Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

04.10.2007 між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач по справі, було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви клієнта, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів, що підтверджується заявою відповідача від 04.10.2007, витягом зі Статуту (нова редакція) Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Відповідно до умов укладеного договору позивач надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 1400,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується заявою відповідача від 04.10.2007 та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періода». Згідно з пунктами 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, на те що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Заявою відповідача від 04.10.2007 передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову. Станом на 30.06.2014 відповідач через неналежне виконання умов договору від 04.10.2007 має заборгованість у розмірі 5 662,13 грн., а саме: 991,97 грн. - заборгованість за кредитом; 2 352,44 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1 810,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; штрафи - 507,72 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у даній справі, не надав суду заперечень проти позову та жодних доказів. З огляду на викладене та зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнає його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано платіжне доручення від 14.08.2014, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved