Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

02 липня 2018 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], в якій просить шлюб, зареєстрований між ними 09 червня 2006 року, розірвати, оскільки подружні стосунки не склалися і вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. В судове засідання, призначене на 16 листопада 2018 року позивач не прибула, подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позов просить задоволити у повному обсязі, зазначає, що вжиті судом заходи щодо примиринення не призвели до примирення між нею та відповідачем, шлюб розпався. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка ( а.с.19), про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи чи розгляд справи у його відсутнсть суду не подав. Під час підготовчого судового засідання позовні вимоги не визнавав, просив суд надати термін для примирення. Ухвалою Рівненського міського суду від 12 жовтня 2018 року сторонам було надано термін для примирення строком один місяць. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до такого висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 09 червня 2006 року, серії [NUMBER],[PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 червня 2006 року, актовий запис №712. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON] Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків , даний судом термін для примирення, не призвів до примирення сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено суму судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 704 грн. 80 коп., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved