Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

03.06.2019 року до суду надійшов позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2171 від 25.10.2007 року станом на 16.04.2019 року в сумі 17656,14 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 25.10.2007р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» (найменування якого змінене на ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2171, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 51000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 25.10.2012 року, зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Проте, відповідач порушив умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 30). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 28), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явився (а.с. 32), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 25.10.2007р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» (найменування якого змінене на ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2171, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 51000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 25.10.2012 року, зі сплатою 15% річних за користування кредитом (а.с. 5-10). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 26.05.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Харківського обласного управління заборгованість за кредитним договором № 2171 у сумі 51887,76 гривень (а.с. 11-13). На теперішній час вказане рішення не виконане, станом на 04.04.2019р. залишок заборгованості становить: 35918,25 гривень - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу), 84,66 гривень - пеня за несвоєчасну сплату основного боргу та відсотків за користування кредитом. Станом на 16.04.2019р. нараховано: за період з квітня 2016 року по квітень 2019 року суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості - 14417,59 гривень, за період з 03 квітня 2016 року по 03 квітня 2019 року суму 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом - 3238,55 гривень. Викладене підтверджується розрахунком (а.с. 4). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно умов Договору він є чинним з дня його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити суму інфляційних втрат та суму 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved