overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

02 лютого 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1991р.н., який проживає: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.01.2015р. о 23 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечувала проти задоволення заяви, зазначив, що йому дійсно пройти курс лікування. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.01.2015р. о 23 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульським лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. Під час розмови напружений, багатомовний. Стверджує, що «в голові постійно думки про смерть», «раніше, в останні 5-7 років, я вже хотів покінчити з життям - на мене щось находить». Виказує маячні ідеї фізичної дії на адресу оточуючих. При спробі корекції афектується. То просить йому допомогти, то психічно себе хворим не враховує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

02 лютого 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1994р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.02.2015 р. о 19 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.02.2015 р. о 19 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Микульського І.І. міської лікарні № 14. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, агресивний, чує «голоси», намагався виплигнути із вікна своєї квартири, тривожний, занепокоєний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

02 лютого 2015 року заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити, що вона є дочкою [PERSON], який помер [INFO] року. Свою заяву вона мотивує тим, що через розбіжності в написанні її по батькові та імені її батька вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті батька. Під час розгляду справи представник заявниці [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області Венгровська В.П. проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши представника заявниці, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як убачається з копії свідоцтва про народження заявниці, вона народилась [INFO] року в с.Успенівка Саратського району Одеської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). 07 жовтня 1982 року заявниця одружилась з [PERSON] та обрала прізвище чоловіка - [PERSON] ( а.с.6). [PERSON] до дня смерті проживав в [ADDRESS] разом зі своєю дочкою [PERSON], що підтверджується довідками Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.9-11). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,11 га, розташовану на території Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області, яка належала йому на підставі державного акту серії 11-ОД № 024335 (а.с.8). З довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що в актовий запис про смерть [PERSON] внести зміни неможливо (а.с.13). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] є батьком заявниці. Нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжності в написанні імені спадкодавця та по батькові заявниці. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно є батьком заявниці, вона не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує цей факт; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Крім того, встановлення факту родинних відносин породжує для заявниці юридичні наслідки. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

02 лютого 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 24 квітня 1999 року. Шлюб зареєстровано Виконкомом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №05. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 квітня 1999 року. Шлюб був зареєстрований Виконкомом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №05./а.с.4/ Від спільного подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. /а.с.5,6/. Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 02 лютого 2015 року позивач\~ [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся\~ до суду\~ з позовом ,який був уточнений 13.07.2015 року, до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору та звернення стягнення на предмет іпотеки.\~\~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що\~ 29.02.2008 року між [PERSON] акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8_7426/08/08-С (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] невідновлювальну кредитну лінію в межах загальної суми 1 000 000,00 грн. з розрахунку 13.9 % річних за користування кредитом на строк з 29.02.2008 по 10.02.2023 рік. 26 червня 2013 року між [PERSON] акціонерним товариством «Кредитпромбанку» та [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпрромбанк) від боржників повного, належного та реального виконання обвязків за кредитним та забезпечувальним договором. Таким чином,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] внаслідок приватизації. В спірній квартирі крім зазначених власників спірної квартири зареєстрований відповідач [PERSON], який не є власником зазначеної квартири. Відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі в якості чоловіка доньки позивача - [PERSON] Але їх сумісне життя не склалося, шлюб між [PERSON] та відповідачем був розірваний. В березні 2013 року та відповідач виїхав зі спірної квартири, забрав все належне йому майно, документи і з вказаного часу він в квартирі не проживає, квартирою не цікавиться. З вказаного часу відповідач не приймає участі в утриманні квартири і оплаті комунальних послуг. Позивач просить суд визнати відповідача[PERSON] таким, що втратив право на житло в спірній квартирі, тому що відповідач не проживає в ній більш ніж шість місяців без поважних причин. Позивач та треті особи просили суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення в результаті відсутності цієї особи довше встановленого терміну проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено з письмових доказів, що в спірній кватирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] - власники спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 січня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с.3). А також, в спірній квартирі зареєстрований - відповідач [PERSON], який не є власником спірної квартири.(а.с.18). Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] не проживає постійно в спірній квартирі з березня 2013 року, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має, перешкод йому у користуванні квартирою ніхто не чинить. Ці обставини підтверджено актом, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] від 15.12.2014 року. (а.с.6), копією рішення про розірвання шлюбу (а.с.4), довідкою з Орджонікідзевського РО ГУМВСУ в Харківської області.(а.с.5). При таких обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на житло в квартирі [ADDRESS]. Питання про судові витрати суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2010 року, Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 123. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сім'я розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 16 вересня 2006 року було зареєстровано їх з відповідачкою шлюб. В шлюбі, [INFO] народився їх син [PERSON]. Разом з тим його сімейне життя з відповідачкою не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного, тому звернувся до суду із цим позовом та просив шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але у своїй заяві просив справу розглянути у його відсутності та позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте в адресованій суду заяві позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та просила справу розглянути у її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2006 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за №1213 (а.с. 4). Проте шлюб між сторонами не склався та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. За наданий строк на примирення, відносини між сторонами не змінились, примирення досягнуто не було. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Спір між сторонами про місце проживання дитини, чи розподіл спільного майна на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач не з'явився, у поданій через канцелярію суду письмовій заяві надав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 1987 року (а.с. 2). Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За твердженнями позивача через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з жовтня 2011 року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2003 року (а.с. 5). Від шлюбу дітей не мають. За твердженнями позивача через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з серпня 2014 року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved