Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

03 липня 2020 року позивач АТ «Страхова компанія» «Країна» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 11500,00 грн. На обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.04.2017 року між [PERSON] та АТ «Страхова компанія» «Країна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/2315598, забезпечений транспортний засіб Daewoo, державний номер [NUMBER] . Вказує, що 25.10.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Daewoo, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортним засобом Skoda, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Стверджує, що згідно з постановами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2018 року у справах №308/10739/17 та №308/10740/17 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП. У відповідності до заяви потерпілої особи та поданих останньою документів було складено страховий акт №20/47173/3.2.29 від 29.08.2019 року, на підставі якого позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 11500,00 грн. З посиланням на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, п.п. «в» п. 38.1.1. ч. 38.1. ст. 38 цього закону, позивач вказує, що як страховик, що виплатив страхове відшкодування, набув право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо останній після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. Ухвалою суду від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 37). У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому у позові заявив клопотання щодо розгляду справи без участі представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористалася. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2018 року у справі № 308/10740/17 (а.с. 14) [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за те, що, як зазначено у тексті постанови, 25.10.2017 року о 8 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] , по Київській Набережній в м. Ужгород, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] , який за інерцією вдарив автомобіль Honda Civil, державний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинила дії передбачені ст. 124 КУпАП. Крім того, постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2018 року у справі № 308/10739/17 (а.с. 15) підтверджено притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності внаслідок того, що водій вчинила дії, передбачені ст. 122-2 КУпАП, а саме, 25.10.2017 року о 8 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] , по Київській Набережній в м. Ужгород допустила зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] , та автомобілем Honda Civil, державний номер [NUMBER] , після чого самовільно залишила місце ДТП. Оскільки в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, вина відповідача у вчиненні дорожнього-транспортної пригоди, у самовільному залишенні місця ДТП є встановленою та додаткового доказування не потребує. Водночас факт дорожньо-транспортної пригоди 25 жовтня 2017 року за вищенаведених обставин також підтверджено копією довідки Управління патрульної поліції в Закарпатській області про дорожньо-транспортну пригоду №3017299435995957 за вих. №7688/41/15/03-2018 від 08.08.2017 (а.с. 13). Матеріалами справи підтверджується, що 15.04.2017 року між [PERSON] (страхувальник) та акціонерним товариством «Страхова компанія» «Країна» укладено поліс №АК/2315598 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 16.04.2017 року до 15.04.2018 року, згідно з яким забезпечений транспортний засіб марки/моделі Daewoo Lanos, номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску (а.с. 9). На виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі заяви потерпілої особи [PERSON] на виплату страхового відшкодування за вх. №16376/18 від 03.08.2018 року (а.с. 11) від 30.01.2018 року та відповідних документів, а саме: -повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи [PERSON] від 27.10.2017 року (а.с. 10); -посвідчення водія, виданого [PERSON] ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12); -повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду [PERSON] від 26.10.2017 року (а.с. 17); -свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , тимчасового дозволу серії [NUMBER] замість посвідчення водія, виданого [PERSON] 25.10.2017 року (а.с. 17); -акту огляду транспортного засобу (а.с. 18); -ремонтної калькуляції №47173 від 02.01.2018 року (а.с. 19-21); -розрахунку зносу транспортного засобу на 25.10.2017 (а.с. 22); -бюлетеню автотоварознавця (а.с. 23-26); -заяви щодо погодження розміру страхового відшкодування від 30.01.2018 року (а.с. 27); страховиком, позивачем у даній справі, складено страховий акт №20/47173/3.2.29, затверджений 29.08.2018 року (а.с. 28), внаслідок визнання ним настання страхового випадку, що є підставою для виплати страхового відшкодування у розмірі 11500,00 грн. Судом встановлено, що позивачем було виплачено страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 11500,00 грн., на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії платіжного доручення № 571 від 29.08.2018 року та реєстру готівкових/безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання від 29.08.2018 року №377 (а.с. 29). З доданої позивачем до матеріалів справи претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу, адресованої [PERSON] , вбачається, що представником ПАТ «СК «Країна» було здійснено спробу позасудового врегулювання спору. Водночас доказів реагування на претензію страховика відповідачем у даній справі та задоволення майнових вимог щодо погашення регресного платежу сторонами суду не надано. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. в) п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Статтею ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, ст. 1188 ЦК України регулюється відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими у розумінні ч. 1 ст. 1187 ЦК України є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 8 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які підтверджені письмовими доказами, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, у зв`язку з тим, що факт вини відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та факт залишення нею місця ДТП встановлені постановами суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, завдана у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода була відшкодована позивачем потерпілій особі, а тому витрати, понесені позивачем у результаті страхової виплати, що перераховані потерпілому [PERSON] у розмірі 11\~500,00 грн., підлягають стягненню у порядку регресу з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого останнім страхового відшкодування у сумі 11500,00 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2102,00 грн. судового збору.

Outcome: approved