Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

04.08.2015 року [PERSON] звернувся до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та [PERSON] з цивільним позовом про визнання недійсним рішення Яремчанської міської ради №110-5/2011 від 30.06.2011 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0555 га для ведення особистого селянського господарства по вул.Довбуша (біля будинку №61) [PERSON] та передачі її у власність; визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №656136 виданого 22.08.2012 року на ім'я [PERSON] на підставі вище зазначеного рішення міської ради та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки за кадастровим номером 2611000000:05:008:0457, про стягнення з [PERSON] на його користь судового збору. 22.02.2016 року [PERSON] уточнив свої позовні вимоги та просив визнати недійсними: рішення (витяг) Яремчанської міської ради №110-5/2011 від 30.06.2011 року в частині затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0.0555 га для ведення особистого селянського господарства по вул.Довбуша (біля будинку №61) [PERSON] та [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №656136; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 2611000000:05:008:0457; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суми сплаченого судового збору в розмірі 243,60 гривень та 1500 гривень за надання правової допомоги. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що на сьогоднішній день він позбавлений права проходу і проїзду до своєї земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою відповідача [PERSON], оскільки останній в 2012 році приватизував земельну ділянку площею 0,0555 га по вул.Довбуша, 61, прихопивши існуючий заїзд до земельної ділянки позивача. Внаслідок видачі відповідачеві [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку, куди входить спірний заїзд, на думку позивача порушені його законні права та інтереси і він позбавлений можливості реалізувати своє право на земельну ділянку, яка належить йому на праві власності за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Певний період часу позивач користувався заїздом до своєї земельної ділянки через сусідню земельну ділянку, однак в теперішній час він позбавлений цієї можливості і тому звернувся до [PERSON] з вимогою демонтувати огорожу та звільнити заїзд до своєї земельної ділянки, але отримав відмову. На його думку при приватизації [PERSON] земельної ділянки ним була приватизована частина земель територіальної громади м. Яремче, а саме заїзд, який не підлягав приватизації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. [PERSON] пояснив, що не користувався заїздом до своєї земельної ділянки через земельну ділянку [PERSON], оскільки заїжджати було не зручно. Він облаштував заїзд до своєї земельної ділянки через земельну ділянку [PERSON]. Погодження меж при приватизації [PERSON] земельної ділянки він погоджував під умовою, що йому буде дозволений заїзд до власної земельної ділянки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі. [PERSON] пояснив, що приватизував спірну земельну ділянку відповідно до норм діючого законодавства, жодних прав не порушив. [PERSON] пояснив, що заїзду до земельної ділянки [PERSON] не було, він ним не користувався, була стежка біля потоку. В судовому засіданні представник Яремчанської міської ради пояснив, що при приватизації [PERSON] спірної земельної ділянки ніяких зауважень не було, порушень з його боку не встановлено та пояснив, що згідно генерального плану міста дороги (заїзду) до земельної ділянки [PERSON] через земельну ділянку [PERSON] не існує. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON], дослідивши надані докази, оглянувши спірну земельну ділянку на місці вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Яремчанської міської ради від 23.09.2010 року №471-33/2010 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0555 га для ведення особистого селянського господарства по вул.Довбуша (біля буд. №61). Згідно технічного завдання №027 з розроблення проектної (технічної) документації із землеустрою від 03.02.2011 року (т.1 а.с.100), заяви [PERSON] (т.1 а.с.101), договору підряду (т.1 а.с.103), вихідної земельно-кадастрової інформації (т.1 а.с.104), акту перевірки і прийомки виконаних землевпорядних робіт (т.1 а.с.107) видно, що технічна документація для приватизації [PERSON] земельної ділянки розроблялась відповідно до норм законодавства. Згідно акту встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористувача та пояснювальної записки (т. 1 а.с. 109-110) видно, що при узгодженні меж земельних ділянок з суміжними землекористувачами претензії відсутні. Твердження позивача [PERSON] про те, що він погоджував межі земельної ділянки [PERSON] під тією умовою, що йому через вказану земельну ділянку буде дозволений проїзд до власної земельної ділянки суд не бере до уваги, оскільки будь - які застереження про це в акті встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористувача [PERSON] не зроблені. Згідно рішення Яремчанської міської ради від 30.06.2011 року №110-5/2011 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0555 га для ведення особистого селянського господарства по вул.Довбуша (біля буд. №61) [PERSON] та передано її у власність. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку (т.1 а.с.117) [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою вул. Довбуша, 61, м. Яремче, площею 0,0600 га. Таким чином, судом встановлено, що право власності на земельну ділянку площею 0,0555 га по вул. Довбуша,61, що в місті Яремче відповідач [PERSON] отримав на законних підставах, відповідно до вимог ст.125 ЗК України, ніяких порушень з його боку судом не встановлено. Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. В даному випадку позивачем не доведено, та не встановлено судом, що при прийнятті Яремчанською міською радою рішень від 23.09.2010 року №471-33/2010 та від 30.06.2011 року №110-5/2011 були допущені будь які порушення, тому підстав для визнання недійсними вказаних рішень Яремчанської міської ради суд не вбачає, оскільки цими рішеннями не порушуються права [PERSON] щодо володіння, користування чи розпорядження належною йому земельною ділянкою, відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2000 року (т.1 а.с.16) [PERSON] продала [PERSON] 0,10 га землі для ведення особистого підсобного господарства в м. Яремче Івано-Франківської області. Згідно державного акту на право приватної власності на землю І-ІФ №008544 (т.1 а.с.10) та витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.11), [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,1012 га за адресою м.Яремче, вул.Довбуша, 53, для ведення особистого підсобного господарства, яка межує з земельною ділянкою [PERSON] Згідно рішення Яремчанської міської ради №24 від 16.03.2004 року (т.1 а.с. 15) [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для зміни цільового призначення земельної ділянки із земель для ведення особистого підсобного господарства на землі житлової та громадської забудови. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дійсно в технічній проектній документації земельної ділянки [PERSON] (т.1 а.с.12-13) був вказаний заїзд. Пояснила, що до земельної ділянки повинно бути не менше одного заїзду. На теперішній час [PERSON] рішення №24 від 16.03.2004 року не виконав, цільове призначення земельної ділянки не змінив, проект її відведення у встановленому законом порядку не затвердив, а тому його посилання на існування заїзду до його земельної ділянки через земельну ділянку [PERSON], як зазначено в «Будівельному паспорті на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику» суд не бере до уваги, як не бере до уваги і пояснення свідка [PERSON], оскільки така земельна ділянка під забудову йому не виділялась, проект відведення не затверджений, в цьому проекті заїзд не зазначений, тому його твердження про незаконне вилучення у нього з користування заїзду при приватизації землі [PERSON]Г, є безпідставним. Згідно акту комісійного обстеження щодо влаштування проїзду до земельної ділянки [PERSON] в м. Яремче по вул. Мазепи від 10 червня 2016 року (т. 1 а.с. 151), комісією міськвиконкому встановлено, що [PERSON] користується підїздом, який облаштований через земельну ділянку [PERSON]. Відповідно до зведеної схеми суміжних земельних ділянок згідно існуючих актів (т.1 а.с.150) між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] від дороги до ділянки [PERSON] тече струмок (потік), який є природною межею між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], що знайшло своє підтвердження також під час огляду спірної земельної ділянки у виїзному судовому засіданні, та що видно при перегляді фотографій, долучених до матеріалів справи (т.1, а.с. 93, 201). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що раніше по земельній ділянці [PERSON] була дорога. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що раніше по земельній ділянці [PERSON] була дорога. При огляді спірної земельної ділянки під час виїзного судового засідання 26.10.2017 року (т. 2 а.с.27-30) встановлено, що через земельну ділянку [PERSON] немає будь-якого облаштованого заїзду до земельної ділянки позивача. Крім того, під час огляду не встановлено будь-яких слідів того, що такий заїзд колись існував. Покази свідків [PERSON] [PERSON] суд оцінює з тієї сторони, що можливо, за давніх часів і було можливо пройти, чи навіть проїхати через земельну ділянку [PERSON] до земельної ділянки [PERSON], однак в теперішній час будь якого підтвердження того, що така дорога існувала судом не вбачається. На тому місці, де позивач вказує на існування заїзду ростуть багаторічні дерева, розташовані побутові споруди [PERSON], слідів дороги не видно. Крім того, як підтвердила в судовому засіданні представник Яремчанської міської ради, не балансі міста та в генеральному плані міста така дорога ніколи не існувала, а вказана земельна ділянка до приватизації [PERSON] рахувалась, як пустир. Під час виїзного судового засідання, при огляді земельної ділянки [PERSON] було встановлено, що до його земельної ділянки веде облаштований підїзд (дорога), який іде з вулиці Мазепи через земельну ділянку суміжного землекористувача Боднаренка. Сам [PERSON] пояснив, що почав користуватися своєю земельною ділянкою в 1998-1999 роках і з цього часу користувався тільки існуючим підїздом. Він ніколи не користувався підїздом через земельну ділянку [PERSON] Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково. В даному випадку дії відповідача [PERSON] щодо приватизації земельної ділянки суд вважає законними, оскільки він у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 118 ЗК України, отримав усі необхідні документи для набуття права власності на земельну ділянку. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] має вільний доступ до своєї земельної ділянки, має облаштований підїзд до своєї земельної ділянки, його права ніяким чином не зменшені та не ліквідовані. З огляду на вищевикладене, та

Outcome: dismissed