Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

02.11.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11 серпня 2012 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 11 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, зроблено відповідний актовий запис за №49. Після одруження дружині було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вищевказане підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11 серпня 2012 року серії [NUMBER] . Далі в позові зазначила, що від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 березня 2013 року серії [NUMBER] . З позову слідує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач зазначила, що злютого 2021 року вони фактично мешкають за різними адресами, не ведуть будь-які спільні справи та не підтримують будь-яких стосунків. Всі зусилля для збереження сім`ї були марними. На даний час позивач та відповідач зареєстровані за різними адресами. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між нами. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Малолітній син [PERSON] мешкає разом із нею. Спору щодо проживання сина не має. Вона не перешкоджає спілкуванню сина з батьком. Сторони ведуть кожен окремо особисте життя, будують нові стосунки з метою створення нової сім`ї. Спору щодо поділу майна не має. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 11 серпня 2012 року, актовий запис № 49. Для подальшого іменування позивача залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні її позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, 16.11.2021 року подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохав проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначив про недоцільність надання строку на примирення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15.08.2012 року Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області, позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Новоандріївка Оріхівського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 07.10.2010 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, відповідач [PERSON] народився [INFO] в м. Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7), що підтверджується також довідкою управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради від 10.11.2021 року № 3284/02-17 (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, 11.08.2012 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 49 (а.с. 5). Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.10). Син фактично мешкає з позивачем, що не заперечується сторонами, спору щодо місця проживання дитини немає. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами фактично припинено з лютого 2021 року. На теперішній час, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи, сторони не намагаються зберегти сім`ю. Як позивач, так і відповідач, зазначені обставини у справі не оспорювали, відповідач фактично їх визнав в своїй письмовій заяві, тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не клопотали про надання строку для примирення, відповідних заяв не надавали. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя, а так само малолітньої дитини. Відповідач фактично визнав позовні вимоги в повному обсязі, обставини щодо припинення шлюбних відносин та викладені у позові підстави для розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що в даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », у позовній заяві прохала залишити для подальшого іменування прізвище, яке отримала у шлюбі. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просила залишити судові витрати за нею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно ч.5 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Outcome: approved