Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

02.11.2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №81, що знаходиться у будинку №83, по вулиці Шосейній, у місті Миколаєві, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02.11.2001 року на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном за №3314-Л та у Миколаївському МБТІ 12.11.2001 року за №18726. Свої вимоги мотивував тим, що батько [PERSON] [PERSON] помер та після його смерті позивач має намір оформити спадщину. Проте на час укладання договору №3314-Л від 02.11.2001 року діяв ЦПК УРСР в редакції 1963 р., який не передбачав нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованих на товарних біржах, тому нотаріусом було відмовлено в оформлені документів на спадщину . У звязку з чим [PERSON] звернулась до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20.11.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Позивач до судового засідання не зявилась. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~До судового засідання відповідач та треті особи не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. \~ \~ \~ \~З відома позивача та його представника, суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд,\~дослідивши подані\~позивачем документи\~та матеріали,\~всебічно і\~повно зясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~обєктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Згідно п.4 Прикінцевих положень \~Цивільного кодексу України норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, \~що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом. України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли \~або продовжують існувати після набрання ним чинності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~Як було роз'яснено п. 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~28.\~04.\~1978\~р.\~№ 3 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», у випадку виконання угоди повністю або частково однією із сторін, та якщо друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст.\~47\~ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню чи вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на час укладання угоди, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. \~ \~ \~ \~ \~Крім того відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами, - договір-купівлі продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на жилий будинок, що відчужується. В судовому засіданні встановлено, що \~02.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру 81 по вул. Шосейна (Фрунзе), 83 в м.Миколаєві. Під час укладення договору сторони дійшли згоди про всі його істотні умови та виконали всі зобовязання одна перед одною за цим договором. \~ \~ \~ \~Даний договір було зареєстровано на Миколаївській Універсальній Товаро-сировинній Біржі за №3314-Л, а також в ММ БТІ 12.11.2001 року за реєстровим №108. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин),\~ договір купівлі-продажі квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України. Як було встановлено вище, покупцями було виконано всі умови договору в повному обсязі, зокрема вони: оплатили продавцю вартість квартири, прийняли її у власність та, на виконання вимог норм, що діяли на час виникнення права власності, зареєструвала біржовий договір у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Оскільки факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено, останній не містить протизаконних умов, на даний час домоволодіння, з приводу якого виник спір не значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved