Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

02 вересня 2013 року позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк “ПРИВАТБАНК” (далі – Банк) звернувся до суду з позовом, в якому просив виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в жиловому будинку № 27 по вул.Маячній в с.Лупареве Жовтневого району Миколаївської області зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням суду від 31 жовтня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на будинок №27 по вул.Маячній в с.Лупареве Жовтневого району Миколаївської області, шляхом укладення від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру права власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству комерційний банк “ПРИВАТБАНК” всіх повноважень для здійснення продажу, однак, на письмові вимоги Банка про добровільне виселення відповідач не реагує, тому позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом. Посилаючись на те, що проживання та реєстрація мешканців у будинку, на яке звернене стягнення, зменшує його ціну та можливість його продажу, а відповідачі добровільно не звільнили житло та не звернулися до органу реєстрації з заявою про зняття їх з реєстрації з вказаного будинку, позивач просив виселити відповідачів з житлового помешкання зі зняттям їх з реєстрації. Ухвалою суду від 14 березня 2014 року було залучено до участі у справі як співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з’явилися, хоча неодноразово викликалися в судове засідання, про що свідчать зворотні повідомлення, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надіслали, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ “ПРИВАТБАНК” про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на будинок № 27 по вул.Маячній в с.Лупареве Жовтневого району Миколаївської області в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKІРGА00000110 від 05.06.2008 року. Рішення суду набрало законної сили 23 листопада 2011 року (а.с.13-14). За даними УДМС Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області, в будинку №27 по вул.Маячній в с.Лупареве Жовтневого району Миколаївської області зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.34-35). Відповідачі були попереджені Банком про добровільне виселення її та всіх зареєстрованих осіб з будинку, на яке звернуто стягнення, в термін 30 діб з часу отримання цього повідомлення (а.с.15-17, 56-62). Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України “Про іпотеку” звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК. Таким чином, оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] на вимогу Банку після спливу місячного терміну добровільно не звільнили вище вказаний будинок, не надали відомостей про звільнення будинку від їх майна, позовні вимоги про їх примусове виселення підлягають задоволенню. Згідно п.1 ст.7 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Аналізуючи зібрані по справі докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на передане в іпотеку жиле приміщення звернене стягнення, отже, відповідачі, які зареєстровані та проживають в ньому, підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. В той же час, вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку з вищевказаного житлового будинку не може бути задоволена, оскільки згідно з п.3.1 Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні, затвердженого Наказом МВС України за № 1077 від 22.11.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, та з урахуванням того, що позивачем вимоги до органу реєстрації не пред'являлися, позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідачів не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню в рівних частках судові витрати.

Outcome: partial