Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

02 квітня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 03.09.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають двох неповнолітніх дітей, синів [PERSON] та [PERSON] , які проживають спільно із нею. Наразі шлюбні відносини між ними фактично припинено, шлюб існує формально. Причиною розпаду сім`ї є діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрата почуттів, взаємоповаги один до одного, часті сварки та непорозуміння, неприязні стосунки, що склалися. Спільне господарство між подружжям не ведеться з початку 2015 року. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, та не бажаючи примирення, просила шлюб розірвати. Відповідно до ухвали суду від 14 квітня 2020 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув,\~ відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються справи, не надав. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 03 вересня 2008 року, актовий запис № 266. У шлюбі мають неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] , ти сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а також майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначив свого прагнення до збереження шлюбу, а отже не оспорює наявності підстав для його розірвання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved