Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

04.08.2020 [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що [PERSON] є його батьком. Позивач навчається на п`ятому курсі УПП факультету Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна. Він немає можливості працювати, потребує коштів для оплати навчання та інших витрат, які пов`язані з проживанням та навчанням, у зв`язку з чим позивач просив суд з урахуванням уточнень стягувати з відповідача щомісячно аліменти на його утримання починаючи з 30.06.2019 (оскільки за позовом матері позивача [PERSON] було винесено рішення суду яким стягувались аліменти на утримання позивача до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2019) до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку за умови продовження навчання, тобто до 31.12.2020 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою судді Батманової В.В. від 21.09.2020 було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 52). В наданій суду заяві позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, справу просив розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, а також на той факт, що у відповідача дуже маленька заробітна плата та він не має змоги надавати допомогу повнолітньому сину, про що зазначав у відзиві на позовну заяву, а відтак просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. № 7). Відповідно до довідки № 001094 від 04.09.2019 [PERSON] є студентом п`ятого курсу, УПП факультету Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна (а.с. № 8). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191, ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі пред`явлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких, у зв`язку з цим стягуються аліменти. З огляду на те, що відповідно до ст. 199 СК України утримання повнолітніх сина (або доньки) під час навчання є обов`язком батьків та відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню дитини, яка продовжує навчання, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги та стягнути щомісячно на період навчання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , до закінчення ним навчання у Дніпровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, здійснюючи стягнення аліментів на користь [PERSON] з 04.08.2020, з дня подання позову. Таким чином, відмовивши в задоволенні вимог про стягнення з відповідача аліментів з 30.06.2019 до 31.12.2020, оскільки вказані вимоги не передбачені діючим законодавством, безпідставні, та такі, що не ґрунтуються на законі. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує також й обов`язок матері позивача по утриманню дитини на період її навчання у навчальному закладі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2020 рік за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: partial