Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

04.07.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 24014,14 грн. за кредитним договором б/н від 15.06.2011 року. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до вказаного кредитного договору (далі - Договір) відповідач отримала кредит у розмірі 6400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 %, які збільшені до 43,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав та надав відповідачу кредит. Відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, яку вона добровільно не погашала, тому і подано даний позов до суду. Заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.11.2016 року вказаний позов був задоволений. Відповідачем була подана заява про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 21.12.2017 року заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.11.2016 року скасовано. Представник позивача Герасименко О.А. у судове засідання з'явився, позов підтримав, надав пояснення аналогічні до змісту позову. Додатково пояснив, що кредитний договір був укладений 15.06.2011 року шляхом відкриття карткового рахунку в межах ліміту 6400 грн зі сплатою 30 % річних. Пунктом 1.1.3.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта, тому протягом всього періоду кредитний ліміт змінювався, але в межах суми 6400 грн. Відповідач останній раз здійснювала погашення кредиту 01.06.2015 року в сумі 5529,86 грн. На даний час заборгованість за даним кредитним договором становить близько 80000 грн, але позовні вимоги не бажають збільшувати. Представник позивача Золотарь О.С. в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення аналогічні до змісту позову. Відповідач [PERSON] просила врахувати її письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи. У вказаних поясненнях зазначено, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками позивача і тому розмір неустойки може бути зменшений; сума тіла кредиту заявлена позивачем не вірна; необхідно прийнято до уваги, що пеня та штраф є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це призводить до притягнення до подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов'язання, що суперечить ст. 61 Конституції України. Також відповідно до п.2.1.6.14 Договору, у разі виникнення прострочень зобов'язань, клієнт сплачує банку пеню або штраф; банк стягує половину заробітної плати щомісяця в рахунок погашення боргу та продовжує в цілях самозбагачення нараховувати щомісяця свої надмірні штрафи, оскільки станом на лютий 2018 року сума заборгованості вже становить близько 81000 грн. Тому просить звільнити від надмірно нарахованих штрафів, зобов»язати позивача закрити картрахунок та припинити нараховувати штрафи; зобов»язати позивача та його виконавців дотримуватися Законів України та не чіпати її сім»ю. Просила врахувати вимоги ЦК України щодо позовної давності по кожному платежу щомісячно. Також пояснила, що визнає факт укладення кредитного договору, заборгованість по кредиту почала утворюватися в 2014 році і з її заробітної плати почали примусово стягувати кошти на погашення заборгованості, всього було стягнуто близько 18000 грн. Визнає заборгованість в сумі 16000 грн. Просила врахувати, що вона з 23.04.2018 року не працює і на її утриманні перебуває малолітня дитина. 24.05.2018 року звернулася до суду із заявою, в якій просить зменшити розмір неустойки до 16000 грн, оскільки на даний час вона не працює, має на утриманні малолітню дитину, позивачем проводилось відрахування із її заробітної плати на погашення кредиту, що становить 23182,83 грн, належні до сплати штрафні санкції є надмірно великими порівняно із збитками. Також просить розірвати кредитний договір, зобов»язати позивача закрити всі картрахунки та обслуговувати її, як клієнта, звільнити її від сплати штрафів. 30.08.2018 року відповідачем [PERSON] до суду направлено заяву про розгляд справи у її відсутність, з»явитися в судове засідання немає можливості, оскільки хворіє, позовні вимоги визнає частково в розмірі 16000 грн (а.с.99 т.2). Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 15.06.2011 року шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем Договір, про що свідчать підписи відповідача та представника позивача на заяві (а.с.13 т.1). При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, довідку про умови кредитування, яка містить тарифи, додані позивачем до позовної заяви (а.с.14, 15-48). З 21.05.2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов'язаних зі зміною назви. Ухвалою суду позивачу було запропоновано надати Пам»ятку клієнта, яка є складовою частиною кредитного договору, на що надано відповідь, що Пам»ятка клієнта видається клієнту при оформленні кредитного договору та не зберігається в архіві Банку, всі істотні умови зазначені в кредитному договорі. Оскільки відповідач не заперечувала отримання нею Пам»ятки клієнта, а всі істотні умови зазначені в Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах, тому суд вважає, що вказаних доказів достатньо. Судом достовірно встановлено, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розуміла позичальник, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у рішенні апеляційного суду Черкаської області від 20.02.2017 року у справі №712/2281/16-ц. У зв»язку з розірванням шлюбу прізвище відповідача «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» (а.с.80 т.1). У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до вказаного укладеного договору строк його дії 12 місяців з моменту підписання (п.1.1.7.11. Договору). Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно п.1.1.7.43. сторони визнають, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених Договором. За наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій, дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. До суду не надано документів, які б підтверджували припинення дії Договору та що відповідач зверталася до позивача з цього питання. Згідно даних наданого розрахунку заборгованості відповідач отримала кредит у розмірі 6400,00 грн. в межах кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 %, розмір яких збільшено до 34,8% та до 43.2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-10 т.1). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача з наданням права банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. п.1.1.3.2.4. передбачено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім»я [PERSON] (а.с.178 т.1) вбачається, що банком приймалися рішення про встановлення кредитного ліміту, а саме 15.06.2011 року - кредитний ліміт становив 0,00; 17.05.2012 року збільшено кредитний ліміт до 2000,00; 25.10.2013 року збільшено кредитний ліміт до 5900,00; 09.12.2013 року збільшено кредитний ліміт до 6400,00; 14.10.2014 року знижено кредитний ліміт до 4440,00; 06.02.2015 року збільшено кредитний ліміт до 6000,00. Тобто, банком правомірно змінювався розмір кредитного ліміту протягом усього періоду кредитування. В довідці, виданій ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.38 т.2) зазначені номера карток, які були видані [PERSON] та зазначений термін їхньої дії. Відповідач погодилася на те, що позивач нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п.1.1.3.2.4. Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов»язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. П. 1.1.3.1.9 передбачено, що банк зобов»язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення до власника до системи Internet Banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції смс-повідомлень. В розділі 1.1.2.1. закріплені обов»язки клієнта, зокрема згідно п.1.1.2.1.5 обов»язком клієнта є одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками. Згідно п.1.1.2.1.6. у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п»яти днів з моменту списання. П.1.1.5.26. передбачено, що неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє власника від виконання своїх зобов»язань за договором. З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.8-9 т.1) вбачається, що на час отримання кредиту процентна ставка становила 30%, з 01.09.2014 року розмір процентної ставки збільшено до 34,8%, що становить 2,9% в місяць; з 01.04.2015 року розмір процентної ставки збільшено до 43,2%, що становить 3,6% в місяць. На підтвердження того, що відповідач [PERSON] своєчасно була повідомлена про зміну процентної ставки за карткою «Універсальна» відповідно до п.1.1.3.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг позивачем надано виписку про відправку смс-повідомлень відповідачу на її номер мобільного телефону [NUMBER], який нею зазначений у анкеті-заяві (а.с.13 т.1) про зміну процентної ставки, зокрема 15.08.2014 року надіслано смс-повідомлення про те, що з 01.09.2014 року ставка за використання коштів становитиме 2,9% в місяць та 15.03.2015 року надіслано смс-повідомлення про те, що з 01.04.2015 року ставка за використання коштів становитиме 3,6% в місяць, тобто за 7 днів до введення змін відповідач була повідомлена і протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, оскільки відповідачем не надано доказів про це, тому вважається, що клієнт приймає нові умови (а.с.176-177 т.1). Позивачем надано витяг з рахунку [PERSON] (а.с.142-154 т.1), з якого вбачається, що заборгованість станом на 18.03.2018 року становить 85406,30 грн, проте представник позивача не збільшив позовні вимоги. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку. Згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Щодо нарахування пені п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов»язань за борговими зобов»язаннями на суму від 100 грн клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Довідкою про умови кредитування, яка містить тарифи зазначено, що пеня складається з пені (1) та пені (2). В розрахунку зазначено загальний розмір пені 8487,03 грн. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Вказаний розмір штрафу також зазначений у довідці про умови кредитування. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Відповідач своєчасно не повертала позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. З огляду на зазначене, суд, з урахуванням наданих доказів, прийшов до висновку, що в порушення умов Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконала. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за Договором. Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. На підставі п. 2.1.1.5.4. Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами Правил та/або «Тарифів Банку», клієнт зобов'язаний звернутись до банку для розірвання Договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком. Така заява відповідачем позивачу не надавалась, бо протилежного суду не надано. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за Договором, як вказує позивач, відповідач станом на 01.06.2016 року має заборгованість - 29544,00 грн., яка складається з наступного: - 15601,44 грн. - заборгованість за кредитом; - 2785,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8487,03 грн. - заборгованість за пенею; -1050 грн - штраф; а також штрафи відповідно до умов Договору: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1119,72 грн. - штраф (процентна складова). 01.06.2015 року відповідачем було внесено на погашення вказаної заборгованості 5 529,86 грн., з яких 5327,88 грн внесено на погашення тіла кредиту, 201,98 грн - на погашення відсотків. Тому позивач просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 24 014,14 грн, яка складається з: -10273,56 грн - заборгованість за кредитом; -2583,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8487,03 грн. - заборгованість за пенею; -1050 грн - штраф; а також штрафи відповідно до умов Договору: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1119,72 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, додано на а.с.8-11 т.1, а.с.68 т.2. Відповідач частково здійснювала погашення кредиту, що свідчить про визнання нею укладеного кредитного договору. Відповідач заявила клопотання про зменшення розміру неустойки, оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків, але суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З наданого розрахунку вбачається, що розмір неустойки не перевищує розмір збитків та відсутні інші обставини, які мають істотне значення. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за Договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем заявлено вимогу про застовування позовної давності. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договором (п.п.1.1.7.31) передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років. У постанові ВС України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015 року вказано про право сторін на збільшення строку позовної давності, яка викладається у письмовій формі договору і є обов'язковою для сторін і суд повинен керуватися вказаними умовами договору. Тобто, сторони самі визначили строк позовної давності для вимог за Договором, який складає 50 років і на день звернення позивача до суду не сплив. Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконала умови Договору, а тому позов підлягає до задоволення частково та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 21344,42 грн, яка складається: 10273,56 грн. - заборгованість за кредитом; 2583,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8487,03 грн. - заборгованість за пенею. Що стосується стягнення штрафів в сумі 1050 грн, 500,00 грн (фіксована частина) та 1119,72 грн (процентна складова), суд відмовляє, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1378 грн, ціна позову становить 24014,14 грн, судом позов задоволено частково та стягнуто 21344,42 грн, відсоток задоволених позовних вимог становить 88,9% (21344,42 грн*100%/24014,14 грн). Тому суд, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 1225,04 грн (1378 грн*88,9%/100%).

Outcome: partial