Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

02 лютого 2018 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 24.05.2016 року вона перебуває з відповідачем у офіційному шлюбі, від даного шлюбу мають сина, який проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Проте спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та поведінку в сім'ї. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє дома сварки та скандали, свідком яких є їхня дитина та сторонні люди. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду направила заяву в якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлений належним чином, проте ні відзив, ні інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. В судове засідання не з'явився. У зв'язку з тим, що відповідач не з'явився в судове засідання, про яке був належним чином повідомлений, не подав відзив, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 24.05.2016 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Яготинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серії [NUMBER], актовий запис № 33. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 182. З пояснень позивача вбачається, що спільне життя з відповідачем не склалося та можливості зберегти сім'ю не має. Строк на примирення просить не надавати. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, неодноразові спроби зберегти сім'ю не дали свого результату, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд, дослідивши письмові докази, вважає за необхідне [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з позивачем. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивач надала до суду квитанцію про сплату судового збору на суму 704 грн. 80 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved