Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

04 березня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , яка підписана її представником - [PERSON] , до Миколаївської міської ради, третя особа: Біржа нерухомості «Эдвайс Консульт», в якій просить: визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що 30 січня 2001 р. на товарній біржі «Эдвайс Консульт» між нею та [PERSON] , [PERSON] , що діяла від себе та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] . Після укладення вказаного договору та реєстрації його в БТІ позивачка вселилася в квартиру та проживає в ній. В грудня 2020 позивачка помітила втрату оригіналу договору і отримати його дублікат не має можливості. З цих підстав позивач змушена звернутись до суду. 15 березня 2021 р. вказаний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 13 травня 2021 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову позовна заява про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, відповідно до якої, відповідачами зазначено: Миколаївська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Біржа нерухомості «Эдвайс-Консульт». Позивач просить: визнати договір купівлі-продажу від 30 січня 2001 р., укладений на товарній біржі - Біржі Нерухомості «Эдвайс-Консульт», а саме кв. [ADDRESS] - дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на кв. [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17 травня 2021 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову. 16 серпня 2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримує. 16 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник Миколаївської міської ради 19.05.2021 подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, правом на подання відзиву на позов та пояснень не скористались. Враховуючи повторну неявку відповідачів, заяву представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 30 січня 2001 року на Біржі Нерухомості «Эдвайс-Консульт» між [PERSON] , [PERSON] , що діє за себе та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] (сорок сім), який зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод під реєстраційним № 1172 від 30 січня 2001 р. 28.02.2001 року вказаний договір зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 20352. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу № [NUMBER] , виданого 18 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Личаківського районного управління юстиції м. Львова, [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до довідки КП «ММБТІ» від 15.01.2021 №86, станом на 28.12.2012 право власності на кв. [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2001 р. за р. № 1172, зареєстрованим Біржею Нерухомості «Эдвайс-Консульт». Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що до яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Як вбачається з матеріалів справи, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу. Проте, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору. З огляду на викладене, є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 січня 2001 р., дійсним. Окрім цього, позивач посилається на втрату вказаного договору. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи встановлено, що позивач не має можливості отримати дублікат вказаного договору (відповідь Державного архіву Миколаївської області від 01.02.2021 № Н-74/03-06, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відтак, враховуючи, що вищевказаний договір купівлі-продажу втрачено, отримати дублікат втраченого правовстановлюючого документу позивач не має змоги, є підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру кв. [ADDRESS] . Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved