overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

04.03.2019 року позивач звернулася до суду з позовом, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тими обставинами, що сторони мають дитину, яка на даний мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Ухвалою від 04.07.2019 року відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно зіст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У наданих відповідачем запереченнях на позов, останній посилається на те, що на даний час він є безробітним, на його утриманні крім [PERSON] , [INFO] , знаходиться дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з наведеним, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, визначивши їх в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття, отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112,180-184, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

04.03.2019 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 лютого 2006 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2006 року, актовий запис №28. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

04.03.2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, указав, що з 17.06.2014 року по 15.11.2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , дитина мешкає з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Позивач в судовому засіданні не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яка мешкає з позивачкою та знаходиться в неї на утриманні. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити з урахуванням матеріального становища сторін, стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін суд вважає шо позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на корить позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1-4 частини з усіх видів заробітку . Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

04.03.2019 р. позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши , що він є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] У даному будинку зареєстрована його колишня дружина, відповідач у справі, [PERSON] . Посилаючись на те , що з 2010 р. відповідачка у належному йому будинку не проживає , позивач просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування належним йому будинком . Позивач в судове засідання не з`явився, овідомивши суд телефонограмою про розгляд справи у його відсутність , у якій зазначив , що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився . Про день, час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку , про що в матеріалах справи є відповідні докази. Представник Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з`явився , повідомивши суд заявою про розгляд справи за відсутності представника Любашівської селищної ради, зазначивши, що заперечень по справі не має. Оскільки позивач надав згоду на заочний розгляд справи, суд з урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив розглянути дану справу заочно. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов належить задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок , розташований в [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 28.07.2017 ( а.с.- 6-7) У даному будинку зареєстрована відповідачка у справі, колишня дружина, [PERSON] . Як зазначено у акті Депутата Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області [PERSON] від 01.12.2012 р. [PERSON] не проживає у даному будинку з 2010 р. ( а.с.- 15). Згідно довідки Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області від 28.02.2019 року № 708 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] але за місцем реєстрації не проживає (а.с. 11). Згідно ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другійстатті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин належить винести рішення про позбавлення відповідача права користування вказаним житловим при міщенням. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 35 Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

04.03.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У судове засідання сторони не з`явились, при цьому позивач надіслала суду електронною поштою заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 14.03.2006, при цьому мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , 2006 року народження. Як випливає з позовної заяви, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. З 2015 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За приписом частини третьої статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб сторін носить формальний характер, при цьому позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

04.03.2020 [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 21.04.2015, який зареєстрований Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис - №235. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, і вони припинили шлюбні стосунки з жовтня 2017 року. Спільне життя не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Примиритись не вдалося, тому позивач просить не надавати строк для примирення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив не надав. За наявності матеріалів у справі, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, що відповідає ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 21.04.2015 Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис - № 235, Серія [NUMBER] (а.с.6). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї. Основна причина розпаду сім`ї це різні характери та різні погляди на життя. Відповідно до норм ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Отже, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

04.03.2020 [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, вказуючи, що вона народилася [INFO] в с. Мончин Погребищенського району Вінницької області, де проживає та зареєстрована. Протягом тривалого часу між нею та [PERSON] , [INFO] , жителем смт. Цибулів Монастирищинського району Черкаської області склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поважають один одного, проживають разом, пов`язані спільним побутом, тому вона має намір зареєструвати шлюб з ним. Про їхньому зверненні до Погребищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в прийомі заяви та реєстрації шлюбу їм було відмовлено у зв`язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку, на момент звернення їй виповнилося 16 років. Надання права на шлюб для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час вона вагітна, тому їй необхідно терміново зареєструвати шлюб до народження дитини. Її мати - [PERSON] не заперечує проти укладення нею шлюбу із [PERSON] , перебуває з ним у добрих відносинах. Заявниця, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, заявлені вимоги підтримала. (а.с. 19) Заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви про розгляд справи без їх присутності, проти заявлених вимог не заперечували. (а.с. 20-21) Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), бажає укласти шлюб з [PERSON] , але не досягла шлюбного віку. Відповідно до протоколу ультразвукового дослідження органів малого тазу від 27.01.2020, виданого Медичним центром «ВІОЛАMED», [PERSON] вагітна. (а.с.13). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» до участі в справі залучаються один або двоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки укладення шлюбу з [PERSON] , відповідає інтересам [PERSON] , то їй необхідно надати право на шлюб. На підставі ст. 23 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

04.03.2020 позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклала шлюб 16.04.2013, який був зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Аруба . Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, оскільки спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. 04.03.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 21.05.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явивсяя, до позовної заяви додано нотаріально посвідчену заяву від 26.02.2020 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Линник Ю.А., згідно якої вбачається, що відповідач [PERSON] погоджується на розірвання шлюбу з [PERSON] та просить слухати справу про розірвання шлюбу у його відсутності. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16.04.2013, який був зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Аруба, актовий запис № 300154. Від шлюбу дітей не мають. Аналізуючи матеріали справи, приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства згідно якого шлюб ґрунтується на взаємній згоді чоловіка та дружини, суд вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливим, виходячи з наступного. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Оцінюючи матеріали справи та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved