Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

04 квітня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований з відповідачем 27 липня 2010 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, та стягнення з нього аліментів на малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що 27 липня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем та від подружнього життя 31 травня 2011 року в них народився син [PERSON]. Однак подружнє життя між ними не склалося та з 2012 року між ними почали виникати непорозуміння і конфлікти, які в кінцевому результаті призвели до того, що вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та вони стали проживати окремо. Між ними втрачено почуття любові і поваги, шлюб існує формально, та збереження сімї є неможливе. Після припинення подружніх відносин син [PERSON] залишився прожити з нею, позивачем, однак відповідач не надає коштів на його утримання, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що вони дійсно з дружиною тривалий час не підтримують подружніх відносин, примирення між ними вважає неможливим та він погоджується на розлучення. Спору про місце проживання сина [PERSON] немає, останній проживає з дружиною та він, відповідач, спроможний сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з приписами ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають між собою в шлюбі, який зареєстрований між ними 27 липня 2010 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від подружнього життя вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2012 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося через різні характери та це призвело до того, що вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та вони стали проживати окремо. Розлад в сімї носить стійкий характер, між сторонами втрачено почуття любові, поваги та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Після припинення подружніх відносин малолітній син [PERSON] залишився прожити з матірю - позивачем [PERSON], однак відповідач впродовж останніх місяців не надає коштів на його утримання. З пояснень відповідача [PERSON] видно, що він має тимчасові заробітки та спроможний сплачувати аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1000,00 грн. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved