Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

02.11.2016 року [PERSON] звернулась до суд з позовом до ТДВ «СТ «Домінанта» про стягнення на її користь пені у сумі 25,22 грн., інфляційного збільшення суми страхового відшкодування за прострочення виплати у сумі 218,45 грн., 3 % річних у сумі 92,50 грн., а також витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги у сумі 4000,00 грн., з врахуванням уточнення позовних вимог. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка відбулась 11.05.2014 року, [PERSON] здійснив наїзд на її дочку [PERSON], яка від отриманих тілесних ушкоджень померла у Київській міській клінічній лікарні № 17. Цивільно-правової відповідальності [PERSON], який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу, застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта». Разом з тим, 25.04.2016 року позивачкою у встановленому законом порядку подано до ТДВ «СТ «Домінанта» повідомлення потерпілої особи про ДТП (страховий випадок) і заяву про виплату страхового відшкодування та понесених витрат на лікування. При цьому, відповідачем у строки встановлені до ст. 36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу страхове відшкодування у сумі 15551,40 грн. виплачено не було. Таким чином, враховуючи, що виплата страхового відшкодування у встановлений законом строк позивачці не здійснена, остання вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня у сумі 25,22 грн., інфляційне збільшення суми страхового відшкодування за прострочення виплати у сумі 218,45 грн., 3 % річних у сумі 92,50 грн., а також витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у сумі 4000,00 грн., з врахуванням уточнення позовних вимог, а тому звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмове заперечення, зі змісту якого вбачається, що останній 10.10.2016 року сплатив на користь позивачки страхове відшкодування у сумі 14616,00 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 923,02 грн., просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 11.05.2014 року о 15 год. 26 хв. на проспекті Палладіна у м.Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «AUDI 80», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої останній здійснив наїзд на [PERSON], яка від отриманих тілесних ушкоджень [INFO] померла у Київській міській клінічній лікарні № 17, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1711 від 02.06.2014 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Таким чином, в результаті ДТП та його наслідків, позивачці, яка є матір'ю померлої [PERSON] було завдано моральну шкоду. При цьому, судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON], який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу марки «AUDI 80», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» (договір № АС / 9360274), що підтверджується витягом з бази МТ СБУ. Згідно з положеннями ч.ч.1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом з тим, згідно з п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Таким чином, враховуючи, що внаслідок ДТП позивачці була завдана моральна шкода, остання є потерпілою та має право на її відшкодування у встановленому законом порядку. Відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Враховуючи вказану норма закону, позивачка 25.04.2016 року повідомила страховику ТДВ «СТ «Домінанта» про настання страхового випадку та звернулась, у встановленому законом порядку, із заявою про виплату страхового відшкодування та понесених витрат на лікування. Вказану заяву ТДВ «СТ «Домінанта» отримало 25.04.2016 року. Згідно зі п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Разом з тим, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Отже, перебіг строку на виплату страхового відшкодування починається з 26.04.2016 року, а закінчується з врахуванням вимог ч.5 ст. 254 ЦК України 25.07.2016 року, оскільки 24.07.2016 року є вихідним днем. Згідно з п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами». Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», встановлено, що у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218,00 грн.; у погодинному розмірі - 7,3 грн. Таким чином, розмір моральної шкоди, заподіяної позивачці внаслідок смерті її дочки [PERSON] становить 14616,00 грн. (1218,00 грн. 12 місяців) При цьому, як вбачається з письмового заперечення, поданого через канцелярію суду представником відповідача, останній зазначає, що 10.10.2016 року сплатив позивачці страхове відшкодування у повному обсязі в сумі 14616,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.10.2016 року № 2121. Також ця обставина не заперечувалась представником позивачки. Разом з тим, пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Аналогічні положення щодо зобов'язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться у ст. 992 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що першим днем прострочення виплати відповідачем страхового відшкодування позивачці є 26.07.2016 року, оскільки відповідач у відповідності до вимог закону зобов'язаний був виплатити позивачці страхове відшкодування до 25.07.2016 року включно, а фактично воно сплачено тільки 10.10.2016 року, тому розмір пені за 77 днів прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 14616,00 грн. становить 948,24 грн. (14616,00 грн. 2 облікові ставки НБУ 77 днів / 100 % / 365 днів). При цьому, як вбачається з письмового заперечення, поданого через канцелярію суду представником відповідача, останній зазначає, що 10.10.2016 року сплатив позивачці пеню у сумі 923,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.10.2016 року № 2121. Також ця обставина не заперечувалась представником позивачки. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 25,22 грн. (948,24 грн. - 923,02 грн.) Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 06.06.2012 року в справі № 6-49цс12, зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549-550 ЦК України. Вказана постанова Верховного Суду України у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України). Таким чином, різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування позивачці у сумі 14616,00 грн., а саме між 26.07.2016 року та 10.10.2016 року включно є 77 днів, тому розмір 3% річних який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 92,50 грн. (14616,00 грн. 3 % 77 днів / 365 днів / 100 %). Також, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення розмір інфляційного збільшення простроченої суми страхового відшкодування за період з 01.08.2016 року по 30.09.2016 року, а саме 218,45 грн. (14616,00 грн. Індекс інфляції / 100 % - 14616,00 грн.). Крім того, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.1 та п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.ч.1, 2 ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Водночас, згідно роз'яснень, що містяться у п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрати на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, згідно з договором про надання правової допомоги від 20.04.2016 року, [PERSON] бере на себе зобов'язання надавати[PERSON] правову допомогу в стягненні моральної шкоди, спричиненої останній внаслідок ДТП. Вартість послуг становить 500,00 грн. за одну годину надання правової допомоги, а також [PERSON] сплачує на користь [PERSON] 30 % від фактично отриманої суми відшкодування. Як вбачається з акту виконаних робіт, рахунку-фактури № 28-10/01 та квитанції ПАК КБ «ПриватБанк» від 28.10.2016 року, [PERSON] сплатила [PERSON] за 8 годин надання правової допомоги 4000,00 грн., перерахувавши їх на його картковий рахунок. Таким чином, враховуючи, що позивачкою документально підтверджено та доведено витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у сумі 4000,00 грн., розмір яких не суперечить вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а тому суд вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивачки, а всього з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 4336,17 грн. (25,22 грн. + 218,45 грн. + 91,50 грн. + 4000,00 грн.). Також, в порядку, визначеному ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved