Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

03.03.2021 року позивач звернулась до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що вона [PERSON] , та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В даний час дочка вже повнолітня, але продовжує навчання у Білоцерківському коледжі сервісу та дизайну за денною формою навчання. Відповідач добровільної допомоги на утримання дочки не надає. Позивач, посилаючись на вище викладені обставини та на ст. ст. 198, 199, 200 СК України, ст. ст. 4, 19, 95, 175, 177 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі однієї четверті (1/4) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку. 29.03.2021 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 06.05.2021 року. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечень. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про розгляд справи судом. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, відсутність заперечень відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , (а.с. 5). Відповідно довідки Білоцерківського коледжу сервісу та дизайну 3 17 від 26.01.2021 року [PERSON] є ученицею ІІ курсу , за професією перукар (перукар-модельєр) манікюрник, освітньо-кваліфікаційного рівня кваліфікований робітник, форма навчання денна (контракт), період навчання з 01.09.2019 по 30.06.2022 року (а.с.6). Згідно з доводами позивача, наведеними у позовній заяві, дочка проживає разом із матір`ю [PERSON] та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому вона звернулася з даним позовом до суду та ставить питання про стягнення аліментів у розмірі однієї четверті всіх видів заробітку ( доходу) від доходів батька. Відповідач заперечень проти позову суду не надав. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що відповідно до ст. 199 СК України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] , яка є дочкою відповідача, є повнолітньою, оскільки їй виповнилося повних 18 років, вона продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, оскільки, навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються доводи позивача, наведені нею в обґрунтування позову, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем до суду не подано. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, наведені позивачем у позові доводи свідчать про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу його повнолітній дочці, оскільки з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність у відповідача, як батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу на утримання його повнолітньої дочки. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Із урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання [PERSON] , оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання ( канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям та який зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою 23 років, щомісячно, що є адекватним та співрозмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню доньку для забезпечення його нормальної життєдіяльності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнена від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved