overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 12.09.2008 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1255. Від подружнього життя із відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, вони проживають окремо, а спільного господарства не ведуть вже протягом більш ніж двох з половиною років. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В судове засідання позивач не зявився, подав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.13). Відповідач в судове засідання не зявилася, подала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечила (а.с.14). Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 вересня 2008 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1255 (а.с. 4). Від спільного подружнього життя в сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю» встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 13.08.2004 року між ним та відповідачкою. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з жовтня 2016 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не мають. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] 2007 року народження та доньку [PERSON] 2009 року народження. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, погодився, щоб діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачкою. Відповідач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, погодилася, щоб діти залишилися проживати з нею, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про одруження, 13 серпня 2004 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1236. Подружжя має сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з заяв сторін, сторони погодилися, що діти залишаться проживати з матір'ю [PERSON] після розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з кінця 2013 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не меншь 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюбні відносини з відповідачем припинені. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що 22 лютого 2009 року померла її мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, спадкоємцем по закону якої є вона [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у видачі правовстановлюючого документа через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що в сільській раді їй пояснили, що спадщину вона може оформити через шість місяців після смерті матері в будь-який час, оскільки вступила у фактичне управління спадщиною, що прирівнюється до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини три місяці. У судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 22 лютого 2009 року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO] (а.с.8), спадкоємцем по закону якої є її дочка - [PERSON] (а.с.7), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну юридичну консультацію. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що\~ вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 11.11.2011 року, зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №378. Від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння між ними з 2015 року були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити.\~ Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу.\~ Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.11.2011 р., шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №378 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).\~ Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі з 2015 року були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені,\~позивач наполягає на розірванні шлюбу,\~ зберігати шлюб з відповідачем не бажає,\~ відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що сімейні відносини не склалися через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов,язки, фактичні шлюбні відносини припинилися з вересня 2016 року, тому подальше перебування в шлюбі не має сенсу. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору не заявлено. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, у своїй письмовій заяві просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2011 року, який зареєстровано Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 902. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл майна не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сімї відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов,язки. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], укладений 28 квітня 2001 року та зареєстрований у виконкомі Левковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис №5. Зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. На даний час подружні стосунки з відповідачем припинились. Оскільки не зійшлися характерами та поглядами на життя, між ними постійно виникають суперечки та сварки. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.04.2001 року серії І-ТП №067774. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO]., про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ТП №315153 та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ТП №156936. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 10.01.2017 року подружжю було призначено строк на примирення терміном в п»ять місяців. Однак, в наданий судом строк сторони не примирились. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню . За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., який вона стягувати з відповідача на свою користь не бажає, про що свідчить заява.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

02.12.2016 року [PERSON] подав в суд позов, в якому просив визнати за ним право власності на ? частини будинку № 67 по вул. Луї Пастера в м. Харкові в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що під час перебування з відповідачем у шлюбі за спільні кошти здійснили будівництво житлового будинку, а також побудували альтанку та літню кухню за адресою: м. Харків, вул. Луї Пастера, 67. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.03.2007 року за [PERSON], як на самовільне будівництво, було визнане право власності на вищевказаний будинок з надвірними будівлями. Проте, зважаючи на те, що майно було набуте у шлюбі за спільні кошти позивач просить визнати за ним право власності на ? частину нерухомого майна. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник ПАТ «[PERSON] Аваль» проти задоволення позову заперечував, посилався на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він особистою працею чи коштами приймав участь в набутті спірного майна. Зясувавши обставин справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 19 червня 1983 року. За цей період ними самочинно був збудований будинок з надвірними будовами по вул. Луї Пастера 67 у м. Харкові. На підставі судового рішення від 12.03.2007 року право власності на домоволодіння було визнане за [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Визнання відповідачем тих обставин, що будівництво спірного домоволодіння здійснювалось за спільні кошти подружжя є підставою, яка звільняє від доказування позивача обставин набуття подружжям нерухомого майна в період шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будовами по вул. Луї Пастера 67 у м. Харкові є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і належить їм в рівних частках. Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що оскільки [PERSON] не був залучений до участі у справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на самовільно збудований спірний житловий будинок, то відсутні підстави вважати, що встановлена в рішенні суду від 12.03.2007 року обставина, що нерухоме майно було набуте [PERSON] за власні кошти, є незаперечною, більш того, ця обставина спростована поясненнями відповідача і визнанням нею позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

02.12.2016 року, в суд надійшла позовна заява ПАТ«Дельта Банк» (далі-Банк) до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 51 913,36 грн., з яких: - 26 277,36 грн. - заборгованість по кредиту; - 25 636,00 грн. - проценти за користування кредитом в період з 02.03.2015 року по 10.11.2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що 21.03.2013 року, шляхом акцептування Банком пропозиції [PERSON], було укладено Кредитну угоду (далі - Договір) відповідно до умов заяви відповідача №006-28503-210113, заборгованість по якій, станом на 10.11.2016 року, становить в сумі 51 913,36 грн. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, яку він не сплачує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Липовського Д.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.30) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 14.03.2017 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved