Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 2810,30 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 229,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 26.06.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-15049-260607, відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає платіжну картку, також ПІН-код до картки. Банк відкриває кредитну лінію на загальну суму 30 000,0 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 1500,0 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Однак, у порушення зазначених умов договору відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 2810,30 грн., через що позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, але в позові вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідачка не з'явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «Укрпошта» про те, що відповідачка за зазначеною адресою не проживає (а.с.37), разом з тим відповідачка не повідомила про зміну свого місця мешкання, тому суд вважає що вона була повідомлена належним чином, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 26.06.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-15049-260607, відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає платіжну картку, також ПІН-код до картки. Банк відкриває кредитну лінію на загальну суму 30 000,0 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 1500,0 грн. (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачкою. Однак відповідачка не виконала умов договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 25.09.2013 року складає 2810,30 грн., з них: - 2810,30 грн. - прострочене тіло кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 001-15049-260607 від 26.06.2007 року (а.с.14-15). Пунктом 2.6. кредитного договору передбачено право банку у разі порушення держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом, держатель сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. На підставі ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved