Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

03 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 23.01.2013 року з відповідачем було укладено кредитний договір №А130004 за умовами якого йому було надано кредит на споживчі потреби, для оплати за договором купівлі - продажу транспортного засобу, в сумі 59\~090,51 грн. зі сплатою 19,4% річних з кінцевим терміном погашення до 22.01.2020 року. За умовами кредитного договору відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним, комісії та інші платежі відповідно до щомісячного графіку. Оскільки відповідач не виконує взятті на себе зобовязання, має прострочену заборгованість, позивач просив суд стягнути з нього загальну заборгованість станом на 29.05.2015 року в сумі 53287,54 грн. та сплачений судовий збір в сумі 533 грн. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 23 січня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №А130004, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 59090,51 грн. строком до 22 січня 2020 року на споживчі потреби, а саме для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі продажу транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21154, укладеного між позичальником та Приватним підприємством «АВТОЮГ» та для оплати страхування від нещасних випадків. За умовами кредитного договору відповідач зобовязався не пізніше останнього робочого дня поточного місяця повертати кредит разом із нарахованими процентами рівними сумами (ануїтетними платежами) 1300 грн. За п. 3.6 розділу 3 та п.п. 5.1-5.2 розділу 5 Договору у разі несвоєчасного виконання грошових зобов'язань за Договором, позичальник зобов'язався сплатити пеню у розмірі подвійної процентної ставки зазначеної у п.3.2 Договору, але не менше 10 грн. за кожен день прострочення та за невиконання зобов'язань по поверненю кредиту, крім сплати пені, відшкодувати заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі упущену вигоду (а.с.12-15). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ч.2 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Про означене вказує також пункт 4.5 укладеного сторонами кредитного договору. 16 березня 2015 року позивач направив відповідачу лист - вимогу про дострокове повернення кредиту, що отримана відповідачем 24.03.2015 року, однак яка залишається не виконаною (а.с.10,11). За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором А130004 наданого позивачем, відповідач станом на 29 травня 2015 року має заборгованість в сумі 53287 грн. 54 коп., яка складається: 50992 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 1517 грн. 38 коп.- прострочені відсотки; 777 грн. 17 коп. пені (а.с.16-18). Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у повному обсязі. На підставі ч.1.ст 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved