Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

03.04.2014 року [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що йому на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В даної квартирі крім нього також зареєстровано [PERSON] . З серпня 2012 року відповідач у квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує, господарством не займається. В квартирі не має його речей, але добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Просить усунути перешкоду в користуванні ним власністю, визнавши [PERSON], таким, що втратив право на користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. В судове засіданні позивач не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, за місцем реєстрації не мешкає. 3-тя особа: Дружківський відділ цивільної імміграції фізичних осіб УМВС України в м. Дружківка в судове засідання не з'явився, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30 листопаду 1994 року ( а.с. 3). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). З матеріалів справи встановлено, що відповідача [PERSON] зареєстровано у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями наданими адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України у Донецькій області (а.с.15) Відповідно до частини 3 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням. Як вибачається із позовної заяви відповідач співвласником квартири ні є, членом родини також ні є. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Звертаючись до суду з позовом 03.04.2014 року [PERSON] просив визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування житлом, посилаючись на те, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з серпня 2012 року, тобто понад один рік. Виходячи із змісту частин 1 ст. 182, частини 3 ст. 640 ЦК України право власності на спірну квартиру у позивача [PERSON] виникло з моменту державної реєстрації , а саме з 30 листопаду 1094 року (а.с.3) Тобто на час звернення власника квартири до суду (03.04.2014 року) з позовом про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, у власника було таке право. З зазначеного в позові моменту минуло понад двадцать років. Більші року , як відповідач в спірному житловому приміщенні відсутній, а тому є усі правові підстави для визнання його, таким, що на час звернення позивача до суду втратив право користування жилим приміщенням на підставі частини 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], не сплачує комунальних платежів, не веде ніяких господарських робіт, не має права власності на частину вказаної квартири позов підлягає задоволенню. Враховуючи порушення відповідачем права власності позивача, суд вважає, що слід зобов'язати Дружківський відділ цивільної імміграції фізичних осіб УМВС України в м. Дружківка виписати відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved