Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

04.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до КП « Харківблагоустрій » « Про зобо»язання вчинити певні дії ». Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 07.04.2004 року вона була прийнята в ЖЄУ-30 ( Дзержинське районне комунальне виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство ) робітником по КУТ. З 01.03.2006 року вона була переведена в ЖЄУ-32 ( Дзержинське районне комунальне виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство ) робітником по КУТ. З 30.06.2006 року переведена двірником вказаного підприємства. З 31.03.2007 року вона була звільнена по переводу в КП «Харківблагоустрій», де працює по теперішній час двірником дільниці № 2 філії Дзержинського району. 14.12.2006 року, на підставі рішення виконкому Харківської міськради від 05.12.2006 року № 184/8 її був виданий службовий ордер № 122977 на службове житло - кімнату площею 17,1 кв.м. в квартирі № 85 розташованій в будинку № 9-А по вулиці Новопрудній в м. Харкові. Рішення виконкому Дзержинського району м. Харкова № 306/3 від 19.08.2008 року були вилучені житлові площі зі складу службової КВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова з включенням їх до складу службової житлової площі КП «Харківблагоустрій. У вказаному жилому приміщенні вона зареєстрована та мешкає разом з чоловіком та дочкою. 31.03.2015 року вона звернулась до директора КП «Харківблагоустрій» з заявою про вирішення питання про виключення з числа службових кімнат займаного нею жилого приміщення, шляхом внесення адміністрацією підприємства клопотання до Харківської міськради про виключення з числа службових зазначеної кімнати в комунальній квартирі. Однак, керівник підприємства, своїм листом від 15.04.2015 року відмовив в задоволенні її заяви, посилаючись на те, що її вимоги не ґрунтуються на законі. При таких обставина, так як позивач відпрацювала протягом 10 років на посаді, яка надала її право на одержання службового житла, остання просить суд зобов»язати адміністрацію КП «Харківблагоустрій» вчинити дії в межах повноважень, а саме надати клопотання до Виконкому Харківської міськради, Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства, про виключення з числа службового кімнату в комунальній квартирі площею 17,1 кв. метрів за адресою : [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав на які вона посилається в своєї позовної заяві. При цьому позивач наголошувала на тому, що відповідач будь яких перешкод в користуванні займаним нею жилим приміщенням її та членам родини не чинить. Мета виключення спірного жилого приміщення з складу службових є її бажання його подальшої приватизації. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі відповідної довіреності ( а.с. 32 ), в судовому засіданні заперечувала проти вказаних позовних вимог, з підстав на які вона посилається в своїх письмових запереченнях. ( а.с.а.с. 28-29 ). При цьому в судовому засіданні пояснила про те, що дійсно позивач з членами своєї родини займають вказане службове жиле приміщення. Проти подальшого користування позивачем службовим жилим приміщенням, відповідач не заперечує, так як позивач продовжує працювати на підприємстві в якості двірника. Однак на теперішній час відповідач не має можливості звернутися з відповідним клопотанням про виключення жилого приміщення з числа службових, так як не відпала потреба у використанні вказаного житла в якості службової жилої площі. Крім того, на думку відповідача позивач на теперішній час не відпрацювала на підприємстві 10 років, так як була прийнята на роботу 02.07.2007 року у зв»язку з ліквідацією попереднього підприємства, яке надавало її службове житло. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 10 ч. 2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В судовому засіданні, з копії трудової книжки, встановлено, що позивач [PERSON], на підставі наказу № 66-к від 07.04.2004 року була прийнята в ЖЄУ-30 ( Дзержинське районне комунальне виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство ) робітником по КУТ. Наказом № 21-к від 01.03.2006 року позивач була переведена в ЖЄУ-32 ( Дзержинське районне комунальне виробниче житлове ремонтно експлуатаційне підприємство ) робітником по КУТ. Наказом № 75-к від 30.06.2006 року позивач була переведена двірником вказаного підприємства. Наказом № 64-к від 31.03.2007 року позивач була звільнена по переводу в КП «Харківблагоустрій», на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, де відповідно до наказу № 2-к від 02.04.2007 року працює двірником дільниці № 2 філії Дзержинського району, по теперішній час. ( а.с.а.с. 13-17, 18 ). 14.12.2006 року, на підставі рішення виконкому Харківської міськради від 05.12.2006 року № 184/8 позивачу [PERSON] ( на той час Смолдарьової ) Я.В. був виданий службовий ордер № 122977 на службове житло - кімнату площею 17,1 кв.м. в квартирі № 85 розташованій в будинку № 9-А по вулиці Новопрудній в м. Харкові. ( а.с.а.с. 9, 10-11 ). Рішення виконкому Дзержинського району м. Харкова № 306/3 від 19.08.2008 року були вилучені житлові площі зі складу службової КВЖРЕП Дзержинського району м. Харкова з включенням їх до складу службової житлової площі КП «Харківблагоустрій ». ( а.с.а.с. 12, 30 ). Відповідно до копії загальногромадянських паспортів, довідки наданої КП « Жилкомсервіс » позивач [PERSON], разом зі своєю родиною зареєстрована та мешкає в кімнаті в комунальній квартирі площею 17,1 кв. метрів за адресою : [ADDRESS]. ( а.с.а.с. 6, 7, 8, 19 ). Згідно до листа від 20.04.2015 року адміністрацією КП «Харківблагоустрій » позивачу [PERSON] було відмовлено в задоволенні заяви про вирішення питання про виключення з числа службових кімнат займаного нею жилого приміщення, шляхом внесення адміністрацією підприємства клопотання до Харківської міськради про виключення з числа службових зазначеної кімнати в комунальній квартирі, так як її вимоги не грунтуються на законі. ( а.с. 21 ). Вказані обставини в судовому засіданні були підтверджені позивачем [PERSON] та не заперечувалися представником відповідача. Відповідно до ст.ст. 118, 119, 121-123 ЖК України, та п.п. 2, 3, 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, службові житлові приміщення можуть надаватися тільки певним категоріям громадян. Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин мають проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Житлове приміщення включається до числа службових за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної в місті ради. Підставою для вселення в таке приміщення є спеціальний ордер, який видається на основі цього рішення. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключання жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті [PERSON]. Пунктом 2 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, передбачено надання службового жилого приміщення двірнику ЖЕО. Згідно до ст. 125 ЖК України, особи які пропрацювали в підприємстві, в установі, організації, що надала їм службове жиле приміщення не менше як 10 років, не може бути виселено із займаної службової квартири. Вказаними нормами житлового законодавства передбачений механізм виключення житлових приміщень з числа службових рішення відповідної [PERSON], зокрема у випадку, якщо відпала потреба в такому його використанні, на підставі відповідного клопотання адміністрації підприємства, яке використовує житлове приміщення як службове. Таким чином, законодавством визначений чіткий порядок ініціювання питання виключення житлових приміщень з числа службових, при цьому надання відповідного клопотання є правом, а не обов»язком адміністрації підприємства, яке використовує житлове приміщення як службове. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час у відповідача потреба у використанні спірного жилого приміщення, як службового житла, не відпала. При цьому, будь яким чином житлові права позивача [PERSON] відповідачем порушені не були, так як позивач разом з членами своєї родини продовжує мешкати в наданому її службовому жилому приміщенні, в свою чергу відповідач будь яких перешкод в користування житлом позивачу та членам її родини не чинить. При таких обставинах, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову позивача [PERSON], так як вони не грунтуються на вищевикладених приписах житлового законодавства. На підставі викладеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 118, 119, 121-123 ЖК України, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР та Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затверджених [PERSON] Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37,

Outcome: dismissed