Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], третя особа без самостійних вимог 1-й міський відділ у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області, орган, якому за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Вінниця, вул. Л. Ратушної, 128, кім. 85, у звязку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин та зняття з державної реєстрації. В позовній заяві зазначено, що 07 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Після реєстрації шлюбу місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстровано за вищевказаною адресою, яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної часткової власності. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. 01 серпня 2014 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з початку січня 2013 року, тобто понад один рік, в квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Л. Ратушної, 128, кім. 85 не проживають. Відповідач не веде спільного господарства з позивачами, не оплачує комунальні послуги, які нараховуються на неї, тому позивачі були змушені звернутись до суду з даним позовом. В ході судового розгляду відповідачем на адресу суду було направлено телефонограму, у якій остання зазначила, що позовні вимоги не визнає та вважає, що позов є не обґрунтованим та безпідставним. Одночасно повідомила, що [PERSON] є сином позивача [PERSON] та має право бути зареєстрованим за місцем проживання його батька. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. На адресу суду від представника позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] надійшла заява, у якій просить розгляд справи провести за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], яка також представляє інтереси малолітнього та [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться у матеріалах справи. Представник 1-го міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області до судового засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. В ході судового розгляду, на адресу суду було надано заяву, у якій просив суд розгляд справи здійснити у відсутність представника, щодо вимог позову поклався на розсуд суду. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради до судового засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов до переконливого висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної часткової власності належить кімната в гуртожитку, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Л. Ратушної, 128, кім. № 85, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло серія САК №788510, посвідчене Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 16 січня 2014 року (а.с. 6). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2014 року, шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) М.В. та [PERSON] зареєстрований 07 вересня 2012 року виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 37 розірвано (а.с. 4-5). Як вбачається з акту № 1140 від 17 лютого 2015 року, складеного комісією в складі інспектора ТОВ «ЖЕО» [PERSON] та юриста ТОВ «ЖЕО» [PERSON], про те що [PERSON] з 11 січня 2013 року, а [PERSON] з 07 травня 2014 року по цей час за адресою: [ADDRESS] не проживають, даний факт підтверджують сусіди, які проживають в [INFO], а саме: квартира № 57 [PERSON], серія паспорта АА № 125688[ADDRESS] [PERSON], паспорт серії АА № 998922[ADDRESS] [PERSON], паспорт серії АВ № 558887 (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у кімнаті № 85 в будинку № 128 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці не проживає більше 1 року, не сплачує плату за комунальні послуги, які нараховуються на неї, як на особу, яка зареєстрована в даній кімнаті, не несе інших витрат по утриманню кімнати, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням вище зазначеної кімнати, підлягають до задоволення. Як встановлено вказаним вище рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2014 року, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], якого позивачі просять також визнати таким, що втратив право користування житлом. Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Вінниця, вул. Л. Ратушної, № 128, кім. № 85, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання (ч. 6 ст. 29 ЦК України). Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (надалі Конвенція) не містить окремої статі щодо захисту житлових прав дітей. Однак принципові позиції відстежуються в таких її положеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Конвенції жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Згідно з ст. 6 Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Разом з тим, забезпечення дотримання основоположних для дитини прав, можливе лише за наявності відповідних умов її розвитку, а саме житла та необхідного майна. Таким чином, оскільки [PERSON] є членом сім`ї позивача [PERSON] співвласника квартири (кімнати) у відповідності до ст. 64 ЖК УРСР, у спірній квартирі (кімнаті) дитина була зареєстрована як член сім`ї (син) власника квартири та за згодою останнього, а відтак неповнолітній [PERSON] має право на користування спірним помешканням на рівні з власником, тобто позивачем [PERSON] Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житлом, що набуло законної сили, є підставою для його виконання, шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового захисту, тому позов в частині зобовязання 1-го міського відділу в м. Вінниці Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, після набрання рішенням суду законної сили, зняти з реєстрації відповідачів, задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на вищезазначене, з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved