Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

03.03.2015 позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №К331АЕ000036645 від 06.02.2008 року в розмірі 138450,46 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.02.2015 року становить 3786620,21 грн. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.02.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К331АЕ000036645, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 34292,56 доларів США на термін до 05.02.2013 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. На порушення умов кредитного договору відповідач не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 06.02.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К331АЕ000036645, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 34292,56 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 10,56 % річних, строком до 05.02.2013 року (а.с.7-12). Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Згідно п.6.2.3 Кредитного договору, позичальник зобов'язується сплатити банку винагороди, визначені статтями 5.2, 16.9, 16.10, 17.1.7 договору, та погасити іншу заборгованість (зокрема таку, що виникла відповідно до статті 3.4.2 договору) згідно з вимогами договору. Відповідно до п.14.3. Кредитного договору, у випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту передбаченого статтею 6.2.4. договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки. Так, відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, а тому станом на 19.02.2015 року у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 138450,46 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 34606,42 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6245,74 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі - 1155,93 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі - 89840,79 дол. США; штраф (фіксована частина) - 9,14 дол. США; штраф (процентна складова) - 6592,44 дол. США, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та за курсом НБУ станом на 19.02.2015 року становить 3786620,08 грн. (а.с.4-6). За ст. 549 ЦК, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. В пункті 27 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Слід зазначити, що неустойка як спосіб забезпечення виконання зобов'язання та як відповідальність за своєю правовою природою спрямована стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань. Вбачається, що загальний розмір штрафних санкцій, який становить 96 442, 37 дол. США, є значною сумою,що в двічі перевищує розмір основної заборгованості. З урахуванням викладеного вище, приймаючи до уваги матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення на засадах справедливості та зменшити розмір штрафу до 2000,00 дол. США, в порядку ч.3 ст.551 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору №К331АЕ000036645 від 06.02.2008 року, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 44 008,09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015 року становить 947 305 ,82 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial