Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

03 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що вона і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. До липня 2015 року вони проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, після чого проживають окремо. Їхній малолітній син [PERSON] проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. Щомісячно на утримання дитини вона витрачає кошти в розмірі більше 3000 грн. Відповідач [PERSON] на даний час не працює, має нерегулярний мінливий дохід, будь-якої допомоги синові він не надає, тому вважає необхідним стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] проживали разом однією сімєю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року сторони проживають окремо. Їхній син [PERSON] проживає разом із матірю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги синові не надає. Домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років у 2016 році з 1 травня становить 1228 грн., з 1 грудня 1355 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги малолітньому синові [PERSON] не надає, постійного заробітку (доходу) не має, домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо від неї, між сторонами не досягнуто, а також те, що усі витрати по утриманню сина несе позивач, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., що не перевищує встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial