Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

02.10.2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути аліменти із відповідача на її утримання, як непрацездатної дружини. Свої вимоги мотивувала тим, що знаходиться з відповідачем в шлюбі з 26.10.1984 року. На даний час сторони проживають окремо, однак шлюб не розірвано. Вказала, що 26.03.2013 року їй встановлена інвалідність першої групи по загальному захворюванню, не працює, має мінімальний розмір пенсії. Відповідно до ст.ст. 75, 76 СК України вважає, що має право вимоги стягнення аліментів на її утримання від чоловіка. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, не з'явився, доказів в підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, заслухавши сторін в судовому засіданні, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 жовтня 1984 сторони знаходяться у шлюбі (а.с.5). Позивач являється інвалідом першої групи з 26.03.2013 року, інвалідність встановлена безстроково (а.с.7). Відповідач по справі має постійне місце роботи та взмозі надавати матеріальну допомогу. На даний час сторони проживають окремо та шлюбні відносини між ними припинено, але шлюб не розірвано. Згідно зі ст. 75 Сімейного Кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально утримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Крім того, законом встановлено, що непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Відповідно до ст..192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене те, що сторони по справі являються чоловіком та дружиною, дружина являється інвалідом першої групи, тобто непрацездатною, чоловік працює та вважається таким, що може надавати матеріальну допомогу, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дружини, відсутність відомостей про можливість одержання утримання позивачем від інших родичів, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved