Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

02 березня 2021 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. Позивач зазначає, що вона є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , яку отримала на підставі рішення профкому АТ ЛЗКТ «Електрон-Рясне», протокол засідання профкому від 20.08.1993 № 75 та ордеру від 20.03.1995 № 155. На даний час з нею у квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 36-вих-6280 від 29.01.2021, виданою Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради. 21.05.2010 вона з відповідачем розлучилася, що стверджується свідоцтвом про розірвання щлюбу, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 138. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] без поважних причин більше 11 років не проживає у житловому приміщенні за місцем реєстрації, про що ЛКП «Рясне-402» складено відповідні акти, крім того, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі немає. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чиниться. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 червня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] її представник - адвокат Орач А. С. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступне. Згідно витягу з протоколу № 75 засідання профкому АТ ЛЗКТ «Електрон-Рясне» від 20.08.1993, постановлено закріпити кімнату № [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] за [PERSON] на склад сім`ї 3 особи (а. с. 8). Згідно ордеру № 155 від 20.03.1995, виданого АТ ЛЗКТ «Електрон-Рясне» Житлово-квартирний сектор [PERSON] , сім`я якої складається з 3 чоловік на право проживання у відомчому гуртожитку [ADDRESS] , площею 12,0 кв. м. Ордер виданий згідно рішення адміністрації і профспілкового комітету заводу від 20.08.1993 (а. с. 9). Згідно довідки № 36-вих-6280 від 29.01.2021, виданої Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради станом на 28.01.2021 за відомостями Реєстру територіальної громади м. Львова за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 138, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 24.05.2010 (а. с. 7). Згідно актів від 14.11.2016, 11.01.2021, 04.02.2021, затверджених директором ЛКП «Рясне-402», відповідач [PERSON] , 1965 року народження, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає (а. с. 12, 13, 14). Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, відповідач не знявся з реєстрації, а тому у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користування власністю. Законодавство, що застосоване судом при розгляді спірних правовідносин: Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відомості про зняття з реєстрації вносяться до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] понад 6 (шість) місяців не проживає без поважних причин у квартирі [ADDRESS] та не несе витрат на її утримання, тому суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved