overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

04.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.01.1996 року Южноукраїнським міським відділом ЗАГС м. Южноукраїнськ Миколаївської області, актовий запис № 18. Свої вимоги мотивує тим, що 27.01.1996 року вони з [PERSON] уклали шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей: повнолітню [PERSON], [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, останній час між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на виховання їхніх дітей. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних відносин, наданий судом строк для примирення не мав позитивних наслідків, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним відповідачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

04.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що дитина навчається на денному відділенні в Миколаївському коледжі транспортної інфраструктури і потребує матеріальної допомоги, тому просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно і до досягнення дитиною 23 років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі до 22.08.2006 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач (актовий запис про народження №3102 від 03.12.1996 року). На даний час позивачка навчається на денному відділенні в Миколаївському коледжі транспортної інфраструктури, що підтверджується довідкою за №528 від 28.11.2014 р. і потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання дитини. Відповідно до ст. ст. 198-200 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови що батьки можуть надати матеріальну допомогу. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утримавців і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан та вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 04.12.2014 року на час навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

04.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку, у зв'язку з навчанням [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Позов обґрунтовано тим, що відповідач являється батьком [PERSON], на утримання якого за рішенням суду стягувалися аліменти до досягнення повноліття. З 01.09.2014 року син був зарахований на І курс денного відділення Державного навчального закладу «Запорізького будівельного центру професійно-технічної освіти», що підтверджується довідкою з місця навчання. У зв'язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, так як не має можливості працевлаштуватися, а тому вважає, що батько в змозі надавати таку матеріальну допомогу. У своїй письмовій заяві позивачка просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує свій позов. Відповідач будучи повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з'явився, про що суд вважає необхідним на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення, так як позивачка надала свою згоду. До цього, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки, яка скористалася своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин справи. Доведено, що [PERSON] являється сином сторін по справі. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає син, а також самі діти, які продовжують навчання. Пунктом 2 статтею 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суду надано достатньо доказів того, що повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з тим, що навчається на денному відділенні Державного навчального закладу «Запорізький будівельний центр професійно-технічної освіти», про що свідчить відповідна довідка. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідач в судове засідання не з'явився, позовні вимоги та обставини справи не спростував, не надав відомостей про наявність на його утриманні інших осіб або утриманців, або свій стан свого здоров'я, що ускладнювало б утримувати повнолітню дитину у зв'язку з її навчанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

04.12.2014 року до суду звернулася з позовом [PERSON], [INFO], в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], [INFO], зареєстрований 13 травня 2000 року у Київському відділі реєстрації актів громадського стану м. Харкова, актовий запис №198, посилаючись на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, неадекватної поведінки відповідача, що виразилась в грубому відношенні та неповазі до позивача, мали місце випадки приниження гідності позивача. Позивач з відповідачем не проживають однією родиною з листопада 2013 року, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. Майнових претензій на час розгляду справи між ними немає. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно і подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, всі фізичні та духовні зв'язки між ними втрачені. Спору з приводу проживання дитини між сторонами немає - дитина залишається з матір'ю. В судове засідання позивач не з'явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Також, позивач надала до суду від відповідача нотаріальну заяву. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, через позивача від [PERSON] на адресу суду надійшла нотаріально засвідчена заява, в якій відповідач просить розглядати справи без його участі та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в шлюбі з 13 травня 2000 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який, за спільною згодою подружжя, залишається проживати з матір'ю. Сторони спільного господарства та бюджету не ведуть з листопада 2013 року. Спору про розподіл майна між сторонами немає. Їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Відповідач в нотаріальній заяві, наданій до суду, проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивач просить залишити за нею після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

04.12.2014 року заявник звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт проживання однією сім'єю з 16.08.1990 року його з [PERSON], до дня її смерті [INFO]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник став проживати з [PERSON] однією сім'єю з 16.08.1990 року так як 01.08.1990 року вона зареєструвала шлюб з його батьком та 16.08.1990 року була за реєстрована в кв. [ADDRESS], де мешкали разом до дня смерті [PERSON]. 20.10.1994 року вказана квартира була приватизована в тому числі і [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на 1/3 частку кв. [ADDRESS], а тому йому необхідно встановити вказаний факт так як донька померлої [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, а батько його помер [INFO]. Заявник в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, а справу розглядати у його відсутність. [PERSON] в судове засідання не з'явилась але надала заяву в якій проти задоволення вимог заявника не заперечувала, а справу просила розглядати у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Із ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 9) виданого 11.05.2012 року Другою Первомайською держнотконторою видно, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцями являються: син [PERSON] на 2/3 частки та дружина [PERSON] на 1/3 часку спадкового майна яке складається з 1/4 частки кв. [ADDRESS], а ксерокопією свідоцтва про смерть ( а.с.5) підтверджено, що [PERSON] померла [INFO]. Із ксерокопій паспорту позивача ( а.с.3-4) та будинкової книги на квартиру [ADDRESS] ( а.с.17-18) видно, що позивач зареєстрований у вказаній квартирі з 14.11.1978 року, а [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі з 16.08.1990 року, що підтверджує проживання останньої та позивача в одній квартирі з 1990 року. Ст. 1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд знаходить що в силу ст. 60 ч.1 ЦПК України заява доведена і підлягає частковому задоволенню відповідно до ст.ст. 256 ч.1п.5, 257, 259 ЦПК України, так як ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, то саме з цієї дати можна встановити факт проживання однією сім'єю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

04.12.2014 року Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позивач в обґрунтування позову вказав, що Концерн «МТМ» раніше звертався до суду із заявою про видачу судового наказу відносно [PERSON] про стягнення з останньої на користь позивача заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. На підставі ст. ст. 100 ЦПК України, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-н-774/2013 від 06.09.2013 року відмовлено у заяві про видачу судового наказу. Також, позивач зазначив, що Концерн «МТМ» Орджонікідзевського району в період з січня 01.09.2011 року по 30.06.2013 року включно надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. За вказаний період відповідач лише частково здійснював оплату за надані послуги, станом на 01.07.2013 року загальна сума заборгованості складає 2317 грн. 44 коп. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в повному обсязі та судові витрати. Представник позивача - за дорученням № 52/20-19 від 05.01.2015 року Максименко А.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

04.12.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 801013,42 грн. та судовий збір в сумі 3654,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № PLLGI0000001717 від 22.04.2008 року [PERSON] року отримала кредит у розмірі 126250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.11.2012 р. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 19 листопада 2014 року заборгованість складає 801013,42 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, суд про причини неявки не повідомили. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № PLLGI0000001717 від 22.04.2008 року [PERSON] року отримала кредит у розмірі 126250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.11.2012 р. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 19 листопада 2014 року борг складає 801013,42 грн., а саме: - 40976,58 грн. заборгованість за кредитом - 287990,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом - 398771,95 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 500, 00 грн. штраф (фіксована частина) - 72773,95 грн. штраф ( процентна складова). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім того, зобов'язання за вказаним договором № PLLGI0000001717 забезпечене порукою у розмірі 700,00 грн. на підставі договору поруки № PLLGI0000001717-П від 20.09.2011 р., укладено з поручителем [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 610, 554 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

04.12.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 02 серпня 2003 року року у виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом 26 між ним та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання доньки немає. Вказує на те, що шлюбні відносини в них із відповідачкою фактично припинені з січня місяця 2014 року, з тих пір вони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає що примирення між ними неможливе, оскільки це суперечить його переконанням, щодо спільного життя. Тому просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якому він просить справу слухати у його відстуності, позовну заяву підтримує, просить розірвати шлюб. Строку на примирення просить не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 02 серпня 2003 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом 26 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька, [INFO]. Сторони з січня місяця 2014 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

04.12.2014 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 27.10.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції в Миколаївській області, актовий запис № 267. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з вересня 2012 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, судом належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції в Миколаївській області, актовий запис № 267 ( а.с.3 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

04.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 08.08.1998 року, від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання сторони подали заяву про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1998 року, від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved