Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

04.02.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача аліментів в розмірі ј частки з усіх видів заробітку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що протягом останнього року сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок, та, як наслідок, фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач стверджує, що вони з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного, зазначає, що після розірвання шлюбу дитина проживатиме з нею, спору щодо місця проживання дитини в них з відповідачем не має. Просить залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою судді від 18.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 17). У судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 16 лютого 2019 року у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис №70, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим 16 лютого 2019 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 08 червня 2019 року (а.с.7). Встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, що повністю визнано сторонами. Сторонами визнано, що примирення між ними неможливо, у зв`язку з чим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вище вказаних вимог чинного законодавства позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини, а відповідач, за своїм сімейним та матеріальним станом, який є особою працездатного віку, не висловив жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог, може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі - 1/4 частини його заробітку (доходу). За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті, 50% судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів (420 гривень 40 копійок), від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача: на користь держави судові витрати по сплаті 50% судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів (454 гривні), від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. 50% судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу (454 гривні) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial