Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

04.11.2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначила, що з січня 2010 року до червня 2019 року вона та [PERSON] проживали разом однією родиною за адресою: [ADDRESS] . Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей. Починаючи з серпня 2018 року та по теперішній час [PERSON] систематично застосовує психологічний тиск та вчиняє домашнє насильство до неї та їх малолітніх дітей. Це проявляється з його боку у скандалах, лайках, нецензурною бранню, приниженнями, знищенням речей, посуду, шантажем, погрозами, переслідуваннями. Через таку поведінку вона вимушена була звертатися із заявами до відділу поліції Київського району м.Одеси, після чого [PERSON] починав поводитися ще агресивніше, вдавався до шантажу та погроз. [PERSON] зловживає алкоголем, часто приходив додому у нетверезому стані. Періодично не ночував вдома. У квітні 2019 року [PERSON] , перебуваючи у нетверезому стані, розпочав сварку, в ході якої прогнав її з їх малолітніми дітьми з квартири, про що вона негайно повідомила до районного відділу поліції Київського району. З дітьми вона проживала на протязі наступного тижня у своєї матері. Після примирення вона з дітьми повернулися у квартиру [ADDRESS] . Проте через місць [PERSON] знову, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, влаштував сварку, в ході якої знову прогнав її з дітьми з квартири. Все це відбувалося у присутності його матері [PERSON] , яка взагалі не перешкоджала йому. Про цей факт вона також повідомила до РВ поліції Київського р-ну м. Одеси Однак, звернення до поліції не дали гарного результату. Після кожного її звернення [PERSON] ставав ще агресивнішим та поводився з нею та з дітьми ще гірше. На [PERSON] рішенням Київського районного суду м. Одеси неодноразово накладалися штрафи за ст.173 КУпАП. (Єдиний унікальний номер справи 520/14527/19 справа про адміністративне правопорушення, 520/13691/19 справа в порядку виконання постанов у справах про адміністративне правопорушення, 520/4188/19 справа про адміністративне правопорушення). На даний час вона з дітьми проживає окремо від чоловіка за місцем її реєстрації. Вона самостійно займається вихованням дітей, їх культурним та духовним розвитком. Їх шлюб на засіданні Київського районного суду м.Одеси 26 вересня розірвано, справа про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей 520/13854/19 (рішення суду та виконавчий лист вона ще не отримала). [PERSON] регулярно переслідує її на вулицях, піджидає на автобусних зупинках, погрожував, що прийде до неї на роботу, а тепер і дійсно приходить до неї на роботу, ходить навколо паркану, вдивляється у вікна та заводить бесіди з її колегами про неї. Він її принижує та оскорбляє при їх дітях, при сторонніх людях, при колегах та батьках її учнів, коли він біля її роботи (вона працює вчителем у школі). Він ходить до дитячого садочку № 267, де навчається їх молодша донька, та розшукує її там. При цьому він зовсім не піклується про дітей та не допомагає їх утримувати. І, приходячи до закладів, де навчаються діти, спілкується з працівниками не про дітей, а випитує інформацію про неї, а також розповсюджує особисту інформацію про їх із ним відносини. [PERSON] постійно носить з собою у кишені розкладний ніж. Іноді, якщо одяг дозволяє заховати, носить у кишенях відрізок металевої труби або великий камінь та інші колючо-ріжучі предмети. Він останнім часом завжди дуже агресивний та злий. Вона дійсно боїться його. [PERSON] постійно перебуває у неадекватному стані. Він систематично вживає алкоголь, аптечну спиртову настоянку глоду та курить коноплю. Також [PERSON] дзвонить їй на мобільний телефон зі свого телефону та з телефонів його знайомих у будь-яку пору доби, принижує її, обзиває, шантажує. Іноді погрожує, що вчинить певні дії, щоб її звільнили з роботи. Після того, як вона блокує всі телефонні номери, з яких він їй дзвонив, він просить телефони у інших сторонніх людей та дзвонить щоразу з нового номеру. Нещодавно, 26 жовтня 2019 року, [PERSON] ходив рано вранці у неадекватному стані біля місця її роботи, а саме о 6:15 ранку. Саме в цей час колеги з її роботи збиралися у спільну поїздку. [PERSON] підійшов до автобусу, у якому перебували її колеги, ходив навколо нього, світив у вікна фонариком, розшукуючи її. Також він приставав до деяких її колег з розпитуваннями про неї. Від частих скандалів та негативного ставлення [PERSON] до неї та дітей, у їх сина [PERSON] , 2012 року народження, на протязі останнього року спостерігалася негативна динаміка неврозоподібного стану. Вона щоразу зверталася до невролога Одеської міської дитячої поліклініки № 6, купувала усі призначені лікарем дорогі ліки та дитина в повному обсязі проходила курси лікування та усі необхідні обстеження. Проте під час лікування позитивної динаміки не спостерігалося, оскільки характерним для захворювання дитини є саме емоційна складова. А коли вона з дітьми остаточно переїхали до її матері, її син [PERSON] заспокоївся, оскільки емоційна складова змінилася найкраще, та усі прояви нервового тику у дитини зникли, про що свідчать записи у медичній картці дитини. Усі дії [PERSON] , які включають у себе словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, викликають у неї побоювання за свою небезпеку та небезпеку її дітей, також спричиняють емоційну невпевненість. Таким чином, вважає що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства. На підставі вищевикладеного, з посиланням на ст.350-1 ЦПК України, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству, вона просить суд: Видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] на строк 6 місяців, а саме: Заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів: - до місця проживання її, [PERSON] , та її малолітніх дітей, а саме [ADDRESS] ; - до місця її роботи, а саме вул. Варненська, 3 а, м. Одеса ; - до дитячого садку № 267, а саме, вул. Варненська , 4а; - інших місць частого відвідування нею та її дітьми на строк 6 місяців. Заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуватиму у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею на строк 6 місяців. Заборонити [PERSON] вести листування з [PERSON] , телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк 6 місяців. Заборонити [PERSON] спілкуватися з їх малолітніми дітьми [PERSON] , 2014 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, оскільки [PERSON] систематично вчинюється домашнє насильство у їх присутності, на строк 6 місяців. Заявниця у судове засідання не з`явилась, але в заяві зазначила, що просить справу про видачу обмежувального припису розглянути без її участі, оскільки її участь може становити загрозу дискримінації та подальшого насильства для неї з боку [PERSON] . Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до вимог ч.1 ст.350-5 ЦПК України справа розглянута за відсутності заявниці та заінтересованої особи. Ознайомившись з заявою, дослідивши надані до заяви письмові докази, суд вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Як передбачено ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України 1. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з вимогами ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В свою чергу ст.ст.78-80 ЦПК України передбачають, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.10.2011 року Київським ВДРАЦС Одеського МУЮ. Посилання заявниці на розірвання шлюбу жодними доказами не підтверджено. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] У своїй заяві заявниця посилається на багато чисельні притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, але при цьому, на підтвердження цих посилань заявницею було надано тільки два письмових докази, а саме, лист Київського ВП в м.Одесі на її ім`я від 19.02.2019 року про складання у відношенні [PERSON] адміністративного протоколу за ст.173-2 ч.2 КУпАП за її зверненням №3597 від 10.02.2019 року та довідка Київського ВП в м.Одесі без дати про складання у відношенні [PERSON] адміністративного протоколу за ст.173-2 ч.2 КУпАП за її зверненням №15287 від 06.06.2019 року Самі по собі зазначені докази не підтверджуються притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а посилання заявниці на номери справ в реєстрі судових рішень також не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки в реєстрі судових рішень, прізвища, ім`я та по батькові осіб, у відношенні яких складений судовий документ, не зазначаються. Посилання заявниці на те, що [PERSON] двічі її з дітьми прогнав із дому та його переслідувань заявниці взагалі жодними доказами не підтверджені. З огляду на викладене, суд вважає, що заявницею не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факти домашнього насильства з боку [PERSON] , в зв`язку з чим вважає, що підстави для видачі обмежувального припису відсутні.

Outcome: dismissed