Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

02 лютого 2018 року представник позивача [PERSON] звернулось до суду з вказаним позовом, уточнивши який просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 рік в розмірі 23 514,21 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01 липня 2015 року ТОВ «Київоблгаз Збут» виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих в Київській області. Між позивачем та [PERSON] укладено публічний договір № 0800426601 постачання природного газу (акцепт - оплачена квитанція від 10 серпня 2015 року), відповідно до умов якого позивач зобов'язувався відповідачу постачати природний газ у необхідних для нього об'ємах, а відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. В порушення умов зазначеного договору відповідач не проводив оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 23 514,21 грн. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача та третя сторона подали до суду заяви, якими розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність сторін. Дослідивши подані заяви та матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року у справі за № 521/6687/17. В судовому засіданні встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київолгаз Збут» (Постачальник) та [PERSON] (Споживач) укладено публічний договір № 0800426601 постачання природного газу (а.с. 10-12). Наведене не спростовується відповідачем. Як передбачено п. 2.1. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам Постачальник зобов'язався постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об'ємах (обсягах), а Споживач зобов'язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Відповідно до п. 4.7. Типового договору оплата вартості послуг з газопостачання за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника. За змістом п. 13 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2496 від 30 вересня 2015 року, Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором. Згідно із п. 14 Розділу ІІІ вищевказаний Правил, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Судом встановлено, що в порушення умов зазначеного договору відповідач не проводила оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 23 514,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та не спростовується відповідачем (а.с. 6). Відповідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'яза-ний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачань-ня, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що за [PERSON] рахується борг за спожитий природний газ, який утворився за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року становить 23514,21 грн., та підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов'язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій № 3646 від 29 листопада 2017 року (а.с.1), № 3710 від 29 листопада 2017 року (а.с.2) та № 3655 від 26 вересня 2016 року (а.с.3) вбачається, що ТОВ «Київоблгаз Збут» сплатило судовий збір в розмірі 2400 грн. Пред'явлений нею позов задоволений в повному обсязі. Проте, представник позивача просила стягнути з відповідача лише судовий збір у розмірі 1762 грн. З огляду на це та

Outcome: approved