Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

04.12.2018 [PERSON] звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 04.11.2007, який зареєстрований виконавчим комітетом Новокорогодської сільської ради Бородянського району Київської області, актовий запис за № 3. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.11.2007. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Фактичні шлюбні відносини між ними відсутні, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, суперечить її інтересам, шлюб існує формально, так як шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. Позивач [PERSON] просить розгляд справи проводити у її відсутності у зв'язку із значною віддаленістю місця свого проживання від суду, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності через неможливість прибути у підготовче судове засідання, заперечень щодо позову [PERSON] не має, позовні вимоги визнає, миритись з позивачем не бажає, не заперечує щодо розгляду справи у підготовчому судовому засіданні. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2). Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери та різні погляди сторін на сімейне життя, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім'єю сторони не проживають, не бажають миритися, що вбачається із позовної заяви та заяви відповідача до суду (а.с.2). Таким чином судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові втрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Outcome: approved