Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

04.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті дружини [PERSON], померлої 12.08.2014 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12 серпня 2014 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок по вул. Ціолковського, № 31 в м. Ізмаїлі Одеської області. За життя [PERSON] заповіт не залишала. Строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса пропустив у звязку з тим, що знаходився в місцях позбавлення волі, а про смерть дружини дізнався тільки 20.08.2015 року. З наведених підстав просить визначити йому додатковий строк - два місяця для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті дружини [PERSON] Позивач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув у звязку з тим, що відбуває покарання у Харківській виправній колонії №43, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала повністю та заперечувала проти надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що з 1990 року [PERSON] не проживав разом з дружиною [PERSON] З 1991 року він виїхав за межі м. Ізмаїл та не контактував з дружиною. Вона проживала з іншим чоловіком [PERSON] Похорони [PERSON] здійснювала [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємниця третьої черги, прийняла [PERSON] шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк заяви до нотаріуса. Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON], знайомі померлої, зазначили, що [PERSON] та [PERSON] не довго сумісно проживали після укладення шлюбу, у 90-х роках [PERSON] уїхав з Ізмаїла. Останні років 10 померла співмешкала із [PERSON] У похованні [PERSON] приймала участь [PERSON] [PERSON], двоюрідна сестра [PERSON], допитана у якості свідка, пояснила, що у 90-х роках [PERSON] засудили до позбавлення волі, та з цього часу сумісно з [PERSON] вони не проживали. Усі вважали, що [PERSON] помер. будь-якої участі у житті померлої її чоловік не приймав. Останні роки померла проживала сумісно з іншим чоловіком [PERSON] Свідок [PERSON], батько [PERSON] пояснив, що померла була йому як невістка. [PERSON] та [PERSON] біля 10 років жили сумісно як подружжя. Племінник померлої [PERSON], допитаний у якості свідка, зазначив, що у 90-х [PERSON] увязнили та після цього з [PERSON] сумісно він не проживав. Останні роки померла проживала сумісно з [PERSON] Свідок [PERSON], донька відповідача та двоюрідна сестра померлої, зазначила, що після 90-х років [PERSON] та [PERSON]Г не бачилися та сумісно не проживали. Жанна казала, що її чоловік помер. останні роки померла проживала із [PERSON] Допитані свідки зазначили, що [PERSON] активно приймала участь у похованні [PERSON] як фінансово так і фізично. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 388075 від 13.08.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 12.08.2014 року (а.с. 5). Як вбачається із матеріалів спадкової справи 13.01.2015р. до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини після померлої [PERSON] від [PERSON] (тітки померлої). Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №050026 від 15.06.2007р. позивач є чоловіком спадкодавця [PERSON], шлюб зареєстровано 24.06.1989р. Судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] та на теперішній час відбуває покарання у Харківській виправній колонії №43, у звязку з чим, пропустив встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої 13.08.2014р. [PERSON] Вказане вбачається, зокрема із листів Харківської виправної колонії №43 та наявної у матеріалах справи копії вироку Конотопського міськарйонного суду Сумської області від 26.04.2011р., визначено [PERSON] покарання у вигляді позбавлення волі строком пять років. Строк відбування покарання рахується з 12.03.2011р., з моменту його затримання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.2, ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.2 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 визначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також наголошено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Тобто висновок про визнання поважною причиною пропуску встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини у звязку із відбуванням [PERSON] покарання в місцях позбавлення волі є правильним та обґрунтованим. Щодо тверджень представника відповідача, що позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, суд зазначає наступне. У разі пропуску спадкоємцем, який не проживав постійно на момент смерті із спадкодавцем, встановленого ЦК України 6-місячного строку на прийняття спадщини та за умови відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, на прийняття ним спадщини, у такого спадкоємця автоматично виникає право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, незалежно від звернення його до нотаріальної контори та наявності відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Вказана позиція також підтверджується Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, в п.2 якого зазначено, що відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Та наявність відмови нотаріуса не вимагається. Не приймаються до уваги покази свідків щодо проживання померлої з іншим чоловіком, не спілкування позивача із померлою довгий період часу, та приймання участі у похованні [PERSON] відповідачем, з огляду на те, що вказане не позбавляє права на спадкування члену подружжя, шлюб з яким зареєстрований у встановленому порядку, та не свідчить про неповажність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Про наявність підстав, встановлених у ст.1224 ЦК України, для усунення від права на спадкування суду не повідомлено. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщинипісля смерті дружини.

Outcome: approved