Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

02.10.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд : стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25% заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] . Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. У судове засідання сторони не з`явились. Позивачем подана заява про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подані заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013 року по 06 лютого 2017 року, що підтверджується заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2017 року (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.5). Згідно з Довідкою ДП ЖЕП «АГРОБУДМЕХАНІЗАЦІЯ-ЖИТЛОСЕРВІЧ» від 19.02.2018 №162, позивач з дитиною зареєстрована за вказаною в позовній заяві адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Та обставина, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання неповнолітніх дітей, а також, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вище вказаних вимог чинного законодавства позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини, а відповідач, що за своїм сімейним та матеріальним станом, який інших утриманців не має, є особою працездатного віку, може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі, що дорівнює 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, та у визначеному позивачем та ст.182 Сімейного кодексу України мінімальному розмірі, який дорівнює прожитковому мінімум для дитини відповідного віку, що забезпечить якнайкращі інтереси дитини. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved