Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

04.06.2015 року [PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача та повернення грошових коштів. В позовній заяві вказує, що 10 вересня 2013 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» був укладений Договір № 708931 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі». Предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему «[PERSON] так». Договір укладався шляхом його підписання сторонами договору та підписання додатку № 1, який є невідємною частиною договору. Відповідно до додатку № 1 договору придбавався автомобіль марки ZAZ, модель Forza, вартість автомобіля на час укладання договору становить 88800 грн. Відповідно до вимог ст. 4 Договору учасник, який бажає придбати автомобіль, зобовязується виконати зобовязання, передбачені договором про адміністрування в порядку та строки визначені договором. Після укладення договору позивач став беззаперечно виконувати умови договору, однак відповідач, користуючись юридичною необізнаністю [PERSON], уклав з ним договір, який суперечить вимогам законодавства, а саме: ЗУ «Про захист прав споживачів», ЦК України, ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». В звязку з тим, що договір укладений без мети його виконання і не несе за собою реальних наслідків, тобто жоден із учасників групи, та інших груп, які уклали подібні договори не отримав і ніколи не отримає жодного автомобіля, [PERSON] 06.01.2015 року направив відповідачу заяву про розірвання договору та заяву з вимогою повернення сплачених ним коштів. 20.01.2015 року було повідомлено, що договір розірвано, але кошти не повернуті. Тому, позивач прохав визнати недійсними пункти 12.1.1, 12.1.2 Договору № 708931 від 10 вересня 2013 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», укладеного між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON]. Стягнути із ТОВ «АВТО ПРОСТО» сплачені [PERSON] Івановичем за договором № 708931 від 10 вересня 2013 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі» платежі в сумі - 49571,57 грн. та 91464 грн. - неустойку в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей, які повинно ТОВ «АВТО ПРОСТО» повернути [PERSON] після розірвання договору № 708931 від 10 вересня 2013 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі». Позивач [PERSON] в судовому засідання свої вимоги підтримав, прохав задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки, в судове засідання не з'явився, однак 06.07.2015 року подав до суду пояснення та заперечення проти позовних вимог, в яких позов не визнав та прохав відмовити в його задоволенні, зазначаючи, що підпис Учасника в договорі свідчить про обізнаність [PERSON] відносно предмету Договору, так і щодо його прав та обовязків за договором . Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обовязків за договором виступає п.12.1.5 ст.12 розділу ІІ Договору, відповідно до якого, «Якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 календарних днів від дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобовязань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування». Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 10 вересня 2013 року було укладено між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] договір за № 708931 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», укладеного між ТОВ «АВТО ПРОСТО», предметом якого є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему «[PERSON] так» (а.с.4-9). Договір укладався шляхом його підписання сторонами та підписання додатку № 1, який є невідємною частиною договору, та відповідно до якого придбавався автомобіль марки ZAZ, модель Forza, вартість автомобіля на час укладання договору становить 88800 грн. (а.с.10) Відповідно до вимог ст. 4 Договору, періодичні платежі обєднуються Фінансовою установою для придбання Автомобілів для Учасників у Постачальника та для виконання зобовязань з повернення періодичних платежів за достроково розірваними Договорами. Використання періодичних платежів для інших цілей, ніж зазначені вище, забороняється (а.с.6). Судом встановлено , що [PERSON] після укладення договору беззаперечно виконував умови договору, а саме вчасно вносив періодичні платежі, про що свідчать копії квитанцій ( а.с.12-16). Згідно п.12.2.1 Договору Учасник, який бажає достроково розірвати договір має повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» в письмовому вигляді ( а.с.8). Позивачем [PERSON] 06.01.2015 року було надіслані письмові заяви про розірвання договору та повернення сплачених ним коштів, які згідно поштового повідомлення отримані ТОВ «АВТО ПРОСТО» 14.01.2015 року(а.с.17,18,19). Листом від 16.01.2015 року Товариство повідомило [PERSON], що договір розірвано згідно ст. 3 Розділу І , п.12.1 ст.12 Розділу ІІ Договору, але поверненню підлягають Періодичні платежі , розраховані у відповідності до положень п.12.1 ст.12 Розділу ІІ Договору, а саме максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1. не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяви про дострокове розірвання Договору (а.с.20). Згідно ч.5 ст. 18 Закону України Про захист прав споживача визначається визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Закон передбачає визнання недійсним укладеного договору, тобто такого , який підписаний і погоджений обома сторонами. І та обставина, що споживач, будучи юридично необізнаний підписав договір і таким чином погодив його, ніяким чином не є перешкодою для визнання недійсною окремої частини договору внаслідок її незаконності. Оскільки, пункти 12.1.1, 12.1.2 договору № 708931 від 10 вересня 2013 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», укладеного між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON], порушують принцип добросовісності, а саме неповернення сплачених винагороди та двох платежів; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, за якими ТОВ «АВТО ПРОСТО» користується коштами споживача, а сам споживач взагалі не має ніяких прав; умови договору завдають шкоди позивачеві, [PERSON] втратив значну суму коштів, погіршив свій матеріальний стан, потерпає від знецінення коштів і не має права їх повернути, тому його позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши недійсним пункт 12.1.1 Договору № 708931 від 10 вересня 2013 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», укладеного між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON], який у договорі викладений таким чином : сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення; визнати недійсним пункт 12.1.2 Договору № 708931 від 10 вересня 2013 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», укладеного між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON], який у договорі викладений таким чином: Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання [PERSON] заяви про дострокове розірвання договору; стягнути із ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь [PERSON],[INFO], сплачені ним за договором № 708931 від 10 вересня 2013 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі» періодичні платежі в сумі - 49571,57 (сорок девять тисяч пятсот сімдесят одну грн. 57 коп.) грн.; а також 91464 грн. ( девяносто одну тисячу чотириста шістдесят чотири грн.), - неустойку в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей, які ТОВ «[PERSON]» повинне повернути [PERSON] після розірвання договору № 708931 від 10 вересня 2013 року «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі». Судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід держави в сумі 1410,36 грн.

Outcome: approved