Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

04.01.2018 орган Опіки та піклування виконавчого комітету Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області звернулися з позовом до [PERSON], в якому просять позбавити її батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], а також встановити піклування [PERSON], [INFO] над неповнолітньої [PERSON]. В обґрунтування свого позову орган опіки та піклування посилається на те, що відповідач по справі являється матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Матір не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчанням, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Неповнолітня [PERSON] з півторарічного віку до теперішнього часу мешкає та виховується в сім'ї [PERSON], за адресою: [ADDRESS], де їй надано належне виховання, навчання, житлові умови, які відповідають житловим умовам. В той час матір дитини [PERSON] мешкає окремо від своєї доньки, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов Голубівської сільської ради. Зазначені обставини підтверджуються багатьма документами, виданими компетентними органами, копії яких долучено до позову, та вказують на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, закріплених ч.1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України. Такі дії відповідача, у відповідності до ст. 164 Сімейного Кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], тому звернулися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонова Д.О. від 13 лютого 2018 року по справі було відкрито провадження. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2018 року, справу передано на розгляд судді Сорокі О.В. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала, в подальшому в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання, причини неявки суду не повідомила. Треті особи в судове засідання також не з'явилися, кожен окремо, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність. На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справи в судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію свідоцтва про народження [PERSON], у відповідності до якого остання народилася [INFO], матір'ю дитини значаться відповідач по справі [PERSON] (а.с.6). Запис про батька дитини внесено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 24.10.2017 року (а.с.13) У відповідності до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст.150 СК України, свідчать про спільний обов'язок батьків виховувати дитину. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України, у відповідності до яких мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Судом встановлено, що мати неповнолітньої дитини [PERSON], систематично ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, про що свідчить наступне. Суду подано копію заяви [PERSON], у відповідності до якої останній 01.12.2017 року звертався до Голубівської сільської ради с приводу вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка мешкає з ним близько 15 років та перебуває на його повному утриманні (а.с.27). У своїх письмових пояснення, на ім'я голови Голубівської сільської ради, [PERSON] зазначила, що дійсно близько 10 років не проживає зі своєю дочкою [PERSON], остання проживає в родині [PERSON], в м. Перещепине. Спільне проживання з дитиною стало не можливим, оскільки вона, як матір, не могла забезпечувати дитину матеріально, належним виховувати її та виконувати свої батьківські обов'язки. З того часу ситуація не змінилася (а.с.30). Згідно акту про встановлення факту проживання, складеного депутатом Перещепинської сільської ради, за участю сусідів, [PERSON], [INFO], з двох років проживає разом з [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] Ці громадяни на протязі усіх років виконують обов'язки батьків, піклуються за здоров'ям дитини, матеріально її забезпечують (а.с.29.) На даний час [PERSON] навчається в Перещепинському професійному ліцеї з 01.09.2017 року, за цей період її мати [PERSON] жодного разу не приймала участі вихованні та навчанні дитини, не забезпечувала матеріальні потреби дівчини (а.с.38). Крім того, в матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування Голубівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини, обґрунтований наступним. Так, неповнолітня [PERSON] зареєстрована [ADDRESS]. В квартирі порушено санітарно гігієнічні норми проживання, низький рівень самообслуговування членів родини. Мати дитини, за даною адресою не проживає, не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки, не цікавиться її навчанням, розвитком, зловживає алкоголем та веде аморальний спосіб життя. Фактично дитина проживає [ADDRESS], в сім'ї [PERSON]. Таким чином, оскільки [PERSON] фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, орган опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав (а.с.37). Сама неповнолітня дитина також звернулася до суду з заявою про позбавлення батьківських прав її матері, і ця думка дитини теж враховується при винесення рішення. Аналізуючи викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, в інтересах неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При цьому, позов в частині встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] задоволенню не підлягає, така вимога заявлена передчасно, що не позбавляє орган опіки та піклування в подальшому самостійно вирішити це питання, оскільки таке право позивача закріплено ч.3 ст. 243 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., оскільки орган опіки та піклування звільнений від сплати судових витрат. На підставі вищевикладеного

Outcome: partial