overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

04.12.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.02.2004 року Іванчуківською сільською радою Ізюмського району Харківської області, актовий запис №2. Мотивуючи позовну заяву вказала, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Тривалі сварки, непорозуміння призвели до фактичного припинення стосунків. З квітня 2015 року вони живуть кожен окремо, спільне господарство не ведуть. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, [NUMBER], зареєстрованого Іванчуківською сільською радою Ізюмського району Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 03.02.2004 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження, [NUMBER] (а.с.8). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

04.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 23.11.2007 року в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 963. В період шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. З вересня 2017 року шлюбні стосунки з відповідачем припинено, через відсутність взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 23.11.2007 року в Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 963 а.с. 7, в період шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] а.с.8, шлюбні відносини між сторонами припинено, втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

04.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. На обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Коли вона звернулася в нотаріальну контору для оформлення права на спадщину, нотаріус відмовив її у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначений будинок. Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса, тому просила суд визнати її право власності на вказане спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З довідки Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області № 805 від 28.08.2017 року вбачається, що зазначений житловий будинок належав [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі за № 7. Зазначений будинок [PERSON] заповіла позивачці, що підтверджується заповітом, посвідченим 26.12.2005 року секретарем Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області. Відповідно листа приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Смірнової Н.С. від 19.09.2017 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Як визначено у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу, тому позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

04.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. На обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вона звернулася у визначений судом додатковий строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила її у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, прийняла спадщину, тому просила суд визнати її право власності на вказане спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. [PERSON] являлася матір'ю позивачки, що підтверджується свідоцтвами про народження та про шлюб. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З довідки Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області № 626/02-30 від 18.11.2013 року вбачається, що зазначений житловий будинок належав [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі за № 0182. Відповідно листа приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. від 24.10.2017 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Згідно ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як визначено у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, прийняла спадщину, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу, тому позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

04.12.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] до розірвання шлюбу. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 року провадження у вказаній справі відкрито. В обґрунтування своїх позовних вимог\~\~зазначає, що 30.08.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області уклали шлюб, актовий запис № 421. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сім'ю та шлюб, розв'язання сімейних та побутових проблем, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, заперечень не надав. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.08.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 421. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

04.12.2017 року заявниця звернулась до суду з вказаною заявою. Посилалась на те, що у 2006 році її син [PERSON] став проживати однією сімєю з [PERSON], від цивільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Свого житла вони не мали, тому заявниця надала їм для проживання належний їй на праві власності будинок №31 по вул. Степова у с. Єгорівка Волноваського району Донецької області. З її дозволу, 02.02.2007 року в цьому будинку були прописані її онук [PERSON], та донька [PERSON] від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. У вересня 2013 році [PERSON] поїхала до своєї тітки у сусіднє село Кирилівку Волноваського району Донецької області та до сьогоднішнього часу не повернулась, у звязку з цим 12.08.2013 року Волноваським відділом поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області було заведено розшукову справу № 55-44. 21.11.2013 року помер син заявниці [PERSON] Доньку від першого шлюбу [PERSON] передали до будинку дитини, а заявницю призначили опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою їй необхідно для отримання субсидії на оплату комунальних послуг. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у заяві. Представник заінтересованої особи\~ в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2001 року належить житловий будинок №31 по вул. Степова у с. Єгорівка Волноваського району Донецької області (а.с.6). Згідно довідки Єгорівської сільської ради Волноваського району Донецької області від 23.10.2017 року за № 630 в вищевказаному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 07.08.2006 р.н.(а.с.7). Згідно довідки №10385/501/07-2017 від 18.09.2017 року, [PERSON] за обліком Волноваського відділу поліції України у Донецькій області знаходиться в розшуку. На час надання довідки місцезнаходження [PERSON] не встановлено ( а.с.11). Розпорядженням голови Волноваської районної державної адміністрації від 08 січня 2014 року №5 [PERSON] призначено опікуном малолітнього [PERSON], [INFO] \~Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], кожний окремо, показали, що вони є сусідками заявниці, і що з 2013 року вони не бачили [PERSON] за місцем мешкання, де вона може знаходитися не знають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт відсутності відомостей щодо місця перебування [PERSON] більш ніж десяти років за місцем реєстрації підтверджено, а тому, на підставі ст. 43 ЦК України, необхідно визнати її безвісно відсутньою. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

04.12.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено заочне рішення по цивільній справі № 182/4709/17, провадження № 2/0182/3280/2017 за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «Пектораль» про встановлення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, стягнення невиплаченої суми, яким позов [PERSON] задоволено частково; встановлено розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом: з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року - 2317 грн. 08 коп.; з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року - 2618 грн. 30 коп.; з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року - 2749 грн. 22 коп.; з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року - 3024 грн. 14 коп.; з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року - 6048 грн. 28 коп.; стягнуто з Приватного підприємства «Пектораль» на користь [PERSON] борг по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом, за період з вересня місяця 2013 року по грудень місяць 2017 року включно в розмірі 171010 грн. 88 коп. (сто сімдесят одна тисяча десять грн. 88 коп.); в інших вимогах - відмовлено. Разом з тим, судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи те, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення стосовно судових витрат. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Позивач [PERSON] у відповідності до п.2. ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Враховуючи викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1710 грн. 10 коп. (пропорційно до задоволеної частини вимог). Враховуючи те, що при ухваленні заочного рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення стосовно судових витрат. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

04.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 03.03.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №43, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з вересня 2015 року через поведінку відповідача, який нехтує її інтересами та почуттями, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, роздільне проживання, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

04.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем [PERSON] з 12 серпня 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Чорноморському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис - № 316. Від спільного життя мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, що відповідачем не заперечується. Позивач просить розірвати шлюб тому що припинила з відповідачем відносини, проживає окремо, вважає, що їх сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. На підставі наведеного, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Просить стягнути з відповідача понесені судові витрати на свою користь. Позивач [PERSON] надала письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, наполягає на розірванні шлюбу та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін. За змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз. 6 п.11 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Ст. 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає визнання позову відповідачем, так як визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить закону. При цьому суд бере до уваги правові норми, встановлені ст.ст. 24, 56 СК України, щодо добровільності шлюбу, права кожного із подружжя припинити шлюбні відносини. За наявності зазначених вище обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для часткового задоволення даного позову.

Outcome: partial