Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

03.12.2015 року ПАТ «Кредобанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що11.04.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - позивача) та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір № 18915-OWNCASH (далі - договір). Відповідно до п. 1 вказаного договору Банк зобов'язався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов'язався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. 11.04.2014 р. відповідно до п. 3.1 договору кошти були перераховані відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок позивача в сумі 17 749,32 грн. Відповідно до п. 2.3 договору встановлено термін кредитування до 10.04.2016 р. Згідно п. 2.6 договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 1 210,00 грн. На підставі п. 2.4 відповідач зобов'язався сплачувати позивачу 9,99 % річних за користування кредитом. Пунктом 2.12 договору відповідач зобов'язався повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором. Відповідно до п. 6.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної у п. 2.4 цього договору, але не менше двох гривень за кожен день прострочення. Починаючи з 10.06.2014 р. відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за договором, що призвело до порушення прав позивача. 29.07.2015 р. на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. Станом на 27.11.2015 р. заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором не погашена та становить 30 404,83 грн. Тому просять позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] 11.04.2014 р. був укладений кредитний договір № 18915-OWNCASH. Відповідно до п. 1 договору, Банк зобов'язався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначних цим кредитним договором. На підставі п. 2 кредитного договору відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 17 749,32 грн. терміном до 10.04.2016 р. під 9,99 % річних, для обліку виданих кредитних коштів Банк відкрив позичковий рахунок № [NUMBER]. Згідно з п. 5 договору, позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту, у вигляді рівних сум - ануїтентного платежу. Для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов'язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої Графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу. Зарахування коштів на поточний рахунок для обслуговування кредиту здійснюється позичальником шляхом перерахування коштів у безготівковій формі та/або внесенням готівкою. Відповідно до п. 6.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки, вказаної в п. 2.4 кредитного договору, але не менше 2 грн. за кожний день прострочення. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення-вимогу, в якому повідомлено, що станом на 27.07.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 25 836,69 грн. Відповідачем взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконано не було. В зв'язку з чим станом на 20.10.2015 року загальна сума заборгованості становить 27 454,20 грн., з яких: 17 749,32 грн. - неповернута сума кредиту; 2 676,23 грн. - прострочені відсотки; 7 028,65 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту. Пеня за прострочення заборгованості станом на 20.10.2015 р. становить 2 950,63 грн. Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, відповідач суду не надав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved