Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

04 квітня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та внесеного до реєстру за № 2366, їм на праві спільної сумісної власності в рівних долях, по 1/2 частині кожному, належить квартира № 59 в жилому будинку № 2а по вулиці Молодіжній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. На теперішній час вони мають намір продати вказану квартиру та під час подачі документів до нотаріальної контори зясувалось, що на квартиру накладено декілька арештів ще до отримання ними права власності на неї. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 березня 2017 року встановлені наступні обтяження на квартиру: 1) номером запису про обтяження 19393474 від 12 жовтня 2005 року накладено арешт на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 січня 1999 року нерухомого майна особи [PERSON], архівний запис № 26888-309 від 06 січня 1999 року; 2) номером запису про обтяження 19393411 від 02 червня 2005 року накладено арешт на підставі постанови виконавчої служби [PERSON] РУЮ Запорізької області від 14 березня 2001 року нерухомого майна особи [PERSON], номер реєстру 73700-313; 3) номером запису про обтяження 19393343 від 02 червня 2005 року накладено арешт на підставі постанови виконавчої служби [PERSON] РУЮ Запорізької області від 02 березня 2005 року нерухомого майна особи [PERSON], номер реєстру 73340-105. Звернувшись до [PERSON] районного відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області із заявою про надання інформації щодо арешту квартири, вони отримали відповідь за вих. № 2951 від 30 березня 2017 року про те, що надати інформацію відносно арештів, накладених виконавчою службою на все майно, що належить [PERSON], є неможливим, оскільки відповідна інформація знищена. Також відсутня ухвала суду про звільнення майна з-під арешту, у звязку із чим запропоновано з цього питання звернутись до суду. Зясувати, у звязку із чим був накладений арешт на квартиру, яка [PERSON] ніколи не належала, вони не можуть, ніякої заборгованості ні перед ким вони не мали та не мають, будь-яких адміністративних стягнень на них не накладалось, цивільними відповідачами у справах щодо стягнення з них будь-яких боргів не були. За змістом договору купівлі-продажу квартири від 13 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та внесеного до реєстру за № 2366, [PERSON] дійсно купував квартиру в інтересах [PERSON] та [PERSON], але ж купівля та доручення не є тотожними поняттями. До того ж, станом на 1999 рік, коли був накладений арешт судом, вони були неповнолітніми, що виключає їх можливість відповідати по боргам, навіть, якщо вони і були. Станом на 2001 рік, коли був накладений арешт виконавчою службою, вони також були неповнолітніми. Оскільки на сьогоднішній день [PERSON] районний відділ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області не може скасувати арешти через відсутність будь-якого виконавчого провадження (відкрите, закрите), вони вимушені звернутись до суду з даним позовом, в якому просять зняти арешт з майна [PERSON] та [PERSON], а саме з квартири №59 в житловому будинку №2а по вулиці Молодіжній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, накладений рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 06 січня 1999 року, номер запису обтяження 19393474 від 12 жовтня 2005 року; постановою виконавчої служби [PERSON] РУЮ Запорізької області від 14 березня 2001 року, номер запису обтяження 19393411 від 02 червня 2005 року; постановою виконавчої служби [PERSON] РУЮ Запорізької області від 14 березня 2001 року, номер запису про обтяження 19393343 від 02 червня 2005 року. Позивачі [PERSON]Г та [PERSON] та їх представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте надали суду власноручні заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, з вирішенням питання за заявленими позовними вимогами на розсуд суду. Проти заявлених позовних вимог позивачів [PERSON]Г та [PERSON] не заперечують. Представник третьої особи: Відділу державної реєстрації [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомлено, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься і в ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ст.391 ЦК України, позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до приписів ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 21.04.1999 року), у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення провадження або повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 02.06.2016 року), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення майна з-під арешту. Як вказано у п.п.2 п.5.1 Глави 15 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Якщо нотаріус, який наклав заборону, позбавлений можливості зняти її (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обовязків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), заборона може бути знята іншим нотаріусом. При цьому таким нотаріусом направляється за місцем зберігання справа, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6- 26цс13, яка є обов'язковою для суду (частина друга статті 214, стаття 360-7 ЦПК України), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що позивачам по справі [PERSON] та [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], на праві спільної часткової власності в рівних долях, по 1/2 частині кожному, на праві приватної власності належить квартира № 59 в жилому будинку №2 «А» по вул.Молодіжній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області (а.с.13). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] районної ради №17304402 від 09 січня 2008 року[ADDRESS] в жилому будинку № 2 А по вулиці Молодіжній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, згідно договору купівлі-продажу 2366 від 13 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], на праві приватної спільної часткової власності по ? частині належить [PERSON] та [PERSON], позивачам по справі (а.с.14). Як вбачається з витягу Державного реєстру правочинів № 5139380 від 13 грудня 2007 року,, сформованого приватним нотаріусом [PERSON], 13.12.2007 року зареєстровано договір купівлі-продажу квартири № 59 в жилому будинку № 2 «А» по вулиці Молодіжній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області та нотаріально посвідчено зазначений договір 13 грудня 2007 року за номером у реєстрі нотаріальних дій № 2366 (а.с.15). Характеристика квартири підтверджується технічним паспортом на квартиру № 59 в жилому будинку № 2 А по вулиці Молодіжній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, складеним 25 квітня 2005 року РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» (а.с.16-17). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 83559090 від 28 березня 2017 року, складеного [PERSON] районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. встановлені наступні обтяження на квартиру № 59 в жилому будинку № 2 «А» по вулиці Молодіжній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, а саме: 1) номером запису про обтяження № 19393474 від 12 жовтня 2005 року накладено арешт на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 січня 1999 року щодо субєкта обтяження: [PERSON], архівний запис № 26888-309 від 06 січня 1999 року; 2) номером запису про обтяження № 19393411 від 02 червня 2005 року накладено арешт на підставі постанови виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Запорізької області від 14 березня 2001 року щодо субєкта обтяження: [PERSON], номер реєстру 73700-313; 3) номером запису про обтяження № 19393343 від 02 червня 2005 року накладено арешт на підставі постанови виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції Запорізької області від 02 березня 2001 року щодо субєкта обтяження: [PERSON], номер реєстру № 73340-105 (а.с.18-20). З відповіді [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за №2951 від 30 березня 2017 року встановлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, спецпідрозділу АСВП, відомостей з журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві за період з 2014 року на теперішній час будь-які виконавчі документи відносно [PERSON] на виконання до відділу не надходили. Надати інформацію щодо надходження виконавчих документів у період до 2014 року не є можливим, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25 грудня 2008 року Міністерством юстиції України п.9.9 строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню, та відповідно, відсутня можливість щодо звільнення майна з-під арешту та запропоновано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна (а.с.21). Аналогічного змісту відповідь надана [PERSON] районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за №3796/6 від 14.04.2017 року на запит суду (а.с.31-33). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на нерухоме майно порушується право приватної власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги у повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час будь-яких виконавчих проваджень по примусовому виконанню стосовно боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON] у [PERSON] районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не знаходиться, тобто на теперішній час відсутні будь-які підстави для необхідності подальшого арешту нерухомого майна, а саме: квартири № 59 в жилому будинку № 2 «А» по вулиці Молодіжній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, накладеного згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06 січня 1999 року, постанови виконавчої служби [PERSON] РУЮ Запорізької області від 14 березня 2001 року, постанови виконавчої служби [PERSON] РУЮ Запорізької області від 02 березня 2001 року, тому суд вважає, що заявлені [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved