Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

03.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , недієздатною особою та призначення її опікуном над ним. В заяві посилається на те, що її син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею за адресою: [ADDRESS] , є інвалідом І (А) групи з дитинства. Група інвалідності йому встановлена довічно. Він страждає психічним захворюванням (деменцією внаслідок епілепсії), тому знаходиться на диспансерному обліку в КНП «Тисменицька міська лікарня», що підтверджується довідками КНП «Тисменицька міська лікарня» від 22.06.2020 за №451 та від 11.07.2-13 за №695, відповідно до яких та довідок МСЕК від 19.11.2002 №101914, від 14.09.2011 №886364 потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Останній обмежений в самообслуговуванні, у здатності до спілкування, самостійного пересування. Зазначає, що стан її сина постійно погіршується, він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує опіки. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала, пославшись на обставини, викладені у заяві, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Враховуючи наведені обставини, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. У відповідності до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 299 ЦПК України, з врахування думки учасників справи та висновку судово-психіатричного експерта за № 202/2020 від 07.10.2020, розгляд заяви проводиться у відсутності особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною. Заслухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підставна та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.02.1970 (а/с 4). Встановлено, що [PERSON] є інвалідом І групи підгрупи «А» з дитинства, що стверджується довідками МСЕК від 19.11.2002 №101914, від 14.09.2011 №886364 (а.с. 6-7). Згідно висновку №202/2020 судово-психіатричного експерта, виданого КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» від 07.10.2020 страждає стійким хронічним психічним розладом - важка розумова відсталість, що згідно МКХ-10, F72. Зазначене захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином, оскільки [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним захворюванням та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребуючи опіки, враховуючи вищевказаний висновок експертизи, останнього слід визнати недієздатним. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років, а згідно ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин, враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає [PERSON] , тривалість цього захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії рішення про визнання його недієздатним - два роки. Згідно з вимогами ст. 41, 60 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку, і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Стаття 62 ЦК України визначає, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Як встановлено, поданням опікунської ради Тисменицької районної державної адміністрації від 20.07.2020 №189/01-036/250 [PERSON] , [INFO] , може виконувати обов`язки опікуна над своїм сином [PERSON] у разі визнання його недієздатним (а.с. 11-12). З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та необхідність встановлення над ним опіки. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved