Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

02 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що починаючи з 14.02.2018 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 15.03.2021 року розірвано. У даному шлюбі сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свого сина, не надає дитині жодної матеріальної допомоги. Відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, а тому може надавати допомогу на утримання сина. Зазначає, що грошових коштів, які вона отримує, будучи у декретній відпустці, недостатньо для належного утримання сина. Посилаючись на викладені обставини позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву від 25.08.2021 року, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до заяву від 20.08.2021 року, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення, справу просив розглянути без його участі, Зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 14.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, який рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 15.03.2021 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.2019 року. Як вбачається із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб №507/316, виданої 17.02.2021 року Козівською селищною радою Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із мамою: [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки №491 від 12.08.2021 року, [PERSON] з 18.03.2021 року працює в Державному підприємстві «Виробниче об`єднання «Карпати» на посаді в`язальника схемних джгутів, кабелів та шнурів (3 розряду); дохід за період з 18.03.2021 року по 31.07.2021 року склав 42206,51 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на день ухвалення рішення становить 2013 грн. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, аліменти у розмірі 1/4 (однієї чверті) на одну дитину можуть стягуватись у порядку наказного провадження. Відповідно до роз`яснень викладених у п.п.17,23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню свого сина, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, працює та отримує відповідну заробітну плату. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Також судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах. За вказаних обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач на її користь, є обгрунтованим, визначеним з врахуванням всіх обставин та вимог закону, а тому позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] . [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За змістом ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved