Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

04.09.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позову зазначив, що він та третя особа [PERSON] є співвласниками в рівних частинах по 1/2 квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 30.08.2018. На час придбання вказаної квартири в ній значилась зареєстрованою, але фактично не проживала відповідач [PERSON], яка зобов»язувалась знятись з реєстрації у строк до 01.09.2018, однак на сьогодні цього не виконала. Вказує, що відповідач і надалі залишається зареєстрованою у спірній квартирі, відчужила її, не виконує умов договору купівлі - продажу, фактично проживає у [ADDRESS]. Реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] позбавляє його як нового власника у користуванні придбаним майном. Зазначає, що на прохання знятись з реєстрації відповідач повідомила, що в неї немає на це часу, вказувала інші причини через які не зможе скасувати свою реєстрацію, при цьому порушує його права. Просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - [ADDRESS] В підготовче засідання позивач не з»явився, 15.11.2018 представник позивача [PERSON] подала клопотання про розгляд справи у її відсутності за сімейними обставинами, позовні вимоги пітримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо прийняття рішення в підготовчому засіданні (а.с.41) Відповідач до суду не з»явилася, 13.11.2018 подала відзив на позов, у якому позовні вимоги визнає, підтвердила, що дійсно 30 серпня 2018 року відчужила належну їй частку у квартирі [ADDRESS] В даній квартирі не проживає більше чотирьох років. У зв»язку з сімейними обставинами не змогла здійснити скасування своєї реєстрації у спірній квартирі у визначений договором строк, просить проводити розгляд справи у її відсутності у зв»язку із вибуттям за кордон (а.с.33-39) Третя особа у справі - [PERSON] в підготовче засідання не з»явилася, 13.11.2018 подала відзив на позовну заяву (43), у якому позовні вимоги [PERSON] підтримала та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі у зв»язку з вибуттям за межі Львівської області. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки відповідач визнала позов, суд ухвалив розглянути справу в підготовчому засіданні у відповідності до ст. 200 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши підстави позовної заяви, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи та судом встановлено, що [PERSON], позивач у справі, є співвласником квартири [ADDRESS] що підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири від 30.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської обл. Марців І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1614 (а.с.11-12), а також Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10) Згідно копій довідок, виданих КП «Міське комунальне господарство» [PERSON] являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі - продажу. За даною адресою дійсно зареєстрована одна [PERSON], [INFO] (а.с.13-14) Із записів в будинковій книзі відповідач зареєстрована в [ADDRESS] з 12.05.2000 року (а.с.16-18) Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У ст.317 ЦК України визначено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] у спірному житлі, який належить позивачу як співвласнику квартири не проживає, відчужила її, речей особистого вжитку та документів відповідача у житлі немає, що підтвердила сама у відзиві на позов, суд приходить до висновку, що її слід визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - [ADDRESS] Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст.391 ЦК України та

Outcome: approved