Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

04.01.2018 року позивач ПАТ МОТОР-БАНК звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про відкриття та обслуговування картрахунку від 23.01.2013 року у сумі 2 623 грн. 14 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2013 року між ПАТ „МОТОР-БАНК та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 26257001013369 про відкриття та обслуговування картрахунку, згідно якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26257001013369, видав платіжну картку та зобовязався здійснювати банківське обслуговування, строк дії договору до закінчення строку дії всіх карток або до розірвання даного договору та виконання усіх зобовязань, які виникли або можуть виникнути в майбутньому. 23.04.2015 року між ПАТ «МОТОР-БАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 про встановлення ліміту кредитування на платіжку картку до зазначеного договору приєднання, згідно якої позивач встановив відповідачу ліміт кредитування за картковим рахунком та надав кредит у сумі 3\~000 грн. 00 коп., терміном до 21.04.2017 року зі сплатою процентів у розмірі 36 % річних. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.01.2013 року між ПАТ „МОТОР-БАНК та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 26257001013369 про відкриття та обслуговування картрахунку, згідно якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26257001013369, видав платіжну картку та зобовязався здійснювати банківське обслуговування, строк дії договору до закінчення строку дії всіх карток або до розірвання даного договору та виконання усіх зобовязань, які виникли або можуть виникнути в майбутньому (а.с. 14). 23.04.2015 року між ПАТ «МОТОР-БАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 про встановлення ліміту кредитування на платіжку картку до зазначеного договору приєднання, згідно якої позивач встановив відповідачу ліміт кредитування за картковим рахунком та надав кредит у сумі 3\~000 грн. 00 коп., терміном до 21.04.2017 року зі сплатою процентів у розмірі 36 % річних (а.с. 15-15а). Згідно п. 3.3., 3.4 Додаткової угоди № 1 клієнт щомісяця сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п.1.1 цієї Додаткової угоди, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитом за методом «факт/факт» і підлягають сплаті з 1 по 25 число включно кожного місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Протягом цього періоду сплачуються проценти, нараховані за попередній місяць користування кредитом. Проценти за останній місяць користування кредитом підлягають сплаті в строк зазначений у п.1.1. додаткової угоди. Згідно п. 4.2 Додаткової угоди № 1, у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у даній Додатковій угоді, проценти та платіж за цією Додатковою угодою Клієнт сплачує Банку за кожний день прострочення, включаючи день платежу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожнй день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом включно, процентами та платежами за цією Додатковою угодою у повному обсязі. Станом на 14.12.2017 року заборгованість відповідача за договором про відкриття та обслуговування картрахунку від 23.01.2014 року складає 2 623 грн. 14 коп., а саме: 784 грн. 57 коп. заборгованість за простроченою часткою кредиту; 1 374 грн. 71 коп. заборгованість за простроченими процентами; 463 грн. 86 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору № 26257001013369 про відкриття та обслуговування картрахунку, згідно якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26257001013369 ПАТ «МОТОР-БАНК», надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору та додаткової угоди № 1 від 23.04.2015 року, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved