Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

02.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму отриманої вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 9930,23 грн., а також судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач з 03.07.2015 року отримав статус безробітної та її було призначено допомогу по безробіттю в період з 10.07.2015 року до 03.07.2016 року. У лютому 2016 року під час проведення звірки було встановлено, що відповідач надала неправдиві дані про те, що вона не працює, а саме було встановлено, що вона працює в ТОВ «Глобал Мани» неповний робочий день шість днів на тиждень та отримує заробітну плату. При цьому [PERSON] отримувала у вказаний період допомогу по безробіттю, що є порушенням діючого законодавства, а тому сума отриманою нею допомоги по безробіттю повинна бути з неї стягнута в примусовому порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.36), Надав суду разом зі своєю довіреністю заяву, відповідно до якої надав згоду на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.34, 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час, день та місце судового засідання двічі (а.с.37 - повернута до суду зі зворотною відміткою про отримання повістка про виклик у судове засідання 06.07.2016 року разом з позовною заявою, доданими до неї документами та ухвалою про відкриття провадження по справі та а.с.38 - повернута до суду з відміткою об'єкту поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання» повістка про виклик у судове засідання 25.07.2016 року) повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, судом встановлена повторність неприбуття відповідача до суду без поважних причин відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 03.07.2015 року відповідно до власноруч написаної заяви та до наказу Харківського міського центру зайнятості №HT150703 відповідач отримала статус безробітної, а 10.07.2015 року відповідно до наказу №HT150710 відповідачу було призначено допомогу по безробіттю (а.с.7, 8). Згідно копії акту №214 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 16.02.2016 року, проведеного Печерським у м. Києві районним центром зайнятості було встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Глобал Мані» (а.с.14), що також підтверджується копією витягу з наказу по кадрам №25-ф/к від 13.09.2013 року ТОВ «Глобал Мани» та довідкою про заробітну плату відповідача у ТОВ «Глобал Мані» від 10.02.2016 року за №24 (а.с.15,16). Відповідно до довідки без номеру Харківського міського центру зайнятості отримана відповідачем допомога по безробіттю за період з 10.07.2015 року до 15.03.2016 року склала 9930,23 грн., тобто суму, яку позивач просить стягнути з [PERSON].(а.с.21). 24.03.2016 року відповідачу було направлено лист-претензію від позивача разом з копією наказу про повернення коштів та копією акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення №214 від 16.02.2016 року (а.с.23). Згідно з ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 44 «Про зайнятість населення» передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової адміністрації України №60/62 13.02.2009 року, постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року за №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, та є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріально забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнято під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітної. За результатами перевірки встановлено, що під час перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості як безробітна, відповідач була працевлаштована та отримувала офіційну заробітну плату, про що під час оформлення її як безробітної відповідальним працівникам Харківського міського центру зайнятості не повідомила та відповідно до п. 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» мала право тільки на консультаційні послуги. Отже, на день реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку відповідач відносилася до категорії зайнятого населення та не могла бути зареєстрована як безробітна та отримувати допомогу по безробіттю. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Доводи відповідача про те, що вона на початку липня 2015 року написала заяву на звільнення з ТОВ «Глобал Мані» та в подальшому саме неналежні дії співробітників кадрового органу ТОВ «Глобал Мані» стали підставою того, що їй нараховувалася заробітна плата (а.с.17), на думку суду не ґрунтуються на законі та спростовуються іншими доказами по справі. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати, в даному випадку у розмірі судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved