Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

02 листопада 2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , на її користь, додаткові витрати на подальшу реабілітацію дитини кожні 2 місяці, у розмірі 8 000 гривень, а також стягнути з [PERSON] , на її користь, додаткові витрати за пройдену реабілітацію дитини у розмірі 12 400 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2015 року вона вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] .. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року з відповідача, на користь позивача, стягнуто аліменти на утримання дитини, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 700 гривень щомісячно. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що за період з 01 січня 2019 року по теперішній час, відповідач жодного разу не сплатив аліменти, станом на день звернення з даним позовом, утворилась заборгованість у розмірі 37 232,93 гривень. Разом з тим, 22 лютого 2017 року у їх дитини було встановлено інвалідність з дитинства. Діагноз: наслідок перенесеного герпетичного енцефаліту, лівобічний геміпарез зі стійкими незворотними руховими розладами, затримка стато-моторного і мовного розвитку. Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, а відповідач не бере жодної участі у вихованні їхньої дитини та не сплачує аліменти на його утримання. Вказана хвороба потребує постійної реабілітації. Так, позивач вказує, що нею було витрачено 13 410 гривень на курс лікування у ТОВ «Реабілітаційний центр «Еліта» з 14 жовтня 2019 року по 25 жовтня 2019 року. Також, дитина пройшла курс реабілітації у Науково-дослідному інституті дитячої та сімейної психіатрії, психотерапії пр. В.М.Рахманова. На реабілітацію було витрачено 11 400 гривень за період з 01 липня 2020 року по 20 липня 2020 року. Таким чином, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити на її користь Ѕ частину зазначених витрат. Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с.28). Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала (а.с.46). Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій позов не визнав (а.с.47). Також, відповідачем подано письмові заперечення на позовну заяву, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідач зазначає, що позивачем не надано копії направлення на лікування дитини - [PERSON] , в зазначених позивачем лікувальних закладах, від лікуючого лікаря, а зроблено це нею самостійно. Ним сплачуються аліменти на утримання дитини, та заборгованість у розмірі 1 046 гривень. Відповідач вказує, що не має можливості сплачувати грошові кошти, які просить стягнути позивач, на підтвердження чого ним надано довідку про доходи і відрахування із заробітної плати 50% на аліменти та заборгованість. Він проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] , яка в даний час перебуває в стані вагітності. (а.с.34-42). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Спірні правовідносини виникли із виконання батьками обов`язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей та обов`язку приймати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №127/16614/15-ц ). 24 жовтня 2015 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , у розмірі 1 700 гривень, щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 червня 2017 року (а.с.22-24). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5-7). Суду надано копії індивідуальних програм реабілітації дитини-інваліда № 12 від 22 лютого 2017 року та № 25 від 20 лютого 2019 року, відповідно до яких малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має діагноз: наслідок перенесеного герпетичного енцефаліту, лівобічний геміпарез зі стійкими незворотними руховими розладами, затримка стато-моторного і мовного розвитку. Дитина потребує обов`язкової реабілітації (а.с.12-13,14-15). Згідно копії лікувальної путівки № 878 ТзОВ Реабілітаційний центр «Еліта» дитині, [PERSON] , призначено амбулаторне лікування терміном 10 днів, у період з 14 жовтня 2019 року по 25 жовтня 2019 року. Вартість лікування складає 14 410,00 гривень (а.с.16). Матеріали справи містять копію договору про надання медичних послуг від 01 липня 2020 року № 20/07-100, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Науково дослідний інститут «Дитячої та сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної і психосоціальної реабілітації», відповідно до якого дитині [PERSON] , надано медичні послуги на суму 11 400 гривень (а.с.17-20), а відповідно до копії рахунку від 01 липня 2020 року № 20/07-100, [PERSON] сплатила суму, передбачену Договором (а.с.21). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить також до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (абз.2 ч.2 ст.185 СК України). У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Як вбачається, позивачкою здійснювалися витрати на обстеження та лікування своєї дитини - [PERSON] батьком якої є відповідач, зокрема: витрати у розмірі 13 410 гривень на реабілітаційне лікування в ТОВ Реабілітаційний центр «Еліта»; витрати у розмірі 11 400 гривень на лікування в ТОВ «Науково дослідний інститут «Дитячої та сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної і психосоціальної реабілітації», де дитині надавалися консультації та відновлювальна терапія. Дані витрати повністю підтверджуються доказами, наданими позивачкою. За своїм змістом вказані витрати є додатковими, викликані особливими обставинами - хворобою дитини, обґрунтованими, та такими, що відповідають індивідуальній програмі реабілітації дитини-інваліда. Загальний розмір додаткових витрат на утримання дитини становить 28 810 гривень. Відповідачем подано копії документів на підтвердження доводів щодо наявності на його утриманні цивільної дружини [PERSON] , яка перебуває в стані вагітності (а.с.41,42) Однак, зважаючи на те, що відповідач має постійний дохід, що підтверджується довідкою з місця роботи від 04 листопада 2020 року № СГ000000030, суд вважає, що він має можливість сплатити половину понесених позивачем додаткових витрат на дитину, а саме: 12 400 гривень, і підстав для зменшення чи збільшення його частки у цих витратах не вбачається, оскільки батьки дитини несуть рівний обов`язок по утриманню дитини. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволені позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на її користь додаткових витрати на подальшу реабілітацію дитини кожні два місяці у розмірі 8 000 гривень, оскільки позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що дитина буде мати потребу в майбутньому, кожні два місяці, проходити курси реабілітаційного лікування та реабілітації. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу рівності обов`язку батьків в участі в додаткових витратах на дитину, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] частково, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у сумі 12 400 гривень. Питання щодо судових витрат належить вирішити, відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: partial