overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

04.02.2017 позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи вимоги тим, що з 30.12.2009 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є громадянином Держави Ізраїль з постійним місцем проживання в даній країні. Так, з 2015 року подружжя припинило проживати однією сім'єю, відповідач перестав дбати про матеріальне забезпечення родини, дозволяв собі поводитись грубо по відношенню до позивача, провокував суперечки, ображав, чим завдавав їй моральних страждань, позбавляв можливості нормального проживання, відпочинок, вирішення сімейних та особистих питань. Неодноразові спроби позивача налагодити сімейні стосунки не дали ніяких результатів, т.я. відповідач категорично не бажав іти на компроміс та проживати однією родиною. Таким чином, позивач вважає, що збереження шлюбу суперечитт її інтересам та інтересам дитини. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача - адвокат [PERSON] подав суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З огляду на належне повідомлення відповідача, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

04.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 13768 грн. 40 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4699,21 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-30). 30.09.2013 року відповідач підписала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої сторони домовились, що банк зменшує розмір заборгованості (п. 1.1.1.), яка виникла з моменту надання кредиту, а також банк надав відповідача строковий кредит в розмірі 4699,21 грн. строком на 24 місяці з кінцевою датою повернення 30.09.2015 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24.01.2017 року становить 13768 грн. 40 коп., та складається з: 4699,21 грн. - заборгованості за кредитом, 2850,06 грн. - заборгованості за відсотками, 5074,92 грн. заборгованості за пенею та комісією та 1144,21 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

04.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 23453 грн. 37 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-32). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року становить 23453 грн. 37 коп., та складається з: 853,91 грн. - заборгованості за кредитом, 17286,44 грн. - заборгованості за відсотками, 3720,00 грн. заборгованості за пенею та комісією та 1593,02 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

04.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 20289,93 грн, мотивуючи вимоги тим, що 29.05.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 800 грн, із сплатою відсотків у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання без поважних причин не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 29.05.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 800 грн, із сплатою відсотків у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість у розмірі 20289,93 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту 348,94 грн, несплачені проценти 14598,61 грн, пеню та комісію 3900 грн, штрафні санкції 1442,38 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 20289,93грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач по сплаті судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

04.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 117000 грн. 00 коп. і судових витрат, мотивуючи позов систематичним невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки до суду відповідач не повідомив, відзив не подав. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.10.2012 року між позивачем та\~[PERSON] \~було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі базової ставки 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-34). Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, заборгованість станом на 31.12.2017 року становить 117000,00 грн., та складається з: 3319,10 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 110195,15 грн. - заборгованості за відсотками, 3485,75 грн. заборгованості за пенею та комісією, що підтверджується\~розрахунком позивача (а.с. 6-8). Відповідно до ст.\~526 ЦК\~України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

04.02.2019 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.06.2013 зареєструвала з відповідачем шлюб, однак сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 08.02.2019 відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання на 13.03.2019 та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 13.03.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 04.06.2019 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просить розглядати справу без його участі. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. 22 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Порогівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, актовий запис № 04, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Однак подружнє життя між сторонами не склалося у зв`язку з тим, що у них різні характери, погляди на життя та на вирішення сімейних проблем. Спроби налагодити подружні відносини позитивного результату не дали. З вересня 2018 року сторони проживають окремо. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дитини, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 62282 від 31.01.2019 (а.с. 1). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 384,20 грн., сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

04.02.2019\~позивач \~ [PERSON] \~звернувся до\~Дзержинського райсуду\~м.\~Харкова з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.08.2015 між ними укладено шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Одруженян виявилось невдалим, через несумісність характеру та різне ставлення до життя, виникали постійні сварки. Через деякий час вони втратили повагу один до одного, сімейне життя стало погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з 04.06.2016 шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені. У зв`язку з чим позивач просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не сповістила, але відповідачем направлена заява, у якій вона зазначає, що позивач навмисно неправильно вказав ім`я дитини, вказує , що сімейні стосунки були припинені між ними 04.06.2016, хоча насправді вони проживали разом з березня по вересень 2018 у [ADDRESS] , де до цього дня і проживає позивач. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 07.08.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1538. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони не мешкають разом, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

04.02.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 31.03.2006 між сторонами укладено шлюб, від якого народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, присутня байдужість. В наслідок хвороби чоловік має напади: зміни настрою, дратливість, запальність, що наносить шкоду емоційному, психологічному стану дітей і може зашкодити їх розвитку. Ситуація ускладнилась із зловживанням чоловіка спиртним. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей та інтересам позивача. У зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 31.03.2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 165. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

04.02.2019 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved