Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

04.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що вона та відповідач з 2001 року по 2002 рік проживали однією сімєю як чоловік та жінка, проте у шлюбі не перебували. За час сумісного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В той же час [PERSON], будучи працездатною особою, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість . В звязку з чим, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.\~\~ Відповідач у судове засідання не зявився, судом, відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України,\~вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, про причину неявки суд не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в заяві проти цього не заперечувала. \~\~\~ Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених\~ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно ст. 8 ЦПК України\~національний суд вирішує цивільні справи, у тому числі й за участю\~\~іноземного\~\~елемента, відповідно\~\~до Конституції\~\~України, законів України\~\~та міжнародних\~\~договорів, згода\~\~на обов'язковість\~\~яких надана Верховною Радою України. Підсудність обумовлених справ визначається на підставі положень ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі Закону). Зокрема, відповідно до п.4 ч.1 даної статті суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом про сплату аліментів або встановлення батьківства, якщо позивач має місце проживання в Україні. Розгляд справ вказаної категорії проводиться з дотриманням встановленого цивільним процесуальним законодавством України національного правового режиму, в силу якого на іноземних громадян поширюються положення внутрішнього цивільного процесуального законодавства, а також положення міжнародних договорів. При визначенні права, згідно ст. 7 Закону, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом. В силу ст. 66 вищевказаного Закону права та обовязки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2002 року в м. Вознесенську Миколаївської області народився [PERSON]. Батьками даної дитини є сторони: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14.03.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області. Відповідач своє батьківство визнав, що слідує з актового запису про народження дитини за № 80 складеного 14.03.2002 року (актовий запис про встановлення батьківства № 10 від 14.03.20002 року) (а.с.2, 15-17 ). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої (а.с.6). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази надання [PERSON] матеріальної допомоги на утримання свого сина. В той же час, відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. \~\~\~\~ Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. \~\~\~\~ Виходячи з вищевказаних положень та\~ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або)\~\~у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~ При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України. Відповідно до ч.3\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~\~\~\~\~\~ При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~ Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що могли б вказувати на неможливість виконання [PERSON] своїх обовязків по утриманню неповнолітньої дитини або вплинути на розмір аліментів, суд прийшов до висновку, що останній може сплачувати кошти (аліменти) на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 04.02.2015 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу\~ ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.\~\~ \~\~\~\~ Згідно п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~\~\~\~

Outcome: approved