Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

03.10.2013р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до Прокуратури м. Краматорська Донецької області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення солідарно зі співвідповідачів на його користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури, у розмірі, який буде визначено проведеною у справі судово-психологічною експертизою, клопотання про яку, викладене у заяві про забезпечення доказів, стягнення солідарно зі співвідповідачів на його користь усіх судових витрат, які він понесе по даній справі, в тому числі з проведення судово-психологічної експертизи, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.12.2010 року приблизно о 17год.30хв. на автотрасі Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь у напрямку міста Краматорська в районі АЗС «АСІ-ОЙЛ» водій [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем DAF 75, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом WEILTON PTS 34.100, реєстраційний номер [NUMBER] рухався попереду нього в попутному напрямку. Він рухався по вказаній автодорозі на автомобілі ВАЗ - 21112, реєстраційний номер [NUMBER] зі швидкістю 90 км/год по правій смузі руху, а далі переїхав в лівий ряд і коли почав наближатися до автомобіля під керуванням [PERSON], останній став змінювати напрям руху свого авто різко вліво, створивши йому тим самим небезпеку для руху та він відразу ж застосував екстрене гальмування, але, не маючи об'єктивної можливості зупинитися та запобігти зіткненню, відразу передньою правою частиною свого автомобіля в задню ліву частину напівпричепа WEILTON PTS 34.100, реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті вказаної ДТП було значно пошкоджено транспортний засіб, що належить йому, і, крім того, він був істотно травмований та йому були заподіяні середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження і це як мінімум, оскільки він досі ще остаточно не відновив своє здоров'я. 02.08.2011 року він звернувся до прокуратури м. Краматорська Донецької області з заявою щодо вжиття заходів відносно міліціонера [PERSON], який збирав матеріали за фактом вищевказаної ДТП, багаторазово замість порушення кримінальної справи виносив постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом цієї ДТП з його участю та незаконно складав відповідно матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи. Слідчий [PERSON] з самого початку послався на відеозапис камер зовнішнього спостереження з вищевказаної АЗС «АСІ-ОЙЛ», яким, тобто відеозаписом, нібито було зафіксовано усю подію. Але ним була отримана відповідь з цієї АЗС «АСІ-ОЙЛ», камерами зовнішнього спостереження відеозапис цієї ДТП не здійснювався. Таким чином, [PERSON], долучив до матеріалів цієї ДТП відеозапис не ДТП з його участю, а абсолютно іншу ДТП, що сталася за схожих обставин. В матеріалах дослідчої перевірки, забраних слідчим [PERSON] є запит АЗС «АСІ-ОЙЛ» про надання відеозапису, але при цьому відразу за запитом підшитий диск з цим відеозаписом, а відповідь на запит в матеріалах справи відсутня. Крім того, на відеозаписі, нібито автомобіль під керуванням [PERSON] стоїть не менше 11 секунд, але при описаній ДТП ніяких 11 секунд не було, а усе відбулося миттєво. Вважає, що слідчий [PERSON] підшив до матеріалів справи нібито спрямований ним запит і також нібито наданий відеозапис, який з АЗС «АСІ-ОЙЛ» йому ніхто не направляв, що підтверджується зазначеною відповідно з цієї автозаправної станції. Проведенням службової перевірки було встановлено порушення в діях слідчого [PERSON] але він не був притягнутий до відповідальності, оскільки сплинув строк. Бездіяльність співробітників прокуратури м. Краматорська була встановлена судовими рішеннями, в тому числі ухвалами колегій суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області в кожній з яких зазначено, що вони оскарженню не підлягають. 21.03.2013р. колегією суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області було винесено ухвалу, вимоги якої співробітник прокуратури м. Краматорська так досі в повному обсязі й не виконав, не врахував та не усунув недоліки, не перевірив його доводи, як заявника та відповідно прийняв 20.08.2013р. невмотивоване процесуальне рішення - постанову про закриття кримінального провадження, тому вона була згодом скасована, у зв'язку з невиконанням ч.2 ст.9, ст.ст.91-94 КПК України. 8.07.2013р. колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області постановила ухвалу, якою, зокрема, скасувала винесену 30.05.2013р. старшим слідчим прокуратури м. Краматорська Колмиковим С.В. постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42013050390000038 від 01.02.2013р. у зв'язку з відсутністю в діях слідчого міліції [PERSON]., складу злочину, передбаченого ч. 3 ст.364 КК України, кримінальне провадження направила для з'ясування обставин, зазначених в цій ухвалі та прийняття остаточного обґрунтованого рішення. 19.09.2013р. колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області постановила ухвалу, якою скасувала постанову від 20.08.2013р. старшого слідчого прокуратури м. Краматорська Голованік А.В. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42013050390000038 від 01.02.2013 р. у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON], [INFO], складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч. 3, 366 ч. 1 КК України, кримінальне провадження направила для проведення досудового слідства та прийняття обґрунтованого рішення. Загальна тривалість часу, протягом якого здійснюється ця бездіяльність більше ніж два роки, тобто з 02.08.2011 року. Досі законне та обґрунтоване рішення співробітниками прокуратури м. Краматорська не прийняте. Викладені обставини, а саме: що законне і обґрунтоване рішення не приймалося протягом розумних строків та постійно скасовувалися постанови про закриття кримінального провадження, негативно відображувалися на його діяльності тому, що данні факти ігнорування його вимог гнітюче впливали на нього, що робило його дуже пригніченим, а крім цього, це досі негативно впливає на його самоповагу, бо він почуває себе ущемленим у своїх правах на справедливий і своєчасний розгляд. Зазначене призвело до того, що він не міг вільно користуватися наданими йому правами та більш за все це відображалося на стосунках у його родині, тому що він не міг нормально проводити свій вільний час разом із родиною, не міг нормально подорожувати, бо його засмучували ці обставини, не міг брати участь у запланованих родиною подорожах на літній період, бо його у будь-який момент могли викликати до прокуратури, чи до суду, а неприйняття законного рішення протягом розумного строку, ненадання йому своєчасно можливості скористуватися своїми правами, робило стосунки у його родині натягнутими, внаслідок чого погіршувався його психологічний стан. Незаконне та необґрунтоване не прийняття рішення протягом розумного строку за наявності для цього усіх законних підстав, змусило його постійно турбуватися. Вважає, що прокуратура м. Краматорська Донецької області неприйняттям законного і обґрунтованого рішення протягом розумного строку порушила його права, як людини, як громадянина України. З урахуванням всіх викладених обставин, враховуючи відповідність заподіяної йому моральної шкоди і витрати на її відшкодування, він не просить виплатити йому непомірно велику суму грошей, а лише, щоб відповідач Державна казначейська служба України, повною мірою компенсувало заподіяну йому моральну шкоду. Розмір заподіяної йому моральної шкоди, спричиненої внаслідок бездіяльності працівників прокуратури м. Краматорська Донецької області під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків він оцінити не може у зв'язку з тим, що він не є відповідним фахівцем у цій галузі. Сума моральної шкоди, яка буде визначена висновком відповідної експертизи хочі не зможе повною мірою компенсувати йому усі понесені ним моральні та душевні страждання, завдані йому викладеними неправомірними діями і бездіяльністю, але хоча б у якійсь мірі зможе хоча б частково компенсувати заподіяну шкоду. Просить суд стягнути солідарно зі співвідповідачів: Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, прокуратури м. Краматорська Донецької області, на його користь [PERSON], в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури, у розмірі, який буде визначено проведеною у справі судово-психологічною експертизою, стягнути солідарно зі співвідповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, прокуратури м. Краматорська Донецької області на його користь усі витрати, які він понесе по даній справі, в тому числі за проведення судово-психологічної експертизи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що [PERSON] вважає, що є порушеним його право, як особи, на захист від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду як це визначено в ст. 2 КПК України. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади), інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативного розшукових заходів. В жодній з ухвал щодо оскарження дій прокуратури не зазначено, що апеляційний суд, дослідивши матеріали досудового розслідування та доводи апелянта, дійшов до висновку про наявність в діях слідчого міліції ознак кримінального правопорушення, як того бажав би позивач. Отже не можна стверджувати, що прокуратура м. Краматорська, як орган державної влади, постановила незаконне рішення чи не прийняла заходів щодо розгляду заяви позивача згідно КПК України. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ГУДКСУ у Донецькій області шкоди є безпідставними. ГУ УДКСУ у Донецькій області, як юридична особа, яка є органом центральної виконавчої влади, будь-яких протиправних дій відносно позивача не здійснювала. Окрім того, жодним правовим актом не передбачено, що органи Державної казначейської служби України повинні нести цивільно-правову відповідальність, а тим паче солідарну відповідальність як того вимагає позивач, за неправомірні дії органів державної влади, в даному випадку - Прокуратури м. Краматорська Донецької області. Крім того, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Договір між ГУДКСУ у Донецькій області та позивачем не укладено. Разом з тим, солідарна відповідальність застосовується у випадках заподіяння шкоди декількома особами та встановлення вини цих осіб. ГУДКСУ у Донецькій області шкоди позивачеві не заподіювало, вина не встановлена та відшкодовувати моральну шкоду не повинно. Отже, законні підстави для стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області моральної шкоди відсутні. В позовній заяві йдеться про те, що на думку позивача шкода завдана йому безпосередньо органом прокуратури міста Краматорська у Донецькій області, а точніше її службовими особами, які проводили досудове слідство у кримінальному провадженні № 42013050390000038 порушеному за ознаками злочину передбаченому ст. 364 ч.3 КК України. Тому, за наявності правових підстав кошти підлягають відшкодуванню безпосередньо з органу, діями якого завдано шкоду. Виходячи зі ст. 2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади» органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування, яке здійснюється в межах коштів, передбачених на утримання органів державної влади Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік». Згідно зі ст. 52 Закону України «Про Прокуратуру» фінансування органів прокуратури також здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Оскільки Прокуратура України та її структурні підрозділи утримуються за рахунок бюджетних коштів, то кошти на його рахунок є саме державними. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього При вирішуванні питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в ї заподіянні. В матеріалах позову не містяться докази завданої йому моральної шкоди, не доведено чим підтверджується ті негативні явища, які сталися, як він вважає, внаслідок незаконних дій органу прокуратури міста Краматорська у Донецькій області по вирішенню заяви щодо дій слідчого міліції. Просить суд відмовити в задоволенні вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди щодо її стягнення з Головного Управління Державної казначейської служби України у Донецькій області. Представник Державної казначейської служби України був допитаний в порядку окремого доручення Печерським районним судом м. Києва 23.12.2013 року та надав письмові заперечення, відповідно до яких Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Державна казначейська служба України є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Тобто, Державна казначейська служба України виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 ЦК України. Водночас, відповідно до частини 2 статті 2 ЦК України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Відповідно до частини 2 статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад. Казначейство не уособлює Державу як «власника» відповідних бюджетних коштів. Тому на Казначейство не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню шкоди, яка, як стверджує у позовній заяві заподіяна йому з вини органів внутрішніх справ України. Враховуючи компетенцію Казначейства та органів прокуратури України, жодні правові зв'язки Казначейства з позивачем не виникали і не могли виникнути, а спірні правовідносини виникли виключно між позивачем і органами прокуратури України. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдало, а тому Казначейство не повинно нести обов'язок з відшкодування будь-якої шкоди позивачу. Підставою деліктної цивільно - правової відповідальності Держави є наявність у діянні органу державної влади складу цивільного правопорушення, що включає: протиправність (незаконність) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади; наявність шкоди; наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди і шкодою, що настала (п.5 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відсутність хоча б однієї складової цивільного правопорушення виключає відповідальність держави у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади. Позивачем не подано достатніх доказів, які підтверджують завдання йому будь-якої моральної шкоди. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Просять в позові до Державної казначейської служби України відмовити в повному обсязі. Прокурор прокуратури м. Краматорська в судовому засіданні заявлені вимоги позивача не визнав та суду пояснив, що підставою для подачі позовної заяви є незгода Позивача з процесуальними рішеннями слідчих прокуратури, які були прийняті за результатами розгляду його заяви про вчинення слідчим Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області протиправних, на його думку, дій щодо фальсифікації доказів, відмови у порушенні кримінальної справи за фактом ДТП, що сталося за його участю30 грудня 2010 року. Зазначені постанови слідчих прокуратури м. Краматорська про закриття кримінального провадження були оскаржені Позивачем та відмінені ухвалами Апеляційного суду Донецької області як необґрунтовані через неповноту проведення досудового слідства. Позивач [PERSON] вважає, що таким чином порушеними є його права як людини та громадянина на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, передбачені ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України. На його думку, обставини, що склалися, спричинили йому моральну шкоду,передбачену ст.23 ЦК України, яка завдана діями прокуратури м. Краматорська щодо розгляду його заяви та підлягає відшкодуванню, на його думку, відповідно до норми ст. 1176 ЦК України. З викладеними у позовній заяві доводами неможливо погодитись з наступних підстав. Позивачем [PERSON] стверджено, що він має право на отримання відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури. Законодавством встановлений вичерпний перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди такої категорії, вичерпний перелік випадків, які є підставами для відшкодування заподіяної шкоди, а також не віднесення позивача до вказаних категорій осіб та відсутність випадків для відшкодування шкоди, вимоги позивача щодо стягнення на його користь відшкодування вказаної шкоди є безпідставними. В матеріалах позовної зави не містяться докази завданої Позивачу моральної шкоди, не доведені та не підтверджені ті негативні явища, які сталися, як вважає позивач, внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності прокуратури м. Краматорська за наслідком розгляду та вирішення його заяви щодо дій слідчого МВ ГУМВС України в Донецькій області. Крім того, позивачем стверджується про незаконність рішень, дій та бездіяльності органів прокуратури. Однак, в жодній з ухвал щодо оскарження дій прокуратури не зазначено, що апеляційний суд, дослідивши матеріали досудового розслідування та доводи апелянта, дійшов до висновку про наявність в діях слідчого Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області ознак кримінального правопорушення. Отже, не можна стверджувати, що прокуратурою міста Краматорська прийняте незаконне рішення чи не вжито заходів щодо розгляду заяви Позивача відповідно до КПК України. Крім того, позивачем не доведена наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним, на думку позивача, діянням. Позивачем [PERSON] не надано суду достатнього та належного обґрунтування заявлених вимог. На підставі зазначеного, просить суд в задоволенні цивільного позову [PERSON] до прокуратури м. Краматорська, державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури, стягнення судових витрат, відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні позивач стверджував, що йому рішеннями слідчих прокуратури прийнятими за результатами розгляду його заяви про вчинення слідчим Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області протиправних дій в фальсифікації доказів щодо не порушення кримінальної справи за фактом ДТП, яка сталася за його участі 30.12.2010 року, було порушено його право на захист від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. На його думку ці обставини спричинили йому моральну шкоду, з розміром якої він визначитися не може. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР, право на відшкодування такої шкоди виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. В матеріалах справи не містяться докази завданої позивачу моральної шкоди, не доведені та не підтверджені ті негативні явища, які сталися, як вважає позивач, внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності прокуратури м. Краматорська за наслідком розгляду та вирішення його заяви щодо дій слідчого МВ ГУМВС України в Донецькій області. Крім того, в жодній з ухвал щодо оскарження дій прокуратури не зазначено, що апеляційний суд, дослідивши матеріали досудового розслідування та доводи апелянта, дійшов до висновку про наявність в діях слідчого Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області ознак кримінального правопорушення. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, оскільки казначейства жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдавало, а тому казначейство не повинно нести обов'язок з відшкодування будь-якої шкоди позивачу. Таким чином, суд вважає, вимоги позивача є безпідставними, такими, що не мають ґрунтовного підтвердження доказами, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed