Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

03.01.2019 року позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві спільної часткової власності (по Ѕ частині) належить трикімнатна квартира [ADDRESS]. На початку листопада 2018 року вони звернулись до приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] з приводу відчуження квартири, однак проведеною нотаріусом перевіркою наявності обтяжень зясувалось, що 11 березня 2008 року реєстратором Охтирською міською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження за №6761068 у виді арешту нерухомого майна на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Власником цієї частини спірної квартири значиться [PERSON], син позивачів. Однак арешт на майно був накладений безпідставно, оскільки на момент його накладення вони були одноособовими власниками цього житла. Крім того, відповідь Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби на адвокатський запит представника засвідчує відсутність виконавчих проваджень, де застосовано обтяження за №6761068, а також неможливість зняття арешту цим органом, а отже єдиним варіантом вирішення цього питання є звернення до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що дійсно, на момент накладення арешту на частину квартири їхній син не був власником будь-якої її частки. Представник позивачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив задовольнити. Пояснив, що наразі виконавче провадження на підставі якого був накладений арешт, закрите. Будь-якої заборгованості відповідач по зобовязаннях за цим виконавчим провадженням не має. Тому відсутні будь-які підстави для продовження арешту зазначеної частки нерухомого майна. Відповідач [PERSON], який є сином позивачів та за аліментними зобовязаннями якого був накладений арешт на майно, у судове засідання не зявився. Проте він надав суду письмову заяву у якій прохав провести розгляд справи без його участі та зазначив про повне визнання заявлених до нього позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодилась із заявленими вимогами та пояснила, що вона дійсно була стягувачем за аліментними зобовязаннями колишнього чоловіка [PERSON] перед нею, через неналежне виконання свого часу яких державним виконавцем був накладений арешт на частку квартири. Наразі дитині виповнилось 18 років і у звязку із настанням повноліття дитини та погашенням всієї суми заборгованості зі сплати аліментів будь-які матеріальні претензії до боржника у неї відсутні. Вважає, що наявні всі підстав для скасування арешту із майна боржника. Представники третьої особи у судове засідання не зявились будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Про причини не явки до суду не повідомляли. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала трикімнатна квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.02.1997 р. виданим Виконкомом Охтирської міської ради, та реєстраційним написом на документі, що посвідчує право власності, від 03 квітня 1997 року, вчиненим Охтирським МБТІ (записано в реєстрову книгу №69, реєстр 10240 стор. 282) (а.с. 10) Однак 21.12.2006 р. між співвласниками був укладений договір про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю згідно якого останні визначили частки за [PERSON] Ѕ частину, [PERSON] ј частину і відповідачем [PERSON] ј частину (а.с. 11) Тоді ж за договором дарування від 21.12.2006 р. [PERSON] подарував належну йому ј частину квартири [ADDRESS], своїй матері [PERSON] (а.с. 12) На виконання ухвали суду Сумський обласний нотаріальний архів надіслав належним чином завірену копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.03.2008 р. за якою державним виконавцем ВДВС Охтирського міськрайонного управління юстиції по виконавчому провадженню по стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі по 200 грн. щомісяця було накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. (а.с. 41-43) Накладення арешту на зазначену частку нерухомого майна підтверджується також витягом із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 17). Згідно ст.\~41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною 1 статті 319 та частиною 1 статті 321 ЦК України закріплено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На даний час будь-які виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа №2-11/08 виданого 14.08.2006 р. на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі по 200 грн. у межах виконання якого було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] відсутні. Крім того, наданими доказами встановлено, що арешт на вказане майно був накладений державним виконавцем безпідставно, оскільки на момент прийняття зазначеного рішення він не був власником зазначеної частини нерухомого майна. Статтею 59 Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено, що арешт майна може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відновити право позивача на розпорядження ним своє власністю. Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved