Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

02 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 05 березня 2018 року було відкрите провадження у справі. 26 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. 30 травня 2018 року проведене підготовче засідання, справа була призначена до розгляду по суті. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві власності їй належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Вона набула право власності на квартиру у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного 30 січня 2003 року, відповідно до якого [PERSON] продав, а вона, [PERSON] купила спірне жиле приміщення 30 січня 2003 року зазначений договір був зареєстрований Новомосковським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером № 24. На підставі п. 6 договору купівлі-продажу від 30.01.2003 року, [PERSON] зобовязався звільнити квартиру та виписати зареєстрованих у ньому осіб на протязі одного місяця з дня підписання сторонами договору. В той же час, після укладення договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] не знявся з реєстраційного обліку в зазначеному приміщенні, зареєстрований в квартирі до теперішнього часу. Позивач [PERSON] зазначає в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника, в звязку з чим, в заяві, посилаючись на вимоги ст. 317 ЦК України, ст. 150 ЖК України просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, розташована за адресою: [ADDRESS], право власності зареєстроване Новомосковським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером № 24. Позивач [PERSON] набула право власності на квартиру у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного 30 січня 2003 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] продав, а позивач [PERSON] купила спірне жиле приміщення. У відповідності до п. 6 договору купівлі-продажу від 30.01.2003 року, [PERSON] зобовязався звільнити квартиру та виписати зареєстрованих у ньому осіб на протязі одного місяця з дня підписання сторонами договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не знявся з реєстраційного обліку в спірному жилому приміщенні, зареєстрований в квартирі до теперішнього часу. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право вимагати усунення порушень його прав, як власника нерухомого майна. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право користування спірним жилим приміщенням у [PERSON] було похідним від його права власності на квартиру, він, як власник квартири, у відповідності до ст. 150 Ж України, мав право користуватися нею для особистого проживання і проживання членів його сімї. Розпорядившись нерухомим майном (продавши квартиру позивачу), [PERSON] втратив право власності на неї, а отже і право користування зазначеним жилим приміщенням, в звязку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і відповідач повинен бути визнаний таким. що втратив право користування спірним житлом. В звязку з вищенаведеним,

Outcome: approved