Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

02.11.2016р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач) про визнання за ним як спадкоємцем за законом після смерті свого брата [PERSON], який помер 07.04.2013р., право власності на ? частку земельної ділянки, загальною площею 3,47 га, (кадастровий номер 4822355000:01:000:0280), яка розташована в межах Врадіївської селищної ради Врадіївського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач позов обґрунтовує тим, що його брат за життя 14.09.2009р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON], та замовив виготовлення державного акту на земельну ділянку, який так і не встиг отримати, так як помер. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом та через відсутність правовстановлюючого документу на землю на ім'я [PERSON], не може оформити свої спадкові права у нотаріальному органі за місцем відкриття спадку, що було підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій та звернення з вказаним позовом до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, проте подали до суду заяви в яких підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу в їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу в його відсутність. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, проте подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Так, як вбачається з матеріалів справи та таке визнано сторонами, 07.04.2013р. помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 174917 від 08.04.2013р.). 14.09.2009р. [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON], який помер 13.10.2008р. (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 100771 від 01.11.2001р.), ? частку земельної ділянки, загальною площею 3,47 га, яка розташована в межах Врадіївської селищної ради Врадіївського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала останньому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ-МК № 420882, виданого Врадіївською райдержадміністрацією Миколаївської області 25.12.2006., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010601200284, про що свідчить отримане [PERSON] у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.09.2009р., зареєстроване в реєстрі № х-1-791. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 22.09.2016р. вартість вказаної земельної ділянки становить 44 598 грн. 00 коп. Постановою від 20.09.2016р. Приватний нотаріус Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] відмовила позивачу у вчиненні нотаріальних дій та отриманні свідоцтва на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно листа приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу [PERSON] № 652/02-14 від 05.11.2016р. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 33774649 від 16.04.2013р. після смерті [PERSON], за місцем відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернувся брат спадкодавця: [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ № 35 від 16.04.2013р.). Крім того, з матеріалів спадкової справи № 16/2013 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що 16.04.2013р. до приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу [PERSON] звернувся син померлого [PERSON] із заявою, яка зареєстрована в книгу обліку спадкових справ за № 34 від 16.04.2013р., про відмову від прийняття спадщини. Матеріали спадкової справи інших відомостей щодо спадкоємців не містить. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи той факт, що після смерті [PERSON], окрім позивача до нотаріальної контори більше ніхто не звертався, та Державний акт на земельну ділянку із-за смерті спадкодавця не отримувався, позивач не має іншої можливості, аніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину за законом, яке у нього виникло у зв'язку із смертю брата, а відтак позов є законним і обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України та думку представника позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved