Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

02.07.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по кредитному договору в сумі 131561,66 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 19.07.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7800,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 31.03.2020 р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 252436,53 грн., яка складається з наступних сум: 4864,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 244372,26 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 3200,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить в сумі 131561,66 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 4864,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 19.07.2011 р. по 30.05.2019 р. в розмірі 126697,39 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06.07.2020 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання ним судових повісток 10.07.2020 р. - в судове засідання, призначене на 24.07.2020 р. (а.с. 66), та 30.07.2020 р. - в судове засідання, призначене на 14.09.2020 р. (а.с. 69). Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов не надав. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 19.07.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.20). До кредитного договору Банк додав Довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 21, 23-46). Із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 19.07.2011 р., та доданої до неї довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписані відповідачем, убачається, що Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із розміром базової процентної ставки 2,5% на місяць (30% річних). Довідкою передбачена сплата штрафу за порушення строків платежів у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. (а.с. 21). Відповідно до анкети-заяви, відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 20). До кредитного договору позивач додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 23-46). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконав, у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування вчасно не сплачував, внаслідок чого станом на 31.03.2020 р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 252436,53 грн., яка складається з наступних сум: 4864,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 244372,26 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 3200,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Заборгованість до стягнення становить в сумі 131561,66 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 4864,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 19.07.2011 р. по 30.05.2019 р. в розмірі 126697,39 грн. (а.с.9-12). Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», вбачається, що сторони передбачили розмір процентної ставки за користування кредитом - 30% річних (2,5% на місяць) (а.с. 21). Як вбачається з розрахунку позивача, з 01.09.2014 р. була підвищена відсоткова ставка до 34,80 % річних; з 01.04.2015 р. - до 43,2 % річних. Разом з тим, суд зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Наведений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19), який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд апеляційної інстанції враховує при ухваленні судового рішення. Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач розумів, ознайомився і погодився з Умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами з подальшим їх підвищенням, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, а також штрафні санкції за невиконання або неналежне виконання умов укладеного кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором у підвищеному розмірі. За таких обставин, суд вважає, що розмір заборгованості за процентами має бути 30% річних, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки, а тому при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 30,00% річних. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість за тілом кредиту станом на 01.09.2014 року (день підвищення відсоткової ставки) становила 4864 грн. Кількість днів за період з 01.09.2014 по 31.03.2020 року становить 2038 днів. Отже, розмір заборгованості за процентами з 01.09.2014 по 31.03.2020 становить 8261,15 грн (4864,27 грн. (поточна заборгованість) х 30%) : 360) х 2038 дні. Тобто, за період з 21.08.2011 року по 31.03.2020 року загальна заборгованість за процентами за користування кредитом становить 8762,16 грн. (501,01 грн. + 8261,15 грн., де 501,01 грн. - сума процентів, нарахованих банком за період з 21.08.2011 року по 01.09.2014 року (до неправомірного підвищення процентної ставки). За вказаних оставин, враховуючи аналіз викладених норм права, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 4864,27 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 21.08.2011 року по 31.03.2020 року в розмірі - 8762,16 грн., а всього 13626,43 грн. Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. АТ КБ «ПриватБанк» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 19.06.2020 (а.с. 57). Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 131561,66 грн. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 13626,43 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 217,77 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial