Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] , зареєстрований 21 листопада 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1976 та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,\~ до досягнення ними повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 21 листопада 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося. Ведення між ними спільного господарства припинено та подальше збереження сімейних відносин є неможливим.Відповідач з червня 2015 року проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів, між сторонами не досягнуто, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Враховуючи що відповідач офіційно працевлаштований та має можливість надавати допомогу на утримання дітей, а\~ досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Зі змісту заяви убачається, що вона позов підтримує та просить суд його задовольнити виходячи з доводів, якими обогрунтовується позовна заява. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Із заявами про розгляд справи у його відсутність до суду також не звертався. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено в книзі реєстрації шлюбів відповідний запис № 1976 та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 6-7). Із довідки Форма 3 виданої ТОВ «Інвестбудгаличина» 29.06.2016 року №100 вбачається, що спільні діти сторін проживають разом із матір`ю позивачем [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку,\~що збереження сім?ї сторін є неможливим і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і відповідача, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням\~ суду\~ кошти\~ на\~ утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її\~ матері,\~ батька\~ і\~ (або)\~ у твердій грошовій сумі. Як убачається із довідки про доходи від 08.02.2017 року [PERSON] офіційно працевлаштований у військовій частині [NUMBER] та протягом 2016 року отримував стабільне грошове забезпечення. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі\~ з доходів від підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд виходить з того, щовідповідач офіційно працевлаштований та має регулярний щомісячний дохід, за свої станом здоров`я\~ та матеріальним становищем може надавати матеріальну допомогу. Інших дітей крім спільних із позивачем не має, осіб які перебувають на його утриманні судом не встановлено. А відтак, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини доходу [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 липня 2016 року і до досягнення\~ найстаршою дитиною повноліття, (тобто до [INFO] ). На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,\~ з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial