Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

03.09.2020 року [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 09.09.2011 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Причиною сімейного розладу стало те, що в них постійно виникали непорозуміння, конфлікти та сварки. Вони не могли знайти спільної мови при вирішенні будь-яких проблем, що виникали у побуті та з приводу виховання дитини, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, оскільки протягом останніх трьох років вони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо. Спір про місце проживання сина між сторонами відсутній. Ухвалою від 25.09.2020 р. провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні свою позовну заяву підтримав, просив задовольнити на підставах, викладених у ній, та пояснив, що через різні характери спільне проживання однією сім`єю з відповідачкою не можливе. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, пояснивши, що вона із сином не проживають разом з позивачем напротязі п`яти років. На теперішній час примирення не можливе, оскільки у не інший чоловік. Тому просить шлюб, укладений з [PERSON] розірвати. В судовому засіданні сторонам роз`яснено норми ст.111 СК України та відповідно до ч.5 ст.191 ЦПК України подружжю надано строк на примирення терміном на один місяць. Після спливу строку на примирення сторони не змінили своєї думки, сторони підтримали свої пояснення, надані у судовому засіданні та просили шлюб розірвати. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 09.09.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №54, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] У теперішній час примирення неможливе. Майнового спору між сторонами немає. Вимоги про визначення місця проживання сина не заявлені. Відповідно до\~ст.51 Конституції України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.\~\~\~\~ Згідно ч.3 ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.\~\~ Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved