яка стала бурхливо влаштовувати своє особисте життя, мешкає з чоловіком, який значно молодше за неї. При цьому увагу та належне вихованні дитині не приділяє. По суті дівчинка стала зайвою в новій родині матері. Він нічого не має проти особистого життя своєї колишньої дружини, але її поведінка шкодить інтересам їхньої спільної доньки [PERSON]. На початку липня 2017 року донька прийшла до нього, мотивуючи свою поведінку тим, що не уможливлює своє життя в родині матері та бажає жити з ним, її батьком. Його нинішня дружина має спільну мову з донькою, та не заперечує щоб вони мешкали однією родиною. Дівчинка категорично не бажає повертатися до матері. Він як батько опікується донькою, утримую матеріально, дбає про добробут дитини, фізичний та психологічний розвиток дівчинки, створює належні умови як для проживання дитини, так і для навчання та духовного розвитку [PERSON]. Він особисто займався влаштуванням дитини в школу та проходженням разом з нею медичне обстеження. Вона навчається у загальноосвітній школі №24. На цей час дитині виповнилося вже 13 років, і [PERSON] свідомо має право на захист своїх інтересів. Вважає, що в інтересах доньки проживати саме з ним, з її батьком. На даний час він проживає в окремій трьохкімнатній квартирі, де є все необхідне для дитини, окрема кімната, всі речі дитини, комп'ютер знаходяться за вказаною адресою. Він має достатній рівень та має достатньо часу приділяти доньці. Він алкогольні напої не вживає, ніколи не застосовував ні психологічного ні фізичного тиску ні на колишню дружину, ні по відношенню до доньці. Він має достатньо часу гуляти з дитиною, займатися її вихованням та іншим чином піклуватися про [PERSON]. Він має постійний дохід. Крім того, є можливість культурного розвитку дитини через наявність в достатньої кількості в місті культурно-масових закладів. Таким чином, проживання доньки [PERSON] разом з ним відповідає її інтересам. Відповідачка ніколи не була обмежена в спілкуванні з дитиною, та з його боку в інтересах дитини він ніколи не буде перешкоджати щодо спілкування доньки з матір'ю, зважаючи на їх розлучення, дитина не повинна бути позбавлена повноцінного спілкування з відповідачкою. Просить визнати місце проживання неповнолітньої доньки з ним, її батьком, за адресою: [ADDRESS]. Також стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки всіх доходів (заробітку), щомісячно, до повноліття доньки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської ради Вертипорох В.В в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю виходячи з наступного: Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (стаття 29 Цивільного кодексу України). У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з статтею 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Також, при вирішенні переданого на розгляд суду позову, також слід врахувати те, що в Декларації прав дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, одними з принципових положень визначено те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, в ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В свою чергу, в Конвенцією про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20 вересня 2006 року (частина перша та друга ст. 4, п. «с» ст. 7) передбачено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. У відповідності до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася [INFO], де в графі мати зазначено [PERSON], яка в подальшому відповідно до свідоцтва про шлюб змінила прізвище на [PERSON], та в графі батько [PERSON]. (а.с. 8). Згідно із рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01.03.2010 встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 7). Відповідно до акту від 31.07.2017 Вих. № 01-13/61, позивач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом із своєю донькою [PERSON], даний факт проживання підтверджують сусіди в будинку: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки директора ЗОШ № 24, [PERSON] навчається в Краматорській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 24 в 8-А класі. (а.с. 10). Як встановлено судом, малолітня [PERSON] проживає разом із батьком, який повністю її утримує та виховує, а також не заперечує відносно проживання доньки разом з батьком, тому є всі підстави для визначення місця проживання малолітньої доньки з батьком, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Вимогами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до штампу Краматорського міського суду Донецької області, позивач пред'явив позов до суду 03.08.2017, а тому суд вважає стягувати з відповідача аліменти з цієї дати. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здорова, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, розмір аліментів на утримання дітей на користь позивача повинен бути визначений у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, до повноліття доньки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір буде відповідати матеріальному і родинному стану сторін і не буде ущемляти їх права. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину є законними, а тому, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, у межах суми стягнення за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved