Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

02 березня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2015 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи з 18 вересня 2015 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття у розмірі однієї третини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Посилаючись на те, що на даний час Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», було збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30 відсотків прожиткового мінімуму на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей та стягувати з останнього аліменти, починаючи з 08 липня 2017 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття у розмірі однієї третини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Учасники справи в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2015 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], починаючи з 18 вересня 2015 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття у розмірі однієї третини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України (а.с. 5). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні даного позову, суд керується Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30 відсотків прожиткового мінімуму на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вивчивши усі надані докази у сукупності, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей, оскільки на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що він є непрацездатним та не може сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, враховуючи, що позивачка звернулася до суду з даним позовом 02 березня 2018 року, а тому її позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача слід не з 08 липня 2017 року як просила позивачка, а починаючи з 02 березня 2018 року. У порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 40 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial