Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

02 листопада 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON]. Рішенням суду від 09 лютого 2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. Позивач зазначає, що донька має діагноз дитячий церебральний параліч, у звязку з чим потребує значних витрат на утримання. Посилаючись на те, що стягуваних з відповідача коштів не достатньо для задоволення життєвих потреб дитини, просить суд збільшити розмір аліментів до 1\~000,00 грн. щомісяця. У судове засідання позивач не зявилась, однак у заяві від 04 грудня 2017 року її представника просить суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як визначено у частині першій статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на неявку сторін у судове засідання у відповідності до правил статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 2010 року. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2012 року у справі №2-8272/11 вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не проживає разом з донькою та не приймає участі в її утриманні, отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На думку суду, присуджений у 2012 році розмір аліментів не може покрити витрати на забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини, оскільки є меншим за половину прожиткового мінімуму для дитини віком з 06 до 18 років, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» у розмірі 1 777 гривень з 1 травня 2017 року. Крім того, розмір аліментів слід збільшити враховуючи стан здоровя дитини, яка згідно наданих позивачем медичних документів є хворою на дитячий церебральний параліч. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дитини. Натомість, стан здоровя дитини є важким, оскільки вона хвора на дитячий церебральний параліч. Відповідач у судове засідання не зявився, відтак в суду немає підстав вважати, що стан здоровя та матеріальне становище відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти. Аналогічно суду не було надано доказів про наявність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина. Натомість в матеріалах справи міститься довідка Навізької сільської ради Рожищенського району з якої слідує, що відповідач у справі має на території сільської ради земельний пай. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1777 гривень. При цьому, частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, сторони повинні нести рівний обовязок щодо утримання свого неповнолітнього сина хоча б на рівні прожиткового мінімуму. Тому, на думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000,00 грн., що співрозмірно з 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який був встановлений на час звернення до суду (02 листопада 2017 року). Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дитини. Тому суд задовольняє позовні вимоги повністю. Крім того, частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Також частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане правило має застосуватися і до аліментів, присуджених в твердій грошовій сумі, а тому в судовому рішенні суд визначає, що розмір стягуваних аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною третьою статті 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач в силу пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за цю вимогу у розмірі 640,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved