Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

02 вересня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] із вищезазначеною заявою окремого провадження, в якій просить суд встановити той факт, що [PERSON], [INFO], померла [INFO] у м. Донецьк. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] Фактом підтвердження родинного зв'язку є Свідоцтво про народження заявника, де в графі мати написано [PERSON] Документом, що підтверджує факт смерті її матері є Лікарське свідоцтво про смерть № 85 та Довідка про причину смерті. Лікарське свідоцтво про смерть було видане Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Донецьк», яке знаходиться на території так званої Донецької народної республіки. Свідоцтво про смерть матері заявника за місцем її фактичної смерті, тобто у м. Донецьк, не видавали. У зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть. Отже, встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, оскільки медичні документи, видані органом, який не має права їх видавати, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території України. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Враховуючи предмет розгляду по справі, необхідність його негайного вирішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності й оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати заявника - [PERSON] Фактом підтвердження родинного зв'язку є Свідоцтво про народження [PERSON], де в графі мати написано [PERSON] (а.с. 4). Документом, що підтверджує факт смерті [PERSON] є Лікарське свідоцтво про смерть № 85 та Довідка про причину смерті (а.с. 5 - 6). Лікарське свідоцтво про смерть було видане Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Донецьк», яке знаходиться на території так званої Донецької народної республіки. Свідоцтво про смерть матері заявника за місцем її фактичної смерті, тобто у м. Донецьк, не видавали. Як зазначає заявник, у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть. Згідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно ч. 2 до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2114 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого з факту вирішується в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, піддягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України). Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерті особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, оскільки медичні документи, видані органом, який не має права їх видавати, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території України. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення юридичного факту. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати розподілити у відповідності до вимог Закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved