Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

03.10.2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до відповідача АТ «КБ «Приватбанк», третіми особами зазначено Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та Міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1334, вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. щодо стягнення заборгованості за кредитним договором; скасувати виконавчий напис від 27.03.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі №1334; стягнути з АТ «КБ «Приватбанк» на користь позивача сплачені за виконавчим листом грошові кошти, розмір яких буде уточнено пізніше. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.05.2007 між ним та АТ КБ «ПриватБанк» укладено Кредитний договір, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 12 000 грн., під 1% відсоток на місяць за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 01.05.2009 року. У серпні 2018 року позивач дізнався, що 22.05.2015 року постановою головного державного виконавця Жовтневого Відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 47636313 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №1334 від 27.03.2015 року про звернення стягнення на предмет застави та задоволення вимог відповідача за Кредитним договором в розмірі 127 568,62грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом розмірі - 11560,00 грн.; сума заборгованості по відсоткам у розмірі 42 613, 25 грн.; комісія у розмірі 6336,00 грн.; пеня у розмірі 60984,67 грн.; штраф у розмірі 6074,70 грн.; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1700,00 грн. Ознайомившись через представника з матеріалами виконавчого провадження № 47636313, матеріалами нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №1334 від 27.03.2015, позивач вважає, що виконавчий напис № 1334 від 27.03.2015 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірним є провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення заборгованості за Кредитним Договором. Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Як видно з розрахунку заборгованості, наданому відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису, починаючи з квітня 2007 року мінімальний платіж по Кредиту позивачем взагалі не сплачувався, а, отже, саме з квітня 2007 року у відповідача виникло право стягнути всю заборгованість за Кредитним договором. Крім того, кредитний договір укладений строком на два роки, такий строк сплинув 01.05.2009 р. Однак із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся лише у 2015 році, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Зазначене суперечить ст. 88 Закону України «По нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року вказаний вище позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. 11.10.2018 року представником позивача [PERSON] на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року вказані недоліки були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.10.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. 13.11.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.02.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Зобов`язано Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надати суду: належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №47636313 щодо примусового виконання виконавчого напису від 27.03.2015 року, який зареєстрований в реєстрі №1334 та вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Зобов`язано Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни надати суду: належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис від 27.03.2015 року, який зареєстрований в реєстрі №1334 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В подальшому представником позивача [PERSON] уточнено позовні вимоги в частині визначення суми, яку безпідставно стягнуто з позивача на користь банку за виконавчим написом (а.с.121). Судом прийнято до розгляду уточнення позовних вимог в частині стягнення з банку на користь позивача 4353, 40 грн. за серпень та вересень 2018 року . В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач АТ КБ «ПриватБанк», згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та Міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути вищевказану цивільну справу у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.05.2007 року [PERSON] заповнив та підписав анкету-заяву № HAХRRХ14030077 про приєднання до «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому назву змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») та отримав строковий кредит в сумі 12 000,00 грн. строком на 24 місяця з 03.05.2007 року по 01.05.2009 року включно, з умовами оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 288,00 грн. та одноразової винагороди-2000 грн. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісяця з «15» по «20» числа кожного місяця, з внесенням щомісячного платежу в сумі 853,82 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами (а.с.71). 27.03.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору для стягнення боргу частинами за цим кредитним договором, а саме в сумі 127 568,62 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом розмірі - 11560,00 грн.; сума заборгованості по відсоткам у розмірі 42 613, 25 грн.; комісія у розмірі 6336,00 грн.; пеня у розмірі 60984,67 грн.; штраф у розмірі 6074,70 грн., надавши письмову вимогу до [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором та список поштових відправлень. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № HAХRRХ14030077 від 03.05.2007 року складено відповідачем станом на 27.03.2015 року (а.с.64-73). 27.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (в подальшому - Дніпровського міського нотаріального округу) вчинено виконавчий напис №1334 про стягнення невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № HAХRRХ14030077 від 03.05.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 27.03.2015 року, грошових коштів у сумі 127 568,62 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700, 00 грн., а всього 129 268,62 грн. Період, за який провадиться стягнення: з 03.05.2007 року по 26.02.2015 року. Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області на запит суду надані матеріали виконавчого провадження №47636313 щодо примусового виконання виконавчого напису №1334 від 27.03.2015 року, який вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, які містять фактичні дані щодо вчинених виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу (а.с.85-104). Зокрема, із зазначених матеріалів вбачається, що 22.05.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47636313 про примусове виконання виконавчого напису №1334, виданого 27.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про стягнення заборгованості в розмірі 129268, 62 грн. з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» (а.с.92). А 24.07.2018 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід у ТОВ «Стальспецмонтаж 21» (а.с.104). Додатково представником позивача до матеріалів позову додано копії платіжних доручень №2795 від 24.09.2008 року на суму 1 420,00 грн. та №2734 від 07.09.2018 року на суму 756,70 грн., які відображають відрахування із заробітної плати позивача [PERSON] за серпень та вересень 2018 року грошових коштів згідно виконавчого провадження №47636313 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що вбачається також з копії звіту про здійснення відрахування та виплати із заробітної виплати ТОВ «Стальспецмонтаж 21», з якого позивач звільнився 24.09.2018 року, - в зазначених вище сумах, в загальному розмірі 1420 + 756, 70 =2176,70 грн. (а.с.122-125). На даний час ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. В даному випадку приватним нотаріусом зазначено у виконавчому написі суму до стягнення - 127 568,62 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом розмірі - 11560,00 грн.; сума заборгованості по відсоткам у розмірі 42 613, 25 грн.; комісія у розмірі 6336,00 грн.; пеня у розмірі 60984,67 грн.; штраф у розмірі 6074,70 грн., нотаріус зазначив період стягнення з 03.05.2007 року по 26.02.2015 року. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700, 00 грн. Договір кредиту укладений між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» на строк з 03.05.2007 р. по 01.05.2009 р. включно, отже право вимоги у відповідача виникло 02.05.2009 року. Виконавчий напис вчинено нотаріусом 27.03.2015 року, тобто більше ніж через 3 роки після виникнення права вимоги, що є порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, не звернув уваги на те, що Банком нараховані передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування (01.05.2009 року) і з того часу кредитодавець втратив право нараховувати передбачені договором проценти та неустойку. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на викладені обставини суд дійшов до висновку, що відповідач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Бондар І.М. із заявою про видачу виконавчого напису з пропуском строку давності, усвідомлюючи не безспірність заборгованості, невідповідність наведених у розрахунку сум умовам договору, тому виконавчий напис вчинено з порушенням норм статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно не підлягає виконанню. Щодо направлення позивачу [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором та вчинення виконавчого напису до спливу тридцяти днів з моменту надісланого повідомлення, як передбачено п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, то до списку поштових відправлень не надано опису вкладення, що підтверджувало би надіслання позивачу саме зазначеної вимоги, тому такі доводи не спростовують висновків суду, оскільки інші подані документи свідчать про порушення нотаріусом передбаченого законом порядку вчинення виконавчих дій. Разом з тим, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Тобто, аналіз ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач АТ КБ «ПриватБанк» стягнув з позивача [PERSON] грошові кошти відсутня, суд вважає за необхідне вимоги в частині стягнення за АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] сплачених грошових коштів за виконавчим написом задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 2 176, 70 грн., які були стягнуті з позивача та безпідставно збережені відповідачем в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом № 1334 , вчиненим 27.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, що підтверджено позивачем належними доказами. На підтвердження позовних вимог в іншій частині будь-яких доказів суду не надано, отже суд не знаходить підстав для стягнення грошових коштів з банку на користь [PERSON] у більшому розмірі. Щодо позовних вимог в частині скасування виконавчого напису №1334, вчиненого 27.03.2015 року, суд зазначає, що боржник (позивач) [PERSON] свої права захищає саме шляхом пред`явлення вимог, зокрема про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (повністю або частково). Виконавчий напис у розумінні ЦК України може бути саме визнаний таким, що не підлягає виконанню (повністю або частково). Заявлена позивачем вимога є неналежним способом захисту, вона фактично є ідентичною позовній вимозі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому не може бути задоволена. З огляду на вищевикладене, позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити частково в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №1334, вчиненого 27.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо стягнення грошових коштів у сумі 129 268, 62 грн. з [PERSON] за кредитним договором №HAXRRX14030077 від 03.05.2007 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та щодо стягнення з АТ «КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] сплачених за виконавчим написом грошових коштів у розмірі 2 176, 70 грн. За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з частковим задоволення позову, з відповідача на корить держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 409,60 грн., тобто у зв`язку із задоволенням двох вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial