Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

03 грудня 2019 року [PERSON] звернувся із заявою в якій просив: ухвалити додаткове рішення яким вирішити питання щодо судових витрат, а саме: стягнути із ТОВ «Агрофірма Матюші» на користь ТДВ «Шамраївський цукровий завод» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000 грн., а на користь [PERSON] - 10 000 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року у задоволенні позову ТОВ Агрофірма «Матюші» до [PERSON] , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно відмовлено. Ним у судовому засіданні від 15 листопада 2019 року зроблено заяву, що в разі відмови у задоволенні позову буде подаватись детальний розрахунок понесених відповідачами судових витрат. Посилаючись на наведене та те, що [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., а ТДВ «Шамраївський цукровий завод» - 60 000 грн, вважав, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. ТОВ Агрофірма «Матюші» заперечувала проти заяви [PERSON] , посилаючись на те, що наявні підстави для залишення її без розгляду, заявлений розмір витрат є необґрунтованим та документально не підтверджується належними доказами, подані до суду документи не підтверджують обґрунтованість та співмірність понесених відповідачами витрат. В судове засідання від 23 грудня 2019 року учасники справи не з`явились, представник позивача, представник відповідачів [PERSON] , ТДВ «Шамраївський цукровий завод» звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їх участі, а державний реєстратор комунального підприємства Великодимерської селищної ради Олійник Оксана Петрівна про час та місце розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином, суд проводив розгляд заяви [PERSON] за відсутності учасників справи. Вирішуючи її суд виходить із такого. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За зазначеною нормою, у сторони є право подати докази щодо розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі вона зробила про це відповідну заяву. Разом з тим, у такому випадку, обов`язок сторони обґрунтовувати неможливість подачі доказів щодо судових витрат до закінчення судових дебатів у справі відсутній. З матеріалів справи установлено, що [PERSON] у судовому засіданні від 15 листопада 2019 року зазначив, що у разі ухвалення рішення на користь відповідачів, ним будуть подані докази щодо розміру судових витрат понесених відповідачами. Рішення у справі за позовом ТОВ Агрофірма «Матюші» до [PERSON] , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Олійник О.П. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно ухвалене 26 листопада 2019 року. Із заявою про ухвалення додаткового рішення [PERSON] звернувся до суду 03 грудня 2019 року. Отже, у строк та порядку установленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, підстав для залишення її без розгляду немає. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. До судових витрат Закон відносить судовий збір та витрати пов`язані із розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на правничу допомогу відносяться до витрат пов`язаних із розглядом справи. Встановлено, що питання щодо розподілу судових витрат понесених відповідачами [PERSON] , ТДВ «Шамраївський цукровий завод» у рішенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ТОВ «Агрофірма Матюші» до [PERSON] , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно не вирішувалось. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, у суду наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ТОВ «Агрофірма Матюші» до [PERSON] , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В такому випадку, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Із письмових доказів, наданих до заяви [PERSON] встановлено, що на правничу допомогу у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до [PERSON] , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно, ТДВ «Шамраївський цукровий завод» понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000 грн., тоді як [PERSON] - 10 000 грн. Суд відхиляє, доводи представника позивача про те, що [PERSON] не надано до суду доказів того, що [PERSON] сплатив за підписаним ним Договором про надання правничої допомоги № 42/18/12 від 20 грудня 2018 року, адже ч. 2 ст. 137 ЦПК України, визначає, що розмір наданої правничою допомоги визначається умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а в укладеному [PERSON] договорі є обов`язок сплатити АО « Кузьменко , Діденко і партнери» вартість послуг у розмірі 10 000 грн. В свою чергу, суд відхиляє аргумент представника позивача про те, що [PERSON] не підтверджений час, який затрачений для надання ТДВ «Шамраївський цукровий завод» і [PERSON] правничої допомоги, адже ч. 2 ст. 137 ЦПК України не передбачено обов`язку надавати докази на обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Щодо, тверджень представника позивача, що у договорах про надання правничої допомоги, які укладені відповідачами, відсутні посилання на конкретну справу, суд зазначає, що надані докази у своїй сукупності не дають підстав вважати, що за зазначеними договорами здійснювалась правнича допомога у інших справах. Інші доводи представника позивача не спростовують наведеного та не підтверджені доказами. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути із ТОВ Агрофірма «Матюші» витрати на професійну правничу допомогу на користь ТДВ «Шамраївський цукровий завод» у розмірі 60 000 грн. та на користь [PERSON] - 10 000 грн.

Outcome: approved