Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

02 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Крикливець Крижопільського району Вінницької області, право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , до складу якого входять: житловий будинок - «А», житлова площа 35,6 кв.м., загальна площа 88,0 кв.м., веранда - «а», нежитлова прибудова - «а-1», літня кухня - «Б», тамбур - «б», господарська будівля - «В», сарай - «Г», огорожа - «1-3». Ухвалою Крижопільського районного суду від 03 лютого 2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. За клопотанням представника позивачки - адвоката Глушкова І.П. ухвалою Крижопільського районного суду від 04 березня 2021 року було замінено неналежного відповідача по справі Крижопільську селищну раду на належного - [PERSON] 15 березня 2021 року представник позивачки - адвокат Глушков І.П. подав заяву про зміну підстав позову, в якій просив визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , з яких: 1/4 частина будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Крикливець Крижопільського району Вінницької області, 2/4 частини - не витребуваних членами колишнього колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] , 1/4 частина - належна позивачці як члену колишнього колгоспного двору. В обґрунтування заявленого позову представник позивачки вказує, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка проживала по [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила спадкові права на частину спадкового майна. Разом з нею спадщину прийняла її сестра - відповідачка [PERSON] , з якою вони уклали договір про поділ спадщини. Їхній батько [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] , про що подав нотаріусу відповідну заяву. Крім того, позивачка, її батьки та сестра були членами колгоспного двору по [ADDRESS] та кожному з них станом на 15 квітня 1991 року належало майно колишнього колгоспного двору. Право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями ні за ким не зареєстровано, оскільки частки кожного з членів колгоспного двору після припинення колгоспного двору не виділялися і відповідно будинок чи його частина не були включені до маси спадкового майна після смерті матері. Батько позивачки, будучи зареєстрованим по [ADDRESS] , фактично кілька років за вказаною адресою не проживав, на даний час він не оформив належну йому частку в майні бувшого колгоспного двору і відмовився від своєї частки в житловому будинку, крім того, він пропустив трирічний термін позовної давності на витребування частки в майні колишнього колгоспного двору. Відповідачка [PERSON] у 2005 року вибула на постійне місце проживання в смт. Крижопіль, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в її паспорті, частку в майні бувшого колгоспного двору не витребувала і також пропустила строк позовної давності для її витребування. Таким чином, члени колишнього колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] після набрання чинності Законом України «Про власність» свої частки в майні колгоспного двору не витребували і не оформили на них право власності, а частка спадкодавця [PERSON] зберігається, оскільки вона проживала на день смерті у спірному будинку і не втратила право на виділення частки з майна колишнього колгоспного двору. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок, позивачка не може оформити спадщину на належну матері 1/4 частину даного будинку та оформити право власності на інших 3/4 частини будинку. Представник позивачки - адвокат Глушков І.П. подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивачки, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка також направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Положеннями ст. 126 ЦК УРСР встановлено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області від 07 вересня 2020 року № 203, згідно погосподарської книги Крикливецької сільської ради № 5 особового рахунку № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспників. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») склад двору був слідуючий: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Оскільки житловий будинок [ADDRESS] згідно записів у погосподарській книзі Крикливецької сільської ради належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів. З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , замовником якого є [PERSON] , слідує, що будинковолодіння складається з: житлового будинку 1955 року побудови, веранди 1980 року побудови, нежитлової прибудови 1988 року побудови, літньої кухні 1978 року побудови, тамбура 1979 року побудови, господарської будівлі 1985 року побудови, сараю 1990 року побудови, огорожі. Згідно довідки ФОП « [PERSON] » від 12 жовтня 2020 року № 19/20 середньо-ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 12 жовтня 2020 року складає 28201,00 грн. Судом встановлено, що будинок завершений будівництвом до 1991 року, побудований в установленому порядку на підставі відповідних рішень компетентних органів, відповідає будівельним, пожежним, санітарним та технічним нормам, що підтверджується даними технічної інвентаризації. Фактично будівництво житлового будинку здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, відповідно до положень якого виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, до 05 серпня 1992 року, тобто до затвердження постановою Кабінету Міністрів України № 449 порядку прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення, не передбачалося процедури введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. Для реєстрації права власності будинку, збудованого до 05 серпня 1992 року достатньо висновку про технічний стан будинку, що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Крикливець Крижопільського району Вінницької області померла [PERSON] , яка для позивачки [PERSON] була матір`ю. [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані: чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онука [PERSON] , онука [PERSON] . 27 листопада 2020 року [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] . Того ж дня заяву про прийняття спадщини після смерті матері нотаріусу подала також відповідачка [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки. Їхній батько [PERSON] відмовився від отримання спадкового майна після смерті дружини [PERSON] , про що подав нотаріусу відповідну заяву. 12 лютого 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадщини після смерті [PERSON] , посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С., зареєстрований в реєстрі за № 251, за яким: право власності на житловий будинок [ADDRESS] переходить до [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожній; право власності на земельну ділянку, розміром 2,0489 га, кадастровий номер 0521984400:04:001:0196, та на земельну ділянку розміром 1,8052 га, кадастровий номер 0521984400:03:002:0071, що знаходяться на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району, переходить до [PERSON] ; право власності на земельну ділянку, розміром 1,8239 га, кадастровий номер 0521984400:03:002:0073, що знаходиться на території Крикливецької сільської ради Крижопільського району, переходить до [PERSON] 12 лютого 2021 року приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. на підставі вищевказаного договору про поділ спадкового майна від 12 лютого 2021 року було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 14 липня 2020 року, довідками Крикливецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області від 14 липня 2020 року № № 127, 129 та від 25 листопада 2020 року № 254 про місце проживання та склад сім`ї [PERSON] на день смерті, заявами [PERSON] від 15 жовтня 2020 року за № № 71, 72 про відмову від отримання спадкового майна після смерті [PERSON] , свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] від 21 вересня 1978 року, свідоцтвом про одруження позивачки серії [NUMBER] від 01 травня 2004 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62662010 від 27 листопада 2020 року, матеріалами спадкової справи № 274/2020, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . З огляду на викладене, враховуючи відмову батька позивачки [PERSON] від оформлення спадкових прав після смерті дружини [PERSON] , а також визнання відповідачкою позову, [PERSON] набула в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] право власності на 1/4 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . 29 січня 2021 року приватний нотаріус Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. відмовила позивачці [PERSON] в оформленні спадщини на житловий будинок [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивачка є спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, тому суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, у зв`язку із чим за позивачкою слід визнати право власності на 1/4 частки спірного домоволодіння в порядку спадкування. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Окрім цього, позивачці не визначена частка в майні колишнього колгоспного двору, що збереглася на теперішній час, що унеможливлює отримання нею свідоцтва про право власності на дане нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є визнання права. Приймаючи до уваги, що [PERSON] відмовився від отримання належної йому частки спірного домоволодіння, відповідачка [PERSON] позов визнала, будь-яку частку в майні колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] не витребували по сьогоднішній день, суд вважає, що вони втратили частки в майні колишнього колгоспного двору даного домоволодіння в зв`язку із відмовою від права на частку майна у колишньому колгоспному двору. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , з яких: 1/4 частина - належна позивачці частка в майні колишнього колгоспного двору, 1/4 частина - у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Крикливець Крижопільського району Вінницької області, 1/4 частина - у зв`язку із відмовою від права на частку майна у колишньому колгоспному двору [PERSON] , 1/4 частина - у зв`язку із відмовою від права на частку майна у колишньому колгоспному двору [PERSON] .

Outcome: approved