overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

04.09.2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Калінінської сільської ради Первомайського району, Автономної Республіки Крим, Україна. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Однак, подружнє життя у сторін не склалось, так як вони різні за характерами та звичками люди, кожен з них має різні погляди на життя, що призвело до того, що з січня 2017 року подружжя проживає окремо. Спроби досягти примирення позитивного результату не надали. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб їх, зареєстрований 04.09.2012 року, актовий запис №05, що вчинено у виконавчому комітеті Калінінської сільської ради, Первомайського району, Автономної республіки Крим, Україна. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, а справу слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився. Враховуючи те, що позивач скористалась своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Зі змісту позову вбачається, що дитина проживає з матір'ю та між сторонами відсутній спір з приводу поділу спільного майна та місця проживання дитини. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, оскільки вони відповідають волевиявленню сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

04.09.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.09.1991 року (актовий запис №156) відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області. В обґрунтування позову зазначив, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з 20.09.2010 року, спільне життя не склалося з вини відповідача, який самоусунувся від сімейних справ. Спору про розділ майна немає. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вважала, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, та інтересам її неповнолітньої дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.1991 року. (а. с. 3). За рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04.07.11 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. (а. с. 8). Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спору про розділ майна та проживання дитини між сторонами немає. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

04.09.2013 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт належності йому трудової книжки, виданої Львівським філіалом інституту «Укрюжгипрокоммуненерго» в м. Львів, 15 серпня 1975 року. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 03 серпня 1999 року, змінив своє ім`я з «[PERSON]» на «[PERSON]», однак при досягненні ним пенсійного віку, через написання в трудовій книжці його імені «[PERSON]», позбавлений можливості вирішити питання щодо отримання пенсії. Сторони в судове засідання не прибули, заявник надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав, просив задовольнити, проти чого представник заінтересованої особи не заперечив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Із копії свідоцтва про переміну приз віща / а.с.4/ вбчається, що 03 серпня 1999 року заявник перемінив своє ім`я з «[PERSON]» на «[PERSON]» і вказана переміна імені заявника зареєстрована по актовому запису № 34 відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області. Таким чином суд вважає доведеною ту обставину, що трудова книжка видана на ім`я «[PERSON]», 1954 р.н., дата заповнення « 15» серпня 1975 року, в якій запис під номером « 1» внесено 13.08.1975 року Львівським філіалом інституту «Укрюжгипрокоммунстрой», належать [PERSON], [INFO]. Оскільки встановлення факту належності документу не пов'язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника певні юридичні наслідки, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

04.09.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та вселення. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач по справі чинить перешкоди у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 7/12 якої належить позивачці. Позивачка та її представник у судове засідання з'явилися, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання з'явилася, у задоволені позову просила відмовити, оскільки відповідач проживає у вищевказаній квартирі, однак перешкод не чинить. Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.2013 року [PERSON] належить на праві власності 7/12 частини квартири [ADDRESS]. Також, судом встановлено, що батькові відповідача - [PERSON] належала 5/12 частин спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке було видане 20 жовтня 2006 року та витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 грудня 2006 року. Проте, після смерті батька [PERSON] на сьогоднішній час належних правовстановлюючих документів не має. Крім того, в ході судових засідань,виходячи із пояснень свідків, встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні її майном, а саме:змінив замок та не впускає її до квартири. Відповідно до статті 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 311 Цивільного кодексу України встановлює, що житло фізичної особи є недоторканним. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. З ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Враховуючи те, що [PERSON] є власником 7/12 частин спірної квартири, вона має право користуватися своєю власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

04.09.2014р. до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона наполягає розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського району Житомирської області, 30 грудня 1995 року, актовий запис № 83. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося, на протязі тривалого часу між ними не досягнуто порозуміння, існує відсутність спільних поглядів на життя. В даний час вона з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер. Від спільного життя у неї з відповідачем є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спору щодо спільного майна, місця проживання та утримання сина вони не мають. Наполягала шлюб розірвати, оскільки будь-яке примирення між ними неможливе та просила залишити їй після розірвання шлюбу дівоче прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. ПО, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить інтересам подружжя та іх малолітній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

04.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з бабою [PERSON], померлою [INFO], визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після баби [PERSON], померлої [INFO], як за спадкоємцем по праву представлення та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після батька [PERSON], померлого [INFO], як за спадкоємцем першої черги за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. Заповіту немає. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] - син спадкодавця та позивач [PERSON] - спадкоємець по праву представлення, оскільки його батько - син спадкодавця [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] прийняв спадщину, подавши в нотаріальну контору відповідну заяву. Позивач [PERSON] спадщину прийняв фактично, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав з бабою [PERSON], померлою [INFO]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку квартири [ADDRESS], яка була успадкована ним шляхом подачі заяви до нотаріальної контори після матері [PERSON], померлої [INFO]. Заповіту немає. Спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого - [PERSON], яка прийняла спадщину після батька [PERSON], померлого [INFO], подавши в нотаріальну контору відповідну заяву. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після баби [PERSON], померлої [INFO], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки був відсутній факт постійного проживання позивача [PERSON] із спадкодавцем та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просить встановити факт його постійного проживання з бабою [PERSON], померлою [INFO], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після баби [PERSON], померлої [INFO], як за спадкоємцем по праву представлення та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після батька [PERSON], померлого [INFO], як за спадкоємцем першої черги за законом. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Оскільки відповідач позов визнала, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Таким чином, на підставі ст.ст.1222, 1261, 1266, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

04.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що у вищезазначеній квартирі, який належить позивачу на праві власності, зареєстрований відповідач, але останній в квартирі не проживає з 28.08.2007 року та не сплачує комунальні послуги. На підставі вищезазначеного просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме вище зазначеною квартирою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, обставини, викладені у позовній заяві підтвердила, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надсилав. З відома представника позивача суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу від 19.11.1994 року. Згідно довідки ЖЕК №1 «Бриз» №1836 від 21.08.2014 в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] з 2007 року. Згідно акту від 21.08.2014 року, складеного працівниками ЖЕК №1 ЖКП «Бриз» [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2007 року. Відповідно з 2007 року, відповідач не сплачує комунальні послуги та квартплату, не бере участі в ремонті квартири, не зберігає свого особистого майна, зв'язок з квартирою втратив. Вищезазначені обставини знайшли своє підтвердження поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, суд вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

04.09.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 19.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції, актовий запис № 533. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 01.06.2013 року шлюбні стосунки між сторонами були припинені через те, що виникали постійні непорозуміння та сварки, що негативно впливало на психіку дітей, просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує формально. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, так як не має наміру зберегти сім'ю. Відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу зазначивши, що дійсно з 01.06.2013 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Проте, зауважив, що він ніколи не ображав [PERSON] та не вчиняв з нею сварки, а сім'я розпалась у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя та виховання дітей, між ними відсутнє взаєморозуміння, втратилось почуття любові та поваги одне до одного. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 19.10.2002 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції 19.10.2002 року було видано Свідоцтво про одруження, серії [NUMBER] (актовий запис № 533) (а.с. 5). Також, як встановлено в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені з 01.06.2013 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім'ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що зазначена вимога не заявлена позивачем суд вважає за необхідне її не розглядати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

04.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд (з урахуванням уточнень від 07.10.2014 року) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved