Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

03 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що він є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 21 травня 2005 року позивач зареєстрував у зазначеному будинку свого сина - відповідача по справі, який веде ненормальний спосіб життя, зловживає наркотиками. Свою обіцянку знятися з реєстраційного обліку після працевлаштування відповідач не вконує, натомість зловживає наркотиками, у його відсутність виносить із двору майно, руйнує будівлі на подвір*ї. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачеві розпорядитися ним і оформити судсидію на оплату вартості комунальних послуг. Позивач [PERSON] просить усунути перешкоди у володінні жилим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] особою, що втратила право користування зазначеним жилим будинком. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що відповідач по справі фактично в будинку [ADDRESS] не мешкає, оскільки змінив місце проживання з власної волі. Користуючись тим, що зареєстрований за зазначеною адресою, періодично навідується до будинку виключно для того, щоб вивезти та згодом продати належне йому майно. Так, відповідачем була демонтована система опалення в будинку, продано все вугілля, газова піч та холодильник. Відповідач [PERSON] позов не визнав, але не заперечував і не спростував доводів позивача, зокрема і щодо того, що ним були демонтована система опалення в будинку [ADDRESS]; що він без дозволу батька розпорядився належним останньому вугіллям, пральною машинкою та холодильником, які були в будинку. Зазначив, що він має власний будинок, але жити в ньому не бажає через відсутність побутових умов. Свідок [PERSON], яка є сестрою позивача по справі і тіткою відповідача, пояснила, що [PERSON] мешкає у неї, оскільки відповідач демонтував батареї, продав вугілля та майже всі речі з будинку [ADDRESS], що унеможливило проживання [PERSON] в належному йому будинку. Відповідач [PERSON] в теперішній час в зазначеному будинку не мешкає. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що мешкають по [ADDRESS]. Їм відомо, що відповідач [PERSON] не мешкає в будинку [ADDRESS] більше року, оскільки проживає у співмешканки за іншою адресою. Відповідач іноді навідується до зазначеного будинку і вивозить речі, належні батькові. Заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 1985 року (а.с.5,6) є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 21 травня 2005 року в будинку [ADDRESS] був зареєстрований син позивача по справі - [PERSON], що підтверджується випискою із будинкової книги (а.с.7-8). Поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи (а.с.16) свідчить про те, що [PERSON] особисто отримав поштову кореспонденцію за адресою: [ADDRESS], що також дає підстави вважати, що відпо-відач по праві мешкає саме за вищевказаною адресою, а не в будинку [ADDRESS]. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодекса України та Житлового кодексу України. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї , інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS] більше одного року, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] та враховуючи, що реєстрація відповідача в належному позивачеві будинку порушує його права як власника, оскільки останній позбавлений можливості вільно володіти та розпоряджатися ним, суд вважає за необхідне задовольнити позов, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у зазначеному будинку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на відповідача.

Outcome: approved