Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

03 червня 2019 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. В квартирі окрім неї зареєстровані - її чоловік - [PERSON] , донька [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] та відповідач її син [PERSON] . У 2002 році син зі своєю родиною виїхав з місця реєстрації. З 2002 року за місцем реєстрації фактично не мешкав, особистих речей в квартирі не має. Крім того, він не оплачує комунальні послуги та не бере участь в її утриманні, виїхавши за межі м.Маріуполя. Наявність реєстрації відповідача в квартирі створює для позивачки низку додаткових витрат. Вважаючи, що відповідач втрати право користування вказаним житлом, просить визнати його таким. Позивачка [PERSON] не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 березня 2017 року. Згідно відповіді\~Лівобережного районного\~відділу надання\~адміністративних послуг\~Департаменту Адміністративних\~послуг Маріупольської\~міської ради\~№ 04-10-4458\~від 14.06.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 25.10.2006 року по теперішній час. З акту про фактичне проживання виданого КСН «Східний» від 30.05.2019 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] фактично проживають: [PERSON] , 2003 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 1955 року народження [PERSON] , 1955 року народження. Згідно ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Відповідно до ст.ст.317, 321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами\~ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України\~громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405\~Цивільного кодексу\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~\~В аспекті ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік. Приймаючи до уваги те, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved