Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

03.12.2012 позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся з позовом до відповідача [PERSON], в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 09.09.2014, просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21.08.2008 року №79.1/49-КЛВ-08 в загальному розмірі 1026896,03 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] в м. Києві, загальною площею 55,00 кв. м, житловою площею 39,80 кв. м, належну на праві власності відповідачу [PERSON], за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позов обґрунтований тим, що 21.08.2008 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ПП «Інтерхім-КС» як позичальником укладено кредитний договір №79.1/49-КЛВ-08, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 550000,00 грн. під 23,5% річних з правом банку корегування відсоткової ставки в односторонньому порядку, а позичальник зобов'язався повернути кредит не пізніше 20.08.2010. В забезпечення зобов'язань ПП «Інтерхім-КС» за кредитним договором між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки від 21.08.2008 №79.1/79-З-08, за яким відповідач передав позивачу в іпотеку нерухоме майно: квартиру, загальною площею 55,00 кв. м, житловою площею 39,80 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 30.09.2008 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ПП «Інтерхім-КС» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №79.1/49-КЛВ-08, якою погоджено відсоткову ставку у розмірі 24,5% річних. 01.10.2008 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору іпотеки №79.1/79-З-08, якою останній надав свою згоду на збільшення відсоткової ставки по кредитному договору. 28.09.2009 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ПП «Інтерхім-КС» укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору №79.1/49-КЛВ-08, якою продовжено строк погашення простроченої заборгованості за процентами нарахованими з 26.02.2009 по 25.08.2009, за процентами, які будуть нараховані за період з 26.08.2009 по 25.09.2009, за нарахованою комісією - до 30.10.2009. У зв'язку з порушенням ПП «Інтерхім-КС» умов кредитного договору, позивачем 07.02.2010, 09.02.2011 на адресу відповідача направлено вимогу про погашення заборгованості, які залишені останнім без задоволення. Таким чином з урахуванням умов кредитного та іпотечного договорів, положень ЦК України та Закону України «Про іпотеку» позивач вважає, що він набув права звернути стягнення на предмет іпотеки, та просить захисти його порушене право в зазначений спосіб. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суд не звертався. 04.08.2014 подав письмові заперечення проти позову в який просить відмовити в його задоволенні посилаючись на необґрунтованість та незаконність пред'явлених позовних вимог. Зокрема зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт видачі кредитних коштів ПП «Інтерхім-КС», нараховано пеню з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, пропущено строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України. Крім того, звертав увагу суду на те, що в квартирі, яка є предметом іпотеки проживає його малолітня дитина. Дана квартира є єдиним житловим приміщенням, де має можливість проживати дитина і користуватись своїми житловими правами, при цьому дозвільних документів від органу опіки та піклування на відчуження квартири банком не надано. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних письмових доказів, проти чого не заперечує представник позивача згідно поданої заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2008 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ПП «Інтерхім-КС» як позичальником укладено кредитний договір №79.1/49-КЛВ-08, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 550000,00 грн. під 23,5% річних з правом банку корегування відсоткової ставки в односторонньому порядку, а позичальник зобов'язався повернути кредит не пізніше 20.08.2010. В забезпечення зобов'язань ПП «Інтерхім-КС» за кредитним договором між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки від 21.08.2008 №79.1/79-З-08, за яким відповідач передав позивачу в іпотеку нерухоме майно: квартиру, загальною площею 55,00 кв. м, житловою площею 39,80 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 30.09.2008 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ПП «Інтерхім-КС» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №79.1/49-КЛВ-08, якою погоджено відсоткову ставку у розмірі 24,5% річних. 01.10.2008 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору іпотеки №79.1/79-З-08, якою останній надав свою згоду на збільшення відсоткової ставки по кредитному договору. 28.09.2009 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ПП «Інтерхім-КС» укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору №79.1/49-КЛВ-08, якою продовжено строк погашення простроченої заборгованості за процентами нарахованими з 26.02.2009 по 25.08.2009, за процентами, які будуть нараховані за період з 26.08.2009 по 25.09.2009, за нарахованою комісією - до 30.10.2009. Згідно п.п. 3.4.3, 3.4.4, 1.1 кредитного договору №79.1/49-КЛВ-08, позичальник зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісячно, в період сплати процентів, вказаний в пункті 2.6.3 договору, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами для закриття договору, повністю погасити заборгованість за кредитами у термін не пізніше 20.08.2010. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, за ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порушення умов кредитного договору ПП «Інтерхім-КС» зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитами та сплати процентів належним чином не виконав, що вбачається з рішення Господарського суду Київської області від 29.06.2011 та від 20.06.2012, яким з ПП «Інтерхім-КС» на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто заборгованість. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Так ст. 599 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з цим п. 5.1 кредитного договору №79.1/49-КЛВ-08 сторонами погоджено, що останній діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань та припиняється належним виконанням його умов. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що рішення господарського суду Київської області від 29.06.2011 та від 20.06.2012 на час розгляду справи не виконані. Відповідно до виписки по особовому рахунку ПП «Інтерхім-КС» за період з 21.08.2008 по 06.11.2012, заборгованість останнього по тілу кредиту складає 336501,43 грн. (т. 1, а.с. 32), по процентам - 217314,89 грн. (т. 1, а.с. 38-39), по комісії - 27750,00 грн. (т. 1, а.с. 41). Також у відповідності до п. 3.4.8 кредитного договору згідно поданого розрахунку нараховано пеню від суми простроченої основної заборгованості за кредитом за період з 19.06.2010 по 03.09.2014 в розмірі 248568,82 грн., пеню від суми прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 164903,11 грн. Крім того, позивачем нараховано 3% відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 79427,28 грн. та інфляційні втрати від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 154049,73 грн. Оцінюючи наведений розрахунок в сукупності з іншими письмовими доказами по справі, суд вважає його належним та допустимим доказом, що підвереджує розмір заборгованості ПП «Інтерхім-КС» за кредитним договором №79.1/49-КЛВ-08. Викладені в запереченнях доводи відповідача про відсутність жодних доказів, які б підтверджували факт видачі кредитних коштів ПП «Інтерхім-КС» спростовуються виписками по особовому рахунку останнього. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 27 ЦПК України, на осіб, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень покладено обов'язок подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Доказів на підтвердження виконання основного зобов'язання та спростування інформації зазначеної в наданих позивачем банківських виписках та розрахунках відповідачем не надано. 04.08.2014 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про призначення у справі судової бухгалтерсько-економічної експертизи. Проте, в судове засідання відповідач не з'явився, подане клопотання не підтримав. Також, за змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що відповідач не приймав участі у розгляді справи Господарським судом Київської області про стягнення з ПП «Інтерхім-КС» заборгованості за кредитним договором №79.1/49-КЛВ-08, доводи представника позивача про те, що до розрахунку заборгованості мають бути включені суми стягнуті рішеннями Господарського суду Київської області від 29.06.2011 та від 20.06.2012 суд до уваги не приймає. Вбачається, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки подано ПАТ «Родовід Банк» 03.12.2012. Положеннями ст. 256 ЦК України передбачено, що особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. При цьому згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. З огляду на наведені положення закону, суд погоджується з твердженнями відповідача, що за рахунок предмету іпотеки не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення пені, по яких пропущено строк позовної давності та які нараховані поза шестимісячним строком від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Як встановлено судом, умовами кредитного договору передбачено, позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти не пізніше 20.08.2010. Таким чином з 21.08.2010 ПП «Інтерхім-КС» прострочено зобов'язання, щодо сплати належних ПАТ «Родовід Банк» процентів та основної суми боргу за кредитним договором №79.1/49-КЛВ-08 загальний розмірі яких складає 217314,89 грн. та 336501,43 грн. відповідно. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня по останньому платежу за процентами, а також по тілу кредиту підлягає нарахуванню до 21.02.2011. Таким чином, пеня, що нарахована позивачем після 21.02.2011 не підлягає погашенню за рахунок предмета іпотеки. При цьому пеня, що нарахована позивачем до 21.02.2011 не підлягає погашенню за рахунок предмета іпотеки, оскільки сплинув строк позовної давності визначений пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, а відповідачем подано заяву про її застосування. Отже, судом встановлено, що за рахунок предмета іпотеки погашенню підлягають вимоги позивача за кредитиви договором №79.1/49-КЛВ-08 про стягнення: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 336501,43 грн., заборгованості по процентам у розмірі 217314,89 грн., заборгованості по комісії у розмірі - 27750,00 грн., 3% відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі - 79427,28 грн. та інфляційні втрати від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі - 154049,73 грн. З урахуванням приписів ч. 1 ст. 11 ЦПК України, заборгованість по комісії підлягає стягненню у розмірі 2750,00 грн. Таким чином загалом розмір вимог складає - 790043,33 грн. 09.02.2011 відповідачу направлена вимога про погашення заборгованості протягом 30-ти календарних днів, яка залишена ним без задоволення. За ст. 33 Закону України «Про іпотеку» невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положенням вказаної статті відповідає зміст п. 3.1.1 договору іпотеки №79.1/49-З-08, яким передбачено право позивача при порушенні боржником основного зобов'язання задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Враховуючи, що судом встановлено порушення основного зобов'язання за кредитним договором з боку ПП «Інтерхім-КС», при чому розмір заборгованості відповідача перед позивачем значно є співмірним вартість іпотечного майна погодженій сторонами у п. 1.5 договору іпотеки №79.1/49-З-08, суд вважає вимогу позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору та положенням закону і підлягає задоволенню. Заперечення відповідача про те, що в квартирі, яка є предметом іпотеки проживає його малолітня дитина, дана квартира є єдиним житловим приміщенням, де має можливість проживати дитина і користуватись своїми житловими правами, а тому відчуження квартири можливе лише за наявності відповідних дозвільних документів від органу опіки та піклування, суд не приймає до уваги, оскільки як вбачається з довідки форми №3 від 28.07.2008 №1173, виданої ВСП «Індустріальний», на момент встановлення обтяження квартири, малолітня дитина в ній зареєстрована не була (том 1, а.с. 192). Відповідно до вимог статті 39 Закону «Про іпотеку», у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідні роз'ясненнями містяться і в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial