Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

02.09.2015 року позивач ПАТ АБ «Порто-Франко» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 24\~309,26 дол. США. При цьому, позивач посилається на те, що 05.06.2006 року між АБ «Порто-Франко» /колишня назва АКБ «Порто-Франко»/ і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 1317/3-06. Відповідно до умов якого, [PERSON] надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 30000,00 доларів США на строк з 05.06.2006 року до 03.06.2016 року зі сплатою 10% річних, а позичальник зобовязався належним чином використовувати та повернути Банку кредит, виплатити відсотки, комісії у відповідності до умов договору та тарифам Банку. В забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором, 05.06.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 05-06-06/2, за яким поручитель зобовязався відповідати перед Банком в повному обємі за своєчасне та повне виконання зобовязань позичальника. Однак, позичальником умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що підтримує заявлені вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання повторно не зявились, повідомлялись належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між АКБ «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 1317/3-06 /а.с. 13-16/. Відповідно до умов якого, [PERSON] надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 30000,00 доларів США на строк з 05.06.2006 року до 03.06.2016 року зі сплатою 10% річних, а позичальник зобовязався належним чином використовувати та повернути Банку кредит, виплатити відсотки, комісії у відповідності до умов договору та тарифам Банку. 05.06.2006 року в забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором, між АКБ «Порто-Франко» та [PERSON] було укладено договір поруки № 05-06-06/2, за яким поручитель зобовязався відповідати перед Банком в повному обємі за своєчасне та повне виконання зобовязань позичальника /а.с. 18-19/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів позичальнику /а.с. 17/. Однак, боржник [PERSON] не виконала зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушила умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 26.08.2015 року, заборгованість за кредитним договором № 1317/3-06 від 05.06.2006 року складає 24\~309,26 доларів США, з яких: загальна заборгованість за кредитом 18\~230,54 дол. США; загальна заборгованість за відсотками 5\~179,22 дол. США; штрафні санкції за виникнення простроченої заборгованості 899,50 дол. США /а.с. 12/. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ АБ «Порто-Франко» підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена. При цьому суд зазначає, що за пред'явлення позову ПАТ АБ «Порто-Франко» не сплачувало судовий збір, оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, що діяла на дату подання позову/, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору було звільнено. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції, що діяла на дату подання позову/ ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, позивач при поданні позову повинен був сплатити судовий збір у розмір 3654 грн.

Outcome: approved