Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

03.03. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач просить стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] 24.10. [INFO] та сина [PERSON] 22.08. [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500, 00 гривень кожну дитину щомісяця, але не менше тридцяти відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду; допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 18.02. 2006 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народилися двоє дітей. Позивачеві самостійно, лише за власні кошти, надзвичайно важко утримувати дітей. На теперішній час відповідач не допомагає позивачу у вихованні та утриманні дітей, весь тягар матеріального утримання дітей ліг на позивача, тому вона змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до вимог ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: сторони у справі є батьками: [PERSON] 24.10. [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження серії 1 СГ № 123734 від 12.11. 2007 року. [PERSON] 22.08. [INFO], що стверджується Свідоцтвом про народження серії І СГ № 075016 від 11.09. [INFO]. Встановлено, що зазначені вище малолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні, що стверджується Довідкою № 145 від 15.02. 2017 року, видана виконавчим комітетом Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком обох батьків - як і позивача так і відповідача. Причому є обовязком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним, беручи до уваги те, що відповідач у добровільному та досудовому порядку не виявив бажання виконати покладений на нього обовязок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підставні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вказаних вище обставин, аналізуючи зазначені норми закону, беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від утримання своєї малолітніх дітей; те, що статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня - 1777 гривень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, зокрема у частині стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 888, 50 грн. на кожну дитину щомісячно, тобто половину відповідно до прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Позивач визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі, безпідставно, всупереч вимогам закону, зазначив в позові, що розмір аліментів повинен бути не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved