Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

04.11.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». звернувся. до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з [PERSON] в сумі 20 040 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.12.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №936666420на суму 10000 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта № [NUMBER] ). 04.01.2020 строк платежу за договором закінчився, а [PERSON] не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув кредит, не сплатив проценти. Станом на 05.11.2020 заборгованість [PERSON] за договором склала: сума кредиту 10000 грн, проценти за користування кредитом -5100 грн, пеня 4940, а всього 20 040 грн. Ухвалою судді від 10.02.2021 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 19.03.2021 [PERSON] було пред`явлено зустрічний позов до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання кредитного договору недійсним. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ті вимоги які висуваються ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суперечать реальним обставинам справи та Кредитний договір № 936666420 від 05 грудня 2019 року не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. [PERSON] є людиною похилого віку. Оформити кредит онлайн він не між жодним чином. У нього немає ніякої комп`ютерної техніки, ні сучасного телефону з певними можливостями здійснити таку операцію. Крім того він взагалі не володіє комп`ютерною грамотою та є інвалідом 1 групи по зору. [PERSON] є незрячим і в побуті користується допомогою своєї дружини. Також зазначає, що в додатках вказано номер банківської картки на яку було здійснено, як стверджує ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахування коштів про те він не є власником даної картки. Виходячи з вищевикладеного. [PERSON] вказує, що він не оформляв та не підписував кредитного договору та не отримував кредитних коштів у ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» так як фізично він, будучи незрячим не міг його зробити. Ухвалою судді від 26.03.2021 було прийнято зустрічну позовну заяву, призначено судове засідання за правилами позовного спрощеного провадження. Позивач за первісним позовом скористався правом на надання відзиву. Позовні вимоги не визнає, спростовує твердження [PERSON] наступним чином. Позивач за зустрічною позовною заявою стверджує, що грошові кошти за Договором він не отримував та взагалі, зазначена картка йому не належить. На противагу цьому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зазначає, що долучила в матеріали справи (долучених до первісного позову) міститься документ (платіжне доручення Liqpay), що підтверджує факт перерахування коштів у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. на банківську картку № [NUMBER] та підписано посадовою особою АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] . Згідно із цим документом, грошові кошти були перераховані на вищезазначену банківську картку 05 грудня 2019 року, яка належить [PERSON] . А також те що [PERSON] вже звертався до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» для отримання коштів в 2019 році. Відповідач за первісним позовом скористався правом на надання відповіді на відзив за зустрічним позовом. Наполягав, що він, [PERSON] є незрячим і в побуті користується допомогою своєї дружини. Паспортні дані, які зазначені в позовній заяві за первісним позовом не його. Представник позивача за первісним позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ним підтримуються у повному обсязі, просить суд задовольнити позов, а у вимогах зустрічного позову просить відмовити. Представник відповідача за первісним позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом ним підтримуються у повному обсязі, просить суд задовольнити зустрічний позов, а у вимогах первісного позову просить відмовити. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вважає за доцільне першочергово дослідити питання про укладання договору, а тільки після того розглядати вимогу про стягнення заборгованості за договором. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В матеріалах справи наявний договір №936666420 від 05.12.2019 сторонами договору є позичальник: [PERSON] , паспорт номер [NUMBER] виданий органом видачі 6116, номер запису19580604-29915 від 07.08.2019, податковий номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та товариство (кредитор) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», м. Київ, вул. Лейпцизька, б.15а, код ЄДРПОУ 38569246 в особі директора Андронікова О.О. За даними Управління ДМС у Тернопільській області [PERSON] , [INFO] зареєстровано місце проживання за адресою: [ADDRESS] . За паспортними даними [PERSON] має РНОКПП [NUMBER] . Отже із договору №936666420 від 05.12.2019 та наявної інформації, що міститься в матеріалах справи можна ідентифікувати [PERSON] як сторону вищезгаданого договору при наявних розбіжностях в номері паспорту. [PERSON] є особою з інвалідністю 1-ї групи з захворюванням по зору відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії ТЕР № 098873 та потребує сторонньої допомоги. За посиланням [PERSON] він не обізнаний та не має засобів для укладення електронних договорів. При тому в матеріалах справи містяться довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про укладання [PERSON] кредитних договорів від 14.11.2019, 15.11.2019, 16.11.2019 заборгованість за якими відсутня. Суд не має інформації про визнання договорів зазначених в довідках недійсними, або неукладеними. Тобто з наведених доказів суд вбачає, що у [PERSON] існувала можливість на укладення кредитного договору №936666420 від 05.12.2019. Суд не бере до уваги твердження позивача за зустрічним позовом про неможливість укладення договору через фізичні вади та відсутність комп`ютерної техніки. В матеріалах справи міститься платіжне доручення на переказ та зарахування грошових коштів на банківську картку отримувача. Документ підписаний за допомогою ЕЦП посадовою особою АТ КБ «ПриватБанк» Чаплинською Мариною Володимирівною. Документ підтверджує факт перерахування коштів у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. на банківську картку № [NUMBER] , що належить [PERSON] . Грошові кошти були перераховані на вищезазначену банківську картку 05 грудня 2019 року. Тобто вказаними доказами спростовуються твердження позивач за зустрічною позовною заявою, що грошові кошти за Договором він не отримував та взагалі, зазначена картка йому не належить. В той же час, позивач за зустрічним позовом не надав доказів стосовно звернення в поліцію з ініціюванням відкриття кримінального провадження та належного підтвердження звернення до банку про незаконне заволодіння власною банківською карткою. Судом встановлено, що на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в мережі Інтернет розміщено «Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», які є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору на умовах і в порядку, що визначені ними. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету та пароля до особистого кабінету кредитний договір між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача за зустрічним позовом. Суд доходить висновку, що 05.12.2019 року між сторонами укладено договір №936666420 (надалі Договір) про надання кредиту на суму 10000 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається строком на 30 днів. За умовами пункту 4.1 Договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Згідно з п. 4.4 Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п. 4.9 Договору, позичальник засвідчує, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця та позичальника. Пунктом 4.10 Договору, сторони засвідчують, що укладення цього договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору), та умови договору є взаємовигідними для кожної із сторін. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою сторін. Відповідно до п. 4.13 Договору передбачено, що позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в Паспорті споживчого кредиту та Правилах; інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Цей Договір є електронним документом створеним і збереженим і Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронним засобами у візуальну форму, як закріплено у пункті 4.15. Згідно із ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19; від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. З наведеного вбачається, що у зустрічному позові слід відмовити у повному обсязі. Згідно із статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оскільки відповідач за первісним позовом не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення кредиту, підлягають примусовому стягненню. Згідно із розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 05.10.2020 року заборгованість відповідача за договором склала: сума кредиту 10000 грн, проценти за користування кредитом -5100 грн, та пеня за порушення зобов`язання - 4940, а всього 20 040 грн. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved