Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

03 вересня 2015 року ПАТ «Комерційний банк Надра» звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23 серпня 2006 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір № 50/П/27/2006-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 140 тисяч доларів США зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитом на строк 140 місяців. На забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, 23 серпня 2006року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 361/П/31/2008-840, відповідно до умов якого останній поручився перед банком відповідати за своєчасне виконання позичальником зобов'язань за договором. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належно не виконував, тому станом на 06 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 1 мільйон 200 тисяч 988 доларів 66 центів США, в тому числі: непогашений кредит - 140000 доларів США; несплачені відсотки - 120808 доларів 33 центи США; несплачена комісія - 52920 доларів США; пеня за прострочення строків виконання зобов'язань (відповідно до п. 5.2. Кредитного договору) - 873260 долари 33 центи США; штраф за порушення умов кредитного договору - 14000 доларів США; що за курсом Національного Банку України станом на 06 серпня 2015 року становить 25900359 гривень 32 копійки, в тому числі: непогашений кредит - 3019221 гривню 10 копійок; несплачені відсотки - 2605336 гривень 14 копійок; несплачена комісія - 1141265 гривень 58 копійок; пеня за прострочення строків виконання зобов'язань (відповідно до п. 5.2. Кредитного договору) - 18832614 гривень 39 копійок, штраф за порушення умов кредитного договору - 301922 гривні 11 копійок. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно зазначені суми з відповідачів у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що такий договір він не укладав та не підписував, а грошові кошти від банку не отримував. Банк у 2006 році вже звертався в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим кредитним договором. При розгляді справи проводилась почеркознавча експертиза, за висновком якої підпис в кредитному договорі йому не належить. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 28 вересня 2007 року в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 серпня 2006 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір № 50/П/27/2006-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 140 тисяч доларів США зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитом на строк 140 місяців (а.с. 5-6). На забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором 23 серпня 2006 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 361/П/31/2008-840, відповідно до умов якого останній поручився перед банком відповідати за своєчасне виконання позичальником зобов'язань за договором (а.с. 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] посилався на те, що він не отримував кредитні кошти та не підписував указаний кредитний договір. З метою встановлення об'єктивних обставин справи, судом було витребувано з архіву Солом'янського районного суду м. Києві цивільну справу № 2-418-1/07 за позовом BAT КБ «Надра» в особі філії Київське регіональне управління до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. З цієї справи вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2007 року в задоволенні позову BAT КБ «Надра» в особі філії Київське регіональне управління до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. Рішення набрало законної сили. З матеріалі цивільної справи № 2-418-1/07 та рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2007 року вбачається, що ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2007 року в цій справі призначалась почеркознавча експертиза. Відповідно до висновку № 2839 від 15 серпня 2007 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз підписи від імені [PERSON]: в графі «Позичальник» на першому, другому та третьому аркушах та в графі «/[PERSON]/» на третьому аркуші в кредитному договорі № 50/П/27/2006-840 від 23 серпня 2006року; в графі «ІПОТЕКОДАВЕЦЬ [PERSON]» на зворотні стороні другого аркуша іпотечного договору від 23 серпня 2006 року без №, - виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Статтею 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15, визначено, що у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2007 року, яке набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] не підписував кредитний договір № 50/П/27/2006-840, за яким у даній справі ПАТ КБ «Надра» просить стягнути з відповідача заборгованість. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стороною позивача не надано суду доказів на спростування висновку судової експертизи № 2839 від 15 серпня 2007 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Не надано й доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором. На запит суду отримано інформацію від Голосіївського управління поліції Національної поліції України в м. Києві № 4604/125/47/06-16 від 15 липня 2016 року. У відповіді зазначено, що в провадженні слідчого відділу перебували матеріали за рапортом о/у карного розшуку відносно гр. [PERSON], який в серпні 2008 отримав кредит у ВАТ КБ «Надра» у сумі 140000 доларів США та не сплачує його. 17 серпня 2010 кримінальна справа була закрита на підставі ст. 6 п. 2 КПК України (а.с. 77). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення коштів з [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позивачем також заявлені вимоги до поручителя за договором - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Договір поруки має додатковий (акцесорний) характер і укладається саме для забезпечення виконання кредитного зобов'язання, і поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України). У такому випадку не ґрунтуються на законі й вимоги позивача до відповідача [PERSON] як до поручителя, оскільки його зобов'язання є похідними від зобов'язань [PERSON] З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed