overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

03.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що 26.03.1988 року Дубовецькою сільською радою Галицького району було зареєстровано шлюб з відповідачем, [PERSON] У шлюбі народилося троє дітей, які на даний час вже повнолітні. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сімейні конфлікти, відсутня взаємна повага один до одного. Чоловік зловживає спиртними напоями, в результаті чого вчиняє бійки, проживають порізно. Все це негативно впливає на сімейну атмосферу, що і призвело до розпаду сім'ї, подальше перебування в шлюбі неможливе. Просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище [PERSON]. Ухвалою Галицького районного суду від 22.12.2015 року сторонам був наданий термін для примирення з можливістю зберегти сім'ю, однак примирення між подружжям не відбулося і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути без її участі, не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася в установленому законом порядку, про що свідчать судові виклики та поштові повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.03.1988 року в Дубовецькій сільській раді Галицького району, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 488841 від 26.03.1988 року (а.с.3). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, часто виникали конфлікти, разом не проживають. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного та ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

03.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 28 квітня 2015 року, актовий запис № 384, відповідач являється батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить винести рішення яким стягувати щомісячно з [PERSON] [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO], у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 487,20 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

03.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 18.06.2013 року перебуває із [PERSON] у шлюбі, спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося. Відповідач вчиняв сварки, ображав її, бепричинно ревнував. У листопаді 2014 року припинили спільне проживання, стали чужими, тому вирішила розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, хоч був належно повідомлений про дату, час і місце слухання справи, тому суд зі згоди позивачки постановляє рішення в порядку, встановленому ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 18.06.2013 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 04 у виконкомі Ріп'янської сільської ради Старосамбірського району Львівської області. У зв'язку із одруженням позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.4); Судом встановлено, що між сторонами виникали непорозуміння, вони припинили подружні відносини, проживають окремо: позивач - у селі Ріп'яна Старосамбірського району Львівської області, а відповідач - по [ADDRESS]. У відповідності зі ст.111 СК України. ухвалою від 29.12.2015 року суд зупиняв розгляд справи з метою збереження сім'ї сторін, проте ця міра виявилася безрезультатною - сторони не досягли порозуміння, не відновили подружні відносини. Частиною 2 ст.112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили подружні відносини, більше року проживають окремо, це свідчить що сім'я розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам позивачки із-за неможливості влаштувати своє життя у відповідності зі своїми бажаннями, вподобаннями, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

03.12.2015 року до Карлівського районного суду надійшла заява [PERSON], в якій він просить суд повернути сплачений ПАТ «А-БАНК» судовий збір - при подачі позову до [PERSON] Заява вмотивована тим, що позов до [PERSON] повернуто, отже є підстави для повернення судового збору. Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. До заяви представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» долучено ухвалу судді Попова М.С. від 29.10.2015 року, якою повернуто позовну заяву ПАТ «А-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а також платіжні доручення від 25.09.2015 року та 29.09.2015 року, виходячи з яких за подачу такого позову сплачено 2402,63 грн. та 4,24 грн. судового збору. Враховуючи вищенаведене, сплачена сума судового збору може бути повернута позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

03.12.2015 року до Карлівського районного суду надійшла заява [PERSON], в якій він просить суд повернути сплачений ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір - при подачі позову до [PERSON] Заява вмотивована тим, що позов до [PERSON] повернуто, отже є підстави для повернення судового збору. Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. До заяви представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» долучено ухвалу судді Попова М.С. від 10.11.2015 року, якою повернуто позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а також платіжне доручення від 06.10.2015 року, виходячи з якого за подачу такого позову сплачено 1218 грн. судового збору. Враховуючи вищенаведене, сплачена сума судового збору може бути повернута позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

03.12.2015 року до Карлівського районного суду надійшла заява [PERSON], в якій він просить суд повернути сплачений ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір - при подачі позову до [PERSON] Заява вмотивована тим, що позов до [PERSON] повернуто, отже є підстави для повернення судового збору. Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. До заяви представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» долучено ухвалу судді Попова М.С. від 29.10.2015 року, якою повернуто позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а також платіжне доручення від 06.10.2015 року, виходячи з якого за подачу такого позову сплачено 1218 грн. судового збору. Враховуючи вищенаведене, сплачена сума судового збору може бути повернута позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

03.12.2015 року до Самарського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Іноземного підприємства «[PERSON] Беверіджиз Україна Лімітед» про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. 04.03.2016 року представник відповідача подав заяву про закриття провадження у справі, оскільки ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2008 року у справі №2-539/08 було визнано мирову угоду укладену між сторонами 19.05.2008 року за якою відповідач сплатив батькам позивача кошти р розмірі 700000 грн. в якості оплати матеріальної та моральної шкоди, провадження у справі було закрите. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі. Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Як було встановлено в судовому засіданні ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2008 року було визнано мирову угоду між [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] та Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджез Україна Лімітед», з участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Наразі позивач звернуся до суду із позовом до ІП «Кока-Кола Беверіджез Україна Лімітед» з позовними вимогами, які не були предметом розгляду в суді при затвердженні зазначеної мирової угоди. На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що заявлене представником відповідача клопотання є необґрунтованим, у звязку з чим суддя вважає за необхідне відмовити у його задоволенні. Крім того, представником відповідача вже заявлялося раніше аналогічне клопотання, в задоволення якого судом було відмовлено. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

03.12.2015 року до Самарського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Іноземного підприємства «[PERSON] Беверіджиз Україна Лімітед» про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. 23.12.2015 року представник відповідача подав заяву про закриття провадження у справі, оскільки ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2008 року у справі №2-539/08 було визнано мирову угоду укладену між сторонами 19.05.2008 року за якою відповідач сплатив батькам позивача кошти р розмірі 700000 грн. в якості оплати матеріальної та моральної шкоди, провадження у справі було закрите. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі. Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Як було встановлено в судовому засіданні ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2008 року було визнано мирову угоду між [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] та Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджез Україна Лімітед», з участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Наразі позивач звернуся до суду із позовом до ІП «Кока-Кола Беверіджез Україна Лімітед» з позовними вимогами, які не були предметом розгляду в суді при затвердженні зазначеної мирової угоди. На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що заявлене представником відповідача клопотання є необґрунтованим, у звязку з чим суддя вважає за необхідне відмовити у його задоволенні. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

03.12.2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивачка в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначила, що перебуває у шлюбі з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 12.09.1998 року виконкомом Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 12.09.1998 року зроблено запис за № 16. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO], яка з 08.07.2015 року проживає разом з позивачкою, окремо від свого батька у батьків позивачки, за адресою: [ADDRESS]. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. З березня місяця 2014 року шлюбні відносини фактично припинені, через те, що у сім'ї почалися сварки, втрачена любов та повага один до одного. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Спору про розділ майна, що є спільною сумісною власністю, у позивачки та відповідача не виникло. За заявою позивачки, сторонам по справі, ухвалою суду від 16 грудня 2015 року був наданий строк для примирення в 6 місяців, але після закінчення строку, сторони не примирилися та в судове засідання по розгляду справи по суті не надали заяв про врегулювання спору. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та що вона наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився але спрямував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та погодився з позовними вимогами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про розірвання шлюбу такою, що належить задоволенню по наступним підставам: Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 12 вересня 1998 року виконкомом Старомлинівської сільської ради Донецької області, актовий запис № 16 [NUMBER], сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). Також, згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 20 березня 2001 року (а.с.5), від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі, та згідно з заявою позивачки надалі буде проживати разом з позивачкою. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

03.12.2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області винесено рішення за позовом [PERSON]\~ до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом [PERSON] в\~ своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей\~ [PERSON], [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме: вказати в резолютивній частині рішення ідентифікаційні номери складуючих частин транспортних засобів, а саме номер шасі (кузова, рами) вказані номери вказані в матеріалах справи (том 1, а/с46,50,59,67,75), але не були вказані в остаточній уточненій позовній заяві. Частина 1 ст.220 ЦПК України визначає, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Враховуючи, що судом під час ухвалення рішення від 03.12.2015 року не вказано ідентифікаційні номери складуючих частин транспортних засобів, суд дійшов до висновку про те, заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

03.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до Коритненської сільської ради Балтського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог зазначив, що 23.12.2007 року помер його батько [PERSON], який заповів йому все своє майно, у тому числі земельну ділянку, згідно заповіту, посвідченого 26.05.2006 року секретарем Коритненської сільської ради Балтського району Одеської області. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки пропустив встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання спадкодавця. Посилаючись на викладене, просив суд ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав, що позов підтримує. Відповідач - представник Коритненської сільської ради Балтського району у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 23.12.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. (а.с. 6). За життя заповів все своє майно, у тому числі земельну ділянку, згідно заповіту, посвідченого 26.05.2006 року секретарем Коритненської сільської ради Балтського району Одеської області. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 085483. Позивач спадщину не прийняв через пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори від 16.12.2015 р. № 1426/01-16 спадкоємці після смерті [PERSON], померлого 23.12.2007 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання спадкодавця. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

03.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог зазначив, що 16.04.2006 року померла [PERSON], яка заповіла йому сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно заповіту, посвідченого 17.02.2005 року секретарем Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки пропустив встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання спадкодавця. Посилаючись на викладене, просив суд ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав, що позов підтримує. Відповідач - представник Саражинської сільської ради Балтського району у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 16.04.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. (а.с. 4). За життя заповіла позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД - 03 № 0102530 згідно заповіту, посвідченого 17.02.2005 року секретарем Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області. Позивач спадщину не прийняв через пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори від 16.12.2015 р. № 1427/01-16 спадкоємці після смерті [PERSON], померлої 16.04.2006, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання спадкодавця. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved