Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

02.10.2014 року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю. Мотивуючи заяву, зазначив, що 10.10.1999 року заявник [PERSON] одружився з [PERSON]. Після одруження сім'я заявника почала проживати в [ADDRESS], разом із [PERSON], в будинку останньої, яка є бабусею [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, що складається із земельного паю, розташованого на території Конатковецької сільської ради. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], який проживав зі спадкодавцем однією сім'єю по [ADDRESS], не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємці [PERSON] за законом - онуки останньої - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадщини після смерті бабусі не прийняли і на неї не претендують. Для оформлення своїх спадкових прав заявник звернувся в державну нотаріальну контору, але у оформлені спадщини йому відмовлено через те, що не підтверджено факт його проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Просить встановити факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON], яка померла [INFO], та заявника [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник заявника [PERSON], який діє за довіреністю від 27.01.2015 року, підтримав заяву, посилаючись на ті самі доводи. Просив встановити юридичний факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] не менш як п'ять років до відкриття спадщини після смерті останньої, що сталася [INFO]. Суду пояснив, що заявник [PERSON] з жовтня 1999 року був одружений з онукою [PERSON] - [PERSON]. Після одруження [PERSON] та [PERSON] проживали з [PERSON] в будинку останньої в [ADDRESS]. В них народилося троє дітей. Через деякий час [PERSON] залишила сім'ю, так як почала вживати спиртні напої, а [PERSON] з неповнолітніми дітьми залишився проживати з [PERSON] в будинку останньої, так як вважав її своєю сім'єю. Так як [PERSON] була особою похилого віку, то під час спільного проживання однією сім'єю [PERSON] допомагав [PERSON], вони були пов'язані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, вели спільне господарство, одержували спільні доходи від ведення господарства, які спільно розподіляли. Зокрема, [PERSON] допомагала заявнику доглядати дітей, тоді як заявник виконував такі роботи по господарству, які [PERSON] у зв'язку із віком та хворобами вже не могла виконувати: обробляв земельні ділянки, утримував худобу. При цьому, [PERSON] з 1999 року був зареєстрований в будинку [PERSON] по [ADDRESS]. На день смерті [PERSON], тобто на момент відкриття спадщини, [PERSON] проживав з останньою однією сім'єю понад п'ять років до відкриття спадщини. Встановлення означеного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на отримання спадщини після смерті [PERSON], оскільки інші спадкоємці за законом - онуки спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадщину не прийняли і на неї не претендують, написали відповідні заяви нотаріусу. Представник заінтересованої особи - Конатковецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області - Миронюк Г.І. в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви [PERSON] Суду пояснив, що дійсно заявник та онука [PERSON] - [PERSON] перебували в шлюбі між собою і з 1999 року проживали з бабусею, 1924 року народження, в будинку останньої в [ADDRESS]. В 2006 році [PERSON] та [PERSON] розлучилися, але продовжували жити однією сім'єю в будинку бабусі - [PERSON] В них народилося троє дітей. [PERSON] часто вживала спиртні напої, тому покинула сім'ю. Проте, [PERSON] і діти останнього залишися проживати з [PERSON] в будинку останньої. Йому, як сільському голові, достовірно відомо, що заявник та [PERSON] мали спільний побут, права та обов'язки, спільно вели господарство, допомагали один одному. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю понад п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON], що сталася [INFO]. Той факт, що заявник був зареєстрований і проживав на одному погосподарському номері в одному будинку з [PERSON] підтверджується записами в домовій книзі с. Конатківці, та в погосподарських книгах по сільській раді. В січні 2011 року в сільську раду з'явилися спадкоємці [PERSON] - онуки останньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які написали заяви про те, що спадщини після смерті бабусі не прийняли і на неї не претендують, просили нотаріально посвідчити ці заяви, що і було зроблено відповідальною особою сільської ради. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви [PERSON] Суду пояснив, що дійсно його сестра [PERSON] перебувала в шлюбі з заявником, вони мають трьох неповнолітніх дітей, які зараз проживають із [PERSON] [PERSON] після одруження з [PERSON] проживав у будинку [PERSON], котра є його та [PERSON] бабусею. При цьому, бабуся замінила йому та сестрі матір, ростила та виховувала їх. [PERSON] вона прийняла в сім'ю, як сина. Спершу [PERSON] та [PERSON] проживали спільно в будинку разом із [PERSON], але потім [PERSON] почала вживати спиртні напої і покинула сім'ю, проживала в м. Шаргород у їх рідні. Де на даний час перебувають його брат [PERSON] та сестра [PERSON], йому не відомо, так як він з ними не спілкується. [PERSON] з дітьми після цього продовжував проживати спільно з [PERSON] однією сім'єю в будинку останньої. Бабуся та [PERSON] вели спільно господарство, обробляли земельну ділянку, утримували худобу, дохід від цього використовували спільно. [PERSON] слідкував за будинком, підтримував його в належному стані, а бабуся допомагала доглядати за неповнолітніми дітьми [PERSON] Ці факти йому достовірно відомі, оскільки він при житті бабусі щомісяця приїздив її навідати і все це бачив. Коли бабуся перед смертю захворіла, то її на деякий час до себе забрала сестра [PERSON], де вона і померла. Проте, поховання [PERSON] здійснив заявник [PERSON] Після смерті [PERSON] він та його брат і сестри вирішили, що спадщини після смерті бабусі приймати не будуть з тією метою, щоб цю спадщину прийняв та оформив заявник [PERSON] Для цього вони всі спільно прийшли в Конатковецьку сільську раду і написали відповідні заяви, де відповідальна особа їх посвідчила. Ці заяви вони передали [PERSON] При цьому, вони це зробили з власної волі, без будь-якого примусу чи тиску. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, але суд, з'ясувавши думки його представника, заінтересованої особи [PERSON] та представника заінтересованої особи Конатковецької сільської ради - Миронюка Г.І., вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки його інтереси в судовому засіданні представляє представник за довіреністю [PERSON] Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутності не подавали, тому суд, з'ясувавши думки представника заявника, заінтересованої особи [PERSON] та представника заінтересованої особи Конатковецької сільської ради - Миронюка Г.І., вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, враховуючи подані ними заяви в межах шестимісячного строку після смерті [PERSON] про те, що вони спадщини не прийняли і на неї не претендують. Вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] 10.10.1999 року одружився із [PERSON] і від шлюбу з останньою має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, на звороті, а.с.138-140). Після одруження [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS], спільно з бабусею [PERSON] - [PERSON] в будинку останньої, яка проживала одиноко в належному їй будинку. 03.10.2006 року [PERSON] та [PERSON] розлучилися, але продовжували спільно проживати, в 2009 році в них народився син [PERSON], після чого [PERSON] покинула сім'ю. При цьому, заявник [PERSON] з неповнолітніми дітьми залишився проживати з бабусею колишньої дружини в будинку останньої, що знаходиться в [ADDRESS], як член її сім'ї. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Таким чином, судом встановлено факт, що [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по день смерті [PERSON] - [INFO] проживали однією сім'єю в домогосподарстві останньої, що знаходиться на [ADDRESS], тобто протягом одинадцяти років в цілому та протягом не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] При цьому, судом встановлено, що під час спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], як сім'я, здійснювали свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, оскільки, як одна родина, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, придбавали майно, мали спільні інтереси та взаємні права і обов'язки, тобто заявник та [PERSON] проживали однією сім'єю на інших засадах, ніж шлюбні відносини, кровне споріднення, усиновлення, проте, на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із ч.ч.2,4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки… Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім'єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо... До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Саме така правова позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2013 року у справі №6-6661св13. Встановлений судом факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON], що сталася [INFO], в судовому засіданні підтверджений поясненнями представника заявника, представника заінтересованої особи Контаковецької сільської ради - Миронюка Г.І., заінтересованої особи [PERSON], а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, означений факт підтверджується довідками виконкому Конатковецької сільської ради: від 01.08.2014 року за №453 та від 13.11.2014 року за №542, з якої вбачається, що [PERSON] проживав спільно із [PERSON] по день її смерті в одному житловому будинку в [ADDRESS] (а.с.9, 65). До того, ж означений факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні погосподарськими книгами по Конатковецькій сільській раді за 1995-2000 роки, 2001-2007 роки, 2006-2010 роки, Домовою книгою с. Конатківці, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.141-148), з яких вбачається, що з 13.09.1999 року [PERSON] зареєстрований і проживав на одному погосподарському номері спільно з [PERSON], в житловому будинку останньої, що знаходиться в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], що мала місце [INFO], відкрилася спадщина. Спадкоємцями за законом померлої [PERSON] є її онуки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які спадщину не прийняли і на неї не претендують, про що подали нотаріально посвідчені заяви від 11.01.2011 року, а також [PERSON], який прийняв спадщину, так як проживав зі спадкодавцем на одному погосподарському номері, що підтверджується довідками виконкому Конатковецької сільської ради: від 01.08.2014 року за №453 та від 13.11.2014 року за №542 та заявами спадкоємців про не прийняття спадщини (а.с.9, 65, 10, 12, 71, 72). З довідки зі Спадкового реєстру про наявність спадкової справи чи виданих свідоцтв про право на спадщину від 07.10.2014 року вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON] не відкривалися, свідоцтва про право на спадщину - не видавалися (а.с.29). Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Заявник [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], проте, оформити спадкові права на земельну ділянку, належну [PERSON] (а.с.8), не може. 20.02.2015 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК Вінницької області відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що йому необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту, що померла [INFO] [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (а.с.137). У зв'язку із наведеним встановлення даного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦК, СК та ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно із ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки… Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на отримання спадщини. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Outcome: approved