Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

02.07.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON], просить розірвати укладений шлюб з [PERSON], зареєстрований 29.08.2014 року, актовий запис №92 по Шполянському відділу ДРАЦС Черкаського головного управління юстиції. Позов мотивує тим, що 29.08.2014 зареєстрував шлюб з [PERSON]. Шлюб перший. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Майже з листопада 2017 року сторони припинили шлюбні відносини і фактично шлюб розпався. Спільного господарства не ведуть. Подружнє життя не склалося тому, що відповідачка неврівноважена. Між сторонами виникли неприязні відносини, постійно влаштовуються сварки, життя в шлюбі стало нестерпним. Миритися з відповідачкою не бажає і подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спір про поділ майна, що є нашою спільною власністю будуть вирішувати окремо. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 27.07.2018 року відкрито провадження по справі. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив наступне. Між [PERSON] та [PERSON] 29.08.2014 було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2016 року,виданим Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.5). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Черкаської області, [INFO] народився [PERSON], про що 13.12.2014 складено відповідний актовий запис №155. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Спір про поділ майна будуть вирішуватися окремо. Шлюб розривається вперше. Спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК (2947-14); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст..110 СК України. Згідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу Судом з'ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте позивач просить судові витрати не стягувати з відповідача. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин суд, не стягує судові витрати в розмірі сплаченого судового збору з відповідача, та залишає судові витрати на рахунку позивача. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24,56, 105, 110 -112, ст.113 ч.2ст. 114, СК України,

Outcome: approved