Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

03.10.2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та жорстоко поводиться із дитиною. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягаючи на його задоволенні. Прокурор проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про місце й час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, прокурора, представника третьої особи, свідків [PERSON] та [PERSON], розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] по травень 2011 року знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім'єю. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], народження якої зареєстровано Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області, про що сторонами отримано свідоцтво про народження дитини (актовий запис за № 232) У вказаному свідоцтві у відомостях про батька батьком дитини вказаний [PERSON]. З травня 2011 року сторони припинили шлюбні відносини і відповідач переїхав проживати за іншою адресою. З того часу і по теперішній час батько не приймав участі в утриманні та вихованні дитини, ні усно, ні в телефонному режимі не спілкувався з нею, не проявляв до неї щонайменшої батьківської турботи. Батько мав реальну можливість виконувати свої батьківські обов'язки, але він свідомо не робив цього. Викладене підтверджується і поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання навчання і розвиток дитини. Статтею 150 СК України встановлений обов»язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов»язані піклуватись про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з роз»ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справа про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. П.16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ураховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved