Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

03.07.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь пеню по заборгованості по сплаті аліментів за 2014-2016 роки в розмірі 60 665,27 грн.. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.05.2010 з відповідача стягнуто на її користь кошти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 29.03.2010 до повноліття дитини. За час виконання судового рішення за період з січня 2013 року по травень 2018 року утворився борг по сплаті аліментів у сумі 43 111,95 грн., а тому позивач вважає, що вона має право на стягнення з відповідача пені, відповідно до наданого нею розрахунку у сумі 60 665,27 грн.. Ухвалою судді від 21.08.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач та відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримали, проте, у визначені строки відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Ч. 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.28). Згідно виконавчого листа, виданого 31.05.2010 Радомишльським районним судом Житомирської області, з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 29.03.2010 до повноліття дитини (а.с.31). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах виданої старшим державним виконавцем Радомишльського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області, заборгованість по аліментах [PERSON] за період з вересня 2013 року по травень 2018 року становить 43 111,95 гривень (а.с.32). У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Zp=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отож, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. При цьому, до проведеного позивачем розрахунку розміру неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2014 по 01.01.2017, яка становить 60 665,27 грн., суд відноситься критично, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.01.2014 по 01.01.2017 (заявлений позивачем період) в розмірі 3 574, 51 грн.. Будь-яких клопотань про зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів та доказів на підтвердження цих обставин суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial