Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

03 березня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу дитині не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти за минулий час (за останні три роки). Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач, [PERSON], належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-НО №457713, 22.11.2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на Карпову. Згідно з Свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 101184, виданим Амур-Нижньодніпровським ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області від 10.01.2007 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] матірю, [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по справі, та мешкає разом з нею, що підтверджується актом комітету мікрорайону «Центр-2» м. Словянська від 30.03.2018 року. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено у ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивачем не доведено ухилення відповідача у сплаті аліментів, в частині стягнення аліментів за минулий час належить відмовити. Таким чином, у звязку з тим, що дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 264 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: partial