Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

02 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новодністровська міська рада Чернівецької області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням і зняття з реєстрації. В позовній заяві зазначає, що 22.02.2017р. придбав згідно договору купівлі продажу квартиру №11 за адресою: Чернівецька о6ласть, м.Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», будинок №1-А та є її одноособовим власником. На даний час в зазначеній квартирі зареєстрований чоловік продавця квартири [PERSON], хоча фактично в ній не проживає. Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі створює йому незручності та обмежує його права на користування квартирою. З огляду на зазначене, просить суд визнати відповідача [PERSON] такими, що втратив право на користування квартирою та зобовязати Новодністровську міську раду Чернівецької області зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку у квартирі. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявивлися. Проте від представник позивача надійшла заява, в якій остання повідомляє, що позивач перебуває у відрядженні, а тому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі (а.с. 32-34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Жодних заяв чи клопотань суду не подав, заперечення на позов не надав. При цьому, в суд повернувся конверт про неможливість вручення поштового відправлення у звязку із відсутністю адресата. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 507 від 10.03.2017р., суд вважає його таким, що повідомлений про дату судового засідання належним чином. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Новодністровської міської ради Чернівецької області у судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності у звязку із службовою зайнятістю, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі в судове засідання відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що на даний час позивач [PERSON] є власником квартири № 11 за адресою: Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», будинок №1-А, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22.02.2017р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №341 (надалі договір від 22.02.2017р.), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №80962085 від 22.02.2017р., інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 83944963 від 31.03.2017р. (а.с. 8-9, 35). Як вбачається із договору від 22.02.2017р. попереднім власником квартири № 11 за адресою: Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», будинок №1-А, була [PERSON] Згідно довідок №1114 від 28.02.2017р. та № 1229 від 09.03.2017р., виданих Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради Чернівецької області, на даний час [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: Чернівецька область, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS] (а.с. 10, 18). В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі № 11 за адресою: Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», будинок №1-А, позивач [PERSON] також надав акт обстеження сімї від 28.02.2017р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області та мешканців будинку № 1-А за адресою Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Діброва» [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Як зазначено у позовній заяві, відповідач [PERSON], який зареєстрований у квартирі як чоловік попереднього власника житла, в добровільному порядку знятися із реєстрації не бажає, місце його фактичного проживання позивачу невідоме. Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON], відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Обєктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Згідно ч. 1 ст. ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. До членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено відповідно до ч. 2 ст. 64, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Особи, які не є членами сімї власника квартири, відповідно до ст.158 ЖК України, користуються жилим приміщенням у будинку, що належить громадянові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 05.11.2014р. по справі № 6-158цс14, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України обовязковий для суду, право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Отже, суд приходить до висновку, що внаслідок укладення договору купівлі - продажу квартири № 11 за адресою: Чернівецька область, м.Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», будинок №1-А, право власності [PERSON] на зазначену квартиру припинено, а відтак, члени сімї попереднього власника квартири втратили право користування житлом. При цьому, [PERSON] не є членом сімї позивача і між ним та позивачем не укладено договору найму спірного жилого приміщення, а відтак, підстав для користування вищевказаною квартирою, відповідач також не має. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою, підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі - Закон) зняття з реєстрації здійснюється за заявою особи, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. При цьому, згідно ст. 11 цього ж Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Згідно п. 3 Правила реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016р. (надалі - Правила), реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Позовна вимога з матеріально-правової сторони - це вимога позивача до відповідача з врахуванням ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом реєстрації на підставі заяви особи у звязку із винесеннм, зокрема, судового рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, то в даному випадку зазначена позовна вимога є передчасною та помилково заявлена до третьої особи, а відтак, суд приходить до висновку, що в частині заявленої позовної вимоги про зобовязання міську раду зняти [PERSON] з реєстраційного обліку слід відмовити. Розподіл судових витрат провести відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640,00 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05.11.2014р. по справі № 6-158цс14,

Outcome: approved