Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

03.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21.06.2010 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому виконавчим комітетом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області шлюбі за актовим записом №2. 16.01.2011 року у них народилась дочка [PERSON]. Сторони та їх спільна дитина проживають за адресою: [INFO]. Дочка [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується Довідкою про склад сімї, виданою 30.01.2017 року головою квартального комітету №15. Після фактичного розірвання шлюбних відносин, чоловік припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, у добровільному порядку надавати її не бажає, хоча має таку можливість, оскільки працює в ТОВ «Втормет» в м. Дніпро і щомісячно отримує заробітну плату. Позивач також має постійний заробіток, але отримуваних нею коштів не вистачає для забезпечення дитині належного рівня утримання. З відповідача здійснюється стягнення аліментів на іншу дитину, згідно рішення суду. Посилаючись на ст. ст. 180-183 СК України, [PERSON], просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі. При винесенні рішення просить суд врахувати те, що він за рішенням суду, яке додав до заяви, сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №170244, виданого 21 червня 2010 року виконкомом Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області встановлено, що 21 червня 2010 року за актовим записом №2, зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідно до Свідоцтва про народження, [PERSON] 1-КИ №313429, виданого 09.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджено, що батьками [PERSON], 16. 01. [INFO], є сторони у справі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 179 СК України аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Наданою суду Довідкою про склад сімї, виданою 30.01.2017 року головою Квартального комітету №15 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], разом зі своєю матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач надав суду копію рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.09.2006 року, яке набрало законної сили 10.10.2006 року, згідно резолютивної частини якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття (до 26.07.2021 року включно). Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на зазначене вище, суд, враховує те, що відповідач на підставі рішення суду здійснює утримання іншої неповнолітньої дитини, однак наявність цієї обставини в поєднанні із вимогою позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частики заробітку (доходу) [PERSON], не суперечить вимозі ч. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сукупний розмір відрахувань із заробітної плати відповідача щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не буде перевищувати 70 %. Тому, суд вважає можливим здійснити стягнення аліментів у даній справі у зазначеному позивачем [PERSON] розмірі, виходячи з того, що визначена нею частка, є такою, яку він має можливість сплачувати, так як є працевлаштованим та систематично отримує заробітну плату. Сторонам розяснити, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved