Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

04 вересня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова заробітну плату згідно штатного розпису за 2017 рік за період з січня 2018 року по серпень 2018 року у розмірі 47216 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працює на посаді завідувача відділення 3-ої комунальної стоматологічної поліклініки. З 01.08.2017 року після призначення на посаду нового головного лікаря [PERSON] та по даний час заробітна плата працівникам поліклініки не виплачується та взагалі не нараховується. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова з відповідача на його користь стягнуто заробітну плату до грудня 2017 року включно. У зв'язку із тим, що розмір заробітної плати згідно штатного розпису на 2017 рік, оскільки штатного розпису на 2018 рік немає, становить 5902 грн., просить стягнути з відповідача заборговану заробітну плату за січень-серпень 2018 року у розмірі 47216 грн. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. 07.09.2018 року ухвалою суду по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з'явився, однак 02.10.2018 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі представника відповідача, який до суду не з'явився, відзиву суду не подав, будучи належним чином повідомлений про час і місце судових засідань повісткою, котра направлялася рекомендованим листом, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.06.2018 року у справі № 462/579/18 за позовом [PERSON] до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати, було ухвалено позов [PERSON] задовольнити; стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] 29510 грн. заборгованості по заробітній платі за період з серпня по грудень 2017 року. Зазначеним рішенням було встановлено, що [PERSON] працює на посаді завідувача відділом лікар-стоматолог 3-ої комунальної стоматологічної поліклініки з 23.10.2000 року, а також те, що згідно із штатним розписом Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на 2017 рік, відповідно до якого щомісячна заробітна плата завідувача відділенням лікаря стоматолога становить 5902 грн. Зазначене рішення носить преюдиційний характер, а відтак вищевказані обставини доказуванню не підлягають в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, надану Пенсійним фондом України, [PERSON] у період з січня по серпень 2018 року не отримав заробітну плату /а.с.5-8/. Позивачем до матеріалів справи долучено штатний розпис Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на 2017 рік, відповідно до якого місячний фонд заробітної плати для завідуючого відділом лікаря-стоматолога-терапевта відповідно до кількості посад (1) становить 5902 грн. /а.с.9/. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з пояснень позивача, штатний розпис на 2018 рік Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на підприємстві відсутній. Відповідач, який був повідомлений про час та місце розгляду справи до суду штатного розпису на 2018 рік не подав. Статтею 32 КЗпП України передбачено, що розпір оплати праці належить до істотних умов праці. Представник відповідача не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що у 2018 році у Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова відбулась істотна зміна умов праці, щоб надавало відповідачеві право зменшити у 2018 році розмір щомісячної заробітної плати у порівнянням із виплатами заробітної плати у 2017 році. За таких умов, суд погоджується з твердженням позивача про те, що його щомісячна заробітна плата у 2018 році становить 5902 грн., як це і було відповідно до штатного розпису у 2017 році. Як убачається з розрахунку суми боргу, поданого позивачем у позовній заяві /який був скерований відповідачеві, та щодо якого відповідачем не подано жодних відзивів чи заперечень/ заборгованість відповідача перед позивачем становить 47216 грн. (5902 грн. - /щомісячний розмір заробітної плати завідувача відділом лікаря-стоматолога/ х 8 місяців /кількість місяців, протягом яких позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата/). Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що існували законні підстави для того, щоб протягом січня-серпня 2018 року не проводити нарахування та виплату позивачеві заробітної плати у встановленому штатним розписом розмірі, який гарантований чинними нормами трудового законодавства. Враховуючи наведене, суд вважає, що заборгованість по заробітній платі за період з січня по серпень 2018 року підлягає стягненню з відповідача у повному об'ємі, оскільки відповідач, перебуваючи з позивачем у трудових відносинах, не проводив нарахування та виплату гарантованої законом заробітної плати. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 47216 /5902 грн. х 8 місяці/. Крім того, на користь держави слід стягнути з відповідача відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved