Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

02 вересня 2015 року на адресу суду надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 05 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER], відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 19637,62 гривень. Станом на 05 липня 2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 22574,71 гривень, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 18545,81 гривень, заборгованість зі сплати відсотків 1,60 гривень, сума комісії 4027,30 гривень. 21 липня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 05.07.2013 року, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Взяті на себе зобовязання позичальник не виконує, тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором а також сплачені судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу заяву в якій зазначив що прохає розглядати справу без його участі позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 05 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER], відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 19637,62 гривень (а.с.7-9). Дотепер відповідач неналежно виконує свої зобовязання з повернення кредиту та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 05 липня 2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 22574,71 гривень, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 18545,81 гривень, заборгованість зі сплати відсотків 1,60 гривень, сума комісії 4027,30 гривень (а.с.6). 21 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» було укладений договір факторингу №21/07/14, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняла право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 05.07.2013 року (а.с.13-17). Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов'язаннях. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та договором про надання кредиту. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобовязань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обовязки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1077 Цивільного Кодексу України, за договором факторингу одна сторона передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові сою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Згідно ст.. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved