Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

03.10.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] Після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS]. При житті [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів онуку [PERSON] [INFO] померла [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS]. [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла онуку [PERSON] Нотаріальною конторою позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок. Ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучене ЗАТ «Страхова компанія «Догмат-страхування» (а.с.123). Позивачі, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися, направивши представників з належним чином посвідченими повноваженнями. У судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач, а також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Відповідач звернулася із заявою про визнання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с.120). Згідно повідомлення працівника поштового відділення зв'язку третя особа за адресою, зазначеною у судовій повістці, не значиться (а.с.140, 141). Вислухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим №2-1851 від 08.05.1970 року, належали на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.119). 08.08.1991 року [PERSON] залишив заповіт, зареєстрований за №4/201, яким заповів все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - [PERSON] (а.с.94). Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 18.08.2006 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.19, 93). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги та копією паспорту серії [NUMBER], виданого Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 06.09.2013 року (а.с.4, 15, 16). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України немає. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 26.02.2014 року за №450/02-14 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок (а.с.6). 09.07.2012 року [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований за №797, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - [PERSON] (а.с.13, 78). Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 18.08.2006 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.18, 59). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на 3/10 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON] звернулася до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] (а.с.54, 55). Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України немає. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 23.01.2014 року за №120/2-21 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок (а.с.10). За змістом листа КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.№249 від 09.10.2014 року житловий будинок [ADDRESS], який становить літ.А, побудований у 1979 року, є завершений будівництвом, не підлягає прийняттю в експлуатацію та не належить до самочинного будівництва (а.с.39). Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п.8 постанови Пленуму «Про судову практику у справа про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Пунктом 3 Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1035 від 09.09.2009 року, який втратив чинність 02.06.2011 року, передбачалося, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 року, є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об'єкти будівництва. Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за №95 від 19.03.2013 року, який набув чинності 29.04.2013 року, встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та механізм проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року (п.1 розділ І). За змістом п.2 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за №95 від 19.03.2013 року звіти про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, складені після 05 січня 2013 року, є чинними при поданні документів для прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року та громадських будинків I і II категорій складності, які збудовані до 12 березня 2011 року. Згідно з п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за №127, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відтак, враховуючи, що спадковий житловий будинок з надвірними спорудами завершений будівництвом у 1979 році, відповідно, не підлягає введенню в експлуатацію та не є самочинним будівництвом, а також зважаючи на те, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивачі не мають, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved