Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

03 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Нижньодністровського національного природного парку про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач мотивує вимоги тим, що він працював на посаді інженера з охорони тваринного світу відділу державної охорони природно-заповідного фонду Ніжньодністровського національного природного парку з 2011 року. Наказом відповідача № 31-О від 20.05.2020 року його звільнено з 20 травня 2020 року з посади, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин з 13.04.2020 по 15.04.2020 року. Проте в зазначений період часу він повністю виконував свої обов`язки, що підтверджується Актом про вилучення знарядь незаконного добування природних ресурсів № 000617 від 13.04.2020; актом проведення масово-просвітницької роз`яснювальної роботи від 13.04.2020 року та 14.04.2020 року. В обґрунтування прийнятого рішення відповідач посилається на акти відсутності на роботі від 13.04.2020 року, 14.04.2020 року, 15.04.2020 року в яких вказуються про те, що він нібито був відсутній на робочому місці в офісі с. Маяки, Одеської області. В його обов`язки не встановлено постійно знаходитись в цьому офісі. Навпаки такі обов`язки як забезпечення режиму заповідної території, боротьба з браконьєрством, незаконним виловом риби, вивчення фауни і риб та інші просто неможливо виконувати знаходячись в офісному приміщені. У відповідача немає жодного підписаного ним документу який би визначав офісне приміщення його робочим місцем. Крім того, у зазначені дні діяла постанова КМУ від 1 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05 червня 2020 року по справі відкрито провадження, встановлений спрощений порядок розгляду справи. 18 травня 2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки відсутні підстави для їх задоволення. Зазначає, що позивач був відсутній на роботі в офісі Парку за адресою: [ADDRESS] , з 08 годин 30 хвилин до 16 годин 30 хвилин 13 квітня 2020 року; з 08 годин 30 хвилин до 13 годин 00 хвилин на території Парку 14 квітня 2020 року, з 08 годин 30 хвилин до 16 годин 30 хвилин 15 квітня 2020 року, що підтверджується актами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що наказом Нижньодністровського національного природного парку № 31-О від 20.05.2020 року [PERSON] звільнено з 20 травня 2020 року з посади інженера з охорони природно-заповідного фонду, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до положень статті 147\~КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. В порядку\~п.\~4\~ч.\~1\~ст.\~40\~КЗпП України\~трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~а також\~строковий трудовий\~договір до\~закінчення строку\~його чинності\~можуть бути\~розірвані власником\~або уповноваженим\~ним органом\~лише у\~випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як роз`яснено в пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4\~ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Підставою застосування дисциплінарного стягнення\~є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності,\~відповідач повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40\~КЗпП України прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Прогул є підставою для розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня без поважних причин (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц). Необхідно відмітити, що закон не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тобто не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому суд, вирішуючи позов про поновлення на роботі саме з підстав відсутності прогулу, надає оцінку поясненням працівника з огляду на всі фактичні обставини справи, доведені відповідними доказами з дотриманням статті 76 ЦПК України.\~При цьому обов`язок доведення вини працівника у такому порушенні трудової дисципліни як прогул, за який має настати відповідальність у вигляді звільнення, покладено на роботодавця. У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 зроблено висновок, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є\~наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Оцінка причин як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення. Очевидно, поважними слід визнати такі причини, які виключають вину працівника. Разом з тим, звільнення за вчинення прогулу (в тому числі і за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) є дисциплінарним стягненням і має здійснюватися з дотриманням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень (ст. ст. 147 - 149\~Кодексу законів про працю України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування прийнятого рішення відповідач посилається на акти відсутності на роботі інженера з охорони природно-заповідного фонду [PERSON] від 13.04.2020 року, 14.04.2020 року, 15.04.2020 року, в яких вказуються про те, що він нібито був відсутній на роботі в офісі Парку за адресою: [ADDRESS] , з 08 годин 30 хвилин до 16 годин 30 хвилин 13 квітня 2020 року; з 08 годин 30 хвилин до 13 годин 00 хвилин на території Парку 14 квітня 2020 року, з 08 годин 30 хвилин до 16 годин 30 хвилин 15 квітня 2020 року. Зазначені обставини спростовуються наданими позивачем актами, складеними інспектором Софроні Л.І., а саме: від 13 квітня 2020 року про вилучення знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, транспортних ( у тому числі плавучих) засобів, зброї боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів № 000617; від 13 квітня 2020 року та 14 квітня 2020 року про проведення масово -просвітницької роз`яснювальної роботи працівниками Нижньодністровського НПП з користувачами та відвідувачами на території Парку Суду не надані належні та допустимі докази, що інженер з охорони природно-заповідного фонду Нижньодністровського національного природного парку [PERSON] за посадовими обов`язками передбачено знаходитись у офісі Парку за адресою: [ADDRESS] і це є його робочим місцем. При таких обставинах, необхідно визнати незаконним та скасувати наказ Нижньодністровського національного природного парку № 31-О від 20.05.2020 року про звільнення з 20 травня 2020 року [PERSON] з посади інженера з охорони природно-заповідного фонду, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновити [PERSON] на посаді інженера з охорони природно-заповідного фонду Нижньодністровського національного природного парку. Згідно ч.2\~ст.235 КЗпП України\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. На підставі викладеного та у зв`язку з поновленням позивача на роботі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.05.2020 по 16.11.2021 року в розмірі 80 505 гривень Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст.430 ЦПК України\~рішення в частині поновлення на роботі та виплати йому середнього заробітку за один місяць, допустити до негайного виконання. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved