Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 14 грудня 1985 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Крижопільському районному відділі РАЦС Вінницької області, актовий запис № 84. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач не бажає розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Вказує, що шлюбні відносини між ними припинені, понад 8 років вони проживають окремо. Сімейне життя не склалося через втрату почуття любові та поваги, відсутність взаєморозуміння. Примирення і збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 березня 2021 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 1985 року у Крижопільському районному відділі РАЦС Вінницької області між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 84, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14 грудня 1985 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає. На час розгляду справи сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, понад 8 років проживають окремо. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною третьою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а також те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved