Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

03.02.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди у розмірі 13000 грн. Свій позов обґрунтовує тим, що між нею та [PERSON] у 2010 році було укладено усний договір, згідно якого [PERSON] поселяється у будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та в майбутньому купує його. При цьому відповідач [PERSON] дала [PERSON] аванс 13000 грн. про що написано розписку. Також, [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що документи на будинок ще не оформлені і вона займеться їхнім оформленням. Оформлення документів затягнулося і [PERSON] через 4 роки повідомила, що вона втратила інтерес до вказаного будинку. Відповідач, не повідомивши її, виселилась та подала її до суду з позовом про повернення авансу 13000 грн. [PERSON], у свою чергу, запропонувала відповідачу розрахуватися з нею за найм житла, за те, що вона проживала у неї як квартирантка. Посилається на те, що у їхньому селі люди сплачують по 250-300 грн. щомісячно за найм житла. Оскільки відповідач проживала у її будинку 50 місяців, то просить стягнути з неї 12500 грн. Крім цього, вона наймала людей, які повставляли зняті вікна, вирубували чагарники біля будинку, фарбували будинок та заплатила їм 500 грн. Тому просить стягнути з відповідача суму завданої шкоди у розмірі 13000 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечила щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішення про державну реєстрацію прийнято 16.08.2012 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 7). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/4807/14-ц від 16.01.2015 року встановлено, що між сторонами була усна домовленість, згідно якої [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 13000 грн. за продаж у майбутньому вказаного житлового будинку про що було написано розписку. Цим же рішенням було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аванс у розмірі 13000 грн. (а.с. 11). У судовому засіданні відповідач не заперечувала проти того, що вона близько 4 років проживала у цьому будинку. Однак, проживала не як наймач і про найм житла із позивачем не домовлялася. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила, що договору найму (оренди) житла з [PERSON] не укладалося. З матеріалів справи та пояснень сторін випливає, що між ними письмово чи усно будь-яких договорів про найм житла не укладалося. Крім цього, позивачем не надано суду й доказів на те, що нею було понесені додаткові витрати на приведення будинку, у якому проживала відповідач, до належного стану. Із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] випливає лише те, що відповідач [PERSON] проживала у будинку [PERSON], малась його купувати та неналежним чином доглядала його. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, ч. 4 цієї ж статті проголошує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вище викладеного, та враховуючи те, що при вселенні [PERSON] у будинок [PERSON] договір найму (оренди) житла не укладався, та те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що їй завдано майнову шкоду суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Outcome: dismissed