Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

04 квітня 201 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного нотаріуса Костянтинівської Державної нотаріальної контори [PERSON], виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО», Комунальне підприємство «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради», відділ реєстрації Костянтинівської міської ради, Комунальне підприємство «Проектно-зйомне» бюро Костянтинівської міської ради» про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину. Свої вимоги він обґрунтовував наступними обставинами. 01 березня 2016 року померла його мати [PERSON], яка постійно мешкала в м. Костянтинівка, Донецької області, по вул. Громова, буд. 55. Вказаний будинок, а також земельна ділянка за цією адресою належали померлій на праві власності. Він своєчасно подав заяву про вступ у права спадкування і відкрита спадкова справа від 11.03.2016 року. 02.02.2017 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за вказаною адресою було відмовлено та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.02.2017 року, в якій нотаріус посилається на наявність іншої нерухомості а саме будівлі торгівельно-сервісного центру за такою самою адресою. Вважає, що вказані дії державного нотаріуса, а також винесена нею постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є незаконними, оскільки у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії немає, оскільки для оформлення права власності ним були подані усі правовстановлюючі документи як на землю, так і на будинок, під арештом це майно не перебуває. Том позивач просив зобовязати нотаріуса оформити її спадкові права. У судовому засіданні позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на наведені у позові доводи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, представник виконавчого комітету Костянтинівської міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.32). Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, надали письмові пояснення з приводу заявлених вимог, заперечення щодо задоволення позову у них відсутні (а.с.33-40). Третьою особою - Комунальним підприємством «Проектно-зйомне» бюро Костянтинівської міської ради» було надано довідку про надання нової адреси житловому будинку, належного померлій [PERSON] замість вул.. Громова, 55, визначено вул. Громова, 55-Н (а.с.72). Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. 01 березня 2016 року померла громадянка України [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.03.2016 року серії І-НО, №938809 (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: м. Костянтинівка, Донецької області, по вул. Громова, буд. 55. Позивач по справі [PERSON] є сином померлої та, відповідно, спадкоємцем першої черги, що визнається сторонами. Він своєчасно подав заяву про вступ у права спадкування і Костянтинівській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа від 11.03.2016 року. 02.02.2017 року відповідачем [PERSON] було видано свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (а.с.9), але у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок за вказаною адресою було відмовлено та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.02.2017 року (а.с.5), в якій нотаріус посилається на наявність іншої нерухомості а саме будівлі торгівельно-сервісного центру за такою самою адресою. У той же час, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі за текстом Порядок): п. 4.15. видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.16. Порядку у разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 4.17. зазначено, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Пунктом 4.18. Порядку визначені Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому\~законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Враховуючи норми ст. 50 Закону № 3425-XII та норми Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу (ЦПК), справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Обовязок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону № 3425-XII, де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону № 3425-XII, підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону № 3425-XII, не є вичерпним. За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону № 3425-XII, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону № 3425-XII відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, при перевірці інформації з Державного реєстрі речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон щодо обєкта нерухомого майна, є відомості про наявність за адресою знаходження спадкового майна іншого обєкта нежитлової нерухомості будівлі ТСЦ, належного ТОВ «ЕКО» (а.с.5 зворот). Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У звязку із присвоєнням обєкту спадкового майна житловому будинку, належного померлій [PERSON], нової адреси вул. Громова, 55-Н, у відповідача відпали перешкоди для вчинення нотаріальної дії щодо нерухомого майна, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. До способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, відносяться у тому числі визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. На підставі вищенаведених пунктів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії відповідачем немає. Відповідно до ст. 182, ч.1 ст. 1296 ЦК України, п. 4.15 - 4.18 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 50 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved