Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

03 січня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було Укладено кредитний договір № б/н від 07.07.2008 року, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, власним підписом, підтвердив те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобовязувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості по тілу кредиту, відсоткам, а також інших витрат згідно Умов. Банк виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, однак [PERSON] користуючись кредитними коштами, не дотримувалася умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. Оскільки добровільно повертати кошти відповідач не бажає, просить стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості, що станом на 30.11.2017 року становить 65455 грн. 16 коп., а також судові витрати по справі. Відповідач не погодившись з позовними вимогами подала до суду зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк», який було доповнено про визнання недійсним кредитного договору, в якому зазначає, що кредитний договір вважає недійсним, оскільки він був укладений сторонами без дотримання вимог, необхідних для його дійсності, як це передбачається ст. 203 ЦК України, не створює юридичних наслідків і не може бути підставою для нарахування і стягнення з неї сум відсотків та штрафних санкцій. Договір укладений без додержання письмової форми, в ньому зазначені несправедливі умови, наслідком чого є дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача, відсутня памятка, в якій повинно бути зазначено розмір кредитного ліміту, включені до кредитного договору умови про фінансові та інші санкції та негативні наслідки визначені лише для випадків невиконання зобовязань з боку споживача, не зазначено за які послуги сплачується щомісячна комісія, умови зміни відсоткової ставки, суперечать ст. 1056-1 ЦК України. Всі ці наслідки були спричинені грубим порушенням відповідача за зустрічним позовом прав позивача, як споживача, гарантованих Конституцією України та передбачено в ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки отримавши послугу з надання споживчого кредиту на території України для задоволення своїх особистих потреб, має право на захист державою своїх порушених прав, зокрема і на звернення до суду за зареєстрованим місцем проживання. Позивач за зустрічним позовом прохає визнати недійсним кредитний договір від 07.07.2008 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не зявився, надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають, надали відзив на зустрічну позовну заяву, в якому прохають відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача, відповідач за первісним позовом не визнають позовні вимоги за первісним позовом, прохають відмовити в їх задоволені, наполягають на задоволенні зустрічних позовних вимог. Суд, заслухавши представника відповідача, відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали позовів, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному позові необхідно відмовити з наступних підстав. Статтею 77 ЦПК України передбачено, щоналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Також, статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, наказом позивач за первісним позовом затвердив Умови та Правила надання банківських послуг, в преамбулі яких зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк», діючи на підставі відповідної ліцензії Національного банку України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила та/або Договір). Затвердженням та публікацією в мережі Інтернет Умов та Правил позивач в порядку ст.641\~ЦК України зробив публічну оферту на укладення договору банківських послуг. Судом встановлено, що 07.07.2008 року відповідач за зустрічним позовом подав позивачу власноруч підписану Заяву позичальника за запропонованою позивачем стандартною формою, в якій висловив бажання на видачу йому кредитної картки та своїм підписом підтвердив свою згоду з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами та погодився їх виконувати.(а.с. 6). У той же день заява відповідача була прийнята представником позивача, про що є відповідний запис у заяві. Таким чином, між позивачем та відповідачем з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 626-629, 634, 638-642, 1054-1057 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, умови якого визначені Умовами та Правилами, внаслідок чого між сторонами виникли, в тому числі, кредитні зобовязання (надалі - Договір). З часу укладення договору відповідач користувався кредитними коштами, однак своєчасно зобовязання з повернення сум кредиту та відсотків за користування ним не виконував. У звязку з цим, з урахуванням умов Договору щодо порядку погашення боргових зобовязань, нарахування та оплати процентів і комісії, та відповідно до розрахунку (а.с. 3-5), що наданий позивачем і відповідачем не спростовується, станом на 30.11.2017 р. у відповідача виникла заборгованість за Договором у розмірі 65455,16 грн., в тому числі: 3544,19 грн. - заборгованість за кредитом; 55728,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2827,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина). 3105,01 грн. штраф (процентна складова). Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054\~ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056 ЦК України\~передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, факт невиконання відповідачем кредитних зобовязань за Договором підтверджується матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Стосовно зустрічного позовної заяви, суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується зустрічний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову з підстав що викладені вище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved