Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

02 березня 2018 року [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2,81 га, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала спадкодавцю [PERSON] , згідно сертифіката на право приватної власності на землю, серії ЛВ №13- 137360 виданого Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, на підставі рішення Радехівської районної ради народних депутатів від 17.04.1997 року №187, та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 778. Родинні відносини із спадкодавцем, підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 02.04.1974 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00018762524 від 27.09.2017 року. Фактично прийнявши спадкове майно в управління та володіння, позивач мав намір оформити свої права на спадкове майно. З цією метою він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку, що належала [PERSON] , а саме державний акт на право власності на земельну ділянку та рекомендовано звернутися з позовом в суд. Відсутність у нього оригіналів правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Просить визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 2,81 га, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити. Представник відповідача Вузлівської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.38). За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану РУЮ Львівської області, від 30 січня 2007 року, актовий запис за №45 (а.с.5). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 28.09.2011р. (а.с.48). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , від 02.04.1974 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, №00018762524, від 27.09.2017 року, виданий Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, вбачається, що 23 червня 1960 року складений актовий запис №12 про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , де прізвище до державної реєстрації шлюбу дружини вказане « [PERSON] » (а.с.8). Із копії сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ № 13-137360, вбачається, що [PERSON] належить право на земельну ділянку, яка розташована на території Вузлівської сільської ради, площею 2,81 га без контурного визначення меж на місцевості (а.с.9-зворот). З довідки №1677 від 30.08.2017 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, вбачається, що на день смерті [PERSON] (померла [INFO] ) в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки №П-207, від 20.10.2017 року, з Центрального державного історичного архіву України, м. Львів, метричні книги греко - католицької парафії с. Бабичі Радехівського повіту Тернопільського воєводства з записами про народження за 1939 р. на зберігання в архів не надходили, тому виявити запис про народження [PERSON] 1939 р., неможливо (а.с.13). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved