Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

04 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, в якій просить стягнути з відповідача на її користь вартість передоплати за не виконання послуг по виготовленню та встановленню вікон та балкону в розмірі 24634 гривень, а також моральну шкоду в сумі 1000 гривень. В обґрунтування позову вказала, що 19.11.2017 між нею та відповідачем було укладено договір на виконання послуг по доставці матеріалів, виготовлення та встановлення вікон та рами на балкон. Вартість замовлення складає 24634,00 гривні, яку позивач сплатила у день укладання договору. Відповідач зобов'язався доставити матеріали та приступити до виконання робіт по встановленню віконних та балконних рам до 20.12.2017, але до теперішнього часу свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з цим позовом (а.с. 4). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.12.2018 прийнято дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 20-21). В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяви про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином, причин неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності та відзиву на позов не надав. Виклики в судове засідання були направлені відповідачу за адресою, згідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, один з яких вручено особисто, що підтверджується відомостями з офіційного сайту ДП «Укрпошта» (а.с. 29). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 2017 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання послуг, предметом якого є виготовлення та установка віконних та балконних рам та загальна вартість замовлення складає 24634,00 гривні (а.с. 7). Позивачем належним чином виконані умови даного договорів та внесено передоплату у сумі 24634,00 гривні, що відображено у договорі. Згідно договору відповідач взяв на себе зобов'язання доставити матеріали та приступити до виконання робіт по встановленню віконних та балконних рам до 20.12.2017. Проте в порушення умов даного договору відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання у встановлений строк, а саме: не здійснив доставку матеріалів та не приступив до виконання робіт по встановленню віконних та балконних рам, грошові кошти, отримані в якості передплати не повернув. 14 вересня 2018 року позивачем була направлена за місцем проживання ФОП [PERSON] претензія про повернення передплати у сумі 24634,00 гривня, яка була залишена без відповіді та задоволення (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, оскільки позивач є споживачем товару, який їй повинен був передати шляхом виготовлення та встановлення віконних та балконних рам відповідач (виконавець за договором), то на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень витягу Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)» при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання лежить на продавцеві (виконавцеві). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. На підставі ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Отже, враховуючи що право позивача є порушеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача передоплати за послуги з доставки, виготовлення, установки віконних рам і балкону є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень, суд дійшов наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Як зазначено у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Аналіз вказаної норми свідчить про те, що моральна шкода відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодовується лише в разі, якщо вона завдана недоліками продукції (дефекту в продукції). Тобто, споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Положення ст. 1167 ЦК України на відносини, які виникли із договору, не поширюються, оскільки регулюють позадоговірні (деліктні) відносини, що закріплено і у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-1575цс16. За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial