Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

04.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , зареєстрованого 17 квітня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №496. Позивач [PERSON] до судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, в заяві також зазначено, що діти, народжені у шлюбі від [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишаться проживати разом з нею. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, погоджується на проживання дітей разом з матір`ю, також в заяві зазначено про можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Згідно з положенням ст. 200 ч.3,4 ЦПК України суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 2004 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, а 17.04.2018 року між ними Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зареєстрований шлюб, актовий запис №496 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] а.с.8). Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 9) та [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 10). В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з травня 2019 року, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям любові, взаєморозуміння та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Позивачем не зазначено про наявність майнового спору. Суд приймає до уваги той факт, що між сторонами досягнуто угоди щодо визнання місця мешкання дітей. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях позивач та відповідач розпорядилася на свій розсуд. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує нате, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ст.114 ч.2 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 768,40 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved