Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

03 червня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: виселити відповідачів з квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що на даний час позивач не має можливості потрапити в зазначену квартиру, хоча за рішенням суду його право власності на вказану квартиру відновлено та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що вона не проживає в квартирі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, не направив до суду заперечення чи пояснення на позовні вимоги. А тому у відповідності до ст.169 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, його представника, відповідача, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Стаття 41 ч.1 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує (стаття 319 ЦК України). У відповідності із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29.09.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенка Миколи Олександровича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельниченко Тетяни Борисівни, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та про визнання недійсною довіреності, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 17 січня 2009 року. Рішенням суду встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.01.2009 [PERSON], якій діяв в своїх інтересах та інтересах співвласника квартири [PERSON] згідно довіреності від 15.01.2009р., передав у власність, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у рівних частках [ADDRESS] Суд задовольнив позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 17 січня 2009 року, оскільки судом достовірно встановлено і знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що позивач [PERSON] не укладав і не підписував договір купівлі-продажу квартири від 17.01.2009 р. З копії довідки, яка видана 21.01.2015 року за №170 КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» вбачається, що [PERSON] зареєстрований в квартирі за [ADDRESS] з 20.10.1995 року. Зазначена інформація підтверджується відмітками в паспорті позивача. Водночас судом було зроблено запит до адресно-довідкового підрозділу УДМС в м.Києві та Львівській області з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], а [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона на даний час проживає за місцем своєї реєстрації, а хто проживає у квартирі [ADDRESS] їй не відомо. Позивачем в судовому засіданні не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS]. Крім того, в судовому засіданні позивачем не було надано копії правовстановлюючих документів на підставі яких за ним було зареєстровано право власності на квартиру. Отже, так як в судовому засіданні не встановлено, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] та не підтверджено належними та допустимими доказами, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed