Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

02.12.2013 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним укладений між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір №014/5550/81/112421 від 22.06.2007року року про надання кредиту в розмірі 40600доларів США з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що кредитний договір укладений з порушенням вимог Закону «Про захист прав споживачів», а саме відповідач не повідомив його у письмовій формі про умови надання кредиту та не надав у повному обсязі інформацію про умови кредитування, що позбавило на думку позивача зробити свідомий вибір, виходячи з того, що споживач не наділений спеціальними знаннями про властивості та характеристики продукції. В судове засідання позивач не з'явився. 31.12.2013 позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача також не з'явився. 26.12.2013 представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, одночасно зазначивши, що проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в задоволенні позову. Згідно письмових заперечень, представник відповідача зазначає, що позивач був обізнаний з усіма умовами кредитного договору, про що свідчить підпис позивача на цьому договорі, будь-яких зауважень чи заперечень щодо змісту договору від позивача не надходило. Таким чином вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ст.169 ЦПК України, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін, на підстав наявних в матеріалах справи доказів, оскільки сторони не заперечують проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 22.06.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого згідно Статуту та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. а.с. 19, 23) є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір №014/5550/81/112421 про надання кредиту в розмірі 40600 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 12.5% річних та з остаточним поверненням 22.06.2027року(а.с.3-6). Відповідач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед позивачем, надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 40600доларів США, що не заперечується позивачем. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину ЦК України, актам цивільного законодавства. Доводи позивача про недотримання при укладенні оспорюваного Договору вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не приймаються судом як безпідставні, оскільки базуються на суб'єктивному тлумаченні умов кредитного договору та вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Як вбачається зі змісту вищезазначеного кредитного договору, [PERSON] було проінформовано про всі його істотні умови, спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів тощо, що підтверджується підписом позивача на договорі, й позивач [PERSON] засвідчив, що зміст умов кредитування йому зрозумілий. За таких обставин власні дії позивача, що виразилися у підписанні кредитного договору та здійсненні напису щодо ознайомлення з його умовами і відсутністю претензій, являється підтвердженням ознайомлення позивача зі змістом укладеної ним угоди та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цією угодою. Виходячи з цього, позивач не заперечує вільного волевиявлення та його вільної згоди щодо всіх умов даного кредитного договору на момент його укладення та протягом його виконання. Таким чином, при підписанні кредитного договору всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договори містять всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність їх умов вимогам законодавства, на що позивач посилається у своїй позовній заяві. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed