Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

03 грудня 2019 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму до досягнення дочкою 23- річного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбних відносинах, від яких мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Дочка є студентом Харківського національного економічного університету Семена Кузнеця, навчається на денній формі навчання за державним замовленням. Самостійного доходу дитина не має та перебуває на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Аліменти нікому не сплачує, утриманців не має. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності; зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надійшла від нього заява, в якій він просить вищевказану справу розглядати за його відсутністю. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 19 грудня 2006 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 684 від 19 грудня 2006 року (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції від 13 грудня 2001 року, в графі «батько» вказаний відповідач - [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з довідки Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця № 771 від 09.09.2019 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу першого рівня вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр», фінансового факультету, денна форма навчання за державним замовленням вказаного вище ВУЗу. Строк навчання в учбовому закладі до 30 червня 2023 року (а.с. 5). Відповідно до копії довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку, позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Повнолітня дитина мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини добровільно не надає. Засадами сімейного законодавства України передбачений обов`язок батьків у матеріальних витратах дитини, незалежно від того, з ким із них дитина проживає. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, в пункті 20 постанови від 15 травня 2003 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Нормами статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.ст. 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи надані суду письмові докази, суд вважає за можливе заявлені позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову, тобто з 03 грудня 2019 року і до закінчення [PERSON] навчання - до 30 червня 2023 року . Підстав для стягнення аліментів до 23- річного віку повнолітньої дитини, тобто до [INFO] , суд не вбачає. Відтак, наявні підстави для часткового задоволення позову . Згідно з ч.1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial