Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

04.04.2019 р. представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Яремчанської міської ради в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, перебуваючи в шлюбі з [PERSON] , із сім`єю не проживав, будучи батьком чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не утримував їх, не забезпечував належними умовами проживання, харчуванням, одягом та не піклувався про їх здоров?я. 21.02.2019 року мати дітей - [PERSON] померла. Малолітні діти залишились без батьківського піклування та тимчасово влаштовані в сім`ю дядька - [PERSON] , жителя [ADDRESS] . Оскільки відповідач не дбав про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечував їх матеріально, з метою захисту прав та інтересів дітей, на засіданні виконавчого комітету Яремчанської міської ради 06.03.2019 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей. На засіданні комісії [PERSON] не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно чотирьох дітей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об`ємі з підстав, зазначених в позовній заяві, суду пояснила, що служба у справах дітей роз`яснювала відповідачу суть його батьківських обов`язків, намагалася схилити його до їх виконання, однак відповідач жодних належних висновків для себе не робить, він свідомо нехтує та ухиляється від виховання і утримання дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, на особові рахунки дітей, які будуть відкриті у відділенні Державного ощадного банку України законними представниками дітей (з уточненням вимог). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, представлені сторонами та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та достовірно встановлено, що 09.02.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.02.2008 року (а.с.14). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06.06.2008 року, серії [NUMBER] від 10.08.2010 року, серії [NUMBER] від 23.10.2015 року, серії [NUMBER] від 08.06.2017 року (а.с.9-12), встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13) встановлено, що мати дітей - [PERSON] померла [INFO] , про що Яремчанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області зроблено відповідний актовий запис №26. Згідно наказу №01-19 від 06.03.2019 року «Про тимчасове влаштування дітей в сім?ю родичів (а.с.8), малолітні діти на даний час проживають у дядька - [PERSON] , жителя [ADDRESS] . Даний факт підтверджується і актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.16), відповідно до якого умови проживання дітей добрі, дядько з дня смерті матері дітей виховує та утримує їх, створив належні умови для них, бажає встановити опіку над малолітніми. Згідно характеристики Яремчанської ЗОШ І-ІІ ступенів №1 (а.с.17), [PERSON] є учнем 5-В класу, має достатній та середній рівень знань з навчальних предметів. Батько - [PERSON] , зовсім не цікавиться шкільним життям сина (не відвідує батьківські збори, тощо). Згідно характеристики Яремчанської ЗОШ І-ІІ ступенів №1 (а.с.18), [PERSON] є учнем 2-Б класу. Контроль з боку батька хлопчика відсутній. Згідно рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради №29 від 26.03.2019 року (а.с.5-7), орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідач [PERSON] висловив добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що позов в частині позбавлення батьківських прав обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. А тому, з врахуванням вимог позивача, суд прийшов до переконання про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, на особові рахунки дітей, які будуть відкриті у відділенні Державного ощадного банку України законними представниками дітей. В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 768,40 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 19, 141, 164, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.1, 2, 17 Закону України «Про охорону дитинства», п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,

Outcome: approved