overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після бабусі [PERSON], яка померла 28 липня 2008 року. 08 вересня 2016 року позивачка змінила позовні вимоги та прохала встановити факт належності за життя померлій [PERSON] квартири [ADDRESS]. Вказані вимоги мотивувала тим, що за своє життя, 09 листопада 2000 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності вищевказану квартиру заповідала позивачці [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на вищевказане нерухоме майно не зареєстрований у відповідному реєстраційному органі. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги прохала задовольнити. Представник відповідача Шосткинської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти позову не заперечував, прохав розглянути справу у його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 28.07.2008 року в м. Шостка Сумської області /а.с. 7/. З копії заповіту вбачається, що 09.11.2000 року, [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на момент смерті майно заповідала своїй онуці - позивачці [PERSON] /а.с. 6/ Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 вересня 1993 року органом приватизації Виробничим обєднанням «Свема», [PERSON] мала на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. /а.с. 17/ Згідно довідки КП «Укржитлкомфорт» за № 1050 від 19.09.2016 року [PERSON] проживала і була зареєстрована до дня смерті в квартирі [ADDRESS] (колишня Кірова) в місті Шостка Сумської області. /а.с. 20/ Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 266 від 06.09.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] у звязку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документу на нерухоме майно у відповідному реєстраційному органі. Дані про інших спадкоємців відсутні. /а.с. 21/ Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, дослідженими доказами підтверджено, що [PERSON] за життя належала квартира та встановлення даного факту необхідно позивачці для захисту своїх спадкових прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до Білівської сільської ради, в якому зазначила, що 27 листопада 2009 року померла її баба [PERSON], яка проживала в [INFO]. Батько позивачки [PERSON] помер 02 серпня 1971 року. Позивачка після смерті [PERSON] вступила в управління спадковим майном, однак належним чином оформити свої спадкові права не може через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини із бабцею, а тому змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Білівська сільська рада Ізяславського району у поданій суду заяві проти позову не заперечила. Суд, заслухавши позивачку, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 27 листопада 2009 року в с. Білеве Ізяславського району у віці 98 років. Із свідоцтва про народження позивачки вбачається, що її прізвище до одруження [PERSON], а її батьком у свідоцтві зазначений [PERSON]. Державний архів Хмельницької області надав повідомлення про відсутність в архіві відомостей про народження [PERSON] за 1929-1931 роки. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 02 серпня 1971 року у віці 41 рік, про що Білівською сільською радою був складений актовий запис № 15. Свідки [PERSON] та [PERSON] посвідчили суду, що дійсно [PERSON] була матірю [PERSON] та бабцею [PERSON]. Позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини, тому суд вважає за можливе визначити для неї додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Очакова Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], який народився 21 листопада 1999 року. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Очакова Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 50. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 001529. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього [PERSON], який народився 21 листопада 1999 року, який проживає з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП №019488. Причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння та взаємної поваги. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2001 року виконкомом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають двох доньок - [PERSON], яка народилася [INFO] та [PERSON], яка народилася 10 листопада 2010 року. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги, відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2001 року виконкомом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 09. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 034496. Від шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON], яка народилася 01 квітня 2002 року та [PERSON], яка народилася 10 листопада 2010 року, які проживають з позивачкою, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. Причинами розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння та втрата почуттів взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати починаючи від дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто по [INFO] року включно. Зазначала, що від шлюбу з [PERSON] має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу їхній неповнолітній син мешкає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свого сина Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, викликався в установленому законом порядку, причини не явки суду не повідомив, заперечень не надав. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу останнього судового засідання судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом під час судового засідання встановлено, що під час шлюбу з [PERSON] позивачка народила дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.180 СК України, - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищевикладеного вбачається, що відповідач повинен утримувати свого сина до повноліття дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, - з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] борг за договором позики від 15.05.2015 року 400000,00 грн., а також судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в розмірі 4000,00 грн. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати їх шлюб. Сторони з 12 листопада 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей доньок Катерину, [INFO], та Дарю, [INFO]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем постійно сперечаються та принижують один одного, дані сварки відбуваються в присутності неповнолітніх дітей, що в подальшому може суттєво вплинути на їхню психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування їхнього світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та дружиною, збереження їхньої з відповідачем сімї і подальше спільне проживання є неможливе, відновлювати сімейні стосунки не бажає, а тому просить розірвати шлюб. 02 вересня 2016 року судом, за клопотанням позивача, був наданий сторонам термін для примирення. За минуванням терміну наданого судом для примирення позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, в якій вказала, що на позові наполягає, а справу просить розглянути у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. За минуванням терміну наданого судом для примирення відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції (а.с.19,20,31,32). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 листопада 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с4). Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей, доньок - Катерину, [INFO], та Дарю, [INFO]. Позивач хоча і проживає спільно з відповідачем проте через постійні сварки збереження їхньої з відповідачем сімї і подальше спільне проживання є неможливе, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 01 серпня 1992 року Орлівщанською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 24. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач з грудня 2014 року не проживають спільно, не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, в зв'язку з різними поглядами на життя та сімейні відносини, а також сварками, конфліктами та непорозуміннями, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 1992 року Орлівщанською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 24. Сторони не мають неповнолітніх дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з грудня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 12 вересня 2009 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 36. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач тривалий час не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, в звязку з тим, що чоловік не працює, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, його поведінка негативно впливає на дитину, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, 12 вересня 2009 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 36, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

02 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 17 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачам, актовий запис № 306. Від шлюбу не мають малолітніх, неповнолітніх дітей. Позивач зазначила, що вона та відповідач з 2015 року не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, в звязку з відсутністю взаєморозуміння, сварками, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, змінити її прізвище на дошлюбне. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 17 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 306, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають малолітніх, неповнолітніх дітей. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, оскільки вона змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу та має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved