Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

03 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулося до Южноукраїнського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №NKUCGК06150033 від 27.03.2007 року у сумі 75027,68 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.06.2015 року складає 1589836,60 грн. (один мільйон пятсот вісімдесят девять тисяч вісімсот тридцять шість гривень 60 копійок) та судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.03.2007 року ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], уклали між собою кредитний договір №NKUCGК06150033 від 27.03.2007, згідно з яким банк надав відповідачу (позичальнику) кредит у розмірі 28500,00 доларів США у вигляді непоновлювальної лінії, на термін до 26.03.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26.06.2015 року становить 75027,68 доларів США (сімдесят пять тисяч двадцять сім доларів 68 центів), яка складається з: 8953,23 дол. США заборгованість за кредитом; 1,96 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 62488,51 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 11,80 дол. США штраф (фіксована частина); 3572,18 дол. США - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив винесети рішення на підстав наявних у справі доказів. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі (а.с.31). Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що позивач раніше звертався до суду з аналогічним позовом, який рішенням Южноукраїнського міського суду від 14.10.2010 року було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 324025,73 (триста двадцять чотири тисячі двадцять пять гривень 73 копійки) грн., а також судові витрати. Також просив застосувати позовну давність в один рік до пені, що була нарахована з 22.05.2007 року у розмірі 62488,51 грн. та штрафів в сумі 11,80 дол. США та 3572,18 дол. США. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Судом встановлено, що 27 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKUCGК06150033 від 27.03.2007 р., відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала у ПАТ КБ ПриватБанк кредит у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 33773,00 дол. США на придбання квартири у розмірі 28500,00 дол. США та 5273,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 374,13 дол. США (а.с.5-7). Відповідно до договору Банк зобовязався надати та в подальшому надав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 28500,00 доларів США на строк до 26.03.2027 року (включно) (а.с.8). За користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному в п.7.1 змінної частини даного договору (п.3.1. кредитного договору). При порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутись до суду. Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суми позову (п.5.4. кредитного договору). На думку позивача умови передбачені договором відповідач не виконала, у звязку з чим станом на 26 червня 2015 року їй було нараховано заборгованість по кредиту у розмірі 75027,68 дол. США, яка складається з заборгованості кредитом 8953,23 дол. США, заборгованості за відсотками 1,96 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 62488,51 дол. США; штрафу (фіксована частина) 11,80 дол. США, штрафу (процентна складова) 3572,18 дол. США (а.с.9-12). Забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає іпотека квартири [ADDRESS], а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані Банку з метою забезпечення зобовязань за даним Договором (п.7.3. кредитного договору). Згідно ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ ПриватБанк 21.09.2010 року звертався до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, проте у подальшому змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість на загальну суму 324025,73 грн. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.10.2010 року змінені позовні вимоги було задоволено в сумі 325845,73 (триста двадцять пять тисяч вісімсот сорок пять гривень 73 копійки) ( а.с.35-36). 23 лютого 2011 року рішенням апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Южноукраїнського міського суду від 14.10.2010 року змінено в частині стягнення розміру кредитної заборгованості, а саме зменшено до 295088,67 грн., в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.37-39). З вищезазначеного судового рішення вбачається, що з відповідача вже проводилось стягнення заборгованості за період з 2007 року по серпень 2010 року по кредитному договору №NKUCGК06150033 від 27.03.2007 року. Проте, позивач повторно звернувся до суду з аналогічним позовом про стягнення боргу за період за який вже було ухвалено рішення суду, а також нараховував борг за подальший період часу станом до 26.06.2015 року. Крім того, позивачем суду не надано доказів на підтвердження того чи проводяться виконавчі дії по стягненню з відповідача кредитної заборгованості на підставі вже винесеного судового рішення. Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), тоді як нарахування пені Банком проведено з грудня 2008 року. Судом також встановлено, що 21 березня 2014 року договором купівлі продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала іпотечне майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Продаж квартири визначено в сумі 194400,00 (сто девяносто чотири тисячі чотириста гривень 00 копійок). Даний факт підтверджується квитанцією Приватбанку №3424.553.1 від 21.03.2014 року (а.с.40-42). Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, що надані позивачем розрахунки суми позову не відповідають дійсності, оскільки позивачем в позовній заяві при здійсненні розрахунку суми заборгованості належним чином не обґрунтовано різні дати нарахування сум прострочених платежів, а саме відсотків, комісії, пені та інших платежів. Суд не погоджується з розміром пені, оскільки остання є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання кредитного зобовязання. Тому, на думку суду, докази викладені позивачем у заяві не є достатніми у повній мірі для підтвердження заборгованості [PERSON] на суму 1589836,60 грн., у зв'язку з чим суд вважає, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed