Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

03 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за яким, він передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 13 678 доларів США, які останній зобов`язався повернути йому до 26 квітня 2017 року, з щомісячною виплатою комісії 0,06 відсотків від суми позики, однак відповідач коштів не повернув, тим самим не виконавши взятих на себе грошових зобов`язань. Тому, враховуючи, що відповідач свої договірні зобов`язання у встановлений договором строк, не виконала, позивач просить стягнути з останньої на його користь суму боргу за договором позики. Позивач до суду не з`явився, направивши заяву про підтримку позову та слухання справи у його відсутність. Відповідач, повідомленийпро час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, і не повідомивсуд про причини неявки. Згідно з ст. 224 ЦПК України суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 26 грудня 2016 року сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 13 678 доларів США строком до 26 квітня 2017 року з щомісячною виплатою комісії 0,06 відсотків від суми позики. На підтвердження даного договору [PERSON] надав розписку в присутності свідків. (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Відповідні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі № 464/3790/16-ц та від 4 липня 2018 року по справі № 761/12665/14-ц. Відповідно до ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі, встановленому договором або законом, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором розмір процентів не встановлений, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, розписка [PERSON] є договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту ст. 1047 ЦК України. В силу ст. 1049 ЦК України [PERSON] , як позичальник, зобов`язаний повернута позикодавцеві - [PERSON] позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк, що встановлений розпискою тобто до 26.04.2017 р. Крім того згідно тієї ж розписки між сторонами була досягнута домовленість з приводу сплати комісії, що згідно розрахунку складає 303,65 доларів США (13 678 * 0,06 % * 37 місяців = 303.65). Оскільки [PERSON] вказаних зобов`язань не виконав, а тому сума боргу відповідача за Договором з урахуванням комісії, що підлягає стягненню, складає 13 981, 65 доларів США. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 484грн. 17 коп. в відшкодування судового збору.

Outcome: approved