Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

04 березня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить кошти в розмірі 56346,96 грн стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рахунок № 368999980314070611000021079, код класифікації доходів бюджету 24062200. Позов мотивований тим, що під час здійснення перевірки державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на території Херсонської області Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, яке є територіальним органом Держгеокадастру було встановлено, що на землях лісогосподарського призначення, які перебувають в користуванні Державного підприємства «Великоолександрівське лісомисливське господарство» Херсонського міського управління лісового та мисливського господарства (далі також ДП), на території Великоолександрівської селищної ради, розташований об`єкт нерухомого майна у виді ОК «Ромашка», що займає площу 3,5 га та ДП не належить. Вказана земельна ділянка огороджена капітальним парканом та при цьому дозволів на спеціальне використання лісових ресурсів ДП не видавалося. Крім того, встановлено, що земельна ділянка площею 7 га, яка перебуває у користуванні ДП на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області із призначенням для лісогосподарських потреб, угіддя рілля, на час перевірки зайнята сільськогосподарською культурою соняшником, тобто використовується не за її цільовим призначенням тобто не для лісогосподарських потреб. Такі обставини підтверджені Актом обстеження земельної ділянки від 08 грудня 2017 року та Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 08 грудня 2017 року, складеного в присутності директора ДП. Таким чином, ДП не забезпечило цільове використання вказаної земельної ділянки, чим було допущено порушення вимог пункту «а» статті 96, пункту «ґ» статті 211 ЗК України за що для фізичних та юридичних осіб передбачена цивільна, адміністративна або кримінальна відповідальність. За фактом використання земельної ділянки площею 7 га не за цільовим використанням відносно т.в.о. [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2018 року, за результатом розгляду якого постановою від 13 лютого 2018 року провадження у справі було закрито за перебігом строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, [PERSON] було вручено припис від 13 лютого 2018 року щодо усунення порушення вимог земельного законодавства, який не виконано у встановлені строки. За результатами перевірки та складених матеріалів по факту використання земельної ділянки, площею 6,62 га не за цільовим призначенням, державним інспектором, відповідно до вимог Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 було складено розрахунок завданої шкоди в розмірі 56346,96 грн. Відповідний розрахунок було направлено ДП, однак на момент подання позову у позивача відсутні докази, що підтверджують факт відшкодування відповідачем завданої шкоди. В якості правових підстав позову позивач посилається на статтю 211 ЗК України та статтю 1166 ЦК України. В заяві про усунення недоліків позовної заяви від 02 квітня 2020 року представник позивача уточнила, що цивільно-правову відповідальність за дії ДП має нести саме його тимчасово виконуючий обов`язки директора [PERSON] . У відзиві на позов, поданий [PERSON] 22 травня 2020 року, останній заперечив проти задоволення позовних вимог вказавши, що відповідна земельна ділянка, площею 6,3 га обліковується як пасовище, та відносно нього було закрито справу про адміністративне правопорушення. Кримінальне провадження відкрите за фактом самовільного зайняття земельної ділянки також було закрито. Соняшник було залишено на ділянці без збору врожаю та його було використано як реміз. На судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити вказавши на необґрунтованість заперечень відповідача з приводу того, що на вказаній земельній ділянці не можливо було засіювати сільськогосподарські культури, оскільки це не відповідає її лісогосподарському призначенню. Представник уточнила, що предметом позову є стягнення збитків завданих державним підприємством з його керівника, оскільки саме останній як фізична, а не посадова особа, має нести юридичну відповідальність за даних обставин. На судовому засіданні [PERSON] діючи у власних інтересах вказав, що особисто ним не було допущено нецільового використання вказаної земельної ділянки, а відповідно шкоду позивачу ним не було завдано. На судовому засіданні [PERSON] як представник відповідача ДП пояснив, що останнє не порушувало земельного законодавства, оскільки відповідна земельна ділянка могла використовуватися для засівання. Хоча ДП цього не робило, однак факт засівання не свідчить про нецільове використання земельної ділянки лісогосподарського призначення. До земель лісогосподарського призначення також входять сільськогосподарські угіддя. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позиції щодо суті позовних вимог не висловив. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені сторонами та їх представниками обставини, суд вважає, що позов не може бути задоволений, зважаючи на таке. Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 08 грудня 2017 року вбачається, що старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на території Херсонської області [PERSON] (далі старшим державним інспектором) та державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на території Херсонської області [PERSON] (далі державним інспектором) у присутності директора ДП [PERSON] в порядку перевірки питань дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель лісогосподарського призначення, які використовуються під спеціальне використання лісових ресурсів на території Великоолександрівського району Херсонської області, було встановлено, що земельна ділянка площею 7 га, яка перебуває у користуванні ДП на території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області із призначенням для сільськогосподарських потреб, угіддя рілля, на час перевірки зайнята сільськогосподарською культурою соняшником, тобто використовується не за її цільовим призначенням тобто не для лісогосподарських потреб, що також підтверджується Актом обстеження земельної ділянки від 08 грудня 2017 року та доданим до нього планом земельної ділянки на якій позначено місце розташування та площу вказаної земельної ділянки. З Акту також вбачається, що 22 серпня 2017 року Великоолександрівським відділенням поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області внесено відомості до ЄРДР за № 12017230100000342 з правовою кваліфікацією за частиною першою статті 197-1 КК України. Однак, за наслідками досудового розслідування вказане кримінальне провадження 27 жовтня 2017 року закрито, відповідно до частини першої статті 284 КПК України. Тобто факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 7 га фактично не знайшов свого підтвердження. Згідно з приписом від 13 лютого 2018 року ДП в особі т.в.о. Лебідь К.М. було надано 22 дня для усунення порушення вимог земельного законодавства. Вказаний припис було направлено на адресу ДП, що вбачається з квитанції від 16 лютого 2018 року та опису поштового відправлення. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2018 року, а також постанови про закриття справи від 13 лютого 2018 року, яка не була оскаржена, вбачається, що державним інспектором за фактом нецільового використання земельної ділянки ДП за статтею 53 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] як т.в.о. директора ДП, за результатом розгляду якого, провадження у справі було закрито відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу). Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням ДП в територіальних межах Старосільської сільської ради розмір шкоди заподіяний внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням розрахований відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, становить 56346,96 грн. Відповідно до повідомлення про виклик для надання пояснень у зв`язку з виявленими порушеннями земельного законодавства від 19 грудня 2017 року та 05 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] було викликано до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області для надання пояснень щодо виявлених порушень земельного законодавства. Відповідно до плану лісонасаджень Заградівського лісництва ДП «МГ «Гаврилівське» Херсонської області Лісовпорядкування 2007 року, Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «МГ «Гаврилівське» Херсонської області (Заградівське лісництво) 2008 року, Плану лісонасаджень Заградівського лісництва ДП «Великоолександрівське ЛМГ» Херсонської області, 2015 року, Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Великоолександрівське ЛМГ» Херсореського обласного управління лісового та мисливського господарства, вбачається, що з 2008 року по 2018 рік у користуванні ДП перебувало 6,3 га пасовище, які входили до 7 га, що були засіяні соняшником, а з 2018 року пасовище у виді 6,3 га було переведено у солонець та збільшено відповідну площу до 8 га. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки. Відповідно до пункту «ґ» частини першої статті 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень). Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних питаннях, що виникають в галузі використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, а також її органи на місцях, у даному випадку - Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області, яке в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію повноважень Держгеокадастру на території Херсонської області. Пунктом 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, визначено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Положенням, затвердженим наказом Держгеокадастру від 17 листопада 2016 року № 308 Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області, м. Херсон є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Завданням Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, м. Херсон є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Херсонської області (пункт 3 Положення). Відповідно до покладених на нього завдань управління, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів щодо її відшкодування в установленому законодавством порядку. Відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Відповідно до статті 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом як проведення перевірок, так і розгляду звернень юридичних і фізичних осіб. Таким чином, заяви власників або землекористувачів не є єдиною підставою для проведення перевірки. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач наділений повноваженнями щодо перевірки додержання суб`єктами господарювання, в тому числі, і користувачами земельних ділянок в особі державних підприємств, вимог законодавства про охорону земель та має право звертатись до вказаної особи із позовами про стягнення шкоди, заподіяної правопорушенням у зазначеній сфері, зокрема, використанням земельних ділянок не за цільовим призначенням. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю, яка є видом цивільно-правової відповідальності. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести склад правопорушення, що складається з неправомірної поведінки особи; вини завдавача шкоди; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В свою чергу, доведення відсутності вини є процесуальним обов`язком відповідача. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач - ДП нецільовим використанням земельної ділянки порушив вимоги природоохоронного законодавства, чим завдав державі збитки у розмірі 56346,96 грн, обов`язок відшкодування яких покладається на керівника ДП, яким в даному випадку визначений [PERSON] , який тимчасово виконував обов`язки директора на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення. Суд встановив, що Державним підприємством «Великоолександрівське лісомисливське господарство» Херсонського міського управління лісового та мисливського господарства не було виконано вимог щодо забезпечення використання за цільовим призначенням земельної ділянки площею 7 га, яка перебуває у користуванні останнього та території Старосільської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області із призначенням для лісогосподарських потреб, про що свідчить її зайняття сільськогосподарською культурою соняшником, що було виявлено 08 грудня 2017 року під час зазначеної перевірки. Твердження представника відповідача щодо можливості використання земельної ділянки площею 7 га для вирощування соняшника з огляду на віднесення її до пасовищ (суходільна, середньої якості, підсобне господарство) суд вважає необґрунтованим, оскільки з матеріалів справи вбачається, що засівання було здійснено сторонніми особами, не відповідало меті її використання для пасовищ, не відповідало ознакам підсобного господарства. Оскільки розрахунок розміру шкоди проведено відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, та представником відповідача не заперечений, суд вважає його обґрунтованим, а отже розмір завданих ДП державі збитків становить 56346,96 грн. Оскільки, відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а позовні вимоги про відшкодування збитків не були заявлені до державного підприємства, у задоволенні позову слід відмовити. Наведені положення цивільного законодавства не містять обов`язку відшкодування шкоди завданої неправомірними діями або бездіяльністю юридичною особою її керівником. Заявляючи вимоги до [PERSON] позивач повинен був довести наявність підстав для деліктної відповідальності з боку останнього, а саме: його неправомірну поведінку; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Позивач не довів факту перебування у користуванні [PERSON] земельної ділянки лісогосподарського призначення, площею 7 га, наявність у нього обов`язку забезпечити її цільове використання, а отже не довів його неправовірної поведінки. Суд встановив, що саме з боку ДП мала місце неправомірна поведінка, а отже саме останній має відповідати за завдану шкоду. Обґрунтовуючи необхідність покладення обов`язку щодо відшкодування шкоди завданої юридичною особою на її керівника представник позивача зазначила, що вона керується позицією Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Судом було неодноразово роз`яснено представнику позивача її право уточнити позовні вимоги на стадії підготовчого провадження, однак остання наполягала на вирішенні первісно заявлених вимог. Таким чином, оскільки представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин на які він посилався, суд встановив, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення, не були порушені діями відповідача [PERSON] . Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову, зважаючи на те, що представник позивача не надав належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того факту, що відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати шкоду завдану іншою особою, або ним було вчинено неправомірну поведінку, що призвела до завдання шкоди державі. У відповідності до статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що у задоволені позову відмовлено повністю, судові витрати у вигляді судового збору, суд покладає на позивача, а відтак вони відшкодуванню не підлягають. Зважаючи на викладене та

Outcome: dismissed