overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб укладений 31.08.1974 року з відповідачкою [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка направила до суду заяву в якій вказала, що заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 31.08.1974 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 145. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини з квітня 2004 року та проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей на час розгляду цієї справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 06 листопада 1992 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, про що є актовий запис № 2919. В обгрунтування своїх вимог зазначила про те, що від шлюбу з відповідачем у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, тому що кожен з них мав різні погляди на сімейне життя. З травня 2011 року вони проживають окремо, не ведуть спільного домашнього господарства, не підтримують подружніх відносин. Між сторонами втрачено почуття любові та взаємоповаги. Шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати. Примирення між ними неможливе. В зв'язку з цим вона звернулась до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно з травня 2011 р. вони з позивачкою проживають окремо, не ведуть спільного домашнього господарства, не підтримують подружніх відносин. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини, тривалий розлад відносин між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони з травня 2011 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного домашнього господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 1982 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №832. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що від спільного шлюбу у них народилось дві доньки, які на даний час повнолітні. З самого початку сумісного життя сторони жили нормальним сімейним життям, однак з часом відносини між ними зіпсувались, а саме на ґрунті того, що відповідач почав випивати. Така поведінка відповідача привела до того, що позивач припинила з відповідачем всі сімейні та подружні відносини, сторони не ведуть спільного господарства. Позивач остаточно переконана, що більше не бажає підтримувати відносини з відповідачем. Примирення між сторонами є неможливе, оскільки позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги і наполягає на розірванні шлюбу. Оскільки відповідач не погоджується розірвати шлюб в відділі РАЦС позивач змушена звернутись з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що термін, який дав суд сторонам на примирення не дав бажаного результату. Розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що не погоджується на розірвання шлюбу, оскільки хоче зберегти сім`ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні відносини між сторонами суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 1982 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №832 (а.с. 3). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є двоє повнолітніх дітей. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак термін, який надав суд для примирення сторонам не дав бажаного результату. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні відносини. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № 009-16000-270907 від 27.09.2007 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем був укладений договір про відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлюється ліміт Кредитної лінії на рахунок в сумі 4 000 грн. 00 коп. Кредитний договір передбачає сплату 29,9% річних. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 11 326 грн. 75 коп., яка складається з: прострочене тіло кредиту - 11 208 грн. 97 коп.; заборгованість за відсотками - 117 грн. 78 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання позивача, суд ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 27.09.2007 року був укладений кредитний договір № 009-16000-270907 про відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлюється ліміт Кредитної лінії на рахунок в сумі 4 000 грн. 00 коп. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредитну картку з лімітом 4 000 грн. Відповідач [PERSON] отримав кошти по кредитній картці, не виконує умови кредитного договору , має заборгованість за кредитом у сумі 11 326 грн. 75 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 08 травня 2009 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Очаківського МРУЮ Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось. Сімейні стосунки між ними припинилися, живуть як чужі люди, відсутнє порозуміння та повага, сумісне господарство не ведеться. Подружжя втратило почуття взаємної поваги та любові. Шлюб фактично розпався, проживають окремо, збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладені обставини просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив про його задоволення. Відповідачка у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 травня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08 травня 2009 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 2009 року та [NUMBER] від 04 вересня 2009 року відповідно. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, сумісне господарство не ведеться. Діти проживають з матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 12.08.2011 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №195, від цього шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України,. якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 12 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №195 Від цього шлюбу вони мають дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилався на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 20 жовтня 2006 року, який зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 793. