Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

04.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просив припинити за ним право спільної часткової власності на у розмірі 23/100 часток на квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Окрім того, просив припинити за ним право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що є власником 23/100 часток квартири [ADDRESS] . Разом з тим, фактичне документальне оформлення прав власності на 23/100 часток даної квартири, не дозволяє вільно ним розпоряджатись та експлуатувати, через те що в правовстановлювальних документах зазначено про право власності на її частку, від усієї квартири, а не на конкретний об`єкт нерухомості, що є частиною квартири. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14 серпня 2017 року, №600, належній йому частині квартири було надано адресу: [ADDRESS] . На даний час у позивача виникла необхідність у визнанні права власності на належне йому майно, якому надано окрему адресу з метою подальшого розпорядження. Звернення до відповідача в порядку досудового врегулювання спору не дало своїх результатів. Вказані обставини послугували для його звернення до суду з відповідним позовом. 26.10.2018 року [PERSON] надала до суду відзив, відповідно до якого заперечувала проти заявлених позовних вимог з огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про визнання права власності, а не вимогу щодо виділу належної йому частки квартири в натурі, що є підставою для припинення часткової власності та визнання права власності на виділене майно. Наголосила на тому, що поділ домоволодіння має бути здійснений відповідно фактичного користування належними їм частинами домоволодіння. 12.09.2019 року позивач подав до суду уточнення позовних вимог, відповідно до яких просив виділити йому в натурі 23/100 часток що є у спільній частковій власності та складаються з: приміщень № 7, 8, 9, 10, Ѕ частини приміщення №1, загальною площею 33,3 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Позивач в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 20.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В., за реєстрованого в реєстрі №1963, [PERSON] подарував [PERSON] 23/100 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . За даним договором, у володіння та користування позивача перейшли приміщення №7,8,9,10, Ѕ приміщення №1, загальною площею 33,3 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м. Таким чином, [PERSON] є власником 23/100 часток квартири [ADDRESS] . Окрім того, іншим співвласниками даної квартири являються [PERSON] (77/100 частки). Вищенаведене підтверджується Договором купівлі-продажу від 25.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №2271. Згідно рішення Виконкому Миколаївської міської ради від 14 серпня 2017 року, №600, частині квартири по [ADDRESS] (прим. з [ADDRESS] , Ѕ [ADDRESS] , заг. площ. 33,3 кв. м), яка належить [PERSON] , надано нову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді Директора КП ММБТІ від 25.06.2018 року за вих. №2-2451, за результатами обстеження станом на 08.06.2018 року встановлено, що квартира [ADDRESS] має наступні показники: житлових кімнат -1, житлова площа 16,8 кв.м., загальна площа 33,3 кв.м. Об`єкти самочинного будівництва відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Пункт №56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майнових та їх обтяжень затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127\~визначає, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Разом з тим, за змістом ч. 1 та ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Частиною 3\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, ратифікованих\~Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved