Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

04 березня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 16 вересня 2008 року АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0371/08/15-N, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 50000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 13,0 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 16 вересня 2008 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 0371/08/15-N (П). В порушення умов кредитного договору та норм ЦК України відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, а саме не здійснює своєчасне погашення кредиту та проценти за користування ним. У зв'язку з цим станом на 17 лютого 2015 року у відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 43518,52 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 36609,66 доларів США, суми заборгованості за процентами у розмірі 4666,76 доларів США та суми пені (з розрахунку 0,2 % за кожен день, період 1 рік) у розмірі 2242,10 доларів США, а також штрафу за порушення умов п.п. 3.3.7 кредитного договору у розмірі 5000 грн. На підставі викладеного, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 43518,52 доларів США та штраф у розмірі 5000 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 43518,52 доларів США та штраф у розмірі 5000 грн., не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «ПУМБ» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16 вересня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0371/08/15-N. Кредитним договором обумовлені взаємні права та обов'язки сторін. Розділом І кредитного договору визначено його умови: 1) банк надає позичальнику кредит у розмірі 50000 доларів США на придбання житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в [ADDRESS]; 2) кредитні кошти надаються строком до 16 вересня 2028 року; 3) за користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 13,0 % річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору відповідач здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 209 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок. Проценти за користування кредитними коштами відповідач сплачує самостійно у валюті кредиту на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами відповідно до п. 2.7 кредитного договору. Пунктом 2.6 кредитного договору встановлено, що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і п.п. 3.2.2 кредитного договору у випадку настання зазначеної вище події Банк набуває право вимагати від відповідачів достроково повернути виданий кредит разом із розрахованими процентами, а відповідачі зобов'язані виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит у повному обсязі разом із процентами за користування кредитом, в строк не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги. 05 серпня 2014 року банк направив відповідачу [PERSON] рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором та повернення в 30-денний строк всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Позивач зауважив, що у разі невиконання цієї вимоги у встановлений строк, буде вимушений звернути стягнення на заставне майно, що виступає забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, досудове врегулювання спору не дало бажаних результатів. На забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 16 вересня 2008 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 0371/08/15-N (П). Згідно з п. 1.1 договору поруки відповідачка [PERSON] поручається перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] зобов'язалась в разі невиконання та/або неналежного виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем, погасити заборгованість по кредитному договору, а саме сплатити суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені Кредитним договором (п. 2.1 Договору поруки). Відповідно до п. 2.2 договору поруки відповідачка [PERSON] зобов'язалась відповідати перед позивачем своїми грошовими коштами та всім своїм майном, а п. 3.1 договору поруки встановлює, що у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором та цьому договору відповідач [PERSON] та відповідачка [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. На адресу поручителя [PERSON] також було надіслано вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором з аналогічним змістом. Проте і нею було проігноровано вимогу банку. У зв'язку із тим, що боржник та поручитель проігнорували вимогу банку про дострокове повернення кредиту, банк набув право на дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 13,0 % річних. Проценти за користування кредитними коштами відповідач сплачує самостійно в валюті кредиту на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами відповідно до п. 2.7 кредитного договору. Пунктом 2.6. кредитного договору встановлено, що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 3.2.5 договору банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов Кредитного договору. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів. Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється зі суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п.3.3 цього договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн. Таким чином, станом на 17 лютого 2015 року загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором № 0371/08/15-N від 16 вересня 2008 року становить 43518,52 доларів США, який складається із суми заборгованості за кредитом у розмірі 36609,66 доларів США, суми заборгованості за процентами у розмірі 4666,76 доларів США, суми пені (з розрахунку 0,2 % за кожен день, період 1 рік) у розмірі 2242,10 доларів США, а також штрафу за порушення умов п.п. 3.3.7 кредитного договору у розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Що стосується судового збору, то суд виходить з наступного. Згідно п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Вимогами ч. 3 ст. 88 ЦК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно із нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату, яка з 1 січня дорівнює 1218 гривень. Таким чином, з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі 3654 грн. в дохід держави, по 1827 грн. - з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved