Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

04.04.2017 року [PERSON], звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом, вимогами якого є визнання спільною власністю подружжя наступного майна: земельної ділянки площею 0,1154 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що розташований по [ADDRESS] площею 46,7 кв.м. Просить розподілити вищезазначене майно між сторонами в наступному порядку: -визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1154 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; -визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: гаражний бокс [ADDRESS] площею 46,7 кв.м. До спільного провадження з первісним позовом була прийнята зустрічна позовна заява, в якій [PERSON] просить визнати право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] також на автомобіль ЗАЗ-DAEWOO SENS, 2004 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] та включити його до складу майна, яке підлягає поділу за первісним позовом та стягнути судовий збір. Ухвалою Святошинського районного суду від 25.07.2017 року зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на майно, що підлягає поділу об'єднана із первісним позовом для спільного розгляду (а.с.145). Ухвалою Святошинського районного суду від 25.07.2017 р. задоволено клопотання представника позивача у справі призначено авто товарознавчу експертизу (а.с.150). У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримує вимоги заяви та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтриють, просять їх задовольнити. Суд, встановивши обставини та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 19.01.2017 р. шлюб зареєстораний 08.08.1999 року між [PERSON] та [PERSON] Виконкомом Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, актовий запис № 6 (а.с. 103), був розірваний (а.с. 105). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області видане відповідне свідоцтво та зроблено відповідний актовий запис № 844 (а.с. 106), та сина [PERSON] [INFO], про що Відділом реєстації актів громадянського стану Солом»янського районного управління юстиції видане відповідне свідоцтво та зроблено відповідний актовий запис №3112 (а.с. 107). Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 11.08.2016 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] та [PERSON] в розмірі ? всіх видів доходу на кожну дитину, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.04.2016 р. і до досягнення ними повноліття (а.с. 4-6). Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2009 року, посвідченим нотаріусом Бруилівської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстром № 1158, тобто під час перебування сторін у шлюбі, на ім'я [PERSON] була придбана земельна ділянка площею 0,1154 га, яка знаходиться в [ADDRESS], яка передана у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 10). Право власності на земельну ділянку підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 11), державним актом на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] Зі свідоцтва про право власності від 19.03.2010 р. виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вбачається, що гаражний бокс [ADDRESS] площею 46,70 кв.м., який розташований в м. [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 12.03.2010 р. № 306-С/ГК (а.с. 17). Даний факт підтверджується також технічним паспортом на гаражний бокс №2204 (а.с. 18-23). Згідн заяви [PERSON] було проведене експертне дослідження земельної ділянки площею 0,1154 га, яка знаходиться в [ADDRESS], та гаражного боксу [ADDRESS] площею 46,70 кв.м., який розташований в м. [ADDRESS]. Згідно висновку експерта Центру судових досліджень «Експерттранссервіс» за результатами проведення оціночно-земельного та оціночно-будівельного дослідження від 26.04.2016 р. № 1/16д, дійсна вартість земельної ділянки площею 0,1154 га, яка знаходиться в [ADDRESS] станом на 25.04.2016 р. становить 61047,00 грн., а дійсна вартість гаражного боксу [ADDRESS] площею 46,70 кв.м., який розташований в [ADDRESS]-а становить 88216,00 грн. (а.с. 24-51). Відповідач [PERSON] погоджується з даним висновком експерта. За загальним правилом ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15). Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, та на підставі ст.69 ч.1 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як зазначає Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч.3 с. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 235 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Отже враховуючи те, що вищевказана спірна земельна ділянка площею 0,1154 га, яка знаходиться в [ADDRESS], гаражний бокс [ADDRESS] площею 46,70 кв.м., який розташований в м. [ADDRESS] були придбані під час зареєстрованого шлюбу за спільні кошти сторін, суд приходить до висновку, що спірні нерухомі об»єкти є об'єктом спільної сумісної власності сторін у справі як подружжя. Таким чином, позовні вимоги позивача за первісним позовом є заснованими на законі та обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, і тому підлягають задоволенню в повному обсязі Позовні вимоги відповідача [PERSON] за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.57 ч.1 п.2 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набутенею/ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ-DAEWOO SENS, 2004 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 1110. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8739020 вбачається, що [PERSON] застрахував відповідальність щодо автомобіля ЗАЗ-DAEWOO SENS, 2004 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] у ПАТ «СК «СКАЙ» (а.с. 112). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, Відомостей з державного реєстру іпотек вбачається, що відсутні відомості про будь-яку власність на нерухоме майно за [PERSON] (а.с. 189). Оскільки право власності на даний автомобіль не підтверджено за [PERSON] ні правовстановлюючими документами, ні рішенням суду, автомобіль ЗАЗ-DAEWOO SENS, 2004 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Одна лише обставина передачі права керування, володіння за довіреністю від власника автомобіля іншій особі - володільцю автомобіля, автоматично не свідчить про перехід права власності на цей автомобіль. Суд задовольняє вимогу про поділ спільної сумісної власності подружжя саме за запропонованим позивачем варіантом, оскільки вартість майна яке передається позивачу є меншою і саме такий поділ не спричинить подальших судових спорів. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовна вимога [PERSON] про поділ спільного нерухомого майна подружжя та визнання права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на автомобіль ЗАЗ-DAEWOO SENS, 2004 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] не знайшла свого законного підтвердження, а тому підстави для застосування судом вимог ч.1 ст.62 СК України відсутні, в зв'язку з цим в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1492,64 грн. На підставі ст.ст. 3, 57, 60, 69, 70 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України,

Outcome: approved