Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

02.12.2015 р. [PERSON] предявила до суду позов до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON] про припинення піклування над дитиною, припинення стягнення аліментів на утримання дитини, обгрунтовуючи вимоги тим, що вона є матірю [PERSON], [INFO]. 04.03.2013 р. Пятихатським районним судом її було позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] та вирішено передати дитину органу опіки та піклування [PERSON] РДА для подальшого влаштування в сімейні форми виховання. Розпорядженням голови [PERSON] РДА 29.04.2013 р. дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а 19.06.2013 р. розпорядженням голови [PERSON] РДА [PERSON] призначено опікуном [PERSON]. 14.10.2013 р. Верхньодніпровський районний суд стягнув з неї аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку з 08.07.2013 р.. Рішенням Пятихатського районного суду від 24.12.2014 р. її поновлено у батьківських правах щодо дочки [PERSON] і зобовязано опікуна [PERSON] передати дитину на утримання і виховання матері, тому з грудня 2014 р. [PERSON] проживає з нею, утримується і виховується нею, хоча [PERSON] офіційно дочку не передавала, продовжує отримувати аліменти. Просить зобовязати [PERSON] і [PERSON] районні держадміністрації припинити піклування [PERSON] над неповнолітньою дитиною [PERSON], звільнити [PERSON] від повноважень піклувальника у звязку з поверненням опікуном дитини на її утримання і виховання, припинити з 24.12.2014 р. стягнення з неї аліментів на користь [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. Позивач і її представник у судовому засіданні 01.02.2016 р. подали письмову заяву, в якій просили позовні вимоги в частині звільнення піклувальника [PERSON] від її повноважень піклувальника у звязку з поверненням дитини залишити без розгляду, про що постановлено ухвалу, а в решті позовні вимоги кожен окремо підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] позов визнала і пояснила, що 29.04.2013 р. розпорядженням голови адміністрації малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки її мати [PERSON] було позбавлено щодо неї батьківських прав. Цим розпорядженням було зобовязано службу у справах дітей вирішити питання про влаштування дитини в сімейні форми виховання. 24.12.2014 р. [PERSON] поновлено в батьківських правах, дитина повернулася до матері, тому вимоги позивача є законними. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представник не зявився. Суду надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, а подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності і направила представника за довіреністю [PERSON], який у судовому засіданні не заперечив проти припинення піклування і стягнення аліментів з [PERSON], однак заперечив проти стягнення з відповідача на користь [PERSON] сплачених 487,20 грн. судового збору, оскільки до подачі позовної заяви до суду [PERSON] вже не була піклувальником дитини, адже піклування скасовано розпорядженням [PERSON] РДА від 11.02.2015 р.. Третя особа відділ Державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції в особі керівника відділу [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши інші докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється матірю неповнолітньої [PERSON], [INFO], актовий запис № 13 (а.с. 10). Рішенням [PERSON] райсуду Дніпропетровської області від 04.03.2013 р. [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] позбавлено батьківських прав та постановлено передати дитину органу опіки та піклування [PERSON] райдержадміністрації для подальшого влаштування в сімейні форми виховання (а.с. 11.12). Розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації № 157-р-13 від 29.04.2013 р. надано малолітній [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування та вирішено питання про влаштування дитини в сімейні форми виховання (а.с. 14). Враховуючи те, що малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації від 19.06.2013 р. № Р-223 призначено опікуна (піклувальника) [PERSON], встановлено місце проживання дитини за місцем проживання опікуна (а.с. 13). Питання матеріального утримання дитини вирішено рішенням Верхньодніпровського районного суду від 14.10.2013 р., яким стягнуто з Гар ник К.Г. на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з 08 липня 2013 р., про що видано 11.12.2013 р. виконавчий лист та відкрито 12.12.2013 р. виконавче провадження (а.с. 15-17). Рішенням Пятихатського районного суду від 24.12.2014 р. поновлено [PERSON], позбавлену батьківських прав рішенням цього суду від 04.03.2013 р., у батьківських правах відносно малолітньої дочки [PERSON] та зобовязано опікуна [PERSON] повернути дитину матері [PERSON] на утримання і виховання. Рішення набрало законної сили 05 січня 2015 р. (а.с. 18-19). З пояснень неповнолітньої [PERSON] слідує, що після позбавлення її матері - [PERSON], батьківських прав, вона проживала в сімї опікуна [PERSON], а з серпня по грудень 2014 р. перебувала в Апостолівському соціальному центрі реабілітації дітей «Надія». З грудня 2014 р. по теперішній час виховується і утримується матірю. Бажає і надалі проживати з матірю, яка є доброю, чуйною, гарно дбає про неї. Згідно розпорядження № Р-15 від 11.02.2015 р. голови [PERSON] райдержадміністрації скасовано розпорядження адміністрації від 19.06.2013 р. № Р-223 «Про призначення малолітній [PERSON] опікуна (піклувальника) [PERSON]» у звязку з поновленням у батьківських правах матері [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON]. Цим розпорядженням доручено управлінню соцзахисту населення райдержадміністрації припинити виплату державної соціальної допомоги на дитину, позбавлену батьківського піклування, грошового забезпечення опікуна [PERSON] (а.с. 41). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 250 цього Кодексу визначено, що опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених Цивільним кодексом України. Згідно ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обовязків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Відповідно до статті 76 цього Кодексу опіка припиняється у разі передачі малолітньої особи батькам, досягнення підопічним чотирнадцяти років. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] судовим рішенням від 24.12.2014 р. поновлено у батьківських правах відносно дочки [PERSON] і дитина з грудня 2014 р. виховується і утримується матірю, а розпорядження про призначення [PERSON] опікуном (піклувальником) малолітньої [PERSON] скасовано 11.02.2015 р. органом опіки та піклування, який і призначив її опікуном (піклувальником). Виходячи з цього, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] і [PERSON] державні районні адміністрації припинити піклування [PERSON] над дитиною [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки піклування припинено органом опіки та піклування, дитина повернута матері на її утримання і виховання. В частині позовних вимог щодо припинення стягнення аліментів з [PERSON] за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2013 року у справі № 173/1775/13-ц (провадження № 2/173/865/2013) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, на утримання дитини [PERSON] на користь [PERSON] з 05 січня 2015 року, суд дійшов висновку про їх задоволення, оскільки підстави для стягнення аліментів відпали, адже дитина з грудня 2014 р. перебуває на повному утриманні і вихованні матері, а опікун (піклувальник) [PERSON] позбавлена функцій піклувальника. Вирішуючи питання щодо періоду, з якого слід припинити стягнення аліментів, суд виходить з того, що ухвалене 24.12.2014 р. рішення суду про поновлення [PERSON] у батьківських правах набрало законної сили 05.01.2015 р., то з цієї дати і слід припинити стягнення аліментів, а не з дати ухвалення судового рішення, як вимагає у позовній заяві позивач. Вирішуючи питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесених нею судових витрат у розмірі 487,20 гривень по сплаті судового збору, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, якою визначено, що судові витрати розподіляються між сторонами позивачем і відповідачем. При цьому суд зазначає, що при повному або частковому задоволенні позову, поданого до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, стягнення його провадиться за рішенням суду окремо з кожного відповідача виходячи з присудженої йому суми позову, тому стягненню з [PERSON] підлягає 162,40 гривень сплаченого судового збору з розрахунку: 487,20 (розмір сплаченого судового збору) : 3 (кількість відповідачів у справі) = 162,40 гривень. На підставі ст.ст. 180, 192, 250, 251 СК України, ст.ст. 75-77 ЦК України,

Outcome: partial