Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

02 липня 2018 року [PERSON] звернулась до відповідача з позовом, яким просила визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Вказувала, що відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає з липня 2001 року, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивач зазначала, що реєстрація відповідача у квартирі не дає їй можливості реалізовувати своє право власності належним чином. Позивач, згідно заяви, просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги. Відповідач не з'явився, повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Встановивши фактичні обставини, з'ясувавши взаємовідносини, які склались між сторонами, дослідивши надані докази, суд виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.06.1993 року по 19.06.2001 року. Подружжя мало сина [PERSON], 1996 року народження, який помер [INFO] року. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2017 року, виданого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Дехтяр Л.Ф. Відповідно до витягу з будинкової книги, виданого ЖБУ «Комунальник-3», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач по справі - [PERSON] та відповідач - [PERSON]. Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації складеного головою правління ЖБК «Комунальних» [PERSON] та посвідченого підписами сусідів [PERSON], [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON] фактично не проживає за вказаною адресою з січня 2001 року. При вирішенні даного цивільно-правового спору, що виник між сторонами, слід виходити з того, що право користування жилим приміщенням (сервітут) є похідним від прав титульного власника, а тому суд встановлює обставини та умови, за яких особа набула права користування чужим житлом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 316 Цивільного Кодексу України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. п. 3, 4ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі спливу строку, на який його було встановлено. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, згідно ч. 2ст. 406 ЦК України. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Реєстрація відповідача, який не є членом сім'ї позивача, оскільки не проживає разом із нею у квартирі від часу розлучення з 2001 року, створює перешкоди у користуванні майном,отже позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, обґрунтовані, та підлягають задоволенню, оскільки порушене право позивача підлягає захисту у обраний ним спосіб.

Outcome: approved