Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

04.09.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на утримання та стягнення незаконно отриманих аліментів. 13.11.2013 , 22.01.2014 та 10.02.2014 року позивач доповнював свої позовні вимоги. Позов обґрунтував тим, що Рішенням Костянтинівського горрайоного суду м. Костянтинівки Донецької області від 6 грудня 2011 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від його доходу до досягнення їхньою донькою трьох рочків, тобто до 28 квітня 2014 року. У зв'язку з тим, що відповідачка з 13 травня 2013 року працює на умовах неповного робочого часу й з посиланням на ст. 82 СК України просив суд припинити право відповідачки на утримання від нього аліментів та стягнути з відповідачки на його користь незаконно отримані аліменти у сумі 5291 грн. за період з 13 травня 2013 року по 13 січня 2014 року, та витрати по оплаті судового збору у сумі 114 грн. 70 коп., припинити дію виконавчого листа № 2-829 від 30.06.2011 року, та припинити дію постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 09.08.2011 року. Рішенням Костянтинівського районного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму сплачених на її утримання аліментів в розмірі 5291 гривень за період з 13 травня 2013 року до 13 січня 2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати з оплати судового збору 114 грн.70 копійок. Судом також припинено стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 6 грудня 2011 року за виконавчим листом №2-829 від 30.06.2011 року. З вказаним рішенням не погодилась [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку. Просила рішення скасувати та винести нове. Вважає, що рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зауважує на ті обставини, що судом неправильно застосовані норми закону, які випливають із правовідносин, а саме посилання суду першої інстанції на ст. 82 СК України не є правильним, бо правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ст. 84 ч.4 СК України. Судом першої інстанції встановлено наступне. Рішенням Костянтинівського районного суду Донецької області від 15 червня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано./а.с.12/ Від шлюбу зареєстрованого 28 квітня 2011 року сторони мають дочку- [PERSON]. Згідно довідки №01-20-7867-02 від 30.11.2012 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області, [PERSON] згідно наказу №51/2 повинна перебувати з 19.07.2011 року по 28 04.2014 року у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення нею трирічного віку /а.с.14/. [PERSON] звернулась до Костянтинівського районного суду Донецької області про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітної плати і доходів відповідача до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Рішенням Костянтинівського районного суду Донецької області від 6 грудня 2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини було задоволено/а.с.13/ . Згідно довідки від 20.06.2013 року №01-20-6526-02, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області, відповідачка [PERSON] вийшла на своє постійне місце роботи і приступила до виконання обов'язків головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку одержувачів пільг зі їх видами з 13 травня 2013 року , не припиняючи відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в умовах неповного робочого часу, з виплатою державної допомоги по догляду за дитиною. Підставою є наказ №31/2 від 07.05.2013 року /а.с.40-41/. Згідно довідки, виданої з місця роботи відповідачка дійсно приступила до виконання своїх посадових обов'язків з 13.05.2013 року і по листопад 2013 року отримала дохід в якості заробітної плати за вирахуванням необхідних платежів 16297, 68 грн./а.с.42/. Відповідно довідки з місця роботи позивача [PERSON] з нього на користь відповідачки з травня 2013 по січень 2014 року було стягнуто аліменти згідно виконавчого листа №2-1189 від 06.12.2011 року у розмірі 5291,18 грн. Вислухавши суддю-доповідача,відповідачку [PERSON], її представника, позивача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Апеляційним судом встановлене, що частково задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції,

Outcome: dismissed