Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

04.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт його постійного проживання разом з батьком [PERSON], померлим [INFO] року, на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] року за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0232 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], передану для будівництва жилого будинку та господарських будівель, свої вимоги мотивує тим, що 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0232 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] належать його батькові [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. [PERSON] прийняв спадщину після батька, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [INFO] року померла [PERSON], мати позивача, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить 9/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 27.06.2007 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого, належну їй на праві власності всю частку житлового будинку з надвірними спорудами та прилеглу до нього земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], заповіла [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем за однією адресою. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на 9/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Інших спадкоємців, крім [PERSON], після смерті [PERSON] немає. Позивач прийняв спадину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв'язку із тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою вирішення справи залишив на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом було встановлено, що [PERSON] належить 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Ізмаїльського міського народного суду від 18.01.1991 року по справі № 2-31-91, що підтверджено довідкою № 345 від 01.03.2018 року наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації»; земельна ділянка площею 0,0232 га, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 10.04.1995 року Ізмаїльською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка площею 0,0232 га, розташована за адресою: [ADDRESS], передану для будівництва жилого будинку та господарських будівель. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 50648062 від 23.01.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] року - відсутня. Згідно до ч.1, ст.529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Рішенням Ізмаїльського міського народного суду від 18.01.1991 року по справі № 2-31-91 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Спадкоємцями першої черги після [PERSON], відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим міським бюро ЗАГС м. Ізмаїл 19.02.1966 року; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС 20.11.1972 року. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємці прийняли спадщину після батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено записами в будинковій книзі на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], також вказаний факт підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зазначили що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з батьком з 1983 року за адресою: [ADDRESS], зазначили, що [PERSON] не мав дружини та дітей. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 9/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], що належали померлій на підставі рішення Ізмаїльського міського народного суду від 18.01.1991 року по справі № 2-31-91. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. 27.06.2007 року, [PERSON], належну їй на праві власності всю частку житлового будинку з надвірними спорудами та прилеглу до нього земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], заповіла [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50005385 від 24.11.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г., заповіт [PERSON] від 27.06.2007 року, зареєстрований за № 1151 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено відповідними записами у будинковій книзі на об'єкт нерухомості розташований за адресою [ADDRESS], тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 9/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], які він успадкував після матері. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 50911972 від 14.02.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] року - відсутня. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, не має. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, являється: -брат [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим міським бюро ЗАГС м. Ізмаїл 19.02.1966 року, де батьками записані: [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС 20.11.1972 року, де батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено відповідними записами у будинковій книзі на об'єкт нерухомості розташований за адресою [ADDRESS], тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. від 24.11.2017 року за № 953/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що в зв'язку з тим, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved