Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

04 квітня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за розпискою у розмірі 3 000, 00 доларів США, що є еквівалентом 80 910 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в травні 2014 року вона надала у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000 доларів США. В 2015 та 2016 роках вона неодноразово зверталась до відповідача повернути борг. Наприкінці 2016 року відповідач склала розписку, відповідно до якої зобов`язалась повернути борг у сумі 3 000 доларів США до 10.10.2017 року. Однак, до теперішнього часу сума боргу не повернута, що і вимусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 3 000 (три тисячі) доларів США. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 809,10 грн. (вісімсот дев`ять гривень 10 копійок). 09 вересня 2019 рокувідповідач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2019 року у цивільній справі №639/2015/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2019 року у цивільній справі №639/2015/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2019 року у цивільній справі №639/2015/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - скасовано. Цивільну справу №639/2015/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу призначено до розгляду в судове засідання. 03 грудня 2019 року від позивача по справі надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просила суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 2 000, 00 доларів США, що в еквіваленті 49 000, 00 грн. на момент уточнення позовних вимог та судові витрати. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що 11 листопада 2019 року відповідач повернула позивачу частину боргу у розмірі 1 000, 00 доларів США, у зв`язку з чим частина боргу, яка підлягає стягненню потребує зменшення до 2 000, 00 доларів США. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Шепетуха В.В., який діє на підставі ордеру в судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлений уточнений позов підтримав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі Ордеру Серії ХВ № 1947 000025 від 09.09.2019 року, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причину неявки не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 10.10.2017 року [PERSON] було складено розписку, відповідно до якої вона зобов`язується повернути [PERSON] 3 000 доларів США. ( а.с. 6) Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю, розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми. Відповідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). 09 липня 2019 року позивачем було надано суду оригінал розписки від 10.10.2017 року. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 22.02.2019 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] вимогу про повернення позики, відповідно до якої просила повернути борг у сумі 3 000 доларів США у тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги. Позивач зазначає, що частина боргу, а саме у розмірі 1 000, 00 доларів США була повернута представником відповідача 11 листопада 2019 року. Тобто, сума боргу, яка до теперішнього часу залишилася не повернутою становить 2 000,00 доларів США. Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником зобов`язання не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач в своїй уточненій позовній заяві просила суд стягнути 2 000, 00 доларів США, що в еквіваленті 49 000, 00 грн. на момент уточнення позовних вимог. Так, на момент винесення рішення судом, а саме на 03.12.2019 року, офіційний курс долара США до гривні складає 2395, 7354, а отже, сума яка підлягає стягненню з відповідача становить 2 000, 00 доларів США, що в еквіваленті 47 914, 70 грн., на момент винесення рішення судом. Отже, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача на її користь грошових коштів у розмірі 47 914, 70 грн. за розпискою від 10.10.2017 року. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768, 40 грн. ( а.с. 2 ) На підставі викладеного та

Outcome: approved