overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

02 лютого 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19 квітня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними не існує порозуміння, спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть, втрачено почуття любові та поваги один одного. З початку грудня 2015 року між ними припинилися всі подружні відносини. Відповідач більше 2 років таємно від позивача спів мешкає з жінкою з якою веде спільне господарство. Останній раз 03.05.2015 року відповідач грубо побив позивача. Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з грудня 2015 року. Спір про поділ майна відсутній. Примирення є неможливим. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.3-4). Позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, прізвище не змінювати. (а.с.12). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. (а.с.13). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 19.04.2003 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.04.2003 року, актовий запис 106 (а.с.4). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.11.2006 року, актовий запис 685 (а.с. 5). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

02 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1991 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їхпозивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

02 лютого 2016 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який укладено у 2003 році, мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини, на її користь. У судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON], перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26 липня 2003 року у відділі РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 457. Від шлюбу подружжя мають одного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 7). Як встановлено судом, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, відповідач не турбується родиною, дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, стягнень на користь третіх осіб немає, працює, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визнання відповідачем пред'явленого позову, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

02 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 листопада 2002 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 10 листопада 2002 року було зроблено актовий запис за №11. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року. Позивачка вказує, що протягом тривалого часу вони з відповідачем стосунки як подружжя не підтримують, спільне господарство не ведуть, сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, тому що сторони втратили почуття кохання один до одного та у них виникли різні погляди щодо подальшого сумісного проживання. Позивачка також зазначає, що спору щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю сторін на теперішній час вони не мають. За таких обставин, вона змушена звернутись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.14). Відповідач, [PERSON], у судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяви до суду про причини неявки не надсилав (а.с.а.с.16,17). За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.2002 року (а.с.4) видно, що 10 листопада 2002 року Виконкомом Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис за №11. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на «[PERSON]». Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами наразі носить тільки формальний характер, сторони втратили почуття кохання один до одного, відносини між сторонами зіпсувалися, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а в першу чергу інтересам їх дітей, у зв'язку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

02 лютого 2016 року позивачка пред`явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 05 травня 2012 року в Залузькою сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис № 3. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них дітей не має. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В звязку з цим вона звернулася до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові, в останнє судове засідання позивачка не зявилася, однак подала суду заяву в якій справу просила слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи у суді, що підтверджується долученою до матеріалів справи газетою № 30 (5430) від 15 березня 2016 року в якому міститься оголошення про виклик відповідача в судове засідання, причин неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

02 лютого 2016 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 25 грудня 2007 року. Посилався на те, що 25 грудня 2007 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 13\~786 грн. 80 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 1\~566 грн. 62 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 8 835 грн. 20 коп., заборгованість за пенею та комісією 2490 грн. 37 коп.; штраф (фіксована частина)- 250 грн., штраф (процентна складова) - 644 грн. 61 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 25 грудня 2007 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 13\~786 грн. 80 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 1\~566 грн. 62 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 8 835 грн. 20 коп., заборгованість за пенею та комісією 2490 грн. 37 коп.; штраф (фіксована частина)- 250 грн., штраф (процентна складова) - 644 грн. 61 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

02 лютого 2016 року позивач подала до суду позов, вимоги за яким уточнила та остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі ? частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, відмовляється надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій заявлені уточнені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 06 квітня 2001 року Васищівською селищною радою Харківського району Харківської області, запис № 13 від 06 квітня 2001 року. Відповідно до довідки № 70, яка видана 01 лютого 2016 року виконавчими комітетом Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживає її син [PERSON], [INFO], та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], але свої обов'язки щодо утримання сина не виконує, тому позов підлягає задоволенню і суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини та допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

02 лютого 2016 року позивач пред`явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 13 вересня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2647. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх років сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, .проживають окремо. Кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя а тому в них виникають часті непорозуміння та сварки. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на мотиви, що вказані в позовній заяві. Додатково пояснила, що строк який надавався судом для примирення не дав ніяких результатів, просить позов задовільнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, в останнє судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

02 лютого 2017 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Срібнянського районного управління юстиції у Чернігівській області, за актовим записом № 33. У судове засідання позивач не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача з проханням справу слухати у відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

02 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті [INFO] матері [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок та надвірні будівлі по [ADDRESS] Крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є його брат - відповідач по справі. Згідно заповіту, який залишила мати, спадкоємцем належного їй майна є він. Встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини пропустив, оскільки вважав, що доглядаючи за будинком, користуючись ним, прийняв спадщину та є власником спадкового майна. Просить визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснив, що пропустив строк із-за того, що часто виїжджав на заробітки, для того , щоб облаштувати дітей та й не знав законодавства, у зв'язку з чим просить надати додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача проти позову не заперечила та пояснила, що позивач доглядав матір, а тому її чоловік не заперечує проти продовження строку для прийняття спадщини братом. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом установлено та вбачається із свідоцтва про смерть (а.с. 4), що [INFO] після смерті матері позивача [PERSON] відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України відкрилась спадщина на належні їй житловий будинок і господарські будівлі по [ADDRESS] Належність вказаного майна [PERSON] стверджено довідкою Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району №412 від 30 січня 2017 року (а.с. 8). Своїм заповітом [PERSON] вищеназване нерухоме майно заповіла позивачу (а.с. 7). Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у згаданий строк після смерті матері не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що вбачається із довідки завідуючої Камінь-Каширською державною нотаріальною конторою від 30 січня 2017 року № 43/02-14 (а.с. 6). Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотконтори, оскільки вважав, що доглядаючи за спадковим майном та зберігаючи правовстановлюючі документи на нього, прийняв спадщину. Зважаючи на ці обставини та виходячи з принципу справедливості, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і що йому слід визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці.

Outcome: approved