Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

02 лютого 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де третьою особою, що не заявляє самостійних вимог є [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтуванні позову посилається на те, що з 2002 до 2015 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від даного шлюбу у них є повнолітній син [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на 3 курсі Світловодського політехнічного коледжу ЦНТУ на факультеті «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка», на бюджетній основі, на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не може самостійно утримувати сина, оскільки її заробітна плата складає 6000 грн. на місяць, а інших доходів вона не має. З лютого 2021 року на підприємстві, де вона працює проходить вивільнення працівників, у зв`язку з чим вони з сином опинилися в скрутному матеріальному становищі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатним, працює і отримує заробітну плату, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Ухвалою від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, відповідачу роз`яснено право та встановленого термін для подання відзиву. Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, на подачу відзиву, не скористався. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що від шлюбу з позивачкою вони мають двох дітей. За рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2015 року з нього стягуються щомісячно аліменти на їх утримання в розмірі близько 3000 грн. Таку суму він сплачував, що до досягнення сином повноліття, що після. Ця сума для нього є значною, оскільки він проживає з новою сім`єю в орендованій квартирі, рухомого майна немає, має мінливий дохід від проведення ремонту по найму. Інколи має заробіток у розмірі 10-15 тисяч гривен, а інколи дохід взагалі відсутній. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.4) Факт проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] , в судовому засіданні відповідач не заперечував. В даний час [PERSON] навчається на 3 курсі денного відділення Світловодського політехнічного фахового коледжу ЦНТУ, за спеціальністю «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка», на бюджетній формі навчання, з 01 вересня 2018 року. Дата закінчення - 30 червня 2022 року. (а.с.7, 9) Позивач працює головним спеціалістом у Світловодській районній державній адміністрації. Її середньомісячна заробітна плата становить 6000 грн. З 05 січня 2021 року вона, разом з іншими працівниками попереджена про наступне вивільнення, в зв`язку з реорганізацією районних державних адміністрацій. (а.с.8, 10, 11) Відповідач [PERSON] , [INFO] , жодних документів на підтвердження своїх пояснень та обґрунтування заперечень проти позовних вимог не надав. З його слів, він не є інвалідом, має задовільний стан здоров`я, інших дітей, окрім спільних дітей з [PERSON] не має, рухомого та нерухомого майна у власності не має, середньомісячний дохід складає близько 10000 грн. Згідно копії заочного рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2015 року встановлено, що з 2002 по 2015 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 03 червня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх двох спільних дітей в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, а потім з [INFO] в тому ж розмірі до досягнення повноліття донькою [PERSON] , а саме до [INFO] . Тобто, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача за даним рішенням суду є незмінним, що до досягнення [PERSON] повноліття, що після. Згідно довідки державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Хрипун В.О. від 02 липня 2021 року встановлено, що з [PERSON] , що до листопада 2020 року, що після стягуються аліменти в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) в середньому 3000 грн. Таким чином, під час розгляду справи в суді, встановлено, що після досягнення сином [PERSON] повноліття, а саме з [INFO] [PERSON] фактично сплачує аліменти на утримання лише неповнолітньої доньки [PERSON] . На сина жодних коштів ні добровільно, ні в примусовому порядку, не сплачує. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину Сімейний кодекс України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , на час звернення матір`ю до суду з даним позовом мав повних 18 років, навчається на 3 курсі денного відділення Світловодського політехнічного фахового коледжу ЦНТУ, за спеціальністю «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка», на бюджетній формі навчання, з 01 вересня 2018 року, дата закінчення - 30 червня 2022 року, самостійно ніде не працює. Позивач працює, середній розмір заробітної плати на час звернення з позовом до суду становив 6000 грн., самостійно несе витрати пов`язані з харчуванням, лікуванням, навчанням та забезпеченням всім необхідним повнолітнього сина. Відповідач працює неофіційно, має мінливий дохід від проведення робіт по ремонту приміщень, сплачує аліменти в розмірі 3000 грн. на утримання спільної з позивачем неповнолітньої доньки [PERSON] . Має сім`ю, проте інших дітей немає, окрім спільних з [PERSON] . Стан здоров`я задовільний, інвалідності не має. З урахуванням всіх вимог передбачених ст.182 Сімейного кодексу України, враховуючи те, що періодом стягнення за даним позовом є період з 02 лютого 2021 року до 30 червня 2022 року, суд приходить до висновку, що відповідач як батько дитини повинен та має матеріальну змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно. Позивач просить стягувати аліменти на період навчання дитини, до досягнення нею 23 річного віку, за умови, що він буде продовжувати навчання. Проте суд звертає увагу на те, що згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто, захист порушеного права на майбутнє не передбачено. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів частково, лише в частині стягнення аліментів з 02 лютого 2021 року до закінчення навчання [PERSON] у Світловодському політехнічному фаховому коледжі ЦНТУ, тобто до 30 червня 2022 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. В зв`язку з чим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial