overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

04.06.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим ,що від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року сторони мешкають окремо, діти знаходяться на її утриманні, мешкають з нею. Відповідач грошову допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, однак має таку можливість, оскільки працює. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісяця але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В попередньо судове засідання сторони не зявилися, але надали заяви у яких позивачка просила задовольнити позов, відповідач проти задоволення позову про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки не заперечував, просили справу розглядати у їх відсутність. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

04.06.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 19.07.2008 року у Балицькій сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 08, а також після розірвання даного шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Заявлені вимоги мотивувала тим, що основною причиною розірвання шлюбу є те, що в питаннях існування та зміцнення сім'ї у них постійно виникали сварки. Відповідач живе думкою та порадами власних батьків, не рахуючись жодним чином з її думкою як дружини. Непорозуміння та сварки призвели до того, що з місяця березня вони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідач, зібравши всі свої речі, переїхав проживати до своїх батьків. Стверджувала, що через захворювання відповідача у них немає дітей та в добровільному порядку розірвати шлюб відповідач не бажає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак у позовній заяві зазначила прохання про розгляд даної справи у її відсутності. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 19.07.2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Балицькій сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом № 8. За час подружнього життя дітей у них не було. Подружнє життя у сторін не складається, між ними постійно виникають сварки і різного роду непорозуміння, через що їх шлюб існує лише формально, подружніх відносин протягом тривалого часу ними не підтримується, проживають окремо. За таких обставинах суд дійшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, збереження якого суперечить її інтересам, так як у сторін не може бути дітей; відповідач, в свою чергу, без поважних причин не висловив своєї позиції стосовно заявленого позову, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд вбачає підстави для розірвання даного шлюбу. Крім того, у відповідності до ст.113 СК України є всі підстави для залишення позивачці за її вимогою прізвища «[PERSON]», яке остання обрала під час реєстрації шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

04.06.2015 року позивач ТОВ Артемівськ-Енергія звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що відповідачці по справі [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], підприємство ТОВ Артемівськ-Енергія регулярно надає послуги з постачання теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих їй послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.01.2009 р. по 01.02.2015 р., не погашає. Розмір заборгованості складає 2838,78 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у розмірі 243, 60 грн., сплачений позивачем при поданні позовної заяви. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити повністю, розглянути справу в її відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, вона у встановленому порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки вона суд не сповістила, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач дійсно зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 19). ТОВ Артемівськ-Енергія дійсно надає їй послуги з теплопостачання за вказаною адресою. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги з постачання теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані їй послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.01.2009 р. по 01.02.2015 р. у сумі 2838,78 грн. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 15768, відкритого на імя [PERSON] (а.с. 5-6). Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

04.06.2015 року позивач ТОВ Артемівськ-Енергія звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що відповідачці по справі [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], підприємство ТОВ Артемівськ-Енергія регулярно надає послуги з постачання теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих їй послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.11.2010 р. по 01.02.2015 р., не погашає. Розмір заборгованості складає 9047,82 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у розмірі 243, 60 грн., сплачений позивачем при поданні позовної заяви. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити повністю, розглянути справу в її відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, вона у встановленому порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки вона суд не сповістила, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач дійсно зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 20). ТОВ Артемівськ-Енергія дійсно надає їй послуги з теплопостачання за вказаною адресою. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги з постачання теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані їй послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.11.2010 р. по 01.02.2015 р у сумі 9047,82 грн. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 18294, відкритого на імя [PERSON] (а.с.5-6). Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

04.06.2018 [PERSON], звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому з просила розiрвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем 15.03.2013 р., у Московському відділі державної реєстрації атків цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 194. В обгрунтування позовних вимог [PERSON], вказала, що 15.03.2013 між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 194. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось через те, що за час спільного проживання в них постійно виникали сварки, в зв'язку чим в лютому 2015 між ними припиненні шлюбні-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть та мешкають окремо один від одного. Позивач вважає неможливим збереження шлюбу у зв'язку з відсутністю взаємоповаги та порозуміння. Позивач [PERSON], в судове засiдання не з'явилась, до суду подала заяву, в якiй просила справу розглянути без її участi, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вiдповідач [PERSON], в судове засiдання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував , просив шлюб розірвати , оскілтки збереження сімї не можливе. Після розірвання шлюбу просив залишити йому дошлюбне прізвище «[PERSON]» Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі і без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 15 березня 2013 р., про що зроблено вiдповiдний актовий запис № 194. (а.с. 12) Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] батько : [PERSON], мати: [PERSON] (а.с. 5) Як вбачається з позовної зави, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

04.06.2018 позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом про розірвання шлюбу, який 16.07.2018 уточнила. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2018 справу передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова. В обґрунтування позову зазначено, що 02.04.1999 між сторонами укладено шлюб. 26.01.2000 народилась дитина [PERSON] , який на теперішній час є повнолітнім. Спільне життя не склалось, через різні погляди на сімейне життя та шлюбні обов`язки. Зникло почуття взаємної любові, поваги, взаємоповаги та підтримки Можливості зберегти сім`ї не має. У зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб, залишити прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явився, звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 02.04.1999 у Дзержинському відділ реєстрації актів громадського стану м. Харкова, актовий запис № 209. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дійте не мають. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони не мешкають разом, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

04.06.2018 р. до суду заявлено уточнений 05.07.2018р. позов, у якому позивач зазначила, що 18.01.2014 р. у неї народилася донька [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], 23.09.2015 р. вона зареєструвала з останнім шлюб, відповідач постійного місця роботи немає, отримує нерегулярний мінливий дохід, однак добровільно свій обовязок по утриманню дитини не виконує, позивач працює, отримує мінімальну заробітну плату і не має можливості утримувати дитину самостійно, а тому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 3000грн. щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, письмово збільшені вимоги позову підтримала, справу просила розглянути без неї (а.с.45). Відповідач в судове засідання не зявився, у відзиві позов визнав частково в сумі 1000грн. щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просив справу розглянути без нього (а.с.41-42). З урахуванням письмових позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обовязку по утриманню неповнолітньої дитини не виконує, постійного місця роботи немає, отримує нерегулярний мінливий дохід та може надавати кошти на її утримання в твердій грошовій сумі 2000грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухилення батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обовязку по утриманню своєї неповнолітньої дитини, чим порушує її права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі 2000грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини та не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -свідоцтвом серії 1-ОК № 184522 відповідно до якого 23.09.2015 р. зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4); -свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 282288, з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5); -довідкою Гранівської сільської ради №\~489 від 24.05.2018\~р., відповідно до якої до складу сімї [PERSON] входить [PERSON], 18.01.2014р.н. (а.с.6). На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Балтського районного суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На обґрунтування вимог зазначили, що 22.10.2017 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,42 га, розташованої на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області. Коли вони звернулися в нотаріальну контору для оформлення права на спадщину, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку. Вони є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], прийняли спадщину, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса, тому просили суд визнати їх право власності на вказане спадкове майно. Позивачі в судове засідання не зявилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 22.10.2017 р., що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,42 га., розташованої на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, яка належала йому на праві власності, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 069310. Все своє майно [PERSON] заповів позивачам згідно заповіту, посвідченого 09.04.2013 року секретарем Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області. Відповідно листа приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу [PERSON] від 18.05.2018 року за зверненнями позивачів заведено спадкову справу, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Як визначено у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], прийняли спадщину, але не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, тому позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю. У підготовчому засіданні позивач повідомила про відсутність наміру відмовлятися від позову і наполягала на його задоволенні та розірванні шлюбу; відповідач визнав позов повністю та повідомив про згоду на розірвання шлюбу з позивачем. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 31.08.2005 року, при цьому мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Як випливає з позовної заяви та визнається відповідачем, з 2016 року подружжя проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved