Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

03 травня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. 07 червня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 серпня 2001 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] ;\~ сина\~ [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] ; доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через зловживанням відповідачем алкогольними напоями, відсутністю між нею та відповідачем взаємопорозуміння та довіри, різницею в характерах, розходження поглядів на сімейні стосунки та моральні цінності, та розходження поглядів щодо виконання сімейних обов`язків з ведення спільного господарства. Від систематичних суперечок та скандалів погіршилося самопочуття позивача, порушився сон та погіршилася працездатність. Нерідко свідками таких сварок були їх діти, які протягом багатьох років перебували в стані постійного стресу, у зв`язку із чим у них порушилося самопочуття, діти боялися батька, плакали та часто навіть слова сказати не могли. З січня 2019 року сімейні відносини між ними були фактично припинені та на даний час всі фізичні та духовні зв`язки між ними втрачені. Тому вона вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Крім того, вона просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте при реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». 05 липня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.28/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність своєї неявки не повідомив з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.32/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у його відсутність. Судом були\~ встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 31 серпня 2001 року Римарівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №02 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] ;\~ сина\~ [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] ; доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.8-11/. Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні /а.с.12/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved