overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 30.04.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2010 року. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При судовому розгляді справи позивачка [PERSON] свої позовні вимоги уточнила, зменшивши частку на стягненні якої вона наполягала із заробітку відповідача на утримання неповнолітньої дитини. Пояснила, що у них з відповідачем є спільна неповнолітня дитина дочка [PERSON] [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні, оскільки відповідач належного, своєчасного утримання дитині не надає. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги позивачки [PERSON] визнав. Пояснив, що у них дійсно з позивачкою є спільна неповнолітня дитина-дочка [PERSON], яка проживає разом з матірю. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від свого заробітку (доходу). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Дитина перебуває на утриманні матері позивачки по справі (а.с. 17-18). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд скасувати судовий наказ, винесений 23.07.2015 року суддею Карлівського районного суду Поповим М.С., яким стягнуто з неї на користь КВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання надані в квартирі №16, розташованій по вул. Комарова, 15 в м. Карлівка, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, у розмірі 3607,80 грн. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що: 1. стягувач не надав суду доказів того, що послуга з теплопостачання була ним надана, а боржником отримана; 2. Розрахунки заборгованості підписані начальником юридичної служби [PERSON], повноваження якої на підписання таких не підтверджені; 3. стягувач при обрахунку користується тарифами, що введені в дію з 01.01.2011 року, проте відповідні зміни не вносились до існуючого договору про надання послуг; 4. стягувач не надав суду первинні документи бух.обліку на підтвердження витрат; 5. стягувач не довів, що має право вимоги до боржника; 6. боржник не є одноосібним власником квартири [ADDRESS] і проживає за іншою адресою. В судовому засіданні представник заявника підтримує вимоги заяви, з підстав зазначених в самій заяві і просить суд скасувати судовий наказ. Представник стягувача за судовим наказом в судове засідання не зявився, надавши суду заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, при цьому заяву [PERSON] залишити без задоволення. Заслухавши пояснення представника [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право скасувати судовий наказ та розяснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. Згідно з положеннями ст. 100 ЦПК України, в порядку наказного провадження не можуть розглядатися заяви, з яких вбачається спір про право. Наведені в заяві [PERSON] обставини свідчать, що між сторонами існує спір про право, оскільки боржник за судовим наказом не визнає розмір нарахованої стягувачем заборгованості і не вважає себе споживачем наданої послуги, на підтвердження чого долучила до заяви про скасування судового наказу копії листів домової книги, довідку про місце проживання та копію штампа в паспорті про реєстрацію. За таких обставин, заяву [PERSON] слід задовольнити. Наявний між сторонами спір доцільно вирішувати в порядку позовного провадження. На підставі вищевикладеного, судовий наказ виданий Карлівським районним судом Полтавської області 23.07.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго» грошових коштів в сумі 3607,80 грн. підлягає скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різність характерів і поглядів на життя. У зв`язку з цим з червня 2015 року шлюбні стосунки між ними припинені. Спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Вважав можливим зберегти сім`ю із позивачкою. Однак, після надання строку на примирення в повторне судове засідання не з`явився без поважних причин.\~\~ Заслухавши пояснення сторін та, дослідивши в судовому засіданні\~ письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 03.12.2009 року сторони уклали шлюб, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5-7) Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки припинили в червні 2015 року. З того часу вони проживають окремо і спільне господарство ними не ведеться. Вжиті судом заходи для примирення сторін позитивних результатів не дали. Таким чином, примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше\~ збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. В рамках розглядуваної цивільної справи майнового спору та спору про місце проживання дітей між сторонами немає. У зв`язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00грн., щомісячно, починаючи з 03.08.2015 року і до її повноліття Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх повністю задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд хвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2006 року. Від шлюбу у них народилася неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.08.2012 року виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 3, посилаючись на те, що від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає та залишиться проживати разом із позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через його небажання підтримувати нормальні сімейні відносини [PERSON] не допомагав по господарству, не піклувався про належне матеріальне забезпечення у звязку з чим виникали часті сварки та непорозуміння. Сторони неодноразово припиняли сімейні стосунки. На прохання [PERSON] змінити своє ставлення до неї та сімї взагалі відповідач не реагував. Шлюбні відносини фактично припинені з червня 2015 року. Почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Спір про майно відсутній. На підставі викладеного, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь витрати, повязані зі сплатою судового збору. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Кочирга». [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серія 1-ВЛ № 190153, 18.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Осова) Н.В. виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3 /а.с. 6/. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 335527, актовий запис № 09 /а.с. 7/. Дитина проживає разом із [PERSON] та буде проживати з нею в подальшому. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, проживають окремо, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

03.08.2015 року вказаний відповідач звернувся до вказаного відповідача із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором вказуючи на те, що між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а саме : №2869/1249 SFPRPG7 на суму 4340,36 гривень, строком до 21 грудня 2013 року. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаними кредитними договороми і наразі право вимоги належить ТОВ «Кредекс фінанс». За умовами кредитного договору №2869/1249 SFPRPG7 сума кредиту становить 4340,36 грн. строк на який надано кредит-24 місяців, із щомісячним поверненням кредиту згідно графіку платежів встановленого додатком договору, проте відповідач порушував умови вказаного графіку, через що сплачені плетежі, погашали заборгованість в порядку ст.534 ЦК України. За період із 21.12.2011 року по 05.07.2015 року за кредитним договором відповідачем сплачено 940 грн. При цьому останній платіж відповідачем здійснено 01.03.2012 року, а нарахування відсотків, інших платежів зупинено 25.07.2012 року під час відступлення прав вимоги від ПАТ «Платинум банк». Таким чином заборгованість відповідача за крединими договорами становить 4825 гривень. Просять стягнути з відповідача заборгованість. Представник позивача до суду не з»явився, в позовній заяві просить розглядати справу без їх участі. Відповідач до суду двічі не з»явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.554,610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.11, 509, 512, 526, 517, , 530, 549, 554,610, 1054,1077, 1074 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких за кредитним договором банк чи інша фінансовова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до стю 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

03.08.2015 року вказаний позивача звернувся до вказаного відповідача із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором вказуючи на те, що між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] 10.12.2010 року було укладено кредитний договір, а саме : №2041/1249SFDS7 на суму 6421,10 грн, строком до 10 грудня 2013 року. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаними кредитними договороми і наразі право вимоги належить ТОВ «Кредекс фінанс». За умовами кредитного договору №2041/1249SFDS7 від 10.12.2010 року, сума кредиту становить 6421,10 грн. термін сплати кредиту 10 грудня 2013 року. Проте відповідач порушував умови графіку повернення кредиту. У зв»язку із порушенням умов договору виникла заборгованість, яка складає із заборгованості за основною сумою боргу 2959,10 грн., заборгованість за пенею 413,30 грн. Просять стягнути з відповідача заборгованість. Представник позивача до суду не з»явився, в позовній заяві просить розглядати справу без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з»явилася, надала заяву згідно якої просить розглядати справу без її участі, позов визнає. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.554,610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між відповідачем та позивачем в наслідок відступлення права вимоги первинним кредитором склалися договірні відносини щодо надання кредиту. На підставі договору [PERSON] було надано кредити, проте відповідач неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 3372,40 гривень. Оскільки відповідачем не виконуються зобов'язання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

03.08.2015 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] Заява мотивована тим, що останній 31.07.2015 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Іршавського ПНД [PERSON] у звязку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому необхідне рішення суду про його госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що [PERSON] страждає страждає на шизоафективний розлад, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Крім того, він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснив, що психічним розладом не хворіє та непотрібно його госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважає за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів психіатрів страждає на шизоафективний розлад, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved