Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

02 березня 2020 року Державний заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Черкаське вище професійне училище легкої промисловості» звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про виселення з гуртожитку, в якому просить [PERSON] , паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке складається з к. [ADDRESS] та виселити, залучити третю особу Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в оперативному управлінні Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Черкаське вище професійне училище легкої промисловості» знаходиться гуртожиток № 2 [ADDRESS] [ADDRESS] є учнівським гуртожитком, порядок надання житлової площі в якому, користування та виселення встановлено постановою КМУ від 17 квітня 2019 р. № 331 «Про затвердження Порядку забезпечення гуртожитками осіб, які здобувають освіту в закладах професійної (професійно-технічної) освіти». Відповідно до договору найму житлового приміщення № 66 від 03.03.2014 р., адміністрація позивачем надано [PERSON] в тимчасове користування житлове приміщення, яке складається з кімнати [ADDRESS] , в якій, згідно довідки про склад сім`ї, відповідач зареєструвала своє місце проживання та фактично проживає до цього часу. Відповідач не ніколи не перебувала у трудових відносинах з позивачем, ордер на житлову площу в гуртожитку відповідачу позивачем не видавався. Договір найму житлової площі з відповідачем укладено в порядку і на підставі ч. 7 постанови КМУ від 27 серпня 2010 р. № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», предметом якого є тимчасове проживання відповідача в зазначеному житловому приміщенні. Згідно п.2.2.4 договору найму житлового приміщення № 66 від 03.03.2014 р., відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Але, на момент звернення з вказаним позовом, заборгованість відповідача за надані комунальні послуги становить 14643 гривні 19 копійок. 12.03.2019 листом вих. № 208, позивач повідомив відповідача про розірвання договору найму житлового приміщення № 66 від 03.03.2014, термін дії якого закінчився 03.03.2015р., запропонував відповідачу добровільно звільнити вказане житлове приміщення. Заявою від 13.03.2019р. відповідач надала згоду на розірвання договору найму житлового приміщення № 66 від 13.03.2014р. та зобов`язалась звільнити житлове приміщення в термін не пізніше 31.03.2019р. Але,незважаючи на все викладене, відповідач житлове приміщення до цього часу не звільнила і продовжує користуватися кімнатою [ADDRESS] , на неодноразові усні та письмові звернення позивача про звільнення кімнати - не реагує. Соснівським районним судом видано судовий наказ № 712/9782/19 від 28.09.2018 про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 17146,62 грн. Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Латко М.О. від 11.01.2019р. відкрите виконавче провадження ВП 58053566. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання. Представник позивача Власенко Т.Г. у судове засідання не з`явилися, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить виключити зі складу учасників третю особу - Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явилася, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надала. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.1.1 договору № 66 найму житлового приміщення від 03 березня 2014 року, укладеного між ДНЗ «Черкаське вище професійне училище ім. Г.Ф. Короленка», в собі директора Котенка А.П. , та [PERSON] , наймодавець надає наймачу і членам його сім`ї в кількості 2 чоловік з 03 березня 2014 року по 03 березня 2015 року з житла спеціального призначення (гуртожитку для учнів) у користування приміщення, яке складається з ліжко-місця за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 19,85 м2. (а.с. 7). Відповідно до п. 5.1 найму житлового приміщення № 66 від 03.03.2014р., строк дії договору до 03 березня 2015 року і може бути продовжений на наступний рік, якщо жодна із сторін не заявить про розірвання договору. Цей договір може бути розірвано з ініціативи будь-якої сторони при наявності умов і в порядку, передбаченому Житловим кодексом України, цим договором або за згодою сторін.( п.5.2 договору найму дитлового приміщення № 66 від 03.03.2014р.). Згідно з копією будинкової книги для прописки громадян в буд . [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-12). Згідно копії витягу з Єдиного реєстру державної власності щодо державного майна, балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , є ДНЗ «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка». (а.с. 14). Відповідно до копії наказу № 1295 від 23 листопада 2018 року, назву - «Державний навчальний заклад «Черкаське вище професійне училище ім. Героя Радянського Союзу Г.Ф. Короленка» змінено на - «Державний заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Черкаське вище професійне училище легкої промисловості». (а.с. 20). Згідно довідки № 132 від 20 лютого 2020 року, виданої ДНЗ «Черкаське вище професійне училище легкої промисловості» про нарахування та сплату квартплати і комунальних послуг по [ADDRESS] за 2020 рік, станом на 01.02.2020 року заборгованість [PERSON] (кімната № [ADDRESS] ) становить 14 643 гривні 19 копійок (а.с. 18). Враховуючи викладене, позивачем 09.02.2018р. було направлено [PERSON] претензію про погашення заборгованості в сумі 14 164,80 грн. за договором житлового приміщення № 66 від 043.03.2014р. в термін до 01 березня 2018 року. Претензію було отримано позивачем 15.02.2018р. (а.с. 13). 