Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

04 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно, в тому числі і земельну частку (пай), яка їй належала згідно відповідного сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованому 13 травня 1997 року за № 584. Після смерті матері позивач залишилась єдиними спадкоємцями майна покійної за законом, оскільки за свого життя заповіту вона не склала. Спадщину матері [PERSON] прийняла позивач, оскільки на день її смерті проживала разом із нею в будинку [ADDRESS], а відтак вступила у володіння її майном. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину матері [PERSON], однак державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на вказану земельну частку, а тому вона не може реалізувати свого права. Просить визнати за нею, [PERSON] право власності на земельну частку (пай), по колишній СС «Колос» , розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної її матері [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованому 13 травня 1997 року за № 584, в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив ( заяву), згідно якого позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п. п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Що стосується даного випадку, в судовому засіданні встановлені наступні факти. Згідно довідки Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області за № 821 від 14 грудня 2017 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 3.50 умовних кадастрових гектарів в землі, що перебуває в колективній власності КСП «Колос»,що в селі Бубнів Володимир-Волинського району Волинської області Довідкою відділу у Володимир-Волинському районі міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинський Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 29-3-0.171-48/171-18 від 05 лютого 2018 року підтверджується, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 3.11 в умовних кадастрових гектарах по колишній СС «Колос», серії [NUMBER], зареєстрованого 13 травня 1997 року за № 584. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] померла [INFO], а відтак після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй на праві власності майно, в тому числі і на земельну частку (пай) у колективному майні тоді існуючого КСС «Колос». У відповідності до ч.2 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відтак суд прийшов до висновку, що позивач є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті її матері [PERSON] У відповідності до повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 1943/01-16 від 11 жовтня 2018 року, спадкова справа після смерті померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Довідкою виконавчого комітету Соснинської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 21 від 11 січня 2018 року стверджується, що [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживала в [ADDRESS]. Заповіт від її імені не посвідчувався. Після її смерті спадкове майно, належне [PERSON], прийняла дочка покійної спадкодавці - [PERSON]. Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. У відповідності до п.17 Розділу Х Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Так, відповідно до ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відтак, успадкування права на земельну частку у разі смерті громадянина - співвласника колективної власності на землю, зокрема й тих, які не змогли з різних причин отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), здійснюється згідно з нормами Цивільного кодексу України. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що позивач [PERSON], яка є дочкою померлої [PERSON] та її спадкоємцем першої черги за законом, оскільки прийняла її спадщину вступивши у володіння нею, вправі успадкувати також належну померлій земельну частку (пай) згідно вказаного вище сертифікату. У відповідності до змісту поданої позивачем постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області від 06 лютого 2018 року вбачається, що їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], а причиною цьому була відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.524-525, 529, 548-549 ЦК Української РСР (1963 року - в редакціях часу правовідносин, на момент їх виникнення та існування), ст.ст.15, 328, 392, 1217-1218, п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.116, п.17 Розділу Х Земельного кодексу України,.

Outcome: approved