overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

04.09.2014 року заявник звернулася до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] ,[INFO], посилаючись на те, що [PERSON] з 2012 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра. Від лікування відмовляється, має реальні наміри вчинити дії відносно оточуючих,що являють собою безпосередню небезпеку для них. Постійно агресивний , дратівливий, вживає алкогольні напої, неодноразово пропадав з дому на тривалий час без обґрунтованої причини, б'є батьків , що вказує на гострий шизофреноподібний психотичний розлад . Хворий неспроможній самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні , який забезпечує його життєдіяльність. Також може завдати своєму здоров'ю значної шкоди. Він має тяжкий психічний розлад та потребує продовження амбулаторно-психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник ,лікар-психіатр Філоненко О.І. ,просила справу розглянути без її участі, надавши про це заяву. Заінтересована особа,[PERSON], надав заяву, в якій визнав вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Марківським районним судом 01 лютого 2013 року ухвалено рішення про надання амбулаторної-психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON]. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою лікаря-психіатра, який надає особі таку психіатричну допомогу ,на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Як вбачається із висновку комісії від 03.09.2014 року ,[PERSON] має тяжкий психічний розлад і потребує надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

04.09.2014 року заявниця звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, в якій вказує, що її донька [PERSON] [INFO] є інвалідом з дитинства безстроково. [PERSON] потребує стороньої опіки, контролю, догляду, самостійно підтримувати своє життєзабезпечення не може. Через свою хворобу за своїм психічним станом [PERSON] не розуміє значення своїх дій , не керує ними, не розуміє наслідки своєї поведінки, не може орієнтуватися та оцінювати життєві ситуації. [PERSON] значиться на обліку у лікаря-психіатра та потребує постійного нагляду. [PERSON] проживає разом з батьками в [ADDRESS]. Заявниця є матір'ю [PERSON] за станом здоров'я може бути опікуном, тому просить суд визнати [PERSON] недієздатною, а також призначити її опікуном [PERSON] В судовому засіданні заявниця заяву підтримала повністю та просила суд її задовільнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні з заявою згодна. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 234 ч.2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. В силу ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно довідки МСЕК від 30.01.09р. [PERSON] 1990 року народження є інвалідом другої групи з дитинства і безстроково. З медичної довідки видно, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря -психіатра. Зі свідоцтва про народження видно, що батьками [PERSON] записані [PERSON] -- батько та [PERSON] - мати. З висновку про стан здоров'я видно, що [PERSON] за станом здоров'я може бути опікуном. З довідки вуличного комітету видно, що в склад сім'ї [PERSON] входить донька [PERSON] Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №560 від 26.11.2014 року [PERSON] за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В силу ст.241 ч.1 ЦПК України суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатної встановлює над нею піклування або опіку і за поданням Органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна . Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що згідно ст.241 ч.1 ЦПК України є правові підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

04.09.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 24896,54 грн. та 248,97 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 18.08.2008 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 23.07.2014 року становить 24896,54 грн. і складається з наступних сум: 2812 грн. - заборгованість за кредитом; 13072,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7350 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1161,74 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 248,97 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.9-15. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 24896,54 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 2812 грн. - заборгованість за кредитом; 13072,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7350 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1161,74 грн. - штраф (процентна складова), - а.с.6-8. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24896,54 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 248,97 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

04.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та при розірванні шлюбу прізвище не змінювати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 20.08.1994 року. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем складалися погано. Сторони постійно сварилися, конфліктували. На даний час сторони втратили почуття один до одного. Майнового спору між сторонами немає. Діти після розірвання шлюбу залишаться з позивачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила такий задоволити. Представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, у підтвердження позовних вимог навів доводи викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 20.08.1994 року. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами на даний час немає. З відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень у користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

04.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 31 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, незважаючи на проживання в одній квартирі, з лютого 2014 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, духовний та фізичний зв'язок між сторонами втрачено. Вказує, що збереження шлюбу не бажає та не вважає можливим. Таким чином, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 31 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони з лютого 2014 року припинили фактичні шлюбні відносини, ведуть роздільне господарство, збереження сім'ї не бажають та вважають не можливим. Крім того, суд звертає увагу, що позивачу та відповідачу надавався строк на примирення терміном у два місяці, проте примирення не було досягнуто. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

04.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 лютого 2014 року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно - будинковолодіння по вул. Шевченка №6 в с. Погоня Тисменицького району. При житті [PERSON] склала заповіт про те, що після її смерті все своє майно на день смерті заповідає [PERSON] За таких обставин, він є спадкоємцем за заповітом. Проте, за станом свого здоров’я та у зв’язку з тим, що він юридично неграмотний він вчасно не звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. В даний час він не може оформити свідоцтво про право на спадщину, за заповітом, після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що прострочив термін прийняття спадщини. Вважає, що причина, яка перешкоджала йому прийняти спадщину є поважною. Просив визначити йому додатковий строк – три місяці – для прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з’явився, у поданій суду заяві підтримав позов і просив його задовольнити, справу слухати у його відсутності. Представник Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області в засідання не з’явився, однак сільський голова [PERSON] подала до суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 25 лютого 2014 року померла тітка позивача [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно – будинковолодіння по вул. Шевченка №6 в с. Погоня Тисменицького району Івано-Франківської області . При житті [PERSON] склала заповіт про те, що після її смерті все своє майно на день смерті заповідає [PERSON] За таких обставин, він є спадкоємцем за заповітом. Проте, за станом свого здоров’я та у зв’язку з тим, позивач юридично неграмотний він вчасно не звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. В даний час [PERSON] не може оформити свідоцтво про право на спадщину, за заповітом, після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що прострочив термін прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив передбачений ст.1270 ЦК України трьохмісячний строк для подання у Тисменицьку державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Тому йому слід визначити додатково три місяці для подання вказаної заяви. Правовідносини, які відповідають вказаним фактичним обставинам, врегульовані ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

04.09.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом ,зазначаючи, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2008 рік. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], на якого відповідач сплачує аліменти , та повнолітнього сина, [PERSON],[INFO], який навчається у Харківському університеті Повітряних Сил на 2 курсі і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина в розмірі ? частини його доходу(заробітку) щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду, і до закінчення навчання , але не більше як до досягнення ним 23 років . Позивач просила справу розглянути без її участі, надавши про це заяву. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 199 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо дитина, яка досягла повноліття та продовжує навчання ,і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, то батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із наданих позивачем доказів встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2008рік . Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], на якого відповідач сплачує аліменти , та повнолітнього сина, [PERSON],[INFO], який навчається у Харківському університеті Повітряних Сил на 2 курсі ,що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання. Відповідач не заперечує стягнути аліменти у вказаному розмірі . Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав повністю і це не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

04.09.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 09.09.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року відповідач з ними не проживає, мешкає в іншій родині, допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку кожного місяця та до їх повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у судовому засіданні за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить витяг з реєстру поштових відправлень в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від котрого вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №1487 та серії [NUMBER], актовий запис №468 (а.с. 4-5). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця та до повноліття дітей. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

04.09.2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 25.02.2012 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано у відділі ДРАЦС Мостиського РУЮ Львівської області за актовим записом № 7. Під час сімейного життя у них народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її матеріальному утриманні. Вказувала, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося та вона вже зверталася із позовом про розірвання шлюбу з причин застосування до неї фізичної сили відповідачем, однак останній обіцяв змінити свою поведінку та просив у неї вибачення, через що вона погодилася на збереження сім'ї. Стверджувала, що примирення між ними не відбулося, проживають окремо, подружніх відносин не підтримують вже тривалий час, відповідач не цікавиться сімейними справами, їхній шлюб існує лише формально, сім'я розпалася остаточно. Зазначала, що залишатися й надалі в такому шлюбі вона не має наміру, примирення не бажає. Якщо їхній шлюб буде розірвано, дитина проживатиме з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким розірвати між нею та відповідачем шлюб, що зареєстровано 25.02.2012 року у відділі ДРАЦС Мостиського РУЮ Львівської області за актовим записом № 7. Позивачка в судовому засіданні не з'явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою та просить справу слухати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що 25.02.2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі ДРАЦС Мостиського РУЮ Львівської області за актовим записом № 7. Під час даного шлюбу у них народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв'язку з чим їхній шлюб існує лише формально, подружніх відносин протягом тривалого часу ними не підтримується, проживають окремо. Примирення не бажають. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, яка є свідком конфліктів між батьками, що негативно впливає на її психологічний розвиток та ставлення до батьків, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

04.09.2014 р. позов [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. 14.11.2014 р. від відповідача надійшла заява щодо виправлення у тексті рішення описки, що стосується року укладення шлюбу. Згідно ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у суду є підстави внести зміни у текст даного рішення, а тому задовольняє дану заяву. Суд,

Outcome: approved