Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

02 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики (розписка від 04.02.2018 року) в розмірі 150000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 лютого 2018 року ним було надано відповідачу в борг грошові кошти в сумі 150000 грн. без сплати відсотків з кінцевим строком повернення до 01 серпня 2018 року, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою від 04 лютого 2018 року. У вищевказаний строк відповідач у порушення своїх договірних зобов`язань борг не повернула, на його усні та письмові вимоги про добровільну сплату заборгованості 25 жовтня 2018 року надіслала йому лист, в якому наголошується про те, що вона підтверджує наявність у неї заборгованості за вказаним вище договором позики та вживає всіх залежних від неї заходів для виконання перед ним своїх боргових зобов`язань, хоча б, як зазначається в листі, 31 грудня 2018 року. Проте, ані станом на 01 серпня 2018 року, ані станом на 31 грудня 2018 року, ані станом на дату його звернення до суду з цим позовом, своїх зобов`язань за укладеним з ним договором позики не виконала. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Його представник звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Додатково зазначила, позовні вимоги визнає, проти задоволення їх судом не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2018 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 150000 грн. та зобов`язалась їх повернути в строк до 01.08.2018 року, що вбачається з оригіналу власноруч нею написаною розпискою від 04.02.2018 року (а.с. 28). В порушення умов договору позики, позичальник свої зобов`язання не виконала. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В суді знайшов своє підтвердження факт порушення [PERSON] зобов`язань передбачених умовами укладеного договору позики від 04 лютого 2018 року, а тому заборгованість за договором позики в сумі 150000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved