Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

02 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять припинити право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , поділивши вищевказаний будинок з господарськими будівлями між співвласникам в натурі шляхом виділення частки. Свої вимоги мотивують тим, що вона є власниками 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,871 га для будівництва і обслуговування житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 20.09.2019 року. Інша частина будинку належить відповідачу. Спірний будинок завжди мав два окремі входи та подвір`я, а тому він вже є поділеним і відповідає тій частці майна, якою користуються сторони. На початку 2020 року позивачка вирішила зареєструвати в своєму житлі сина з його родиною, однак без відповідачки вона це зробити не змогла, оскільки будинок є спільною частковою власністю сторін і дозвіл на реєстрацію має надавати кожен із співвласників, а відповідачка в свою чергу відмовилась з`являтись до ЦНАПу для надання такої згоди. Так, як позивачка не має змоги повноцінно користуватись і розпоряджались своїм майном, просить суд задовольнити її позовну заяву. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, мотивуючи тими ж самими обставинами. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, згідно договору купівлі-продажу та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788449759110 та земельної ділянки площею 0,0871 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 730613559110, кадастровий номер 5911000000:05:006:0381./а.с.4/ Інша половина будинку витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить відповідачу. При цьому в реєстрі вже зазначено конкретний розмір площі будинку, який належить відповідачу 35,4 кв.м. (загальна площа) та 22,7 кв.м. (житлова). Адреса нерухомого майна [ADDRESS] . Факт того, що будинок, який розташований по [ADDRESS] є одним об`єктом нерухомості підтверджується копією довідки КП «Шосткинське МБТІ №510 від 21.05.2018 року. З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що за адресою [ADDRESS] розташований житловий будинок, загальною площею 89,4 кв.м, позначений на схематичному плані земельної ділянки літерою «А-1», житловою площею 56,3 кв.м\~ з прибудовами у вигляді сараїв літ. «Б», «В», «Ж», прибудови літ. «А1-1», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», погребів літ. «пг», «пг1», гаражу літ. «Д», літньої кухні літ. «Е», навісу літ. «З», вбиральні літ. «У», ворота «№1», ворота «№2», огорожі «№3-4». Згідно плану будинку квартира [ADDRESS] загальною площею 35,4 кв.м., житловою - 22,7 кв.м./а.с.9-11/ Відповідно висновку проведеного КП «Шосткинське МБТІ» 26.02.2020 року\~ щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 54 кв.м є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі./а.с.13/ Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Власники володіють, користуються та розпоряджаються власністю за взаємною згодою. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, яке регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі частки житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо в тому випадку, коли кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Пунктом 3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 р. за N 74/14041 визначено порядок виділу в натурі частки з нерухомого майна. Зокрема, виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Враховуючи вищевикладені норми закону, те, що під час судового розгляду встановлена технічна можливість виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна, зважаючи на те, що саме такою частиною будинку вже тривалий час користується кожний із співвласників будинку і відповідач позов визнала, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки такий порядок поділу домоволодіння є доречним та не порушує права сторін як співвласників будинку та буде сприяти чіткому врегулюванню між ними питань володіння та користування майном. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати. На підставі викладено та

Outcome: approved