overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

03 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 13318 грн. 21 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався через оголошення у пресі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 серпня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 13318 грн. 21 коп., з якої 495 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом, 8912 грн. 73 коп. заборгованість по процентам, 2800 грн. заборгованість по пені, 500 грн. штраф (фіксована частина), 610 грн. 39 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

03 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 22474 грн. 61 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву від 28.04.2006 року, згідно якої отримав кредит в сумі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а/с 12). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував у звязку з чим станом на 31 серпня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 22474 грн. 61 коп., з якої 6529 грн. 91 коп. тіло кредиту, 14398 грн. 29 коп. заборгованість по процентам, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1046 грн. 41 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а.с.4-11) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

03 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 31552 грн. 70 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву від 08.11.2013 року, згідно якої отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а/с 6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував у звязку з чим станом на 13 вересня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 31552 грн. 70 коп., з якої 1720 грн. 47 коп. тіло кредиту, 24553 грн. 53 коп. заборгованість по процентам, 3300 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1478 грн. 70 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-5). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 29 листопада 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом В'язвоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з квітня 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 листопада 2018 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом В'язвоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 12 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 05 червня 2006 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] у Виконкомі Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 09. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 05 червня 2006 року Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 09. Свідоцтвами про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], актовий запис № 2, та [PERSON], [INFO], актовий запис № 1202. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У звязку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 11 жовтня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського МУЮ Волинської області, актовий запис №310. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2014 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною цьому стало зневажливе ставлення до неї відповідача, відсутність взаєморозуміння між ними, докори та постійні скандали. Зазначила, що з вересня 2018 року не підтримує стосунків з чоловіком, сімя розпалася і подальше її збереження суперечить її інтересам. Оскільки шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку і стягнути з відповідача судові витрати у справі. \~ \~ \~ \~У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, у позові просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. \~ \~ \~ \~У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав (а.с.17). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] суд розриває. Також, враховуючи те, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд, відповідно до вимог ст.141, ст.142 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 50% сплаченого останньою судового збору, що становить 352,40 грн. і підтверджується документально (а.с.1), а решту 50 %, що також становить 352,40 грн., суд повертає позивачу з державного бюджету. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що її матір [PERSON] , [INFO] , страждає на психічне захворювання. Вона не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями. Посилаючись на викладене, просила визнати недієздатною [PERSON] , встановити над нею опіку та призначити її опікуном останньої. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи органу опіки\~та піклування\~управління соціального\~захисту населення\~Очаківської міської\~ради у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК № 545871 від 19 липня 2018 року (а. с. 8), [PERSON] є інвалідом І групи «А» з дитинства безстроково. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 105 від 16 квітня 2019 року [PERSON] страждає психічним захворюванням деменцією внаслідок менінгоенцефаліту з деліріозними розладами і за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 46-50). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 6 ст. 300 ЦК України визначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Поданням опікунської ради при виконавчому комітеті Очаківської міської ради від 21 вересня 2018 року рекомендовано призначити заявницю [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON] (а. с. 16). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання у зв'язку з продовженням навчання, щомісячно у твердій фіксованій сумі у розмірі 1 624 грн. 91 коп., починаючи з дня звернення до суду та до закінчення навчання, оскільки її батько добровільно не надає допомогу на її утримання, хоча за станом здоров'я та матеріальним становищем має на це змогу. Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб та призначено судове засідання на 09 год. 00 хв. 12 листопада 2018 року / а. с. 16 /. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що на його утриманні перебуває хвора мати, яка є пенсіонеркою, тому просив встановити розмір сплати щомісячних аліментів на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1 000 грн. 00 коп. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що під час звернення до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою вона дізналася про існування розбіжностей в написанні її прізвища у державному акті на право постійного користування землею, виданого 11 жовтня 1999 року на ім'я [PERSON], у той час як її прізвище є [PERSON]. Посилаючись на викладене, просила встановити факт належності їй даного державного акту. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до суду не з'явився, заінтересована особа надала заяву про розгляд справи без участі її представника, в якій, крім цього, зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Рішенням 5 сесії 23 скликання Рівненської сільської ради № 17 від 12 серпня 1999 року заявниці у постійне користування було передано земельну ділянку площею 1,00 га на території Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням - ведення особистого підсобного господарства (а. с. 6, 7). На виконання даного рішення, 11 жовтня 1999 року було видано державний акт на право постійного користування землею на ім'я [PERSON] (а. с. 5). Згідно з паспортом серії [NUMBER], виданим 14 червня 2014 року, прізвище заявниці вказано як [PERSON] (а. с. 4). Вказана розбіжність у написанні прізвища ставить під сумнів належність цього документу саме заявниці. Факт належності [PERSON] державного акту підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру (а. с. 4), свідоцтвом про народження (а. с. 11) та посвідченням водія (а. с. 12), з яких вбачається, що прізвище заявниці - [PERSON]. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що вказаний вище державний актналежить саме [PERSON], але при його виготовленні неправильно зазначено прізвище, а тому вимогизаявниці про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved