Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

03.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в обґрунтування якого посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік, [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Заповіт спадкодавцем складено не було. Окрім неї, до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися дві доньки спадкодавця від попереднього шлюбу. При цьому [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про відмову від своєї частки в спадщині на користь [PERSON] Таким чином розподіл спадкового майна між мною та [PERSON] має співвідношення 1/3 до 2/3 відповідно. 27.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про забезпечення угоди купівлі-продажу нерухомого майна - 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка виражається в грошові формі. Остаточна сума угоди по відчуженню 2/3 частини квартири складає 103500 (сто три тисячі п'ятсот) гривень. Обговорена у цьому договорі сума завдатку позивачем передана [PERSON] в повному розмірі в момент підписання договору сторонами. Відповідно до п. 5 цього договору [PERSON] зобов'язується здійснити всі необхідні дії, які залежать від неї по оформленню права власності на належну їй частину квартири, а також по оформленню угоди по відчуженню належної їй частини на користь [PERSON] в строк до 01.11.2015 року. Незважаючи на отриманий завдаток та взяті на себе зобов'язання за договором [PERSON] фактично відмовилась від їх виконання. На звернення не реагує, інформацію про виконання нею дій, направлених на виконання п.5 договору не надає. Оскільки [PERSON] безпідставно відмовляється виконувати договір, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS], на які [PERSON] набула право в порядку спадкування після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач позов визнала, подавши письмову заяву в якій вказала, що вона отримала від [PERSON] 92 000 грн. в рахунок компенсації вартості 2/3 частини квартири [ADDRESS], тому вважає, що позовні вимоги є правомірними, позов визнає в повному обсязі і просить його задовольнити. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є дочкою померлого [INFO] року [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14-15). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 29.11.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 7). Спадкова справа, відкрита після померлого [PERSON], знаходиться у Вільногірській державній нотаріальній конторі (а.с. 8). На час розгляду справи, сторонами ще не отримано свідоцтво про право на спадщину. Сторони не заперечують, що прийняли спадщину в установленому законом порядку. Квартира [ADDRESS] за життя належала спадкодавцю на праві власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 9). 27.10.2015 року між [PERSON] до [PERSON] укладений договір про забезпечення угоди купівлі-продажу нерухомого майна - 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка виражається в грошові формі. Остаточна сума угоди по відчуженню 2/3 частини квартири складає 103500 (сто три тисячі п'ятсот) гривень. Відповідно до п. 5 цього договору [PERSON] зобов'язується здійснити всі необхідні дії, які залежать від неї по оформленню права власності на належну їй частину квартири, а також по оформленню угоди по відчуженню належної їй частини на користь [PERSON] в строк до 01.11.2015 року. З позовом до суду [PERSON] звернулась 03.11.2015 року. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. 3 і 4 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Позивач заявляє вимогу про визнання за нею права власності на 2/3 частини спірної квартири, при цьому посилаючись в обґрунтування позову на положення п. 5 договору від 27.10.2015 року (а.с. 10), яким передбачено обов'язок [PERSON] вчинити певні дії, та положення ст. 629 ЦК України. Виходячи з викладеного вище, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, тобто таким, що не відповідає змісту договору. За загальним правилом право продажу майна, тобто право щодо його розпорядження, належить власникові (ч. 1 ст. 317 ЦК України), оскільки відповідно до договору купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати покупцю не тільки саме майно, але й право власності на нього. Слід зазначити, що сторони з часу відкриття спадщини набули речові права на успадковану квартиру - право володіння та право користування нею (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності, а відтак і право розпорядження нерухомим майном, виникне у спадкоємців з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак до цього часу свідоцтво про право на спадщину [PERSON] до [PERSON] не отримали, а тому відповідно до положень діючого законодавства позбавлені права розпорядитися спадщиною на власний розсуд. Крім того, договір про забезпечення угоди купівлі-продажу нерухомого майна - 2/3 частини квартири [ADDRESS], є різновидом попереднього договору купівлі-продажу, а у відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України,- попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору. Оскільки даний договір у майбутньому передбачав укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, оформлення угоди по відчуженню майна, а ст. 657 ЦК України передбачено, що даний договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, що в свою чергу тягне за собою укладення попереднього договору в письмовій нотаріально засвідченій формі, то згідно вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України,- у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд доходить висновку, що визнання позову відповідачем з тих підстав, що вона отримала компенсацію вартості 2/3 частини спірної квартири суперечить закону, тому не може бути прийнято судом. Також слід зазначити, що суд не може підміняти собою нотаріальні органи. Завданнями цивільного судочинства за приписами ст. 1 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі і в зв'язку з цим судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed