Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

03.12.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з позивачем та судові витрати покласти на відповідача, оскільки позивач має пільги інваліда 2 групи. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з погіршенням сімейних відносин, відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26.11.2018 року було розірвано. Сім`я перестала існувати остаточно, сторони проживають за різними адресами. На даний час дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. За місцем проживання створені необхідні умови для проживання дитини та її розвитку. Зазначає, що має достатній заробіток для забезпечення належного рівня проживання та розвитку для дитини. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 19.12.2018 року провадження по справі було відкрито та запропоновано відповідачу та третім особам надати свої письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. Позивач [PERSON] до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В інтересах [PERSON] з`явилась адвокат Круглякова Г.А. , яка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи - служба у справах дітей Одеської міської ради Каневська В.В. до судового засідання з`явилась, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що відповідач особисто з`явився до служби у справах дітей, ознайомився з заявою [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини та письмово зобов`язався надати пояснення, але не надав та на розгляд комісії не з`явився./а.с.148/ Представник третьої особи - органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради Євона Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, підтримала висновок комісії про доцільність проживання дитини разом з матір`ю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд зауважує, що відповідачу відомо про слухання справи як в суді так і в службі по справам дітей при розгляді питання про доцільність проживання дитини разом з матір`ю, оскільки відповідач був присутнім у раніше призначеному судовому засіданні, але у подальшому ухиляється від явки до суду та до служби у справах дітей, хоча належним чином повідомляється за місцем реєстрації, що може свідчити про втрату інтересу до справи. Суд вважає наявні в матеріалах справи докази повними та достатніми для розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 28.10.2008 року уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1619. За час шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження від 04.08.2009 року серія [NUMBER] , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.6/. 06.08.2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у позовній заяві зазначив, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю. Суперечок про місце проживання дитини немає. Згода про утримання дитини між подружжям досягнута./а.с.137/. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26.11.2018 року у справі № 520/10032/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із тексту рішення вбачається, що позивач [PERSON] був присутнім у судовому засіданні та надав пояснення, якими проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не заперечує, питання утримання доньки буде ними вирішено в іншому процесі./а.с.100/. На теперішній час [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.130/ . Відповідно до ч. 4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком про визначення місця проживання дитини № 962/01-11 від 05.08.2019 року служба у справах дітей Одеської міської ради вважає про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] ./а.с.131/. Із висновку вбачається, що на засіданнях комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, які відбулись 30.05.2019р, 25.07.2019 р., були детально розглянуті всі представлені документи та встановлено наступне - - мати дитини [PERSON] ,1980 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору оренди жилого приміщення./а.с.130/. - згідно акту обстеження умов проживання, складеного 16.04.2019 року для дитини створені всі належні умови для проживання, навчання та розвитку. - [PERSON] працює в Громадській організації «Десяте квітня» на посаді адвоката з січня 2018 року, характеризується позитивно, має постійний дохід./а.с.141/. - відповідно до інформації, представленої адміністрацією Одеського навчально-виховного комплексу «Гармонія» гімназії №6, батько дитини за час навчання 2018-2019 р.р. не приходив до школи, не цікавився успіхами дитини, фактично батьківські обов`язки виконує мати./а.с.146-147/. - батько дитини [PERSON] , був ознайомлений з заявою [PERSON] з питання визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та зобов`язався надати пояснення на ім`я начальника служби у справах дітей Одеської міської ради, але жодних пояснень батьком надано не було./а.с.148/. - [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за насильство у сім`ї за ч.2 ст.173-2 КУпАП./а.с.8/. - в процесі проведення засідань комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради була присутня мати дитини - [PERSON] , яка пояснила, що батько не приймає жодної участі у житті дитини, матеріально не допомагає, станом здоров`я не цікавиться. Суд ретельно дослідивши матеріали справи приймає до уваги вказаний висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як зазначено у ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.2 та ч.3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, що б бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосується її особисто, а також питань сім`ї. Дитина яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Врахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Висновком про визначення місця проживання дитини № 962/01-11 від 05.08.2019 року служби у справах дітей Одеської міської ради зазначено, що у присутності спеціаліста територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, малолітня [PERSON] , [INFO] , усно та письмово підтвердила, що хоче проживати разом з матір`ю./а.с.142/. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 1 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед має виходити з інтересів самої дитини. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місце проживання дитини разом з нею, підлягають задоволенню, оскільки з досліджених доказів, вбачається, що це відповідає інтересам дитини, яка висловила свою згоду на таке проживання, а позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку, тому суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю.

Outcome: approved