Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

04 грудня 2019 року позивач приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (Білоцерківський районний підрозділ) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію, посилаючись на наступні обставини. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Згідно п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затвердженні постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (зі змінами), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку, здійснюються у грошовій формі, відповідно до укладених договорів. Відповідно до абз. 2 п. 4.10 ПРРЕЕ, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово - комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Виходячи з положень п. 4.12 ПРРЕЕ, рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків зі фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Енергопостачання квартири [ADDRESS] , здійснюється на умовах укладеного з боржником договору про користування електричною енергією № 5860064 від 19.10.2004 року. Відповідно до п. 11 даного договору, відповідача зобов`язано оплачувати спожиту електричну енергію, відповідно до умов передбачених цим договором. Згідно п. 5.5.5 ПРРЕЕ, відповідача також зобов`язано, зокрема: користуватися електричною енергією, виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги, відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих правил та умов договору. Станом на 26.11.2019 року, заборгованість за використану відповідачем електроенергію складає 2678,15 грн., яка виникла в період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року, згідно показників засобу обліку електричної енергії та на підставі тарифів, встановлених постановою НКРЕКП № 220 від 26.02.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно - правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. А тому просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» (Білоцерківський районний підрозділ) заборгованість за використану електроенергію, яка виникла в період з 01.08.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 2678 грн. 15 коп., а також 1921 грн. 00 коп. сплаченого судового збору (а.с. 2-3). Ухвалою судді 26 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 29 січня 2020 року (а.с. 17-18). 29 січня 2020 року відкладено розгляд справи до 24 лютого 2020 року о 11 год. 00 хв., в зв`язку з неявкою сторін по справі. В судове засідання представник позивача Мокрієнко Тарас Вікторович, який діє на підставі довіреності № 401 від 15.08.2019 року (а.с. 4) не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 16.01.2020 року вх. № 1532 про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 07.02.2020 року (а.с. 31). Крім того, відповідач [PERSON] повідомлялась про виклик до суду на інформаційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення (а.с. 27). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь - кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 24 лютого 2020 року була повідомлена завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву ПАТ «Київобленерго» (Білоцерківський районний підрозділ). Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлена відповідач [PERSON] не з`явилась в судове засідання, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 24.02.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ «Київобленерго» (Білоцерківський районний підрозділ) підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «Київобленерго» (Білоцерківський районний підрозділ) був укладений договір № 586006 про користування електричною енергією від 19.10.2004 року. Електропостачання здійснюється за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Як вбачається з п. 11 даного договору, відповідача зобов`язано оплачувати спожиту електричну енергію, відповідно до умов, передбачених цим договором. У відповідності до п. 20 цього договору, боржник несе відповідальність за несплату або прострочення терміну оплати спожитої електричної енергії, згідно з цим договором та ПКЕЕН. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Отже, між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, згідно яких позивач ПАТ «Київобленерго» надає відповідачу послуги з електричної енергії, а відповідач зобов`язалась здійснювати своєчасно оплату за надані послуги, які крім зазначеного Закону також регламентуються ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог п. 42 Правилами користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електроенергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі, відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ, боржника зобов`язано, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно п. 28 ПКЕЕН передбачено, що у разі відсутності у побутового споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Встановлено, що відповідачем [PERSON] не сплачуються отримані послуги з електропостачання у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 2678 грн. 15 коп. Зазначена заборгованість підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 8). З наявного в матеріалах справи рахунка за електричну енергію, який направлявся відповідачу [PERSON] про сплату заборгованості за послуги електропостачання у сумі 2678,15 гривень, остання залишилася без виконання (а.с. 9). Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. В матеріалах справи відсутні відомості про розірвання укладеного між сторонами вищезазначеного договору. Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (Білоцерківський районний підрозділ) до [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Київобленерго» (Білоцерківський районний підрозділ) підлягають стягненню понесені позивачем при звернені до суду судові витрати у сумі 1921,00 гривень, понесення яких документально підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 1). Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved