Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

03.07.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирській області, актовий запис №10, між нею, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвати. Доньку, [PERSON] , [INFO] , залишити на вихованні у позивачки до її повноліття. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON] . Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди на подружнє життя, постійні сварки. З жовтня 2018 року не підтримують шлюбні відносини, за таких обставин збереження шлюбу неможливе (а.с.2). Ухвалою судді від 08 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачці строк для подання відзиву, роз`яснено права учасникам справи, а відповідачці - наслідки неподання відзиву у встановлений судом строк, справу призначено до підготовчого судового засідання, здійснено виклик сторін (а.с.8 -9). Ухвалою Баранівського районного суду від 05.08.2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті, у судове засідання викликано учасників справи (а.с.12). Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Справа вирішується за наявними матеріалами, згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 25.04.2015 року виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирській області, актовий запис №10 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2015 року (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 липня 2015 року (а.с. 6). Сторони не проживають разом з жовтня 2018 року, наміру відновлювати подружні стосунки позивач не має, оскільки сім`я розпалася через різні погляди на подружнє життя, конфлікти та непорозуміння, що відповідачем не спростовано. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає, а також відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивачка наполягає на розлученні, відповідач у своїй заяві позов визнав, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 768,40 грн..

Outcome: approved