Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

04.06.2020р. позивачка [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] (третя особа - Орган опіки та піклування в особі Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради) про позбавлення батьківських прав (а.с. № 3-6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.07.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого засідання ( а.с. № 23). В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві зазначає, що від шлюбу з відповідачем у них є малолітній син - [PERSON] , [INFO] . З 2013 р. сторони не проживають однією сім`єю та дитина проживає разом з позивачкою. Рішеннями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти з відповідача. Від сплати аліментів на утримання дітей відповідач ухиляється, має значну заборгованість. Відповідач у справі не займається вихованням дитини, не проявляє турботи, не виконує обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться взагалі долею своєї дитини, таким чином не виконує батьківських обов`язків. Позивачка просила позбавити батьківських прав щодо його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Підготовче засідання у справі відповідно до вимог ст. 197 та п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 24.09.2020р., під час якого задоволено клопотання про допит свідків (а.с. № 39). В судовому засіданні 17.11.2020р. позивачка та її представник - адвокат Федорець Є.Є. (діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 02.06.2020р. та договору про надання юридичних послуг від 02.06.2020р. - а.с.№ 16,17,18-19) позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Позивачка також суду розповіла, що виходила заміж вагітною, що відповідач покинув її з новонародженим сином через 3-4 місяці від для народження [PERSON] . Під час спільного проживання ніде не працював, випивав, після чого піднімав на неї руки. Представник позивачки вважав, що немає достатніх підстав для ухвалення заочного рішення, оскільки відповідач обізнаний про наявність справи в суді і під час засідання органу опіки та піклування заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання 24.09.2020р. та судові засідання, які призначалися на 26.10.2020р. та 17.11.2020р, тричі поспіль не з`явився, про час та дату підготовчого та судових засідань кожного разу був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями, за адресою місця реєстрації, що підтверджується довідкою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.№ 22), втім до суду повертаються конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№ 29, 44, 53). Окрім того, на судове засідання 17.11.2020р. було розміщено оголошення на сайті «Судова влада» (а.с.№ 52), на яке відповідач також не відреагував. Про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позов. Представник третьої особи Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання 17.11.2020р. також не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. № 51). В наданій до суду 22.09.2020р. заяві представник Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 25.11.2019р. - а.с.№ 31) просила розглядати справу за відсутності представника та задовольнити позовні вимоги (а.с. № 30). До заяви додала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина. За таких обставин та з урахуванням думки позивачки та її представника, суд ухвалою від 17.11.2020р. постановлена без виходу до нарадчої кімнати) постановив про розгляд справи за відсутності відповідача та представника третьої особи. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність підстав, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме немає згоди сторони позивачки, крім того, з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 22.09.2020р. вбачається, що відповідач, будучи присутнім на засіданні комісії зазначав, що він не згоден на позбавлення його батьківських прав. В ході судового розгляду справи в судовому засіданні 17.11.2020р. здійснювалась повна фіксація судового процесу технічними засобами відповідно до положень ч.1 ст. 247 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09.07.2013р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.№10). Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 10.12.2013р. серії [NUMBER] , видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції - а.с. №10 зв. ст). Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2015р. по справі № 201/343/15-ц, що підтверджується копією даного рішення (а.с.№58). Відповідач [PERSON] мешкає окремо від сина з початку 2014р., як зазначала позивачка чоловік покинув її з новонародженою дитиною через 3-4 місяці після народження [PERSON] . Малолітній син проживає разом з позивачкою, що підтверджується копією рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2014р. про стяґнення аліментів (а.с №11). Згідно характеристики з ДНЗ № 311 «Сонечко» вихованням дитини займається мати та бабуся (а.с.№ 14). Відповідач не виконує своїх обов`язків щодо утримання дитина, через що виникла велика заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується копією розрахунку державного виконавця заборгованості зі сплати аліментів станом на травень 2019р. та серпень 2020р. (а.с.№12, 60). Позивачка характеризується за місцем роботи позитивно, що підтверджується характеристикою ФОП [PERSON] (а.с.№ 15). Позивачка проживає разом із малолітнім сином, батько не відвідує сина протягом останніх шести з половиною років, жодним чином не приймає участі у його вихованні та матеріальному утриманню що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних 17.11.2020р. (а.с. № 54-57). Свідок [PERSON] (хрещена мати [PERSON] ) окрім зазначеного вище, суду дала свідчення, що батька дитини від дня народження хлопця, вона не бачила жодного разу, не бачила і не чула від позивачки, щоб відповідач поздоровляв сина зі святами. Свідок [PERSON] (подруга позивачки) також суду дала свідчення, що батька малолітнього вина своєї подруги вона не бачила жодного разу, знайома з позивачкою 3 роки. Подруга їх розповідала, що під час спільного проживання подруги з чоловіком, він випивав та бив дружину. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 22.09.2020р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , вихованням та утриманням дитини займається мати - [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини були присутні обоє батьків дитини. [PERSON] на засіданні комісії заперечував проти позбавлення батьківських прав, але в той же час визнав, що з сином не спілкується, аліменти не сплачує, вихованням не займається (а.с. №32-33). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні 17.11.2020р. позивачка пояснила суду, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, через декілька місяців від народження [PERSON] сімейні відносини були припинені та сторони стали проживати окремо, а згодом було розірвано і шлюб. Під час спільного проживання відповідач не працював, випивав, у нетверезому стані її бив. Відповідач не приймає участі в вихованні дитини від дня народження [PERSON] , не цікавиться його здоров`ям, матеріальним станом. Отже, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання та матеріального забезпечення дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає необхідного для дитини грошового забезпечення. Малолітній син - [PERSON] , [INFO] знаходиться виключно на утриманні своєї матері. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач з дитиною разом не проживає, матеріальну допомогу на його утримання не надає, долею сина не цікавиться. Здоров`ям, духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком дитини не опікується, з сином не спілкується, не відвідує його, не бачив його шість з половиною років (з трьох-чотирьох місячного віку), тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Дані обставини підтвердив і сам відповідача на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, що підтверджується висновком виконавчого Соборної районної у м. Дніпрі ради. Крім того, суд при прийнятті рішення дійшов висновку, що відповідач, поклавши виховання свого сина на позивачку, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та не бажає опікуватися над малолітньою дитиною. Доказів протилежного суду надано не було. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги позицію органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] і вважає за необхідне позов задовольнити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840грн.80коп., що підтверджується дублікатом квитанції про сплату судового збору (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved