Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

02 грудня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивачі просять: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що позивачі проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та займають одну кімнату квартири площею 12,4 кв.м., яка приватизована позивачами. В інших двох кімнатах з 1992 року зареєстровані відповідачі та вказана частина квартири не приватизована. Між квартиронаймачами розподілено особовий рахунок згідно кімнат, які вони займають. Як зазначає позивач, відповідач та її син близько 20 років в квартирі не проживають та не цікавляться житлом. В квартирі відсутні їх особисті речі, одяг чи інші предмети що їм належать. Вони не беруть участь в утриманні житлового приміщення, оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до значної заборгованості. Так як відповідачі більше шести місяців не проживають за місцем реєстрації, вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. До суду не надійшли заперечення чи пояснення на заявлені вимоги. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Позивачі та їх представник в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивачів та їх представника, свідків, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є власниками 30/100 частин квартири [ADDRESS] згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 23.06.2008 року. 70/100 частин квартири [ADDRESS] не приватизовано, що підтверджується листом Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 15.06.2016 року №109-109/опп/Д-760 та листом Київського міського бюро технічної інвентаризації від 05.07.2016 року №8525. З копій довідок №623 від 21.05.2014 року та №638 від 23.05.2014 року, що видані ТОВ «Київжитлосвіт» ВОП «Шулявка» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] в кімнаті площею 12,40 кв.м. (власник особового рахунку [PERSON].) зареєстровані [PERSON] власник з 1987 року та [PERSON], дочка з 1989 року; в двох інших кімнатах загальною площею 28.7 кв.м. (власник особового рахунку [PERSON] - померла, виписана 14.12.2004 року) зареєстровані [PERSON], онука з 1992 року, [PERSON], онук з 1993 року та [PERSON], правнук з 1999 року. З актів від 02.04.2007 року, 28.12.2012 року, 09.04.2014 року, 16.07.2014 року, 17.10.2014 року вбачається, що [PERSON], [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] з 1997 року. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили не проживання відповідачів протягом тривалого часу (понад десять років) в квартирі [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за квартиру в якій зареєстровані сторони станом на серпень 2015 року становить 16 162,45 грн. У відповідності до положень статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Стаття 405 ЦК України визначає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України). Отже, оскільки відповідачі зареєстровані в частині квартири, яка на даний час не приватизована, позивач як власник частини квартири (а не всієї квартири) не має законом передбаченого права на звернення до суду із позовними вимогами про визнання осіб такими, що втратили право користування в частині квартири, яка на даний час не приватизована, вона не є її наймачем, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed