Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

03 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.01.2017 року позивачка на пропозицію відповідача з метою придбання квартири останнього передала йому 27\~500,00 доларів США. Між тим, згідно з укладеним після цього договору купівлі-продажу продаж квартири був вчинений за 47\~785,00 грн., які відповідач також отримав від позивачки до підписання договору. Таким чином, відповідач безпідставно отримав кошти в сумі 27\~500,00 доларів США. Крім того, після придбання квартири позивачка зясувала, що відповідач приховав від неї обтяження квартири у звязку з кредитними зобовязаннями відповідача. Викладене стало причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих відповідачем коштів у сумі 739\~156,08 грн. (а.с.а.с. 1 3, 39). У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлений позов, пояснивши, що 13.01.2017 року позивачка з метою придбання квартири дійсно передала йому 27\~500,00 доларів США, про що була складена розписка. Після цього за договором купівлі-продажу вона передала відповідачеві 47\~785,00 грн. Таким чином, відповідач безпідставно отримав кошти в сумі 27\~500,00 доларів США. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що 13.01.2017 року позивачка на пропозицію відповідача з метою придбання квартири останнього (м. Дніпро, вул. Леоніда Стромцова, 4В/9) передала йому грошові кошти, еквівалентні 27\~500,00 доларам США. При цьому відповідач склав розписку про одержання коштів (а.с. 10). Того ж дня між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, за яким позивачка придбала у відповідача вказану квартиру. Згідно з пунктом 3 договору продаж був здійснений за 47\~785,00 грн., які відповідач одержав до підписання договору. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за №11 (а.с.а.с. 11, 12). 17 жовтня 2017 року позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 27\~500,00 доларів США (а.с. 13). Дотепер відповідач кошти позивачці не повернув. Відповідно до частин 1, 2 статті 212 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Ураховуючи зміст приведених норм, а також встановлені у судовому засіданні факти й обставини, суд доходить висновку про обґрунтованість позову, оскільки кошти, сплачені позивачкою згідно з розпискою від 13.01.2017 року, дійсно були набуті відповідачем без достатніх правових підстав. Про це безумовно свідчить те, що за договором купівлі-продажу від 13.01.2017 року відповідач додатково одержав від позивачки 47\~785,00 грн. Ураховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 739 156,08 грн. відповідно до наступного розрахунку: 27\~500,00 х 26,878403 = 739\~156,08, де: -27\~500,00 сума безпідставно набутих коштів у доларах США; -26,878403 офіційний курс долара США до гривні України, встановлений Національним банком України станом на 02.11.2017 року. Суд критично ставить до додаткових доводів позивачки щодо приховування відповідачем відомостей про обтяження квартири у звязку з його кредитними зобовязаннями, оскільки такі доводи можуть оцінюватись лише у контексті позову про розірвання укладеного договору або про визнання його недійсним. Такі доводи не можуть бути підставою для стягнення безпідставно набутих коштів, отже не мають правового значення для розвязання цього спору. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 7 391,57 грн. (а.с. 43).

Outcome: approved