Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

04.12.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки [PERSON] та стягнення аліментів. Обґрунтувуючи свої вимоги позивачка зазначила, що її донька [PERSON] знаходилася у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем та мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. З 2005 року вони припинили сумісне проживання, а онучка стала мешкати з нею. За три роки сумісного проживання її з онукою відповідач зловживає алкоголем, постійного місця роботи не має, щодо дитини батьківського піклування не проявляє, самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки, не виявляв та не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не цікавиться її життям та здоров'ям, матеріальної допомоги не надає. Вважає, що відповідач своїм способом життя може нанести шкоду фізичному та психічному розвитку дитини. Просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої [PERSON] та стягнути з нього аліменти на користь позивачки у сумі ? всіх видів його доходу щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та до її повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що він дійсно останній раз спілкувався з дитиною рік по тому, але періодично він цікавився життям дитини та вони розмовляли по телефону. Такий тривалий час він не здійснював свої батьківські обов'язки у зв'язку з тим, що у нього було скрутне матеріальне становище та він багато працював. Алкогольними напоями він ніколи не зловживав та не зловживає. Від матеріальної допомоги дитині він ніколи не відмовлявся та казав позивачці, щоб вона зверталася до нього у разі потреби, однак вона цього не робила. На теперішній час він має постійний доход, здійснює ремонт у квартирі та бажає спілкуватися з дитиною та виконувати свої батьківські обов'язки щодо неї, а у майбутньому забрати на проживання дитину до себе. Просить не позбавляти його батьківських прав, оскільки він зробив для себе висновки зі своєї поведінки щодо дитини. В судовому засіданні представник третьої особи - органа опіки та піклування Краматорської міської ради позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, оскільки він вихованням, навчанням та утриманням доньки не займається, належних умов для її проживання та утримання не створює, добровільної матеріальної допомоги на утримання не надає, самоусунувся від виховання та утримання своєї малолітньої доньки, чим може завдати шкоду її розвитку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2006 року малолітня [PERSON] мешкає у своєї бабусі [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Батьки життям дитини не цікавляться, її вихованням не займаються, матеріальної допомоги не надають. Допитана малолітня [PERSON] суду пояснила, що тривалий час вона мешкає у бабусі [PERSON], яка самостійно займається її утриманням та вихованням. Батька вона бачила дуже рідко, в основному на її День народження, а останній рік він взагалі не приходив. Іноді з батьком вони спілкувалися по телефону, але коли останній раз вона не пам'ятає. Бажає спілкуватися з батьком і в подальшому. Вислухавши сторони та прокурора, який вважає, що в інтересах дитини відповідача необхідно позбавити батьківських прав, дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та визнано сторонами, що батьком [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] З 2006 року малолітня [PERSON] мешкає у позивачки за адресою: [ADDRESS], яка приходиться їй бабусею. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з п.15 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] періодично спілкувався зі своєю донькою [PERSON], бажає у подальшому виконувати свої батьківські функції та дитина бажає продовжувати спілкування з батьком. Відповідач дійсно не надавав добровільної допомоги на утримання дитини, однак не ухилявся від її матеріального забезпечення та пропонував позивачці свою допомогу, але остання до нього не зверталася, що підтвердила у судовому засіданні сама позивачка. Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] оскільки вважає, що він не в повній мірі врахував особу відповідача та його ставлення до дитини. Суд вважає, що на теперішній час такий крайній захід впливу щодо відповідача, як позбавлення його батьківських прав стосовно доньки, буде передчасним та не буде відповідати інтересам дитини. Поміж тим, відповідно до ст.ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що дитина знаходиться на повному забезпеченні позивачки, що підтверджено в судовому засіданні сторонами, а відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює на посаді експедитора ТОВ «Біотрейд», інших осіб на утриманні не має, суд вважає, що враховуючи матеріальне становище сторін позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/4 частки доходів щомісяця. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 214, 60 грн.

Outcome: partial