Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

02.07.2018 року Головне управління ДФС у Харківській області звернулося до Печерського районного суду м. Києва з заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи - підприємця [PERSON], а саме інформацію, яка перебуває у володінні ПАТ «КБ «Преміум» (01014, м. Київ, вул. Басітонна) про рух на розрахункових рахунках № [NUMBER] за період з 01.01.2015 по дату закриття. Ухвалою від 05.07.2018заяву Головного управління ДФС у Харківській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи - підприємця [PERSON] призначено до розгляду на 03.08.2018 року о 09-00 год. В зв'язку з перебуванням судді на лікарняному слуханням перенесено на 31.10.2018 об 16-00. 31.10.2018 року на адресу суду надійшла заява представника Головного управління ДФС у Харківській області про слухання заяви у відсутність представника та підтримання вимог заяви. В судове засіданні заінтересовані особи - ПАТ «КБ «Преміум», ФОП [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання не з'явилися, представників не направили. На підставі ч.2 ст.349 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд заяви за відсутності особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи її представників та представника банку. Судовим розглядом встановлено, що Фізична особа - підприємець [PERSON] перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області Харківській ОДПІ ГУ ДФС України з 01.06.2011 року, що підтверджується витягом з даних АІС «Податковий блок» ( а.с. 7). В ПАТ «КБ «Преміум» ФОП [PERSON] 10.02.2015 відкрито рахунок № [NUMBER] На підставі даних, відображених ТОВ «Транзитзерно» в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум отриманого з них податку за 2015 рік, та Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, поданої ФОП [PERSON] до контролюючого органу, встановлено факт наявності розбіжностей щодо суми загального доходу, отриманого ФОП [PERSON] у 2015 році та відображено нею у Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік. На адресу ТОВ «Транзитзерно» 17.08.2017 ГУ ДФС у Харківській області направлено лист щодо підтвердження сум виплачених доходів на користь ФОП [PERSON], який повернувся з відміткою поштового відправлення: «за закінченням терміну зберігання». Також до ГУ ДФС у м. Києві та до ДПІ у Печерському районі м. Києва направлено запити щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «Транзитзерно» стосовно відображених у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за 2015 рік, виплаченого на користь ФОП [PERSON] доходу. Однак, жодної відповіді з цього питання не надходило. Крім того, відповідно реєстратором 07.12.2016 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] З метою здійснення податкового контролю шляхом проведення відповідної перевірки та з'ясування факту здійснення господарської діяльності [PERSON] особисто вручено лист ГУ ДФС від 06.11.2017 № 3651/ФОП/20/40-13-15-14 про надання інформації та її документального підтвердження. Відповіді на зазначений лист не одержано. Відповідно до п.19-1.1.1 - 19-1.1.2. ст.19 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Для виконання покладених на контролюючі органи функцій їм надані права, що визначені законодавцем та наведені у статі 20 Податкового Кодексу України. Згідно з п.п.20.1.5 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України, контролюючі органи мають право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, комерційних банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки від суб'єктів підприємницької діяльності». Підстави для отримання інформації, що містить банківську таємницю, передбачені пунктами 1 - 4 ч.1 ст.62 Закону №2121 та п.п.20.1.5п.20.1 ст.20 ПК України. Органи державної податкової служби мають право отримати будь-яку інформацію, віднесену Законом до банківської таємниці на підставі пунктів 1 (з дозволу власника цієї інформації) та 2 (за рішенням суду) ч.1 ст.62 Закону №2121. Окрім цього, відповідно до п. 73.4 ст. 73 ПК України інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. Відповідно до ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Частиною 1 ст. 60 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по - друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі, викладені в ч. 4 ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність», не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. Такий висновок узгоджується з п. 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 р. № 267 та главою 12 ЦПК України, що регулює порядок розгляду судом справ про розкриття банківської таємниці (п. 5 ст. 288, п. 4 ч. 1 ст. 290 ЦПК України). Відповідно до ст. 11 п.5 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановленому законами України, мають право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України та комерційних банків у порядку, встановленому Законом України від 12.07.2000 р. №2121-ІІІ та ст.234 Закону України «Про банки і банківську діяльність», зі змінами та доповненнями, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - про обсяг та обіг коштів на рахунках. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви Головного Управління ДФС у Харківській області про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, у вигляді витягу з особового рахунку № [NUMBER] (даті відкриття 10.02.2015), (МФО банку 339555) з вказівкою призначення платежу, дати, коду ЄДРПОУ, назви контрагентів та руху коштів на ньому за період з 01.01.2015 по дату закриття. У відповідності до ч.3 ст. 350 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про розкриття банком таємниці, яка містить банківську таємницю.

Outcome: approved