Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

02.06.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. У позовній заяві вказує, що у березні 2007 року він придбав житловий будинок з господарськими будівлями по вул. О. Невського, 9 в с. Бутенки, Кобеляцького району Полтавської області. Вказане нерухоме майно належить відповідачам згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За домовленістю між [PERSON] і [PERSON], який діяв від себе та від імені свого брата [PERSON], останній продав цей будинок позивачеві за ціною 1500,00 доларів США. [PERSON] телефоном повідомив, що він не заперечує проти продажу нерухомого майна. Після отримання від позивача коштів, [PERSON] передав йому ключі від нерухомого майна, оригінали технічного паспорта на житловий будинок від 15 липня 1997 року на імя матері позивачів [PERSON], абонентські розрахункові книжки для оплати за житлово-комунальні послуги, оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом , копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 1997 року, за якими їх мати успадкувала після своєї матері [PERSON] нерухоме майно та іншу документацію. Сторони домовилися у термін до кінця квітня 2007 року укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Проте в кінці квітня 2007 року [PERSON] виїхав у м. Рівне і більше ніколи в с. Бутенки не повертався, жодним чином не цікавився долею нерухомого майна. Будь-які інші особи не заявляли своїх майнових прав на нерухоме майно та не витребовували його із його володіння. На неодноразові звернення до відповідача [PERSON] з вимогою про оформлення договору купівлі-продажу, останній постійно відкладав свій приїзд, мотивуючи зайнятістю по роботі. Починаючи з березня 2007 року й до цього часу позивач постійно проживає у цьому будинку, утримує та ремонтує його, сплачує за спожиті у ньому житлово-комунальні послуги, доглядає за присадибною ділянкою та надвірними спорудами. Таким чином він відкрито, добросовісно і безперервно володіє нерухомим майном протягом 10 років. Протягом часу володіння нерухомим майном він не здійснював будь-якого самочинного будівництва, тому нерухоме майно є законним обєктом. [PERSON] прохав суд визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просять суд задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий Курєр» від 01.07.2017 року про їх виклик до суду, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області , будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про вручення йому судових повісток , в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши учасників процесу, розглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що у березні 2007 року [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями по вул. О. Невського, 9 в с. Бутенки, Кобеляцького району Полтавської області, який належить [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 серпня 1998 року, реєстраційний № 1-1964 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23040957 від 17.06.09 року ( а.с. 8). Ціна продажу нерухомого майна склала 1500,00 доларів США. Після отримання від позивача коштів, [PERSON], який діяв від себе і від імені свого брата [PERSON], передав ключі [PERSON] від нерухомого майна, оригінали технічного паспорта на житловий будинок від 15 липня 1997 року на імя матері відповідачів [PERSON], абонентські розрахункові книжки для оплати за житлово-комунальні послуги, оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 серпня 1998 року, копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 1997 року, яким їх мати успадкувала після своєї матері [PERSON] нерухоме майно та іншу документацію. Сторони домовилися у термін до кінця квітня 2007 року укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Проте в кінці квітня 2007 року [PERSON] виїхав у м. Рівне і більше ніколи в с. Бутенки Кобеляцького району не повертався, жодним чином не цікавився долею нерухомого майна. Будь-які інші особи не заявляли своїх майнових прав на нерухоме майно та не витребовували його із володіння [PERSON] На неодноразові звернення [PERSON] до відповідачів оформити договір купівлі-продажу, вони постійно відкладали свій приїзд, мотивуючи зайнятістю по роботі. Судом встановлено, що будь-які інші особи не заявляли своїх майнових прав на нерухоме майно та не витребовували його із володіння [PERSON], тому позивач вважав, що придбав нерухоме майно у [PERSON] та [PERSON] на законних підставах, тобто цілком добросовісно заволодів чужим майном та саме він є добросовісним володільцем цього нерухомого майна. Факт постійного проживання позивача у цьому будинку та факт володіння ним підтверджується актом Бутенківської сільської ради від 03.02.2017 року, а також свідченнями в судовому засіданні свідка [PERSON], який вказав, що [PERSON] є його сусідом протягом 10 років, який постійно проживає в будинку по вул. О. Невського, 9 в с. Бутенки, Кобеляцького району Полтавської області, а його власники не зверталися з вимогою про повернення цього нерухомого майна ( а.с.12). Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом . Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Оскільки, позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років і має право на це майно в порядку ст. 344 ЦК України , то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved