Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

02.10.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. В позові зазначила, що 11 листопада 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем, від спільного шлюбу у них народилося дві доньки. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому 20.06.2006 року шлюб було розірвано. Під час спільного проживання в інтересах сімї сторонами було придбано житловий будинок з надвірними будівлями №44 по вулиці Партизанська в селі Уладівка Літинського району Вінницької області. Даний будинок був оформлений на відповідача. На даний час відповідач не визнає за нею право власності на половину вказаного будинку, вигонить її звідти. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на ? частину вищевказаного будинку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8) судом встановлено, що 11.1.1995 року сторонни зареєстрували шлюб. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9) встановлено, що 20.06.2006 року свій шлюб розірвали. Із копії договору купівлі-продажу від 26.10.2001 року (а.с.10) судом встановлено, що [PERSON] купив у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок житловий будинок з надвірними будівлями №44 по вулиці Партизанська в селі Уладівка Літинського району Вінницької області. Із копії технічного паспорту на житловий будинок в с. Уладівка по вул. Партизанська 44 Літинського району Вінницької області (а.с.11-15) та копії звіту про незалежну оцінку (а.с.16-22) встановлено, що ринкова (дійсна) вартість будинку, який належить на праві приватної власності [PERSON] складає 52955 гривень. Відповідно до\~ст. 60 СК України, майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, відповідно до зазначеної статті воно вважається таким, що належить подружжю. Відповідно до п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи спір між колишнім подружжям про майно, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є квартира та комплекс будівель та споруд; 2) з'ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу. Відповідно до\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.69\~СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3 ст. 368\~ЦК України,\~ передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.372 ЦК України, зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно\~ст.70 СК України\~майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України\~та\~ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст.71 СК України\~щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки судом встановлено, що будинок з надвірними будівлями №44 по вулиці Партизанська в селі Уладівка Літинського району Вінницької області набутий сторонами під час перебування в шлюбі, не відноситься до переліку, яке є приватної власністю чоловіка або дружини, оскільки будинок придбаний за договором купівлі-продажу шляхом внесення спільних грошових коштів, тому він є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з них є рівними. Враховуючи вищезазначене суд вважає необхідним визнати за позивачкою [PERSON] право власності на ? частину будинку, який розташований в с. Уладівка по вул. Партизанська 44 Літинського району Вінницької області.

Outcome: approved