overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

02 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 17 червня 2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку до їх повноліття. У судове засідання позивачка не з*явилася з поважної причини, надала заяву про розгляд справи за її відсутності шляхом телефонограми, підтримує позовні вимоги (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином (а.с. 19-20). За таких обставин зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 17 червня 2006 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого мають неповнолітніх дітей, синів - [PERSON], [INFO] (а.с.8), та [PERSON], [INFO] (а.с.6), які проживають з матір*ю, що підтверджується довідкою № 2351 виданою КП «СЄЗ №3» 02 червня 2016 року (а.с. 2). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі 1/3 частки заробітку до їх повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

02 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем по справі. Утримання та виховання дитини потребує коштів, а відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно. Дитина в силу свого віку потребує матеріальної підтримки батька, необхідного харчування, одягу, періодичного лікування, шкільного приладдя, тощо, тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2002 року до 22 листопада 2010 року, який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області № 2-1860/10 від 22.11.2010 року, що підтверджується копією рішення суду в матеріалах справи (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 059797 від 17.10.2006 року (а.с.4). Дитина проживає разом з матірю [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Харківської області № 1782 від 31.05.2016 року (а.с.5) і перебуває на її утриманні. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач по справі офіційно працевлаштований та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання його рідного сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку і доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

02 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 26 грудня 1997 року вона, квартира, що розташована в м.Полтаві, майдан Незалежності,1а, кв.8, належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] є її чоловіком, а [PERSON] та [PERSON] - її доньки. У вказаному свідоцтві про право власності помилково вказано її по батькові «Олегівна», в той час як її по батькові відповідно до паспорту «Олегсівна». Заявник просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 26 грудня 1997 року, що необхідно для розпорядження своїм майном. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із ксерокопії паспорта серії КО № 140501, виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, вбачається, що [PERSON], яка народилася 07 липня 1945 року у м.Ташкент, зареєстрована в [INFO], майдан Незалежності, 1а, кв.8 з 31 січня 1983року ( а.с.16). Згідно зі ксерокопією свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла 26 грудня 1997 року, квартира за адресою м.Полтава, майдан Незалежності,1а, кв.8 належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.6). [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] Васфі та після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.14). Таким чином у судовому засіданні встановлено, що по батькові заявника Олегсівна, про що свідчить її паспорт, її прізвище в свідоцтві про право власності на житло від 26 грудня 1997 року не збігається з її прізвищем в паспорті, належність заявнику квартири підтверджується вище приведеними доказами, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Встановлення факту необхідно заявнику для розпорядження квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

\~ \~ 02 червня 2016 року до Любешівського районного суду із цивільним позовом звернулася [PERSON]. Просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що стосунки між подружжям не склались, сторони мають розбіжні погляди на сім'ю тощо. За таких обставин вважає недоцільним подальше збереження шлюбу. На перенесену дату судового засідання сторони не з'явилася. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань суду не подавав. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). На підставі частини 2 статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 13 липня 2016 року не здійснювалось. \~ Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кух) [PERSON] уклали шлюб 21 квітня 2007 року у відділі РАЦСу Любешівського районного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 12. У подружжя народилось двоє дітей. \~ \~ Позивач бажає розірвати шлюб. \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити. \~ Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

02 червня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Петропавлівський р-н, с. Сонцево, вул. Радянська, 24. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.06.2016р. о 09 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.06.2016р. о 09 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КП КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, тривожна, висловлює маячні ідеї переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

02 червня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м [PERSON], 18/142. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.06.2016 р. о 20 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.06.2016 р. о 20 год. 33 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, багатомовна. Висловлює маячні ідеї впливу, відносини. Поведінка неадекватна, погрожує фізичною расправою родичам. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

02 червня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, обл., 80/218. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.06.2016р. о 09 год. 47 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.06.2016р. о 09 год. 47 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Микульського лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора іспитує слухові обмани сприйняття імперативного характеру. Висловлює маячні ідеї відносини в адресу оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

02 червня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крамського, 7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.06.2016 р. о 17 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.06.2016 р. о 17 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, не їсть, тривожний, озирається по сторонам. [PERSON] було поставлено попередній діагноз легка розумова відсталість з психотичними (галюцинаторними) включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

02 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини, тому що відсутнє порозуміння у родині. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду вона надала заяву від 01 червня 2016 року, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає (а.с.10). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 03 серпня 2007 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис № 194 (а.с.7). Сторони припинили спільне проживання з серпня 2015 року, оскільки між сторонами виникли непорозуміння у родині. Сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не пов'язані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Неповнолітню доньку [PERSON] суд вважає за необхідне залишити проживати з матір'ю. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

02 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 грудня 2006 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні стосунки фактично припинено, спільне господарство не ведеться, з відповідачем проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Єрмакова» Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №055904 (а.с.5). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 2016 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved