Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

04 березня 2014 року позивачі звернулись до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами. У судовому засіданні представник позивачів, що діє на підставі довіреностей підтримала позовні вимоги позивачів та просила їх задовольнити у повному обсязі, в обгрунування позовних вимог пояснила, що влітку 2008 року позивачам стало відомо про продаж [PERSON], житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Дізнавшись про це, вони вирішили купити вищевказаний житловий будинок з належними будівлями. З цією метою позивачі звернулися до [PERSON] і, домовившись з нею про ціну та всіх іншіх істотних умовах договору купівлі-продажу, сплатили кошти за купівлю житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в сумі 5 000 гривень, про що останньою було написано розписку. Нотаріально оформити договір купівлі - продажу житлового будинку та господарських споруд вони з продавцем домовилися пізніше. [PERSON] після сплати коштів за житловий будинок передала їм документи на будинок та ключі від нього, і сам будинок зі спорудами у фактичне володіння та користування , та виїхала до с.м.т. Шевченкове Харківської області. Позивачі відразу переїхали до придбаного житлового будинку [ADDRESS], зареєструвалися в ньому та проживають до цього часу, здійснюють його утримання та поточний ремонт, сплачують комунальні послуги. Нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу житлового будинку вони не встигли, так як [PERSON] тривалий час хворіла, враховуючи дуже похилий вік, і відмовлялася звертатися до нотаріуса, а 08 травня 2011 року померла. Таким чином, на сьогоднішній день позивачі не можуть нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу, оформити на нього документи та повноцінно володіти та розпоряджатися житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами в зв'язку з відсутністю у них документів, які б підтверджували їх право власності на придбане домоволодіння. За час їхнього проживання та реєстрації в домоволодінні з 18 червня 2008 року по теперішній час жодних претензій з боку третіх осіб стосовно належності житлового будинку не надходило. Позивачі, тобто [PERSON], [PERSON] та [PERSON] домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, його повне виконання відбулося ще в 2008 році. Враховуючи той факт, що їх право залишається не визнаним, вони вимушені звернутися до суду та просять визнати за ними права власності на вищевказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди в рівних частках. В судове засідання представник відповідача не з'явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності, та проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON] незаперечує. Суд заслухавши пояснення представника позивача, свідка, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено ,зо згідно домовленості , між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в 2008 році , відбулась купівля - продаж будинку [ADDRESS]. Продавець [PERSON], що була власником вищезазначеного будинку з господарчими будівлями та спорудами, передала позивачам технічну документацію на житловий будинок та господарчі споруди, та ключі від них, а позивачі в свою чергу передали їй кошти, в сумі 5 000 гривень. Відповідно до довідки №410/02-30 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку, осіб, виданої Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 04 листопада 2013 року - в житловому будинку [ADDRESS], значиться зареєстрованим [PERSON], та до складу сім'ї (зареєстрованих) входить: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Довідкою №411/02-30 даної сілсьької ради від 04 листопада 2013 року зазначено, що [PERSON], 18 червня 2008 року вибула на постійне місце проживання в с.м.т.Шевченкове Харківської області. З 16 лютого 1978 року по 18 червня 2008 року постійно проживала і значилася зареєстрованою в [ADDRESS] вона одна, з 18 червня 2008 року в даному довомолодінні значаться зареєстрованими: [PERSON], [PERSON] - позивачі за справою та син позивачки [PERSON], що занесено та записано в погосподарській книзі за 2006-2010 роки, особовий рахунок [NUMBER]. З до довідки № 105/02-30 Новимколаївської сільської ради Шеваченківського району Харківської області від 10 квітня 2014 року вбачається, що будинок [ADDRESS] на балансі сільської ради не знаходиться. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є племіницєю [PERSON] , в 2008 році у зв'язку з тим,що остання мала похилий вік , та поганий стан здоров'я вона її забрала жити до себе в с.м.т. Шевченкове ,де остання стояла на обліку в лікарні , після її смерті вона її поховала та успадкувала земельні ділянку. Будинок [ADDRESS] в спадкову масу не входив , вона знала ,що тітка продала його до переїзду, претензій вона не має. За правила ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору , що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Чинне процесуальне законодавство відносить до письмових доказів будь -якого роду документи, акти, листування службового або особистого характеру, що містять у собі відомості про правочин та його умови. З наданої до суду розписки вбачається ,що [PERSON] отримала з позивачів 5000 грн. в рахунок продажу будинку. Як пояснила , представник позивача в судовому засіданні позивачі не мали можливості укласти нотаріально договір купівлі - продажі, враховуючи стан здоров'я та похилий вік [PERSON], що підтверджується довідкою Шевченківської центральної лікарні від 12 травня 2014 року , № 765 , відповідно до якої [PERSON] [INFO], мала диагноз ішемічна хвороба серця , гіпертонічна хвороба,катаракта та глаукома обох очей, перебувала сторонньої допомоги з 2008 року і до дня смерті. З заповіту , складеного [PERSON] 9 червня 2008 року вбачається ,що вона заповідала [PERSON] земельну ділянку , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, іншого майна в заповіті зазначено не було. Інформаційна довідка із Спадкового реєстру № 37054642 від 2 квітня 2014 року засвідчує факт того ,що [PERSON] отримала відповідне свідоцтво про спадщину, за заповітом. Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення сторін на час укладення договору було вільним і відповідало їх волі. Статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. За правилами ст.328 Цивільного кодексу України право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. За правилами ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положенями ст. 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом Відповідально до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Оцінівши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , суд вважає,що вимога позивачів про визнання за ними права власності є обґрунтованою та такою ,що підлягає задоволенню.

Outcome: approved