Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

03 березня 2018р. позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (далі: ДСуСД ХМР), в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2018р. до досягнення дитиною відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2011р. шлюб між нею та [PERSON] розірваний. Відповідач не виконує батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] до судових засідань 04.07.2018р., 03.08.2018р. не з'явися, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив, відзив не подавав. Представник третьої особи ДСуСД ХМР до судового засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив справу розглянути за своєї відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Зважаючи на повторну неявку належним чином повідомленого відповідача до судового засідання без повідомлення причин, неподання відповідачем відзиву, не заперечення позивачем порти заочного вирішення справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи позивача, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Згідно інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС в Харківській області [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], знятий з реєстрації 12.04.2012р. (а.с.29). Таким чином, останнє відоме місце проживання відповідача знаходиться на території Київського району м. Харкова. Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2005р. між позивачем та відповідачем укладений шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. народження батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 17.10.2011р. рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірваний (а.с.9). Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» №283 від 16.02.2018р. неповнолітня [PERSON] з 22.08.2006р. мешкає разом з матір'ю [PERSON] у [ADDRESS] (а.с.10). Відповідач до дільничного лікаря-педіатра з питань стану здоров'я дочки [PERSON] не звертався, догляд за дитиною вдома здійснює матір [PERSON], що підтверджується довідкою КЗОЗ «ХМДП №4» №116 від 26.02.2018р. (а.с.11). За інформацією Харківської спеціалізованої школи №132 Харківської міської ради Харківської області №73 від 20.02.2018р., у період навчання [PERSON] з 01.09.2012р. по 08.06.2017р. навчальному закладі [PERSON] не з'являвся на батьківські збори, не спілкувався з класним керівником, вчителями, не відвідував школу; безпосередній контакт зі школою підтримувала лише матір [PERSON] (а.с.12). З довідки Харківського навчально-виховного комплексу №45 «Академічна гімназія» Харківської міської ради Харківської області №91 від 19.02.2018р., вбачається, що 17.06.2006р. [PERSON] зарахована до зазначеного навчального закладу, батько дитини жодного разу не відвідував заклад освіти, не запрошував інформацію про навчальні досягнення дочки, не ініціював спілкування з учителями закладу освіти (а.с.13). У висновку директора ДСуСД ХМР Малько О.П. від 15.06.2018р., вказана доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] (а.с.36-37). У відповідності до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного Кодексу України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як передбачено п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків з виховання дочки [PERSON], суд доходить висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] Згідно ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положення ст. 191 СК України передбачають, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з 03.03.2018р. у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позов надійшов до суду 03.03.2018р., позовні вимоги в частині стягнення аліментів за період з 01.03.2018р. по 02.03.2018р. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704, 80 грн.

Outcome: partial