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків між сторонами стало те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим між ними виникали суперечки та сварки, через що втратили почуття любові та поваги один до одного. Негаразди в сімейному житті виникли в листопаді 2012 року. Весь цей час позивач розраховував та надіявся , що взаємовідносини з позивачкою покращаться, але цього не сталось, тому сімейні відносини припиненні з листопада 2013 року. З огляду на вищевказане, позивач переконаний, що примирення з відповідачем не можливе, тому просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, просив позов задовольнити, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину не явки суду не повідомила. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна сторони не мають. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що мешканцям жилого будинку [ADDRESS] він регулярно надає послуги з водопостачання та водовідведення. У квартирі [ADDRESS] вказаного гуртожитку мешкають відповідачі, які не оплачують ці послуги, у результаті чого утворилася заборгованість в сумі 7 575,46 грн. У добровільному порядку відповідачі борг погасити не бажають, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з них вказаної заборгованості (а.с.а.с. 3, 4, 11). У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 64 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК) члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі статтею 67 ЖК плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У відповідності зі статтею 68 ЖК наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги вносяться щомісяця у встановлені строки. Аналогічні положення містить у собі пункт 5 частини 3 статті 20 Закону України від 24.06.2004 р. № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги». Судом було встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі (а.с.а.с. 7, 21 - 24). Позивач регулярно надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, проте останні плату за користування вказаними послугами вносять неналежно, у зв'язку з чим станом на 01.10.2013 р. утворилася заборгованість в сумі 7 575,46 грн., розрахована у відповідності із встановленими тарифами (а.с. 8). За правилами статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Відтак, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У порядку статті 88 ЦПК з відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат загальною сумою 229,40 грн. (а.с.а.с. 1, 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований [PERSON], який з 2010 року в квартирі не мешкає, комунальних платежів не сплачує, майна його в квартирі немає, кореспонденція на його прізвище на вказану адресу не надходить. На даний час їй не відомо місце мешкання [PERSON], оскільки відносин вони не підтримують. Відповідачу ніхто не чинив перешкод в користуванні квартирою, він сам залишив місце реєстрації. Їй доводиться сплачувати за відповідача комунальні послуги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з*явився про час та день слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Представник 3-ї особи: відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Харцизького міського управління ГУМВС України в Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника 3-ї особи на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна. З довідки КП «СЕЗ м. Зугрес» б/н вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно акту, складеному комісією ОСББ «Чапаєва,4» м. Зугрес від 02.01.2013 року, від 02.02.2013 року, від 03.03.2013 року, від 02.04.2013 року, від 02.05.2013 року, від 02.06.2013 року, від 02.07.2013 року, від 02.08.2013 року, від 02.09.2013 року, від 02.10.2013 року, від 02.11.2013 року, від 02.12.2013 року - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає з 2010 року. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Суд встановив, що відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин, а також відсутні передбачені житловим законодавством підстави для продовження цього строку, у зв'язку з чим, суд вважає доведеним в судовому засіданні той факт, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням у вищевказаному помешканні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 002-04118-150408 від 15.04.2008 року відповідач [PERSON]. отримав картковий рахунок № [NUMBER], кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії 3000 грн. на придбання певного майна, на умовах визначених Договором. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 24.12.2012 року, яка складається з наступного: тіло кредиту - 780 гривень, прострочене тіло кредиту - 0 гривень, заборгованість за відсотками - 0 гривень, заборгованість за комісіями - 1495 гривень, таким чином загальна сума заборгованості становить 2275 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № 002-04118-150408 від 15.04.2008 року відповідач [PERSON]. отримав картковий рахунок № [NUMBER] кредитну лінію якого складала 3000 грн. на придбання певного майна, на умовах визначених Договором (а.с.7-8). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 24.12.2012 року, яка складається з наступного: тіло кредиту - 780 гривень, прострочене тіло кредиту - 0 гривень, заборгованість за відсотками - 0 гривень, заборгованість за комісіями - 1495 гривень, таким чином загальна сума заборгованості становить 2275 грн. (а.с.5-6). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 002-04118-150408 від 15.04.2008 року в сумі 2275 грн., в тому числі тіло кредиту - 780 гривень, прострочене тіло кредиту - 0 гривень, заборгованість за відсотками - 0 гривень, заборгованість за комісіями - 1495 гривень. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 229,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved