Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

03.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають в цьому будинку з січня 2014 року, а відповідач [PERSON] - взагалі ніколи не проживав у будинку. Натепер, реєстрація відповідачів за адресою: [ADDRESS] створює йому перешкоди у вільному розпорядженні будинком, що стало причиною звернення до суду з позовом. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Вона пояснила, що у вересні 2014 року, після чергової сварки, позивач вигнав її разом із чоловіком із спірного будинку і тому зараз вона проживає разом із чоловіком та малолітньою дитиною в с. Серединка Чернігівського району Чернігівської області в будинку, що належить братові чоловіка. Оскільки умови проживання в цьому будинку є незадовільними, вона має бажання повернутися додому, проте позивач заперечує проти цього і відмовляється впустити її в спірний будинок разом із чоловіком. Стосовно співвідповідача [PERSON] повідомила, що він не проживає в спірному будинку з грудня 2016 року після сварки з позивачем, який також вигнав його з цього будинку. Щодо відповідача [PERSON] підтвердила, що він дійсно ніколи в спірному будинку не проживав. Третя особа вважає позов безпідставним. Він пояснив, що позивач як батько відповідача [PERSON] і [PERSON] ніколи не займався вихованням і матеріальним утриманням своїх дітей, в зв'язку з чим був позбавлений щодо них батьківських прав. Фактично дітей виховували батьки позивача. Третя особа підтвердив, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають у спірному будинку через конфлікт з позивачем, який створює їм перешкоди в поверненні до будинку. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Заслухавши пояснення сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Позивач є власником 4/10 частин будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 08.09.2014 року (далі - Будинок), в якому зареєстровані відповідачі (а. с. 4, 5). Як убачається з пояснень відповідача [PERSON] і третьої особи, які підтвердив позивач, відповідач [PERSON] є дочкою, а відповідач [PERSON] - сином позивача. Раніше вони проживали в Будинку, проте були змушені покинути Будинок на вимогу позивача. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають бажання повернутися для проживання в Будинку, проте цьому перешкоджає позивач. Відповідач [PERSON] в Будинку ніколи не проживав. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведенням факту непроживання в Будинку відповідача [PERSON] з дня реєстрації без поважних причин, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Будинком. Водночас, враховуючи те, що по справі знайшов підтвердження факт протиправного позбавлення позивачем відповідачів [PERSON] і [PERSON] права проживання в Будинку, тривала відсутність вказаних осіб в Будинку не вважається неповажною. Крім того, позивачем не доведено факт відсутності відповідача [PERSON] будинку понад один рік, а тому суд не знаходить підстав для визнання їх такими, що втратили право користування Будинком.

Outcome: partial