Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

04 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] вона перебуває в шлюбі з 2004 року. Від шлюбу вони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Подружні стосунки приблизно з травня 2007 року погіршилися з причин відсутності взаємопорозуміння між ними та різних поглядів на життя та виховання дитини. На теперішній час вона з сином мешкає окремо від відповідача. Спільне господарство вони не ведуть з січня 2015 року. Збереження сімї неможливе та суперечить їхнім інтересам. За таких обставин, просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 6 ст. 74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Таким чином законодавець, окрім надіслання судової повістки поштою або через кур'єрів, визначив три способи повідомлення осіб, які беруть участь у справі про час та дату розгляду справи: телеграмою; факсом; іншими засобами, які забезпечують фіксацію виклику. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем та його представником, окрім адреси місця проживання у м. Донецьк, зазначений також номер мобільного звязку відповідача, інших відомостей суду не надано. З огляду на викладене, в даному випадку, були наявні лише два способи повідомлення відповідача про час та дату розгляду справи: за допомогою поштового відправлення судової повістки або телефонограми. Як вбачається з повідомлення на офіційному веб-сайті Генеральної дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» http://www.ukrposhta.com/ від 28 серпня 2014 року, у звязку з активним розгортанням бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції та неможливістю дістатися до місця призначення пошти УДППЗ «Укрпошта» тимчасово призупинено прийом поштових відправлень до деяких населених пунктів Донецької та Луганської областей. У Донецькій області до Амвросіївського, Старобешівського, Шахтарського, Ясинуватського, Новоазовського та Тельманівського районів, до міста Донецьк, Горлівка, Дебальцеве, Докучаєвськ, Єнакієве, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Сніжне, Торез, Харцизьк, села Комуна Артемівського району. Таким чином, з урахуванням викладеного, та у відповідності до розяснень ВССУ(вих № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року) Словянський міськрайонний суд Донецької області мав можливість повідомити відповідача [PERSON] про час та дату розгляду справи лише за наявним в розпорядженні суду номером мобільного телефону - шляхом відправлення телефонограми. 18 вересня 2015 року телефонограмою № 5, зареєстрованою в журналі телефонограм Словянського міськрайонного суду №1.1.40 під номером 7, відповідач був особисто повідомлений, що справа призначена до розгляду на 05 червня 2015 року (а.с.20). Отже, під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача, однак відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у в судове засідання 08 жовтня 2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. \~ З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 17 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, за актовим записом № 456 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина на теперішній час проживає разом з матірю та, згідно довідки № 272 від 02 вересня 2015 року навчається у 1-Б класі Словянської ЗОШ I-III ступенів № 15 Словянської міської ради Донецької області (а.с.5). Подружні стосунки приблизно з травня 2007 року погіршилися з причин відсутності взаємопорозуміння між сторонами та різних поглядів на життя та виховання дитини. На теперішній час позивач із сином мешкає окремо від відповідача. Спільне господарство сторони не ведуть з січня 2015 року. За таких обставин, примирення між сторонами неможливе. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Отже, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо , щодо встановлення дійсних причини позову про розірвання шлюбу, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Дитина залишається із позивачкою, оскільки між сторонами існує про це домовленість. У відповідності із ст.. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід його залишити. На підставі наведеного

Outcome: approved