Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

02.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, Державного науково-дослідного інституту з лабораторії діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи, Товарної біржи «Подільська», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Прод-Трейд», в якому просить: - визнати - [PERSON] добросовісним набувачем автомобіля марки УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], шасі: тип ТЗ - легковий універсал, колір - чорний, об'єм двигуна - 2690 см3, реєстраційний № [NUMBER]. - зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з автомобіля марки УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], шасі: тип ТЗ - легковий універсал, колір - чорний, об'єм двигуна - 2690 см3, реєстраційний № [NUMBER], накладений 02.02.2015 р. на підставі постанови ВП№ 45647441 головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, винесену на підставі наказу № 910/13136/14 від 31.10.2014 р. - зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з автомобіля марки УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], шасі: тип ТЗ - легковий універсал, колір - чорний, об'єм двигуна - 2690 см3, реєстраційний № [NUMBER], накладений 02.02.2015 р. на підставі постанови ВП№ 45561097 головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, винесену на підставі наказу № 910/12762/14 від 15.09.2014 р. Обґрунтовуючи вимоги, викладені в позовній заяві, позивач посилається на те, що він як власник транспортного засобу УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску реєстраційний № [NUMBER], придбаного за результатами повторного аукціону від 18.05.2015 року, на підставі договору купівлі - продажу від 19.05.2015 року укладеного між ним та Державним науково-дослідним інститутом з лабораторії діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи, не може зняти придбаний автомобіль з обліку в зв'язку з тим, що на підставі постанов головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 02.02.2015 р. накладено арешти. Оскільки, на час подання позовної заяви автомобіль знаходиться на стоянці за адресою: м. Київ. вул. Донецька, 30, та наявні арешт відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, то він позбавлений права на вільне володіння, розпорядження, користуватися автомобілем, що є порушенням його права як власника. Таким чином, за твердженням позивача перебування під арештом транспортного засобу УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску реєстраційний № [NUMBER] перешкоджає його реалізації законного права, щодо вільного володіння, розпорядження та користування, а тому відповідно до статті 41 Конституції України положення якої кореспондуються із положеннями ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України його права як власника (добросовісного набувача відповідно до ст. 328 ЦПК України) повинні бути захищенні на підставі статті 391 ЦК України. 07.09.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 01.10.2015 року представником позивача до суду була подана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. 23.09.2015 року представником відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві до суду була подана заява про розгляд справи без його участі, рішення просив прийняти на розсуд суду. 23.09.2015 року представником Державного науково-дослідного інституту з лабораторії діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи до суду була подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. 24.09.2015 року представником Товарної біржи «Подільська» до суду була подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. 23.09.2015 року та 01.10.2015 року відповідач-4 в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача 4 про час розгляду справи належним. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з тексту «Українські Контракти» за № 7(81) від 22.04.2015 р. [PERSON] (позивач) дізнався про проведення повторного аукціону по продажу державного майна. 12.05.2015 року позивачем до Товарної біржи «Подільська» була подана заява про участь в аукціоні. Листом від 12.05.2015 р. Товарна біржа «Подільська» повідомила позивача про те, що він допущений до участі в повторному аукціоні з продажу колісного транспортного засобу (автомобіля), який відбувається на Товарній біржі «Подільська» 18 травня 2015 року о 09-00 год. за адресою: 02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 13, 8-й поверх, оф. 804 ( конференцзал). 18.05.2015 року на повторному аукціоні, позивач придбав автомобіль марки УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], шасі: тип ТЗ - легковий універсал, колір - чорний, об'єм двигуна - 2690 см3, реєстраційний № [NUMBER]. За результатами повторного аукціону був складений протокол № 1 від 18 травня 2015 р., як затверджений директором Інституту, підписаний директором Біржі - [PERSON], ліцитатором - [PERSON] та переможцем аукціону - [PERSON] Згідно Протоколу аукціону № 1 від 18 травня 2015 р. продавець вищевказаного транспортного засобу - Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи, на повторному аукціоні продав державне майно, що обліковується на балансі зі зменшенням початкової вартості на 30%. Ціна продажу майна, що склалася на аукціоні, становить: 52 006, 34грн., без урахування ПДВ; ПДВ 20% - 10 401,27 грн., вартість лоту з урахуванням ПДВ-62 407,61 грн. Судом встановлено, що Протокол аукціону № 1 від 18 травня 2015 р. є підставою для укладення протягом 30 календарних днів, з дати його затвердження, договору купівлі-продажу майна між Переможцем аукціону та Продавцем, відповідно до норм чинного законодавства України. Так, на підставі зазначеного протоколу 19 травня 2015 року між позивачем та Державним науково-дослідним інститутом з лабораторії діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи був укладений договір купівлі - продажу автомобіля марки марки УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], шасі: тип ТЗ - легковий універсал, колір - чорний, об'єм двигуна - 2690 см3, реєстраційний № [NUMBER], за умовами якого право власності на майно переходить до Покупця після підписання цього Договору з моменту сплати повної вартості. На виконання умов зазначеного договору, позивачем було сплачено вартість придбаного автомобіля, що підтверджується квитанцією від 05.06.2015 р. (а.с. 9). Одним із способів набуття права власності є придбання майна з прилюдних торгів. Так, ст. 650 ЦК України закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4 ст. 656 ЦК України, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. З аналізу законодавства вбачається висновок, що відносини, які виникають з приводу придбання майна на аукціоні (з прилюдних торгів), є договірними відносинами з купівлі-продажу з певною специфікою, визначеною законом. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України). Отже, двостороннім правочинами притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як передбачено ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтями 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Положенням ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Верховний суд України аналізуючи деякі питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ зазначив, що аналогічним чином підлягають застосуванню положення ст. 330, частин 1, 2 ст. 334 ЦК України при вирішенні спорів щодо права власності на рухоме майно (право власності на рухоме майно у добросовісного набувача виникає з моменту відплатно придбаного майна, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України це майно не може бути у нього витребуване). Судом встановлено, що позивачем на виконання умов зазначеного договору було сплачено вартість придбаного автомобіля, що підтверджується квитанцією від 05.06.2015 р. (а.с. 9). А за умовами п. 1.2. договору купівлі-продажу право власності на майно переходить до Покупця після підписання цього Договору з моменту сплати повної вартості. Суд відзначає, що договір купівлі - продажу від 19.05.2015 року підписаний в двосторонньому порядку сторонами без будь - яких зауважень і застережень, в судовому порядку не визнані недійсними. Таким чином, при доведеності під час розгляду справи факту порушень прав позивача відповідно до визначених позивачем підстав заявленого позову, суд дійшов висновку, що позивач є добросовісним набувачем автомобіля марки марки УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], шасі: тип ТЗ - легковий універсал, колір - чорний, об'єм двигуна - 2690 см3, реєстраційний № [NUMBER]. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Як встановлено судом, позивач позбавлений права володіти, користуватись, розпоряджатись приданим автомобілем через наявність двох арештів, а саме: - арешту на автомобіль марки УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], шасі: тип ТЗ - легковий універсал, колір - чорний, об'єм двигуна - 2690 см3, реєстраційний № [NUMBER], накладеного 02.02.2015 р. на підставі постанови ВП№ 45647441 головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, винесену на підставі наказу № 910/13136/14 від 31.10.2014 р. - арешту на автомобіль марки УАЗ, модель 3163-010, 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], шасі: тип ТЗ - легковий універсал, колір - чорний, об'єм двигуна - 2690 см3, реєстраційний № [NUMBER], накладеного 02.02.2015 р. на підставі постанови ВП№ 45561097 головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, винесену на підставі наказу № 910/12762/14 від 15.09.2014 р. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у ст. 41 Конституції України положення якої кореспондуються із положеннями ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved