Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

04.10.2017 позивачка звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються відповідно до рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2010 року з відповідача на її користь на утримання їх спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , народження, із 1/4 частини щомісячного заробітку (доходу) [PERSON] до 1/3 частини, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2008 між сторонами було зареєстровано шлюб і під час шлюбу у них народився син [PERSON] , на утримання якого відповідач сплачує аліменти відповідно до рішення суду від 17 серпня 2010 року; на даний час шлюб між сторонами розірваний рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2010 року. 03.04.2017 відповідач звільнився з роботи і з цього часу аліменти на утримання сина не сплачує, на усні прохання позивачки про погашення боргу не реагує, дитина перебуває на її повному матеріальному утриманні, при цьому вона працює у Полтавському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері і не має інших джерел доходу, окрім заробітної плати; станом на 01.09.2017 заборгованість по сплаті аліментів становить 5217,50 грн. Спільний син сторін хворіє, має ряд виявлених захворювань, у квітні 2016 йому проведено оперативне втручання. Вказані обставини позивачка вважає достатньою підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача, в сторону збільшення. Провадження у\~справі відкрито\~02.11.2017\~суддею Беркутою\~Л.Г.\~Розгляд справи\~не було\~закінчено,\~оскільки 27.03.2018\~головуючого суддю\~Беркуту Л.Г. звільнено у відставку. 04.05.2018 справу прийнято до провадження суддею Горульком О.М. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням головуючого судді [PERSON] у відставку 27.09.2018. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 13.02.2019 справу передано на розгляд новому складу суду із головуючою Лизенко І.В., яка прийняла справу до провадження ухвалою від 19 лютого 2019 року і призначила підготовче судове засідання на 18.03.2019, яке було відкладене у зв`язку з неявкою учасників справи до 26.03.2019. За результатами проведення 26.03.2019 підготовчого судового засідання справа була призначена до розгляду на 10.06.2019. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує (а.с. 53). Представник позивачки в судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі і просив задовольнити такі з підстав, що зазначені у позовній заяві. Доповнив, що з часу присудження аліментів на утримання дитини змінився стан здоров`я дитини, яка хворіє з 2012 року. У звязку з цим збільшились витрати на її утримання: лікування, спеціальне харчування, специфічні умови утримання та догляду. Позивачка постійно несе витрати у збільшеному розмірі, тобто витрати носять систематичний характер. Додаткових витрат, які б підлягали стягненню з відповідача, не несе. Відповідач у судове засідання не з`явився, уповноважив на представництво своїх інтересів адвоката Глазкова С.М. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає позовні вимоги необґрунтованими, так як стороною позивача не доведено підстав для збільшення розміру аліментів. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Із записів у свідоцтві про шлюб та з рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2010 року встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.08.2008 по 28.08.2010 (а.с. 6, 7). Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , на утримання якого з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, що встановлено із копії свідоцтва про народження та рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2010 року (а.с. 5, 7). Із довідки виконавчого комітету Федіївської сільської ради Решетилівського району, яка видана 26.09.2017, вбачається, що малолітній [PERSON] , на час видачі довідки, проживав разом з матір`ю в [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно копії договору найму житлового приміщення у гуртожитку, який укладений 05.04.2018 в м. Полтава між наймодавцем Полтавським обласним інститутом післядипломної освіти ім. М.В. Остроградського та наймачем - [PERSON] , [PERSON] та її синові [PERSON] надане житлове приміщення кімната в гуртожитку, позивачка та спільний малолітній син сторін на даний час проживають в м. Полтава (а.с. 98-99). Квитанціями про оплату проживання в гуртожитку підтверджується витрати позивачки на проживання у гуртожитку та сплату за користування комунальними послугами (а.с. 101-107). Відповідач зареєстрований в [ADDRESS] , що встановлено із довідки Федіївської сільської ради Решетилівського району, яка видана 11.10.2017 (а.с. 24). Тобто малолітній син постійно проживає з матір`ю. Позивачкою долучено довідку Решетилівського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, видану 22.09.2017, з якої вбачається, що станом на 22.09.2017 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становила 5217,50 грн (а.с. 18). З довідок, виданих Решетилівським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів була відсутня станом на 15.11.2017, 03.01.2019 та 22.03.2019 (а.с. 113-115). Згідно копії квитанцій, відповідачем на користь позивачки у січні, лютому та березні 2019 року, сплачено аліменти у розмірі 1797 грн кожного місяця (а.с. 116-118). Згідно виписних епікризів з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , неповнолітньому [PERSON] встановлено діагноз: Метаболічна кардіоміопатія; МАРС: діагональна трабекула лівого шлуночка; функціональний розлад жовчного міхура на фоні деформації; аденоїдні вегетації ІІ ст.; хворіє з 2012 року. Перебував на стаціонарному лікування з 22.10.2015 по 30.10.2015, з 24.03.2016 по 04.04.2016, з 01.12.2016 по 12.12.2016, 24.10.2017 по 03.11.2017, з 11.01.2018 по 22.01.2018 (а.с. 8, 11, 12, 54, 55). З 04.04.2016 по 06.04.2016 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому отоларингологічному відділенні дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави з приводу аденоїдних вегетації та 05.04.2016 йому проведена аденотомія (а.с. 10). З 22.11.2017 по 03.12.2017 [PERSON] перебував на санаторно-курортному лікуванні у ДЗ «Державний спеціалізований заклад санаторій «Затока» з приводу скаліотичної осанки, гигроми лівої підколінної ямки (а.с.56-57). Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Підставою заявлених позовних вимог є погіршення стану здоров`я дитини, внаслідок чого позивачка постійно несе витрати на лікування, спеціальне харчування та особливий догляд у більшому розмірі. Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наведених вище доказів встановлено, що стан здоров`я дитини погіршився з часу присудження аліментів. Разом з тим, суд вважає, що сам факт наявності захворювань у дитини не є підставою для збільшення розміру аліментів. Доведенню підлягає також факт здійснення витрат або необхідності здійснення витрат на лікування дитини, специфічне харчування, особливі умови догляду, що пов`язані із захворюванням та мають постійний характер. Позивачкою не надано доказів того, що у зв`язку із захворюваннями дитина потребує специфічних умов утримання та/або харчування, оскільки з досліджених судом копій консультативних висновків спеціаліста №1122, №3669 за результатами огляду [PERSON] вбачається, що харчування дитині рекомендовано за віком, про особливі умови догляду не зазначено (а.с. 9, 14, 15, 16). Такі рекомендації не містять також інші медичні документи, зазначені вище. Досліджені судом копії квитанцій, надані позивачкою, свідчать про придбання ліків, здебільшого у січні-лютому 2018 року (а.с. 59-60, 108); докази того, що такі ліки були придбані за призначенням лікаря для малолітнього [PERSON] суду не надані. Не доведено також, що дитині призначено медичні препарати до вживання на постійній основі (регулярно, щомісячно). Таким чином, позивачкою не доведено необхідність здійснення постійних витрат на лікування дитини, що було б підставою для збільшення розміру аліментів. За таких обставин, суд вважає, що витрати позивачки на лікування дитини є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами, участь у яких має брати відповідач на підставі ст. 185 СК України. При цьому, згідно ч.2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Перебування дитини на стаціонарному лікуванні двічі на рік, процедура аденотомії та необхідні у зв`язку з цим витрати є саме додатковими витратами, які зобовязаний нести платник аліментів на підставі ст. 185 СК України. Позивачкою також\~надано копії чеків з магазину « [INFO] » від 23.03.2019, 08.09.2018, 15.08.2018 та 26.08.2018 (а.с. 100, 108), а також товарний чек на придбання портфеля (а.с. 100). Однак, даними доказами не підтверджується наявність підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки позивачкою та її представником не зазначено та не доведено, що витрати на придбання одягу та особистих речей дитині виходять за межі утримання, яке зобов`язана надавати позивачка та за судовим рішенням відповідач. Суду не надано доказів на підтвердження зміни інших обставин, які враховувались судом при постановленні рішення про стягнення аліментів і при визначенні їх розміру, що були б підставою для збільшення розміру аліментів. З наданих сторонами доказів судом встановлено матеріальний стан сторін. Так, з довідки, виданої 26.09.2017 Полтавським обласним протитуберкульозним диспансером, вбачається, що за період з квітня 2017 року по серпень 2017 року позивачка отримала нараховано заробітну плату в загальному розмірі 30576,93 грн (а.с. 20). Представники сторін визнають, що і на даний час позивачка працює у вказаному закладі. Із довідки ТОВ «АСТРА» від 11.05.2017 судом встановлено, що відповідач працював у даному товаристві на посаді водія навантажувача і звільнений з 03.04.2017 (а.с. 17). Представник відповідача повідомив, що на даний час відповідач не працює, не має стабільного офіційного доходу, отримує нерегулярний дохід від домашнього господарства. Дані про матеріальний стан сторін на час присудження аліментів відсутній. Суд також звертажє увагу, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, визначено у 1/4 частці від доходу, щомісячна сума яких для непрацюючого відповідача згідно ст. 195 СК України встановлюється, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. З огляду на викладене, аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про недоведеність стороною позивача підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed