Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

03.10.2013 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 27.02.2009 року розпорядженням голови Запорізької обласної ради [PERSON] було призначено виконуючим обов'язки генерального директора обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація» з 02.03.2009 року до прийняття рішення обласної ради про призначення на посаду керівника. Наказом Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація» № 30-О від 02.03.2009 року [PERSON] приступив до виконання обов'язків генерального директора з окладом згідно штатного розкладу. У 2009 році діяв Колективний договір Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація», затверджений рішенням загальних зборів трудового колективу від 31.03.2005 року. Розмір надбавок і премій працівникам визначався Положенням про оплату праці працівників. 02.10.2009 року під час перевірки діяльності підприємства Контрольно-ревізійним відділом у Вільнянському районі КРУ в Запорізькій області були встановлені порушення п.4.4. та п.5.11 наказу Міністерства охорони здоров'я № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», в період квітня-червеня 2009 року, працівникам Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація», за наказами виконуючого обов'язки генерального директора, [PERSON], були виплачені премії та встановлені надбавки, які перевищують 50 % від встановленого посадового окладу, внаслідок чого підприємству було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 38 671,72 гривень, про що складено акт ревізії № 330/0011. Зазначений акт було оскаржено, але скаргу залишено без задоволення. Контрольно-ревізійною комісією України в Запорізькій області був поданий адміністративний позов про зобов'язання виконати п.4 обов'язкових вимог Контрольно-ревізійного відділу у Вільнянському районі Запорізької області від 26.10.2009 року № 008-14/269 в частині забезпечення повного відшкодування незаконно нарахованої заробітної плати та премії на загальну суму 38 671,72 гривен. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2011 року позов було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 2-а-3198/10/0870, яка набрала чинності 17.10.2012 року, рішення Запорізького окружного адміністративного суду залишено без змін та апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація» залишено без задоволення. У зв'язку з тим, що [PERSON] підписував накази про виплату надбавок та премій, що призвело до зайвих грошових виплат і завдало матеріальної шкоди підприємству, позивач просить стягнути з відповідача суму заданої матеріальної шкоди в розмірі 38671,72 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 386,72 гривень. У судовому засіданні представник позивача - за дорученням від 05.11.2013 року Рябчинський А.А. позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Вважає, що діями [PERSON] завдано підприємству матеріальну шкоду, його винуватість підтверджено ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, яка набрала чинності 17.10.2012 року. Вважає, що ними не порушено строк позовної давності, так як лише 26.07.2013 року Обласним комунальним підприємством «Аптечне об'єднання «Фармація» була отримана ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду і з цього часу необхідно рахувати строк позовної давності. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового розгляду. Свої інтереси [PERSON] довірив представляти [PERSON] за дорученням від 08.07.2013 року. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що вони не обґрунтовані, також зазначив, що позивач пропустив строк звернення з даним позовом, в зв'язку з чим просив застосувати позовну давність і відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем, а саме: в період з 02.03.2009 року по 23.12.2010 року [PERSON] виконував обов'язки генерального директора Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація» (а.с. 36-37). 23.12.2010 року розпорядженням голови Запорізької обласної ради [PERSON] звільнено із займаної посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 69). Положенням про оплату праці робітників ДКП фірма «Фармація» від 31.03.2005 року передбачено, що оплата праці працівникам проводиться пропорційно відпрацьованого часу виходячі з посадового окладу, тарифної ставки, з урахуванням доплат, надбавок (а.с. 18-19). Положенням про преміювання працівників ОКП АО «Фармація» за основні показники від 31.03.2005 року встановлено, що преміювання проводиться по результатам праці за місяць при умові виконання прибутку наростаючою сумою з початку року та при наявності коштів. Основою для нарахування премії є дані бухгалтерської та статистичної звітності (а.с. 20). 02.10.2009 року при проведенні Контрольно-ревізійним відділом в Вільнянському районі ревізії фінансового-господарської діяльності Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація» за період з 01.01.2006 року по 01.07.2009 року встановлено порушення абз.3 п.4.4. та п.5.11 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я від 05.10.2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», за період з 01.04.2009 року по 01.07.2009 року, працівникам Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація», за наказами виконуючого обов'язки генерального директора, [PERSON], було незаконно нараховано і виплачено надбавку за високі досягнення у праці, виконання особливо важливої роботи, складність і напруженість у роботі на загальну суму 32 791,72 гривень; за період з травня по червень 2009 року працівникам незаконно нараховано і виплачено премію по підсумкам роботи за місяць на загальну суму 5880 гривен, внаслідок чого підприємству було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 38 671,72 гривень, про що складено акт № 330/0011 від 02.10.2009 року (а.с. 21-28). Накази № 01-41 від 06.05.2009 року, № 01-43 від 06.05.2009 року, № 01-44 від 06.05.2009 року, № 01-51 від 27.05.2009 року, № 01-53 від 27.05.2009 року, № 01-54 від 27.05.2009 року, № 01-57 від 27.05.2009 року, № 01-70 від 19.06.2009 року, № 01-74 від 26.06.2009 року, № 01-77 від 26.06.2009 року, № 01-78 від 26.06.2009 року, № 01-109 від 02.07.2009 року про виплату надбавок та премій, що призвело до зайвих грошових виплат підписано [PERSON] (а.с. 38-49). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2012 року апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація» залишено без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2011 року у справі № 2а-3198/10/0870 залишено без змін, якою встановлено факт незаконного нарахування та виплати заробітної плати і премії [PERSON] за травень-червень 2009 року(а.с. 31-35). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, на думку суду, встановлений факт завдання [PERSON] шкоди Обласному комунальному підприємству «Аптечне об'єднання «Фармація» на загальну суму 38 671,72 грн., яка повинна була стягуватися з останнього. Разом із тим, суд розглянув заяву представника відповідача щодо застосування строків позовної давності. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Позивач дізнався про спричинену йому матеріальну шкоду колишнім працівником [PERSON] з акту ревізії фінансового-господарської діяльності Обласного комунального підприємства «Аптечне об'єднання «Фармація» за період з 01.01.2006 року по 01.07.2009 року № 330/0011 від 02.10.2009 року, а отже, день виявлення заподіяної шкоди є 02.10.2009 року. З позовом про відшкодування матеріальної шкоди позивач звернувся 03.10.2013 року. Таким чином встановлено, що позивач, без поважних причин пропустив строк звернення до суду з даними позовними вимогами. Статтею 234 КЗпП України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Позивачем не надано заяви про поновлення строків звернення до суду. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі та сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що клопотання представника відповідача про застосування позовної давності є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом не приймаються до уваги заперечення представника позивача щодо факту пропуску строку позовної давності. Так, аналіз ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2012 року, на яку посилається Рябчинський А.А., зазначаючи, що саме зі змісту вказаної ухвали стало зрозуміло, що [PERSON] винен у порушеннях, виявлених Контрольно-ревізійним відділом в Вільнянському районі, свідчить про те, що предметом адміністративного позову є не встановлення вини відповідача, а оскарження позивачем дій Контрольно-ревізійного управління в Запорізької області щодо зобов'язання повного відшкодування суми незаконно нарахованої заробітної плати та премії за загальну суму 38 671 грн. 72 коп. У зазначеній адміністративній справі Обласне комунальне підприємство «Аптечне об'єднання «Фармація», обґрунтовуючи свою позиції вказує на не відповідність Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я від 05.10.2005 № 308/519 «Про впорядкування та затвердження умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» та ЗУ «Про державну контрольну-ревізійну службу» та жодним чином не мотивує свої заперечення відсутністю факту порушення з боку [PERSON] Крім того, у вказаній ухвалі зазначається, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2010 року, яка 19.01.2011 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду була залишена без змін пункт 4 обов'язкових вимог про відшкодування суми незаконно нарахованої заробітної плати та премії, тобто відповідач оскаржував дії Контрольно-ревізійного відділу в Вільнянському районі та в 2011 році був обізнаний про те, що дії зазначеного відділу були визнанні законними і відповідно, [PERSON] винен у порушеннях, зазначених у акті. Також, судом враховується, що позивач мав би звернутися до суду до [PERSON] впродовж року з дня виявлення порушення, а не встановлення вини останнього, як на це наполягає представник позивача. На підставі вищевказаного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв'язку з пропуском строків позовної давності. У зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed