overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

02.10.2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 25.11.2011 року. Від шлюбу у них є дитина [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем складалися погано. Сторони постійно сварилися, конфліктували. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами на даний час немає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про проведення судового розгляду у її відсутності, зазначивши, що позов підтримала та просила такий задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про проведення судового розгляду у його відсутності, зазначивши, що позов визнав проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 25.11.2011 року. За час спільного проживання у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами на даний час немає. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

\~\~ 02.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у селі Червона Гребля по вулиці Івашківська,38, Чечельницького району, Вінницької області після смерті 28.02.2008р. матері [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позов тим, що у матері відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю і пояснила, що 28.02.2008 року померла її мати [PERSON] Після її смерті залишився житловий будинок з господарськими будівлями, розміщений у с.Червона Гребля по вул.Івашківська,38,Чечельницького району. Мати постійно проживала та володіла вищевказаним будинком, проте право власності не встигла оформити. Право власності на зазначений будинок не зареєстровано на будь-яких осіб. Позивач зверталася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок померлої матері.Просить суд задоволити її позов у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Сільський голова села [PERSON] [PERSON] направив до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без участі представника відповідача. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю по слідуючим підставам. Як вбачається з технічного паспорта (а.с.5-7) у селі Червона Гребля Чечельницького району по вулиці Івашківська дійсно знаходиться житловий будинок під №38. З витягу погосподарської книги №ІІІ [PERSON] сільської ради за 2006-2010 роки (а.с.9), вбачається, що головою домогосподарства по вулиці Івашківська,38, в селі Червона Гребля значиться [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть (а.с.4), [PERSON] померла 28.02.2008 року. Згідно заповіту (а.с.12) від 29.12.2004 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачці. З заяви представника відповідача вбачається, що він позов визнав повністю, тому згідно ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набути правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набуття права власності в порядку спадкування передбачено законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

02.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 20.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 102. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, шлюбні відносини припинили та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повне підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням.. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 102 ( а.с. 4 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 5 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

02.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.10.2012 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 398 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 12 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 398 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], 26.09.2014 (а.с. 5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дошлюбне прізвище Лозинська. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

02.10.2015 року позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 17.11.1990 року, від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей. Стверджує, що спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушений звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявився, однак його представник за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, порти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, хоча належними чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останньої не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії ІСГ № 256352 від 01.10.2015 року, Свідоцтво про народження серії І-СГ №083963 від 11.06.1999 року, Свідоцтво про народження серії І-СГ №354682 від 10.01.1996 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

02.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами: про стягнення заборгованості із грошової компенсації за лікувально-профілактичне харчування в розмірі 38737,02 грн, стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн. Позивач в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 09.02.2016 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не прибув без поважних причин. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що позивач з 17.09.2012 року по 06.08.2015 року працював у відповідача на посадах стропальника та дезактиваторника, його робота здійснювалась вахтовим методом та в десятикілометровій зоні відчуження Чорнобильської атомної станції (а.с.9-13). Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу заборгованості із грошової компенсації за лікувально-профілактичне харчування в розмірі 38737,02 грн за період з 01.01.2013 року по 17.04.2015 року, що суперечить вимогам ст.166 ч.2 КЗпП України, ст.7 Закону України «Про охорону праці», постанові Кабінету Міністрів України №831 від 10.08.2008 року «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження». Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.115 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми - порушені права позивача підлягають судовому захисту. Згідно ст.237-1- КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач повинен також нести відповідальність за заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виникла внаслідок несвоєчасного розрахунку при звільненні з роботи. Враховуючи характер та тривалість моральних страждань понесених позивачем невиплатою заборгованості з заробітної тривалістю декілька місяців, беручи до уваги, що позивач вчиняв додаткові зусилля для організації свого життя розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд визначає в 4000 грн. Судові витрати по справі (за дві позовні вимоги) - необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

02.10.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Згідно позову, сторони по справі мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачем, та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки працює. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині, хоча про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання дочки є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

02.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на його утримання. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на її утримання аліменти. За заявою позивача справу розглянуто без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітньої дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 07.05.2011 року зареєстрували шлюб, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач працездатний, не хворіє, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 500 гривень на утримання дружини до досягнення [PERSON], [INFO] 3-річного віку, тобто до 01.12.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

02.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на його утримання. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. За заявою позивача справу розглянуто без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітньої дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 07.05.2011 року зареєстрували шлюб, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач працездатний, не хворіє, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 500 гр. на місяць на утримання дитини до її повноліття, яка підлягає індексації відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

02.10.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 12.04.2010 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей доньок Софію, [INFO] та Катерину, [INFO], які мешкають із матірю. З березня 2015 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2010р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох малолітніх дітей доньок Софію, [INFO] та Катерину, [INFO]. Шлюб у сторін повторний. З березня 2015 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved