Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

03.07.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення безпідставно отриманих коштів. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП позивача було визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у сумі 340,00 грн. Протоколом огляду і затримання транспортного засобу від 10.10.2013 року автомобіль ГАЗ-3302 д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач, був затриманий. Позивач вважає, що автомобіль був у нього незаконно вилучений та доставлений на штрафмайданчик, у зв'язку із чим для того аби повернути собі автомобіль позивач був вимушений сплатити 300,00 грн. ТОВ «ОСБ Камелот» за зберігання автомобіля та 1200,00 грн. ТОВ «Приватконтинент» за перевезення транспортного засобу. Позивач зазначає, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2014 року визнано незаконною та скасовано постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 27.11.20143 року, тож жодного правопорушення за вчинення якого була б передбачена примусова евакуація транспортного засобу він не вчиняв. Позивач вказує, що доставкою автомобіля на штрафмайданчик займалось ТОВ «Приватконтинент», про що свідчить рахунок №1/111 від 10.10.2013 року про надання послуг з перевезення транспорту. Транспортний засіб зберігався на штрафмайданчику ТОВ «ОСБ Камелот» про що свідчить рахунок №1/112 від 10.10.2013 року про надання послуг зі зберігання транспортного засобу. При цьому, позивач зазначає, що надання послуг здійснюється на добровільних засадах, якщо інше не встановлено законом, але жодних договірних відносин між ним та відповідачами не існувало. Позивач також посилається на те, що на його запит до УДАІ ГУМВС України в м. Києві стосовно суб'єктів господарювання ТОВ «Приватконтинент» та ТОВ «ОСБ Камелот» надійшла відповідь від 20.01.2014 року №10/33із про те, що будь-яких договірних відносин УДАІ ГУМВС України в м. Києві з вищезазначеними підприємствами не має. За таких умов позивач зазначає, що безпідставним було рішення інспектора ДАІ про доручення транспортування та зберігання належного позивачу транспортного засобу саме цим підприємствам. Крім того, позивач вказує, що у наведеній вище відповіді зазначено, що відповідно до чинного законодавства підрозділи ДАІ мають право залучати для доставлення та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів у м. Києві лише Державне підприємство «Розвиток», з яким укладений відповідний договір. Посилаючись на положення ст.ст. 387, 1212 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідачів безпідставно отримані ними грошові кошти у загальній сумі 1500,00 грн., оскільки примусове переміщення та зберігання відповідачами транспортного засобу було здійснено незаконно та призвело до порушення конституційних прав і спричинило збитки. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем знаходження відповідачів повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що автомобіль ГАЗ-3302 д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6). Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 №656644 від 27.11.2013 року позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. За змістом вказаної постанови, 10.10.2013 року позивач керував автомобілем ГАЗ-3302 д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по бул. Дружби народів на одну вісь якого було встановлено шини з різними типами малюнків (а.с. 9). Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2014 року зазначена вище постанова про адміністративне правопорушення серії АА2 №656644 від 27.11.2013 року визнана незаконною та скасована (а.с. 14). За змістом протоколу огляду і затримання транспортного засобу від 10.10.2013 року, автомобіль ГАЗ-3302 д.н.з. [NUMBER] був оглянутий, затриманий та направлений на зберігання за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4 (а.с. 8). Відповідно до рахунку №1/111 від 10.10.2013 року вартість послуг ТОВ «Приватконтинент» з перевезення транспортного засобу ГАЗ-3302 д.н.з. [NUMBER] становить 1200,00 грн. (а.с. 10). Вказані кошти сплатив позивач, що підтверджується копією квитанції №04zd51225 від 10.10.2013 року (а.с. 13). Відповідно до рахунку №1/112 від 10.10.2013 року вартість послуг ТОВ «ОСБ Камелот» зі зберігання транспортного засобу ГАЗ-3302 д.н.з. [NUMBER] становить 300,00 грн. (а.с. 11). Вказані кошти сплатив позивач, що підтверджується копією квитанції №04zd51329 від 10.10.2013 року (а.с. 12). Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. За змістом ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. За наведених обставин, враховуючи викладені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки підставою перевезення та зберігання транспортного засобу була постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АА2 №656644 від 27.11.2013 року, яка в подальшому визнана незаконною та скасована постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2014 року, тож підстава на якій були набуті грошові кошти згодом відпала, оскільки незаконність постанови у справі про адміністративне правопорушення вказує й на незаконність протоколу у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача та незаконність протоколу огляду і затримання транспортного засобу. На підставі викладеного,

Outcome: approved