22.11.2018р. листом за вих. № 919 позивачем було направлено відповідачу вимогу про погашення заборгованості в сумі 17 541 гривня 56 копійок за надані комунальні послуги. Вказану вимогу було отримано відповідачем 30.11.2018р. В зв`язку із закінченням строку дії договору найму житлового приміщення № 66 від 03.03.2014р., відповідно до п.п.5.1, 5.2 вказаного договору, листом від 12.03.2019р. за вих. № 208 позивач повідомив відповідача про розірвання вказаного договору та необхідність звільнення займаного останнім житлового приміщення у добровільному порядку. Відповідно до заяви відповідача від 13.03.2019р., остання зобов`язується звільнити займану нею кімнату в термін до 31.03.2019р. Відповідач до цього часу кімнату [ADDRESS] до цього часу не звільнила, заборгованість за надані комунальні послуги не погасила. Станом на 24.06.2019р. заборгованість відповідача за комунальні послуги становить 12 871 гривня 59 копійок. (а.с.19 ). 11 січня 2019 року державним виконавцем Соснівського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Латко М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58053566 про примусове виконання судового наказу № 712/9782/18, виданого 28 вересня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ДНЗ Черкаське ВПЧ ім. Героя Радянського Союзу Г .Ф . Короленка заборгованості в сумі 17 146 гривень 62 копійки. (а.с. 8). Відповідно до статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до пункту 4 статті 31 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Статтею 810 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, відповідно до договорів найму житла, що є об`єктом державної власності, не застосовуються положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Ордер на жиле приміщення в будинку державного житлового фонду, а саме: на кімнату [ADDRESS] , - в матеріалах справи відсутній і суду не наданий. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відсутність ордеру на жиле приміщення в будинку державного житлового фонду - кімнату [ADDRESS] . Враховуючи викладене, відповідно до ст.810 Цивільного кодексу України, ст. 61 ЖК УРСР, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, яке складається з кімнати [ADDRESS] , та виселення, позов заявлений на підставі частини третьої статті 116 ЖК Української РСР. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі 569/9221/18-ц, провадження № 61-16177св19, «Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ ЖК УРСР. Згідно зі статтею 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, в якій особам у зв`язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа. Положеннями статті 128 ЖК УРСР передбачено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Відповідно до статті 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, суди повинні з`ясовувати, чи є гуртожитком будинок, приміщення в якому займає особа, зокрема: чи зареєстрований він як гуртожиток у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів; чи побудований будинок як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку; чи видавався, відповідно до статті 129 ЖК Української РСР та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, ордер на зайняття особою жилої площі в гуртожитку, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян; чи є штати для обслуговування гуртожитку; як оплачується проживання тощо. Частиною третьою статті 116 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.» Відповідно до ст. 108 ЖК Української РСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. В матеріалах справи рішення суду про розірвання договору найму житлового приміщення № 66 від 03 березня 2014 року відсутнє сторонами суду не надано. Вимоги щодо розірвання вказаного договору не заявлені. Згідно п.5.1 договору найму житлового приміщення № 66 від 03.03.2014р. строк дії вказаного договору встановлений до 03.03.2015р. Відповідач в трудових відносинах з Державним закладом професійної (професійно-технічної) освіти «Черкаське вище професійне училище легкої промисловості» не перебував. Позивачем заявлено вимогу про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст.71 ЖК УРСР строки. Але, позивач в своєму позові зазначає, що відповідач безпідставно до цього часу проживає в спірній кімнаті, не відсутній без поважних причин понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки, звільнити кімнату в добровільному порядку відмовляється на неодноразові усні і письмові вимоги позивача про звільнення кімнати - не реагує. Враховуючи викладене, підстави для задоволення заявлених позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відсутні. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення № 453 від 23 вересня 2019 року позивачем при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси про виселення з гуртожитку сплачено судовий збір в сумі 3842 гривні. Крім того, відповідно до платіжного доручення № 59 від 20 лютого 2020 року позивачем при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси про виселення з гуртожитку сплачено судовий збір в сумі 362 гривні. Таким чином, позивачем при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси про виселення з гуртожитку сплачено судовий збір в сумі 4204 гривні за дві позовні вимоги немайнового характеру. Враховуючи, що позивачем було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, а також враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2102 гривні. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.47 Конституції України, згідно ст.ст. 31,310,810 ЦК України, ст.ст. 61,71, 72, 98, 99,108,116,127,129 ЖК Української РСР та

Outcome: partial