Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

02.06.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь в розмірі 1/4 частини доходів (заробітку), щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.01.2032 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду. Крім того просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку), до досягнення сином 3-х річного віку, тобто до [INFO] року, починаючи з дня подання заяви до суду. Позов мотивує тим, що з 15.11.2013 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від спільного життя у них народився син [PERSON], 30.01.2014 року. Спільне життя з відповідачем припинили місяць тому. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а згідно ст..180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина. Також зазначає, що має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач також подав заяву, де вказав, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення аліменти на утримання сина [PERSON], при цьому зазначає, що не має бажання сплачувати аліменти на утримання дружини. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін, постановивши рішення на підставі наявних матеріалів справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180- 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Судом встановлено, 15 листопада 2013 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). З позовної заяви вбачається, що сторони є батьками дитини, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Сторони проживають окремо з травня 2016 року. Дитина проживає з матір'ю. Згідно заяви позивачки, відповідач є працездатним, але не надає позивачці коштів на утримання дитини чи іншої матеріальної допомоги. Відповідач не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину, але подав заяву, де вказав, що позов визнає в частині стягнення аліменти на утримання сина [PERSON]. А тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці заробітку та всіх видів доходів відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини, що не порушує права та інтереси інших осіб, враховуючи при цьому, заяву відповідача про визнання позову в цій частину вимог. Сторонами не заперечується факт проживання подружжя окремо. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.84 СК України - дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. [PERSON] не працює, проте є особою працездатного віку При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, такі положення ст. ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] є особою працездатного віку. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не доведено підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини відповідно до ст.. 182 СК України. Суд враховує фактичні обставини справи, надані сторонами докази щодо їх майнового стану, а також засади справедливості, добросовісності, розумності та те, щовідповідач є працездатним, згідно його заяви перебуває на обліку в Олександрійському МРЦЗ, даних про те, що відповідач не може надати дружині матеріальну допомогу та доводів в спростування вимог позивачки відповідач не надав, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач на теперішній час може також надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, оскільки відповідачем не надано доказів щодо перебування на його утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, наявність перешкод для працевлаштування (інвалідність, хвороба тощо), докази щодо стану його здоров'я. Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 02.06.2016 року, тобто з дати надходження позову до суду. З врахуванням задоволених позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved