Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

02 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому прохає визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять права на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку. За життя [PERSON] заповіт не складав. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не вчинив дій щодо державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно. Зазначені обставини перешкоджають [PERSON] оформити права на спадкове майно. Посилаючись на ці обставини, позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги та прохає їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.62). Представник відповідача - Куйбишевської селищної ради, письмово повідомив судові про те, що відповідач позов визнає та зазначені у ньому обставини не оспорює (а.с.64,65). У попереднє судове засідання сторони, треті особи та їх представники не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином (а.с.61,63,66,68). Зазначені особи до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі та участі їх представників (а.с.62,64,67,69). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Право власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та господарських споруд, який розташований по [ADDRESS], засноване на договорі купівлі-продажу, укладеного 23 серпня 2007 року між [PERSON] (продавцем) і [PERSON] (покупцем) (а.с.9-11,15,16). 23 серпня 2007 року договір купівлі-продажу посвідчено державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с.15,16). За договором купівлі-продажу та з технічної документації вбачається, що 1/3 частина об'єкту нерухомого майна, який розташований за вищевказаною адресою, складається з: 1/3 частини житлового будинку літера А кімнати №№2,3, житловою площею 9,9 кв.м., 1/3 частини літера а - тамбур, літера а1 - тамбур, літера Б - літня кухня, 1/3 частини літера В - сарай, літера И - сарай, №5 - замощення, літера Д - вбиральня (а.с.9-11,15). Згідно із ст.177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦК України) до об'єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. За положеннями ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. За правилами ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтями 210 та 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно стст.655,657 ЦК України (в редакції на час придбання [PERSON] частини житлового будинку) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. [INFO] [PERSON] помер (а.с.7). За правилами стст.1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті заповіту не складав (а.с.58). Позивач [PERSON] є сином [PERSON], а відповідно спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, та у встановленому законом порядку 06 червня 2014 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б мали право на прийняття спадщини після смерті [PERSON], за законом або за заповітом немає (а.с.5,6,23-27,59). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.п. 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області від 06 червня 2014 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частину житлового будинку, яка залишилась після померлого [PERSON], у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не вчинив дій щодо державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно (а.с.8). Відповідно до стст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст.210, ч.4 ст.334, ст.640 ЦК України у [PERSON] виникло право власності на спірну частину вищевказаного житлового будинку в момент державної реєстрації договору купівлі-продажу, а саме 23 серпня 2007 року. Разом з тим, за своє життя [PERSON] не зареєстрував у бюро технічної інвентаризації право власності на придбаний об'єкт нерухомості. Зволікання з виконанням зобов'язання, передбаченого ч.1 ст.182 ЦК України, щодо державної реєстрації права власності на нерухому річ, або його невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У цивільному законодавстві не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу певних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved