overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі з 12.07.1994 року, який зареєстровано Будьоннівським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Донецька, актовий запис №255. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні відносини між ними припинились з 2014 року. Сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття кохання, тому він вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, з позовом згодна. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 12.07.1994року, який зареєстровано Будьоннівським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Донецька (а.с.3), від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.14). Фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинились з 2014 року. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття кохання. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 19.06.1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: Нікіта, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В родині часто виникають сварки, відповідач часто вживає алкогольні напої, що призводить до неспокійної та напруженої обстановки у сім`ї. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені. Заперечень щодо вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 16,17,18,19,20,21,22,23). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 24 -\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~\~19.06.1998 року, про що відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Дзержинської районної в місті Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 220 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про одруження). В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 5,6 копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дітей, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 08.10.2011 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивач у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з 02.09.2015 року та до досягнення ним повноліття. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити частково,складнощі матеріального характеру не дозволяють йому надавати матеріальну допомогу своєму сину в добровільному порядку. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісяця до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення представника позивача,позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 207 (а.с.6), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, де батьком вказаний «Кіценко Павло Петрович (а.с. 7). Відповідач працездатний, але має нерегулярний та мінливий заробіток, оскільки офіційно ніде не працює. На його утриманні знаходиться хвора мати. В судовому засіданні не встановлено належними та беззаперечними доказами, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в більшому розмірі, ніж останнім визнано. При визначенні розміру аліментів, згідно із\~\~ч. 1\~ст. 182 СК України, суд враховує стан\~\~здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника\~\~аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також\~\~інші обставини, що\~\~мають істотне значення.\~\~ Таким чином, враховуючи наведене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісяця до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. В силу положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про позбавлення права користування житловим будинком посилаючись на те, що вона на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу 29.10.2005 року, реєстровий №7690 є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані: її батько - третя особа по справі [PERSON] з 21.08.1969 року та відповідач [PERSON] з 29.06.2004 року. З 01.07.2004 року відповідач за вищевказаною адресою не проживає, особистих речей відповідача у будинку не має. На теперішній час вона не може продати належний їй будинок у зв'язку з тим, що потенційних покупців не влаштовує те, що в будинку зареєстрована стороння людина, на відповідача нараховується плата за комунальні послуги, які вона змушена сплачувати самостійно в більшому розмірі, тому вона просить суд позбавити відповідача права користування будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу 29.10.2005 року, реєстровий №7690 є власником будинку [ADDRESS] (а.с.5,9,10). Відповідно до довідки Красноармійської міської ради від 01.09.2015 року (а.с.11) в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: третя особа по справі [PERSON] з 21.08.1969 року та відповідач [PERSON] з 29.06.2004 року, який не проживає за місцем реєстрації з 01.07.2004 року. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та підлягає зняттю з реєстрації, оскільки відповідач [PERSON] відсутній в жилому приміщенні понад встановлені строки, тобто більше 1 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.11.2006 року вона уклала шлюб, зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1565 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON].. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 04 листопада 2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1565 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2013 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки позивачка не бажає в подальшому жити разом з відповідачем, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, який проживає з нею. Шлюб між сторонами розірваний 15.07.2009 року. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідач позов визнав та погодився сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON]. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 15.07.2009 року шлюб між сторонами розірваний. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЖС №128211, актовий запис №477. Сторони не заперечують, що дитина проживає разом з позивачем. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 500,0грн. на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 02.09.2015р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з даної дати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 06.09.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 776; також просить визначити місце проживання доньки разом із відповідачем, а місце проживання сина разом із позивачем. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON]. З червня 2015 року сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведеться, збереження сімї неможливо та суперечить інтересам сторін. У зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти фактів, викладених у позовній заяві не заперечує, позов визнає у повному обсязі. Зазначає, що згодний на визначення місця проживання доньки із ним, а сина із матір'ю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 06.09.2002 року між [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Чинахова/ [PERSON] зареєстровано шлюб, у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 776 /свідоцтво про укладання шлюб серії І-ЖД № 325647/ /а.с. 4/. 28.04.2004 року народилася [PERSON], актовий запис № 654, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 201534, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 9/. [PERSON] народився 07.10.2010 року, актовий запис № 1558, що слідує із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 235389, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 10/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть з червня 2015 року, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання дітей на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

02.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], який зареєстровано 10.12.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 194. При цьому позивач зазначає, що від шлюбу у сторін дітей немає. На протязі року сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведеться, збереження сімї неможливо та суперечить інтересам сторін, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «Ворожбит». До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 10.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Ворожбит/ [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 194 /свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 199881/ /а.с. 11/. Від шлюбу у сторін дітей немає. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть понад рік, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові, солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають одни одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

02.09.2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.11.2010 року у нього з відповідачкою народився син, Руслан. Син знаходиться на його утриманні, рішенням Краматорського міського суду місцем проживання сина встановлено з ним, за адресою: м. Краматорськ, вул. Нахімова б.44. Відповідачка на утримання дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість. Інших утримань по аліментам з неї не проводиться. Просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\4 частки від її доходу і до повноліття дитини. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про слухання справи за його відсутності та вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала та просила відмовити в задоволенні, мотивуючи тим, що вона є матір*ю одиначкою, має на утриманні неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, допомогу по безробіттю не отримує, проживає у гуртожитку, де за комунальні послуги сплачує 722 грн. щомісяця. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження дитини, рішенням Краматорського міського суду від 13.08.2015 року (а.с.6-11). У судовому засіданні встановлено, що відповідачка, будучи матір*ю неповнолітнього: Руслана, [INFO], у добровільному порядку не надає постійну матеріальну допомогу на утримання дитини, так як не має такої можливості. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка є матір*ю одиначкою, має на утриманні неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, допомогу по безробіттю не отримує, проживає у гуртожитку, де за комунальні послуги сплачує 722 грн. щомісяця (а.с.31-36) Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини не підлягають задоволенню. Крім того, з позивача в порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved