Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

04 грудня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Національного авіаційного університету про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 26 березня 2014 року на засіданні вченої ради Національного авіаційного університету вирішено призначити його першим проректором та ввести до складу вченої ради університету. Наказом ректора Національного авіаційного університету № 194/к від 22 квітня 2014 року його прийнято на посаду першого проректора Національного авіаційного університету з 23 квітня 2014 року. 20 серпня 2015 року наказом № 3 в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] його звільнено з посади першого проректора Національного авіаційного університету на підставі статей 7, 21 КЗпП України в зв'язку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу. Наказом в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] від 05 листопада 2015 року № 967/к скасовано наказ в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] № 3 від 20 серпня 2015 року про звільнення [PERSON] (п. 1.1 наказу). Згідно з п. 2.1 цього наказу його було поновлено на посаді першого проректора. 06 листопада 2015 року наказом № 962/к в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] було скасовано всі накази в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] від 05 листопада 2015 року. На підставі цього наказу його не допускають до виконання трудових обов'язків та повідомили, що вказаним наказом його звільнили з роботи. Позивач вважає наказ від 06 листопада 2015 року № 962/к незаконним, безпідставним, а своє звільнення протиправним та таким, що здійснено з порушенням чинного законодавства України та Статуту Національного авіаційного університету. Просить суд ухвалити рішення, яким: визнати протиправним та скасувати наказ в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] від 06 листопада 2015 року № 962/к «Про скасування наказів в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON]»; поновити його на раніше займаній посаді першого проректора Національного авіаційного університету; стягнути з Національного авіаційного університету на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 листопада 2015 року до моменту ухвалення рішення по справі. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи залучено [PERSON] У судовому засіданні, позивач та його представники підтримали заявлений позов з підстав наведених у позовній заяві та просили його задовольнити. Пояснили суду, що 05 листопада 2015 року в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] спочатку по телефону, а потім і при особистій зустрічі, повідомив [PERSON] про те, що останнього поновлено на роботі. Він же і передав позивачу копію наказу № 967/к 05 листопада 2015 року. 06 листопада 2015 року позивач прийшов на роботу, зайшов до відділу кадрів, де його повідомили, що він поновлений на роботі, зарахований до штату працівників та може приступати до виконання своїх обов'язків. Після цього він приступив до роботи, отримав пошту як перший проректор та почав працювати. Пізніше його повідомили, що наказ про поновлення скасовано та не допустили до подальшої роботи. Представник відповідача вважав, що позов не підлягає задоволенню. Надав суду письмові заперечення (т. 2, а.с. 52-53). Пояснив суду, що у [PERSON] 05 листопада 2015 року вже не було повноважень на скасування наказу щодо [PERSON], оскільки 05 листопада 2015 року він сам був звільнений з посади. Крім того, наказ в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] від 05 листопада 2015 року № 967/к не приймався взагалі, і він його не підписував. Копія наказу, надана суду, є підробкою або виготовлена з підробного документа. Оригінал наказу відповідного змісту в Національному авіаційному університеті не зберігається. Вважає, що оспорюваним наказом не вирішувались трудові відносини з позивачем, а лише були скасовані всі накази, що були підписані [PERSON] від імені керівника Національного авіаційного університету (в.о. ректора) 05 листопада 2015 року як не уповноваженою особою. Повноваження у [PERSON] були відсутні, оскільки останнього було звільнено від виконання обов'язків ректора Національного авіаційного університету 05 листопада 2015 року наказом № 560-к Міністерства освіти і науки України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду письмові пояснення (т. 2, а.с. 66-67), в яких зазначив, що просить відмовити в задоволенні позову. 05 листопада 2015 [PERSON] було звільнено від виконання обов'язків ректора Національного авіаційного університету, а з 06 листопада 2015 року виконання таких обов'язків покладено на нього. Після отримання інформації про розповсюдження в університеті наказів [PERSON] від 05 листопада 2015 року як в.о. ректора, ним був прийнятий наказ № 962/к, яким скасовано всі накази від 05 листопада 2015 року як такі, що підписані без повноважень керівника університету. Третя особа [PERSON] та його представник проти задоволення позову також заперечували. Надали суду письмові пояснення (т. 2, а.с. 54-56). Зазначили, що спірний наказ не є наказом про звільнення позивача в розумінні трудового законодавства, а отже спір між сторонами не є трудовим. 05 листопада 2015 року наказом № 560-к Міністерства освіти і науки України [PERSON] було звільнено від виконання обов'язків ректора університету. Таке рішення прийняте не в межах трудових правовідносин, а в межах управлінських відносин, що виникли між Міністерством освіти і науки України та виконуючим обов'язки керівника вищого навчального закладу, якому довірено повноваження управління ним. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом ректора Національного авіаційного університету № 194/к від 22 квітня 2014 року [PERSON] прийнято на посаду першого проректора Національного авіаційного університету з 23 квітня 2014 року (т. 1, а.с. 11). 20 серпня 2015 року наказом № 3 в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] скасовано наказ 194/к від 22 квітня 2014 року, яким [PERSON] прийнятий на посаду першого проректора Національного авіаційного університету. Звільнено [PERSON] з посади першого проректора Національного авіаційного університету з 20 серпня 2015 року на підставі статей 7, 21 КЗпП України в зв'язку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу (т. 1, а.с. 12). Наказом в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] від 05 листопада 2015 року № 967/к відмінено наказ в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] № 3 від 20 серпня 2015 року про звільнення [PERSON] з посади першого проректора. Поновлено [PERSON] на посаді першого проректора, відновлено дію контракту з 06 листопада 2015 року (т. 1, а.с. 13). Крім наданої позивачем належним чином посвідченої копії наказу, факт його видання також підтверджується записом у трудовій книжці [PERSON], посвідченого печаткою відповідача (а.с. 178). Посилання сторони відповідача на підробку цього наказу та не підписання його [PERSON] ґрунтується лише на поясненнях у судовому засіданні. 06 листопада 2015 року наказом № 962/к в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] було скасовано повністю всі накази від 05 листопада 2015 року, підписані [PERSON] від імені керівника Національного авіаційного університету, без повноважень (т. 1, а.с. 14). Допитаний судом, за його згодою, в якості свідка третя особа в справі - [PERSON] показав суду, що він працює на посаді першого проректора Національного авіаційного університету. [PERSON] виконував обов'язки ректора Національного авіаційного університету з 20 серпня 2015 року по 04 листопада 2015 року, а 05 листопада 2015 року був звільнений від виконання цих обов'язків. Він як перший проректор 05 листопада 2015 року був присутній на своєму робочому місці. У другій половині дня прийшов радник міністра освіти - [PERSON], який зачитав документ, повідомив про припинення обов'язків ректора [PERSON] та зазначив, що припинення трудових обов'язків буде оформлено окремим документом. Його робочий день 05 листопада 2015 року закінчився о 17 годині. Йому невідомо про вирішення якихось кадрових питань чи підписання ректором наказів. Пізно ввечері йому зателефонував [PERSON] та повідомив, що він ([PERSON].) може не виходити на роботу, оскільки його буде звільнено. 06 листопада 2015 року до його кабінету зайшла група людей, частина з яких були працівниками університету, та повідомили про наявність якогось наказу про його звільнення, на що він зазначив, що сумнівається в правомочності особи, яка підписала наказ. При підписанні новим ректором оспорюваного наказу він присутній не був, але про нього йому відомо. Цим наказом був скасований і наказ про поновлення [PERSON], оскільки [PERSON] не мав управлінських повноважень на його підписання. Суд вважає, що оспорюваний наказ не відповідає вимогам закону. Так, згідно наказу в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] від 05 листопада 2015 року № 967/к позивача було поновлено на роботі. У преамбулі оспорюваного наказу зазначено, що у зв'язку зі звільненням від виконання обов'язків ректора Національного авіаційного університету [PERSON] з 05 листопада 2015 року наказом Міністерства освіти і науки України № 560-к наказано скасувати повністю всі накази від 05 листопада 2015 року, підписані [PERSON] від імені керівника Національного авіаційного університету, без повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 2411 КзпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Частиною 5 цієї статті передбачено, що коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. Згідно з абзацем 2 пункту 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29липня 1993 року № 58 днем звільнення вважається останній день роботи. Наказом Міністерства освіти і науки України від 05 листопада 2015 року № 560-к «Про виконання обов'язків ректора» звільнено [PERSON] від виконання обов'язків ректора Національного авіаційного університету 05 листопада 2015 року (п. 1 наказу) (т. 2, а.с. 69). У такому випадку останнім робочим днем [PERSON] на посаді в.о. ректора Національного авіаційного університету був 05 листопада 2015 року, а тому він мав повноваження на прийняття рішень, які стосувалися діяльності університету, в тому числі і видачі наказу про поновлення позивача на роботі. Статтями 40, 41 КЗпП України визначені підстави для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Оспорюваним наказом позивач 06 листопада 2015 року фактично був звільнений з роботи, оскільки на день розгляду справи в суді до виконання трудових обов'язків його не допускають. У наказі не зазначено інших правових підстав для його звільнення, що суперечить вимогам статей 40, 41 КЗпП України. За таких обставин, суд вважає, що звільнення позивача відбулось з порушенням, передбаченого законом порядку звільнення, тому наказ в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON] від 06 листопада 2015 року № 962/к «Про скасування наказів в.о. ректора Національного авіаційного університету [PERSON]» в частині, що стосується позивача має бути визнаний незаконним. Позивач просив визнати протиправним та скасувати оспорюваний наказ повністю, проте такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки законом передбачено, що у випадку невідповідності вимогам закону наказ може бути визнаний незаконним, і до компетенції суду не віднесено вирішення питання щодо його скасування. Вчинення таких дій є обов'язком роботодавця або уповноважених ним осіб. Не підлягає задоволенню і вимога позивача про визнання протиправним та скасування всього наказу, оскільки ним (наказом) вирішено питання щодо скасування інших наказів, підписаних [PERSON] 05 листопада 2015 року, але скасування інших наказів права позивача не порушує. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на те, що наказ в частині звільнення позивача визнаний судом незаконним, підлягають задоволенню й вимоги про поновлення його на посаді першого проректора Національного авіаційного університету з 06 листопада 2015 року. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до абзацу 3, 4 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата в такому випадку обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Позивач не працював з 20 серпня 2015 року, тому останніми двома повними місяцями його роботи є червень та липень 2015 року. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У довідці Національного авіаційного університету від 27 листопада 2015 року № 661/1578 наведено розмір заробітної плати позивача помісячно (т. 1, а.с. 170). Заробітна плата [PERSON] за останні два повні місяці роботи складала 36364 гривні 59 копійок у червні 2015 року та 37135 гривень 68 копійок у липні 2015 року. Відповідно середньоденна заробітна плата становить 1709 гривень 30 копійок ((36364,59 + 37135,68) / 43 робочих дні = 1709,3). З Національного авіаційного університету стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу - 85 робочих днів за період з 06 листопада 2015 року по день ухвалення рішення судом - 09 березня 2016 року в розмірі 145290 гривень 50 копійок (85 х 1709,3 = 145290,5). Із зазначеної суми підлягають відрахуванню обов'язкові податки та платежі. Суд вважає, що не є підставою для відмови в задоволенні позову посилання представника відповідача на те, що надані суду копія оспорюваного наказу та копія трудової книжки позивача не є належними та допустимими доказами, оскільки суду не були надані їх оригінали. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч. 1 ст. 59 ЦПК України зазначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Докази надані стороною позивача місять інформацію щодо предмета доказування та учасниками судового розгляду не надавалось суду підтвердження про їх одержання з порушенням порядку, встановленого законом. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1940 гривень 10 копійок судового збору за вимоги немайнового та майнового характеру. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає допуску до негайного виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Outcome: partial