Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

04 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 24 вересня 1999 року, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис за №373. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2018 року, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, втратили любов та повагу. Причиною припинення шлюбних відносин стали розбіжності у характерах, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Письмовими матеріалами справи встановлено, що 24 вересня 1999 року, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис за №373, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с.4), згідно свідоцтва про народження у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що з серпня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю і не ведуть сумісне господарство, подружжя не бажало зберегти родинні стосунки, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 768,40 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved