Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

02 вересня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем у будинку її матері. З відповідачем з березня 2020 року проживають окремо, а 03.08.2020 року ним подана до суду заява про розірвання шлюбу. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює у Глухівському відділі поліції та отримує грошові кошти від 12 до 17 тисяч гривень. Тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 29). Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що викладена у позовній заяві інформація не відповідає дійсності, оскільки він перераховував грошові кошти позивачці на утримання сина [PERSON] , що підтверджується відповідними виписками з ПриватБанку, а його заробітна плата становить: за лютий 2020 року - 11763,02 грн., за травень 2020 року - 11762,98 грн., за червень 2020 року - 12323,98 грн.. Просить стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки заступника голови квартального комітету, посвідченої виконкомом Глухівської міської ради, № 873 від 10.08.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , [INFO] , разом із сином [PERSON] , [INFO] , хоча зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин, у сукупності наведеного, виходячи з принципу розумності та справедливості й інтересів дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, не погоджуючись з позивачем щодо розміру аліментів у вигляді 1/3 частини, та вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial