Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

03 березня 2014 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з уточненим під час розгляду справи позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач добровільно не приймає участі в матеріальному утриманні дитини, чим порушує її права на нормальний рівень життя. Представник позивача [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на участь у судовому, надавши суду письмову заяву про підтримку позовних вимог та можливість розгляду справи за його відсутності. Зі змісту позовної заяви убачається, що [PERSON] з 26 липня 2002 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. 31 березня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 102. З цього часу вони проживають окремо. Відповідач добровільно не приймає участі в матеріальному утриманні дитини, чим порушує її права на нормальний рівень життя. Посилаючись на наведені обставини, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на участь у судовому, надавши суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ?? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, у зв*язку з неможливістю прийняти участь у розгляді справи, просив провести справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) установив наступне. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що громадяни України [PERSON] та [PERSON] з 26 липня 2002 року перебували у шлюбі. 31 березня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 102. Від спільного проживання подружжя мають дитину – доньку [PERSON], [INFO]., яка проживає з матір’ю. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дитини до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров’я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дитини, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наданих сторонами документів убачається, що [PERSON] працездатний, працює в зварником в ТОВ «Донтранстрой», проживає окремо. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов’язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів не досягнуто. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своїх дітей, передбачені сімейним законодавством батьківські обов’язки з їх утримання та встановлює аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини – [PERSON], [INFO], на користь її матері – [PERSON] щомісячно у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved