Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

04.11.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 30.05.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач впродовж останніх півтора року проживає від них окремо і не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідач офіційно працює, однак місце його роботи їй не відоме. Позивач просить суд стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частки від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, а також стягувати на утримання позивача аліменти в розмірі ? частки від всіх його доходів, але не менше встановленого законом мінімуму, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 16.11.2017 року. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обємі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції 30.05.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-ЕГ № 089818 від 30.05.2014 року (а.с. 3). Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Дитина проживає та знаходиться на повному матеріальному утриманні матері. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON], працює і спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити. Разом з тим, вимога позивача щодо стягнення з відповідача на утримання позивача коштів в розмірі ? розмірі ? частки від всіх його доходів, але не менше встановленого законом мінімуму, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 16.11.2017 року, не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано суду належних доказів того, що відповідач відповідно до вимог ст. 84 СК України може надавати таку допомогу. А тому в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial