overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що перебував з відповідачем у цивільному шлюбі з 2003 по 2010 рік. Від сумісного життя мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, діти проживають з позивачем та знаходиться на його утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є матірю неповнолітньої дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8,9), які мешкають разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 25.05.2016 року до його повноліття Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 03.08.2016 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню частково. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачем з 12 січня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені півроку тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Відповідач піменова Ю.Л. у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно належним чином, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №442786, виданого повторно 20.07.2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 12 січня 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №09. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі 1 000 грн. з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по його вихованню та не утримує матеріально, син перебуває на утриманні матері. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги уточнила та просить стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі 350 грн. щомісяця. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 350 грн. щомісячно. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у тимчасових стосунках без реєстрації шлюбу протягом 2004-2005 років, за період спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки суд встановив, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погоджується сплачувати аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 350 грн. щомісячно, то суд вважає, що за таких умов позов підлягає задоволенню. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 247, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з липня 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 247, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Донецької області серії [NUMBER] (а.с.4). З липня 2015 року сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 14 лютого 2004 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], яка народилась [INFO], сина [PERSON], який народився [INFO], мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 10 березня 2016 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сім'ї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

03 серпня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 13 липня 2011року у ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], 17 липня 2011року народження . Шлюбні відносини між подружжям погіршились і фактично припинились відсутність спільної мови щодо більшості питань сімейного життя, відношення один до одного, подружжя не проживає разом з вересня 2015року. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2011року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №073572 виданим ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 13 липня 2011року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], 17 липня 2011року народження ( свідоцтво про народження серії І-ФП №147508 видане ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 25 серпня 2011року). Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинилися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки при реєстрації шлюбу позивач не змінювала прізвище то після його розірвання підстав для його зміни відповідно до ст.113 СК України немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Пояснила, що 10 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] [INFO] , якого просить залишити проживати з нею. Відповідач позов визнав повністю, просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матірю. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 10 лютого 2007 року перебувають у шлюбі. ( а.с.5). У сторін є дитина [PERSON] [INFO] ( а.с.5). Судом встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

03 серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 16 липня 2014 року зареєстрували шлюб, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, в подальшому надала до суду заяву про закінчення розгляду справи у її відсутності (а.с.24). Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти викладених в позовній заяви обставин та розміру аліментів, [PERSON] в подальшому надав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутності (а.с.25). З'ясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 16 липня 2014 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ Донецької області (а.с.7), від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ Донецької області (а.с.8). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

03 серпня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, про розірвання шлюбу і мотивує, що 11 листопада 1995 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у Підгайчиківській сільській раді Коломийського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 25. В даному шлюбі у них народилася дочка: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Між позивачкою та відповідачем відносини поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між сторонами постійно виникають сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Вони втратили почуття поваги одне до одного. З 2015 року вони разом, як подружжя, не проживають, не підтримають будь-яких відносин. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Гонташ. Позивач у судове засідання не зявилася, хоча подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд вважає причини його неявки неповажними та ухвалив справу слухати в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 11 листопада 1995 року між [PERSON] (д.п. Гребінник) [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб у Підгайчиківській сільській раді Коломийського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 25 /а.с.4/. В даному шлюбі у них народилася дочка: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою /а.с.5/. Між позивачкою та відповідачем відносини поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між сторонами постійно виникають сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Вони втратили почуття поваги одне до одного і з 2015 року вони разом, як подружжя, не проживають, не підтримають будь-яких відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] (д.п. Гребінник) [PERSON] та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище Гонташ. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

03 серпня 2016 року позивачка звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, як повнолітньої дитини відповідача, яка продовжує навчання. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с. 27). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а. с. 26, 37). Третя особа в судове засідання не з'явилася, подала до канцелярії суду заяву, в якій не заперечувала проти проведення судового засідання за її відсутності, заперечень проти позову не подала (а.с. 33). Ухвалою суду від 02 вересня 2016 року відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, в порядку її заочного вирішення. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 8), позивачка є повнолітньою особою, якій не виповнилося 23 роки (а.с. 8, 13), [PERSON] закінчила школу та продовжує навчання в Професійно-технічному училищі №49 село Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області, термін навчання з 01 вересня 2015 року по 25 червня 2018 року (а.с. 3, 4). Згідно ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вищезазначеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

03 серпня 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (а.с. 2). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved