Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

03.12.2020 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Дуднік І.В., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якої зазначила, що 02.12.2014 року вона одружилась з відповідачем. В шлюбі у них народилась дитина, а саме: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем у м. Луганську та перебуває на її утриманні. Позивачка та відповідач разом не проживають. 20.01.2020 року рішенням Печерського районного суду міста Києва шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач в добровільному порядку ухиляється від обов`язку утримувати дитину, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку та не має на утриманні непрацездатних осіб. Просить суд стягнути на користь позиваки [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у ромірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 10.02.2021 року відкрито провадження у справі № 426/11018/20 та призначено позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином, позивач надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с.82) Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, надав суду заяву, в які просить провести розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням наданих ним доказів про доходи (а.с.83). Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2910, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.12.2014 року (а.с. 9). Сторони мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідно до довідки про склад сім`ї від 22.09.2020 року № 3373, виданого Комунальним підприємством «Центрожилком» філіал № 4, на території, яка тимчасово не підконтрольна органам державної влади України. На теперішній час сімейних відносин з відповідачем вона не підтримує та разом не проживає. Грошової допомоги на утримання неповнолітньої дитини відповідач не надає, що і стало підставою для звернення в суд з даним позовом. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3\~\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~статті 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду і просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно - до досягнення повноліття старшою дитиною. Відповідно до\~ч. 1 ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Частиною п`ятою\~статті 183 СК України\~визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. \~ \~ \~ \~Частина друга\~статті 182 Сімейного кодексу України\~імперативно визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Такий розмір аліментів кореспондується з пунктом 4 частини першої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено видачу судового наказу за вимогою\~\~про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. \~ \~ \~ \~Отже законом визначено мінімальний та максимальний розмір аліментів на одну дитину у випадку стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), який підлягає стягненню за рішенням суду у безспірному порядку. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим майновий стан позивача для стягнення аліментів у мінімально визначеному законом розмірі не може прийматись до уваги, оскільки у разі, якщо майновий стан, стан здоров`я або сімейний стан не дозволяють платнику аліментів надавати дитині утримання в мінімально визначеному законом розмірі, у нього є право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що передбачено статтею 192 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, тому відповідно до\~ст. 180 СК України\~він зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. Довідку надану відповідачем про те, що він отримує компенсацію з 15.02.2021 року по 14.02.2022 року у розмірі 1955,67 грн. суд вважає недостатніми для зменшення розміру аліментів з 1/4 частки від заробітку(доходу). Відповідач не надав суду будь-яких інших доказів важкого матеріального становища. Відсутність офіційного працевлаштування та наявність інших утриманців не звільняє від обов`язку сплачувати мінімальні аліменти. Той факт, якщо навіть відповідач офіційно не працевлаштований, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї неповнолітньої дитини та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. За відсутності змоги брати участь в утриманні дітей у грошовій формі, він зобов`язаний брати участь в їх утриманні у натуральній формі. Дана обставина може бути врахована судом при визначенні розміру аліментів. Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Верховного суду України від 15 травня 2018 року у справі № 234/6207/17 та від 07 листопада 2017 у справі № 355/511/17. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що він бере участь в утриманні дітей в натуральній чи грошовій формі. При цьому, навіть періодична участь відповідача в утриманні дітей, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які просить стягнути позивач, оскільки періодична участь в утриманні дітей не перешкоджає позивачу звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів і не залежати від наявності чи відсутності бажання у батька в певний період часу брати участь в їх утриманні в грошовій чи у натуральній формі. Оскільки дитина сторін проживає із позивачкою, яка несе витрати на її утримання, при цьому відповідач не бере участь в утриманні дитини в грошовій і /або/ натуральній формі та беручи до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Стягнення аліментів у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, прямо визначений ч.5\~ст. 183 СК України\~та не є надмірним з точки зору звичайних, необхідних потреб неповнолітніх дітей та забезпечення рівня життя дітей, достатнього для їхнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дітей та не забезпечить звичайних потреб та їхній достатній рівень життя, який їм гарантовано\~Законом України «Про охорону дитинства»\~та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулась в суд з даним позовом\~\~03 грудня 2020 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх. № 13378 від 03.12.20 р. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3\~ЦК України\~засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів дітей, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим та працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні. Враховуючи всі вищевикладені обставини, рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, ухилення відповідача від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.12.2020\~року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141\~ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved