Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

03.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на 1\\2 частки будинку та виділ частки у натурі, який обґрунтувала тим, що рішенням апеляційного суду Вінницької області за [PERSON] визнано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 59, по вул. Перемоги в с. Бохоники Вінницького району , спільною сумісною власності подружжя та за [PERSON] право власності на його ? частину . Тому просить суд визнати за нею право власності на 1\\2 частину вищевказаного будинку та виділити цю частку в натурі. 21.06.2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою , в якій просить суд виділити йому частку спірного будинку за варіантом № 8 висновку судової будівельно-технічної експертизи № ОС-209 від 25 березня 2016 року, додаток №14), не стягуючи на його користь з [PERSON]В компенсації у розмірі 13784 грн. В судове засідання сторони [PERSON], [PERSON] та їх представники- Мотилюк О.В., [PERSON] нез*явилися надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, підтримали позовні вимоги. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності. Вивчивши позови та дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає первісний і зустрічний позови , обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено , що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 59, по вул. Перемоги в с. Бохоники Вінницького району , є спільної сумісною власностю подружжя [PERSON] та [PERSON], що визнано рішенням апеляційного суду Вінницької області від 14 лютого 2014 року та за [PERSON] визнано право власності на 1\\2 частки вказаного домоволодіння. ( а.с. 3-9) Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини , визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст.70 цього ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. По справі було призначено судову будівельно-технічну, оціночно -будівельну та земельно-технічну експертизи № ОС-209 від 25 березня 2016 року, за висновком якої вказано варіанти розподілу житлового будинку для виділення частки в натурі сторонам по справі. (а.с. 41-98). Відповідач позивач [PERSON] просить виділити йому в натурі ? частку спірного будинку за варіантом № 8 висновку судової будівельно-технічної експертизи № ОС-209 від 25 березня 2016 року,( додаток №14 для другого співвласника ), а саме- коридор 1-1, площею 5,3 кв.м., вартістю 10014 грн.; частину прихожої 1-4, площею 6,7 кв.м., вартістю12659 грн.; житлову кімнату 1-5, площею 10,4 кв.м., вартістю 19649 грн.; санвузол 1-6, площею 3,2 кв.м., вартістю 6046 грн.; кухню 1-7, площею 13,6 кв.м., вартістю 25695грн.,- всього по житловому будинку площа становить 39,2 кв.м., вартістю в 74063 грн., а також господарські будівлі та споруди : ганок, вартістю 1172 грн.; гараж «Б», вартістю 33055 грн.; погріб з шиєю «П/В», вартістю 21387 грн.; огорожа №1, ?, вартістю 1176 грн. 50 коп.; огорожа №2, ?, вартістю 4564 грн.; хвіртка №3, ? , вартістю 473 грн.; ворота №4,1/2 , вартістю 969 грн.50 коп. ; криниця №5, ? , вартістю 1665 грн. 50 коп.; вигрібна яма №6, вартістю 3009 грн., всього- 39,2 кв.м. , вартістю 141534 грн. 50 коп., що становить 46/100 часток, що підлягає до задоволенню та визнанню за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно. В свою чергу, позивач відповідач [PERSON] не заперечувала , що виділення їй за вказаним [PERSON] варіантом- варіантом для першого співвласника за вказаною експертизою, тому підлягає до задоволення позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1\\2 частину даного домоволодіння та виділення їй у натурі за варіантом № 8 висновку судової будівельно-технічної експертизи № ОС-209 від 25 березня 2016 року,( додаток №14 для першого співвласника ), а саме- житлова кімната 1-2 , площею 22,3 кв.м., вартістю 42133 грн.; житлова кімната 1-3 , площею 10,4 кв.м., вартістю 19649 грн.;частина прихожої 1-4 , площею 6,4 кв.м., вартістю 12092 грн.,- всього по житловому будинку площею 39,1 кв.м., вартістю 73874 грн., а також господарські будівлі та споруди: літня кухня «В», вартістю 71836 грн.; веранда «в», вартістю 12445 грн.; убиральня « Г», вартістю 2099 грн.;огорожа №1, ?, вартістю 1176 грн. 50 коп.; огорожа №2, ?, вартістю 4564 грн.; хвіртка №3, ? , вартістю 473 грн.; ворота №4,1/2 , вартістю 969 грн.50 коп. ; криниця №5, ? , вартістю 1665 грн. 50 коп.,а всього- 39,1 кв.м. , вартістю 169102 грн. 50 коп., що становить 54/100 часток, та визнанню за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно. З метою обладнання окремих ізольованих квартир ( додаток №14) [PERSON] слід демонтувати дверний блок з подальшим закладенням прорізу між приміщеннями 1-1 та 1-2, а також влаштувати перегородки у приміщення 1-4 , а [PERSON]- демонтувати віконний блок та влаштувати дверний проріз у приміщення 1-3 та влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-2 та 1-2 , узгодивши всі перепланування у встановленому порядку з компетентними органами. Суд не вирішував питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у сумі 13784 гривень , як різниці між вартістю часток, оскільки [PERSON] не заявляв такої вимоги.

Outcome: approved