Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

04.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 07.11.2003 року по 24.12.2015 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. У листопаді 2014 року відповідачка залишила родину, мешкає окремо, вихованням доньки не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не забезпечує необхідний медичний догляд, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. [PERSON] проживає разом з ним (позивачем), повністю знаходиться на його утриманні. Посилаючись на наведені обставини, положення ст.164 СК України, [PERSON] просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання і розвитку дитини. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Судом встановлено, що з 07.11.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.12.2015 рік шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно Довідки Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 24.03.2016 року, [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Разом з [PERSON] проживає його донька [PERSON] [INFO], та знаходиться на його утриманні. Мати [PERSON] з сім'єю не проживає з грудня 2014 року, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно Довідки сімейного лікаря Радсадівської лікарні, [PERSON] з грудня 2014 року не приймає участі у лікуванні своєї доньки [PERSON]. Відповідно характеристики, наданої директором Радсадівської ЗОШ, [PERSON] навчається в Радсадівській ЗОШ 1-3 ст. з 2 класу. Батько дитини регулярно відвідує батьківські збори та підтримує доньку у її навчанні. Мати неповнолітньої до школи не з'являлась протягом останніх півтора року і на даний час з сім'єю не проживає. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, від 06.09.2016 року, Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно її доньки [PERSON] [INFO]. Викладені обставини свідчать про свідоме ухилення відповідачки від виховання, утримання неповнолітньої доньки [PERSON], та небажання виконувати свої батьківські обов'язки. Таким чином, суд вважає за доцільне з метою захисту прав та інтересів [PERSON] позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON].

Outcome: approved