Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

03.08.2021 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в користь банку заборгованість за Договором про споживчий кредит №249-236 для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів, розмір якої станом на 23.07.2021 становить 48090,73 грн. та судовий збір в розмірі 2270 грн., який був сплачений при подачі позову. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 249-236 та надано 50000 гривень для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів на строк 36 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06.09.2023, якщо інший строк та//або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. Відповідач порушив свої зобов`язання, що передбачені зазначеним договором, і станом на 23.07.2021 його заборгованість складає 48090,73 гривень, з яких: 43500,93 гривень - прострочений кредит; 2140,83 гривень - прострочені проценти за користування кредитом; 1923,79 грн. - розмір інфляційних втрат та 525,18 грн. - 3% річних. Представник позивача - Харабара Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила позов задоволити. Не заперечила щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд визнав його неявку неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. 07.09.2020 відповідачу надано позивачем 50000 гривень за договором про споживчий кредит №249-236 для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту, не пізніше 06.09.2023 під 17,99 % річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), суму заборгованості по сплаті процентів за користуванням кредитом, інфляційні втрати та 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 23.07.2021, внаслідок порушення відповідачем зазначених умов закону та договору, заборгованість становить: 48090,73 гривень, з яких: 43500,93 гривень - прострочений кредит; 2140,83 гривень - прострочені проценти за користування кредитом; 1923,79 грн. - розмір інфляційних втрат та 525,18 грн. - 3% річних. Доказів та розрахунку на спростування вимог позивача відповідач суду не надав. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні є підставними та підлягають до задоволення. За змістом ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved