Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

03 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів стягнених за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.08.2015 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за період часу з 04.08.2016 року по вересень 2017 року, в розмірі 2 172,43 грн. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували в шлюбі, від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO]. За рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 10.08.2015 року стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з 21.08.2015 року та до повноліття дитини. Рішення суду відповідач виконує не регулярно та не повністю, внаслідок чого утворилась заборгованість із сплати аліментів станом на 26.03.2018 у розмірі 5 170, 41 грн. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів у розмірі 2 172,43 грн. за період часу з 04.08.2016 року по вересень 2017 року. 07.09.2018 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній справі. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.08.2015 року, зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON],[INFO], на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягненням дитиною, [PERSON], [INFO], повноліття. Згідно з довідкою розрахунком Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 31.07.2018 року, по виконавчому листу №185/5859/15 від 10.08.2015 року, виданого Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, станом на 26.03.2018 року значиться заборгованість за [PERSON] у розмірі 5170,41 грн. Згідно з довідкою розрахунком Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, по виконавчому листу №185/2319/18 від 21.06.2018 року, виданого Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, переплата станом на 31.10.2018 року складає 2 237,41 грн. Згідно з довідкою розрахунком Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 31.07.2018 року, по виконавчому листу №185/5859/15 від 10.08.2015 року, виданого Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, станом на 01.12.2018 року відсутня заборгованість по аліментам за [PERSON]. Відповідно до зазначених вище розрахунків за період часу з 04.08.2016 року по вересень 2017 року у відповідача інувала заборгованість зі сплати аліментів за кожен місяць окрім серпня 2017, на загальну суму 5 170, 41 грн., яка надалі була сплачена в жовтні 2017. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Постановою від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц, ВП ВС зазначила, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Суд дослідивши позов та додані до нього документи, з яких вбачається, що відповідач не надав доказів на підтвердження підстав для зменшення судом розміру неустойки відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, а позивач відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України надав докази того, що відповідач заборгував сплату аліментів позивачу на утримання їх спільної дитини у розмірі 5 170, 41 грн. за період часу з 04.08.2016 року по вересень 2017 року, а виходячи з цього позивач має право відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України на стягнення з відповідача неустойки (пені) за період існування заборгованості до жовтня 2017, що підтверджується розрахунком заборгованості та розрахунком пені, наданої позивачем, крім того, сума пені повністю визнана відповідачем, а тому враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі в межах позовних вимог. Враховуючи, що згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, в межах суми, яку просить стягнути позивач. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, проте суд, як державний орган судової влади України поніс витрати при розгляді цієї судової справи, тому суд приходить до висновку, що витрати на судовий збір потрібно покласти на відповідача та стягнути їх на користь державного бюджету України.

Outcome: approved