Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

03 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселенні без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 14 серпня 2015 року, позовні вимоги, пред'явлені позивачем [PERSON] до відповідачки [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку, були залишені без розгляду за заявою позивача у зв'язку із добровільним зняттям з реєстрації [PERSON] у спірному будинку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27 липня 2010 року приватним нотаріусом Никоненко Т.В. належить житловий будинок [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Маріупольському БТІ 11 серпня 2010 року за реєстровим № [NUMBER]. 13 серпня 2010 року за його згодою в даному будинку були зареєстровані відповідачі [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., її донька, [PERSON]., також 04 вересня 2010 року був зареєстрований [PERSON], який добровільно знявся з реєстрації в травні 2013 року. Даним особам ним було надано право користування житловим приміщенням у будинку на умовах, що за першою вимогою відповідачі знімуться з реєстрації та виселяться з його будинку., оскільки вони не є членами його сім'ї. На даний час в будинку проживають відповідачі [PERSON] з неповнолітніми дітьми та [PERSON], які відмовляються звільняти будинок. З урахуванням того, що право користування будинком ним було надано відповідачам на умовах зняття з реєстрації та виселення з будинку за першою вимогою, ігноруванням пред'явлених вимог відповідачі чинять йому перешкоди у здійсненні його права власності на даний будинок та створюють істотні перешкоди у здійсненні права власності на власний розсуд. Просив суд усунути перешкоди у здійсненні ним права власності житловим будинком [ADDRESS], виселивши [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], та [PERSON] з даного будинку, знявши їх з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема, наголошував на тому, що головною умовою надання відповідачам права користування було те, що вони знімуться з реєстрації та виселяться зі спірного будинку за першою його вимогою. 05 січня 2015 року на адресу відповідачів ним було направлено письмову вимогу про звільнення будинку, зняття з реєстрації за даною адресою та погашення заборгованості по оплаті за оренду будинку, яка згідно поштового повідомлення була отримана ними 10 січня 2015 року, але проігнорована. На даний час у нього виникла необхідність розпорядитися даним будинком, проте відповідачі своїми діями створюють йому перешкоди у цьому, у зв'язку з чим він вимушений звертатись до суду. Просив суд задовольнити його позов повністю та усунути перешкоди у здійсненні ним права власності житловим будинком [ADDRESS], виселивши [PERSON], яка за час проживання змінила прізвище, разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], та [PERSON], яка також змінила прізвище, з даного будинку, знявши їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідачі [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та [PERSON] у судове засідання не з'явилися за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належними чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, у судове засідання не з'явився, надіславши до адреси суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням прав та законних інтересів неповнолітніх дітей. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що спірний будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27 липня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В., та зареєстрованого в Маріупольському БТІ 11 серпня 2010 року за реєстраційним № 21353990. За даними домової книги, у спірному будинку [ADDRESS] з 13 серпня 2010 року до теперішнього часу значаться прописаними: [PERSON], [INFO], разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно відомостей Орджонікідзевського Відділу ДРАЦС Маріупольського МУЮ від 14 серпня 2015 року, та Орджонікідзевського районного відділу Державної міграційної служби у місті Маріуполі від 30 червня 2015 року, прізвище [PERSON], [INFO], на «[PERSON]» було змінено на підставі рішення Орджонікідзевького районного суду міста Маріуполя від 17 серпня 2008 року про розірвання шлюбу з [PERSON], паспорт на прізвище [PERSON]. отримано 22 травня 2015 року. Прізвище [PERSON], [INFO], змінено на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням шлюбу зі [PERSON], паспорт на прізвище «[PERSON]» видано 27 вересня 2013 року. Крім того, для забезпечення виконання рішення суду та встановлення родинного зв'язку з неповнолітніми дітьми, суд вважає за необхідне зазначити, що прізвище відповідачки [PERSON] змінювалося декілька разів. Так, згідно відомостей Орджонікідзевського Відділу РАЦС Маріупольського МУЮ, прізвище [PERSON] було змінено на «[PERSON]» на підставі актового запису про одруження № 58 від 23 березня 1999 року; з «[PERSON]» прізвище змінено на «[PERSON]» на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 160 від 05 травня 2008 року, з «[PERSON]» прізвище змінено на «[PERSON]» на підставі актового запису про шлюб № 04 від 14 січня 2010 року, а з «[PERSON]» на «[PERSON]» з наведених вище підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Так, в порядку усунення перешкод у здійсненні свого права власності, позивачем [PERSON] 05 січня 2015 року на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу про звільнення будинку [ADDRESS], зняття з реєстрації за даною адресою та погашення заборгованості по оплаті за оренду будинку, яка згідно поштового повідомлення була отримана ними 10 січня 2015 року, але проігнорована, у зв'язку з чим він вимушений звертатись до суду за захистом свого порушеного права власності. Крім того, як вбачається з матеріалів оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 265/1517/14-ц (провадження № 2/265/1103/14) за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON]. про виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації, який було залишено без розгляду ухвалою суду від 09 липня 2014 року за заявою позивача, аналогічне звернення з вимогою про звільнення будинку [ADDRESS], зняття з реєстрації за даною адресою та погашення заборгованості по оплаті за оренду будинку позивачем надсилалось відповідачам ще 04 лютого 2014 року, та було отримано в цей же день відповідачкою [PERSON]. (нині [PERSON]) під особистий підпис з відміткою про зобов'язання довести його до відома інших жильців, але за наявності даного спору також було проігнороване. Таким чином, відповідачі створюють перешкоди позивачу у здійсненні права власності щодо розпорядження спірним будинком на власний розсуд, починаючи ще з лютого 2014 року, ігноруючи його вимоги щодо виселення та зняття з реєстрації за даною адресою. Відповідно до ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Так на підставі ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Однак при розгляді справи було встановлено, що відповідачі [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми та [PERSON] не відносяться до членів родини позивача, не мешкають та не ведуть разом із ним спільне господарство, вони не пов'язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов'язків. Договорів оренди спірного будинку [ADDRESS] між сторонами також не укладалось. Враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], та [PERSON] проживають в будинку [ADDRESS], який на праві приватної власності належить позивачеві, не є членами його сім'ї, ніякої угоди про користування та проживання в будинку з ним не укладали, добровільно не звільняють будинок, тим самим перешкоджають позивачеві [PERSON] користуватися своєю власністю та розпоряджатися нею на свій розсуд, тому порушені права позивача підлягають захисту, а перешкоди в користуванні та розпорядженні ним будинком - усуненню, шляхом виселення відповідачів [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], та [PERSON] з його будинку. Щодо підстав про виселення неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], то суд виходить з наступного. Згідно заяви [PERSON] про видачу паспорта від 15 травня 2015 року, наданої суду Орджонікідзевським Відділом Державної міграційної служби в місті Маріуполі, [PERSON] народилася [INFO], батьками якої є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за виключенням обмежень, які встановлюються законом. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом РАЦС Орджонікідзевського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області 02 березня 2004 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Отже неповнолітній [PERSON], [INFO], повинен проживати за місцем проживання матері - відповідачки [PERSON], а [PERSON], [INFO], має право вільно обирати собі місце проживання, тому вони разом з матір'ю, [PERSON], підлягають виселенню зі спірного будинку в порядку усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності з вищенаведених судом підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть. Отже рішення суду про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення без надання іншого житлового приміщення є безумовною підставою для подальшого зняття з реєстрації відповідним підрозділом органу внутрішніх справ, та в судовому порядку не вимагає пред'явлення вимоги про зняття такої особи з реєстраційного обліку. Окрім того, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку виходить за межі компетенції суду, оскільки є компетенцію відповідного підрозділу Державної міграційної служби України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою спірного будинку є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Прийшовши до висновку про часткове задоволення позову, суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 243,60 гривень в рівних частках, а саме по 121, 80 гривень з кожної. На підставі викладеного,

Outcome: partial