Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

02.07.2020 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 09.09.2020 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача-фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 15 жовтня 2020 року. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось в відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 1000 грн., щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2017 року по 2018 рік В період спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO] . Після народження дитини їх відносини з відповідачем значно погіршились. Вона самостійно утримує себе та дитину. На даний час вона не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач відмовляється матеріально утримувати її та дитину, що й стало причиною звернення до суду. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. За доводами позивача в судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2017 по 2018 рік. Відповідачем будь-яких заперечень та доказів на спросування даного факту не надано, тому суд вважає даний факт встановленим. В період спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження батьком дитини записаний відповідач [PERSON] . Позивачка 31.08.2019 року зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають, що сторонами не заперечується. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку позивачу не надає. Відповідач будь-яких заперечень даній обставині не надав. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. \~ \~Відповідно до\~ч.\~1.\~2\~ст.\~182\~СК України\~-\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ч.\~1,\~ ст.\~183\~СК України\~-\~Частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, доказів про існування обставин, які у відповідності до ст. 182 СК України враховуються судом при визначення розміру аліментів не подав. Виходячи з\~вищевикладеного суд\~ вважає\~за можливе\~ \~стягнути з\~відповідача на\~користь позивачки\~аліменти на\~ утримання\~сина \~в \~ твердій\~грошовій \~сумі 1000 грн. Дана сума з урахування обов`язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку. Вимоги про визначення мінімальної межі аліментів - не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягають, оскільки при визначенні аліментів в твердій грошовій сумі не передбачено встановлення мінімальної межі розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини, а передбачена щорічна індексація аліментів відповідно до Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 02.07.2020 року. Тому аліменти підлягають стягненню саме з даної дати. Так як відповідач доказів того, що раніше надавав допомогу на утримання дитини не надав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивачки, яка має дитину, що не досягла трирічного віку, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України - Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, яка проживає з позивачкою, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від батька дитини, відповідача у справі, до досягнення дитиною трирічного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на дружину, суд враховуючи, що з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в сумі 1000.00 грн., незначний строк , який залишився до досягнення дитиною трирічного віку, ненадання сторонами доказів про існування інших обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, на підставі чого вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти твердій грошовій сумі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1681.60 грн. так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», заявлено дві позовні вимоги. які судом задоволені. На основі ст. 84, 91, 180, 181, 182, 183, 184 СК України.

Outcome: partial