Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

04.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 5» (далі - позивач, ТОВ «РАДА 5») звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути суму заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних, суму інфляційних втрат та пеню на суму 18 607,54 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , однак, не виконує покладені на нього зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 18 607,54 грн., а відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. В подальшому позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з відповідача: інфляційну складову боргу у розмірі 182,80 грн., 3 % річних у розмірі 137,49 грн., пеню у розмірі 9562,28 грн. Ухвалою судді від 01.10.2018 у справі відкрито провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У заяві поданій до суду просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачем було укладено Договір від 23.12.2004 року «Про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території». Відповідно до п. 1.1. предметом Договору є забезпечення підприємством обслуговування поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.2.4. Договору власник (відповідач) не пізніше 10-го числа наступного місяця зобов`язується вносити плату на рахунок позивача пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги. Відповідно до 2.2.5 Договору при несвоєчасному внесені платні, сплачувати пені із розрахунку 1 % від несплаченої суми за кожен день просрочки. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до «Правил користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року, Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 55, згідно з ст.ст. 151, 162 ЖК Української РСР та п. п. 5, 10 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», боржник зобов`язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, натомість ним порушуються зазначені положення нормативно-правові актів та умови договорів. Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом строк. Частиною третьою ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що представником позивача надані достатні докази того, що позивач є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує квартиру [ADDRESS] та був виконавцем житлово-комунальних послуг, які надавались власникам квартир зазначеного будинку, в тому числі відповідачу. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає до стягнення 1 762, 00 грн., у відшкодування витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved