Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

04 жовтня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» заборгованості за прострочення виплати заробітної плати у розмірі 8 380,81 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 05.09.1988 року вона була прийнята на роботу до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод». 02.08.2016 року наказом №85/К від 25.07.2016 її звільнили на підставі ч.1 статті 40 КЗпП України. На день звільнення з роботи відповідач нарахував їй заробітну плату в сумі 5 450,50 грн. Однак, виплата належних їй платежів вчасно не здійснена, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 01.10.2016 № 9GRH-IAIB-JQCJ-EHT3. 30.09.2016 року їй була виплачена заробітна плата, але кошти про прострочення виплати заробітної плати так і не виплачені. Вважає дії ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» незаконними, оскільки у відповідності з ч.1 ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При цьому посилалася на ч.1 ст.117 КЗпП. Вважає, що, сума яка підлягає стягненню з відповідача складає 8 380,81 грн. за наступним розрахунком: кількість днів за липень 2016 - 4 дні; кількість днів за серпень 2016 - 2 дні; кількість днів прострочення від дати звільнення 02.08.2016 по даті звернення 04.10.2016 року - 41 день заробітна плата за липень: 828,78 грн., що складається з: 138,3 грн. (доплата за збільшення об'єму робіт) та 690,48 грн. (оклад по часам) заробітна плата за серпень: 397,72 грн., що складається з: 66,29 грн. (доплата за збільшення об'єму робіт) та 331,43 грн. (оклад по часам). 828,78+397,72=1226,5 грн. - сума заробітної плати за 2 місяці 1 226,5 грн. / 6 днів = 204,41 грн. - середня заробітна плата 204,41 * 41 = 8 380,81 грн. - сума заборгованості за прострочення виплат. Отже, сума заборгованості за 41 день прострочення виплати, становить 8 380,81 грн. 28 листопада 2016 року відповідач надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що ПАТ ДМЗ визнає позовні вимоги повністю. При цьому просили зменшити заявлений розмір позовних вимог на 50 відсотків, оскільки на сьогоднішній день ПАТ ДМЗ має великі грошові зобов'язання зі сплати податків та зборів, які розстрочені на підставі норм чинного законодавства України. Сума щомісячних платежів з податків та зборів перевищує один мільйон гривень. Також, зазначили, що затримка у виплаті заробітної плати об'єктивно пояснюється обставинами важкого фінансового стану підприємства, відсутністю достатнього об'єму грошових коштів. На економічний стан підприємства також негативно впливає складний соціально-економічний стан в державі, неплатоспроможність контрагентів по господарським договорам, а також відкладення терміну виконання державних програм розвитку виробництва, де було задіяне дане підприємство. На сьогоднішній день серійне виробництво готової продукції на ПАТ ДМЗ повністю зупинено. На підприємстві встановлено режим неповного робочого часу. Разом з цим підприємство вимушено нести великі витрати на утримання об'єктів соціальної сфери, які залишились на балансі підприємства ще з часів конверсії. Зокрема на балансі підприємства знаходиться гуртожиток, психоневрологічний диспансер, дитячий оздоровчий табір, спортзал та інше. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.\~ Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 вересня 1988 року [PERSON] була прийнята до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» у відділ №21 на посаду інженера, що підтверджується записом у трудовій книжці № БТ-1 №8040977 (а.с.5-6). Наказом 16/к від 14року 2013 року [PERSON] переведена на посаду провідного інженера - програміста центра інформаційно-обчислювальних систем (а.с.6 зворотній бік). Згідно наказу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод»№ 85/к від 25 липня 2016 року позивач [PERSON] була звільнена з посади провідного інженера-програміста центра інформаційно-обчислювальних систем, за скороченням штату, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України 02 серпня 2016 року з виплатою вихідної допомоги (а. с. 7). Згідно розрахункового листа за серпень 2016 року ПАТ«Дніпровський машинобудівний завод» нарахував позивачу заробітну плату до виплати у розмірі 5 450,50 грн. (а.с.10). Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було і як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, остаточний розрахунок по заробітній платі у розмірі 5 450,50 грн. позивачу [PERSON] був проведений 30 вересня 2016 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку №9GRH-IAIB-JQCJ-EHT, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» від 01.10.2016 року, а також підтверджено показами позивача, наданими нею у попередньому судовому засіданні (а.с.8). У відповідності до\~ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Визначаючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Так, Верховний Суд України в п. 20\~постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13\~роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» заборгованості за прострочення виплати заробітної плати у розмірі 8 380,81 грн. за період з дати звільнення - 02 серпня 2016 року по дату звернення до суду - 04 жовтня 2016 року. Відповідно до пункту 8 \~«Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці згідно наданих розрахункових листків, становить: за червень 2016 року 3 582,29 грн. (а.с. 29), за липень 2016 року 3439,37 грн. (а.с. 11), що разом складає (3 582,29 грн. + 3 439,37 грн. = 7 021,66 грн.) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (20 + 21 = 41 дні) = 171,26 грн. Суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня звільнення, тобто з 02 серпня 2016 року і по день проведення розрахунку з позивачем 30 вересня 2016 року. Кількість робочих днів за період з 02 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року складає 43 дні. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який слід стягнути з відповідача на користь позивача, за період з 02 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року складає: 43 день х 171,26 грн. = 7 364,18 грн, у звязку з чим позовна заява підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі\~ч. 3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, а з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 7\~364,18 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 мінімальної заробітної плати, що дорівнює 551,20 грн. На підставі ст.ст.\~116,\~117КЗпП України, та

Outcome: partial