overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

03 грудня 2014 року Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 вересня 2012 року відповідач [PERSON] одержав в КС «Антея» кредит у сумі 9900 грн., строком до на 12 місяців зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 62,05 % на рік,але [PERSON] умови кредитного договору не виконував, не дотримувався строку погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 8721,21 грн., в звязку із чим, позивач був змушений звернутися до суду за захистом порушеного свого права. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав клопотання в якому просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові урозмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06.09.2012 року між сторонами був укладений кредитний договір №013/КФ-12/084, згідно якого позичальнику [PERSON] було надано кредит у розмірі 9900 грн., строком до на 12 місяців зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 62,05 % на рік. Кредитні кошти надавались на споживчі цілі. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором та видав [PERSON] кошти у сумі 9900,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, але [PERSON] порушив умови зазначеного кредитного договору, в звязку із чим, станом на 20 серпня 2013 року в нього виникла заборгованість по сплаті основного боргу 9276,90 грн., в тому числі: несплачені відсотки 2261,12 грн., пеня 1059,91. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто, при порушені зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. \~Згідно ст. 599 Цивільного Кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривала, тому відсотки за користування кредитом та пеня за прострочення строків повернення кредиту нараховані правомірно. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

03 грудня 2014 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбуна підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сім'я носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Шлюб перший. Від шлюбу є донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву, в якій вимоги позову щодо розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, просила розгляд справи провести у відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій він позов про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти задоволення поданої заяви, просила розгляд справи провести у його відсутності . Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2004 року між [PERSON] та [PERSON],укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №356 (Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]), зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. Шлюб перший. Від шлюбу є донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд вважає за необхідне покласти на відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви сторін про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

03 грудня 2014 року позивач звернуласьдо суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2007 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Судом встановлено, що через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з травня 2014 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. На виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд ухвалою від 08.01.2015 надавав сторонам строк для примирення, проте згоди щодо збереження сім'ї сторонами не досягнуто, оскільки позивач вважає, що це суперечить її інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

03 грудня 2014 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що у належному їм на праві власності житловому будинку за адресою: [ADDRESS], як за місцем проживання зареєстрована відповідачка, але фактично вона за цією адресою не проживає з 2012 року. Позивачі просять суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилась. За наявністю умов, передбачених ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачів, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 17 листопада 2008 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Це майно набуто ним під час шлюбу з позивачкою [PERSON] У цьому житловому будинку як за місцем постійного проживання зареєстрована відповідачка [PERSON]. Згідно з показаннями свідка [PERSON] він є сином позивачів та разом з ними проживає за адресою: [ADDRESS]. З 2012 року його колишня дружина [PERSON] за цією адресою не проживає, а шлюб між ними розірвано у квітні 2014 року. Обставина щодо не проживання відповідачки за вказаною адресою понад 1 рік підтверджується також актом обстеження від 18 грудня 2014 року. З врахуванням вищенаведених обставин суд вважає, що відповідачка дійсно втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

03 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], 2003 року народження, батьком якого є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що син проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу на його утримання не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала, відповідач позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 20 червня 2003 року сторони перебувають у шлюбі (а.с.2). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3). Сторони разом не проживають, син проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно допомогу на його утримання не надає (а.с.4). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач офіційно не працює і добровільно матеріальну допомогу не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

03 грудня 2015 року [PERSON] звернувся із вказаним вище позовом та зазначив, що він перебуває в шлюбних відносинах із [PERSON] У шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Звернення обумовлене тим, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Спору про розділ майна, що є спільною сумісною власністю між ними немає. Просить суд розірвати шлюб між ним і відповідачем, зареєстрований 01.11.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис про шлюб № 184. Малолітню дитину [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з ним, оскільки відповідач не має власного житла. В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви, згідно яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позов визнає. Окрім цього, позивач в заяві відмовився від вимоги залишити дитину [PERSON] проживати разом з ним, не заперечує, щоб дитина проживала з відповідачем. Відповідач в заяві просить залишити дитину [PERSON] проживати з нею, прізвище залишити [PERSON]. З'ясувавши обставини та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони з 01.11.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 12). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] суд встановив, що у шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Як вбачається із позовної заяви шлюб між сторонами не склався, вони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З огляду на вказане, зважаючи на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Прізвище відповідачу згідно ст.113 СК України необхідно відповідно до її вимог залишити без змін. Дитину [PERSON], [INFO] залишити проживати разом із відповідачем [PERSON]. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112, частини 3 статті 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

03 грудня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 27 жовтня 2005 року в Гамаліївській сільській раді Пустомитівського району Львівської області. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], однак подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Відповідач зловживає спиртними напоями, затіває сварки та скандали, принижує її гідність тощо. Така поведінка відповідача призвела до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення є неможливим та вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2005 року в Гамаліївській сільській раді Пустомитівського району Львівської області та від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач часто вживає спиртні напої, затіває в сімї сварки і скандали та така його поведінка призвела до того, що сторони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, на думку суду, суперечило б інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

03 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). У відповідності до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

03 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилися діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

03 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, ухиляється від піклування, виховання сина, який хворіє на цукровий діабет. На підставі медичного висновку № 79 Кривоозерської ЦРЛ від 02 червня 2005 року малолітній [PERSON] є дитиною-інвалідом, на лікування потребує значних витрат, тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 1 000 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач не заперечував щодо стягнення аліментів, \~просив зменшити їх розмір , вказуючи, що не працює, його доходи є нерегулярними. Вислухавши \~сторони, \~дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження серії І-ФП № 146502 від 16.07.2003 року (а.с. 4), підтверджується, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами, укладений 01 лютого 2003 року (а.с. 7), розірвано рішенням Кривоозерського районного суду від 14 липня 2011 року (а.с. 8). Малолітня дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач проживає окремо від дитини. Матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від заробітку (доходу) і (або) в твердій грошовій сумі з того із батьків, який зобовязаний сплачувати аліменти. Як передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком коли розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі. При визначенні способу виконання обовязку утримувати дітей, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище не тільки дитини, яка являється інвалідом за станом здоров'я, в зв'язку з чим потребує постійного лікування, йому нараховується пенсія, а й відповідача, який є працездатним, роботи та регулярних заробітків не має, стан здоровя його задовільний, інших утриманців не має, тому суд вважає можливим стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі ст. 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору та на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved