Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

04.09.2015 року представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 24 травня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії про відкриття кредитної лінії № 06-07-Ил/39. За цим договором банк зобов'язався надати кредит у розмірі 136000 доларів США, з розрахунку 14,5 % річних за користування кредитом по 24.05.2022 року. Крім того, ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] уклали договір поруки №06-07-п/39, за яким [PERSON] зобов'язалася відповідати перед позивачем за неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Для забезпечення належного виконання грошових зобов'язань 24 травня 2007 року ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» уклав з [PERSON] договір іпотеки, за яким відповідач передав в іпотеку ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,1110 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у [ADDRESS]. ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобов'язання за кредитним договором та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 136 000 доларів США. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2013 року в цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволений. Таким чином, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 409 916 грн. 95 коп. На день звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому рішення суду не виконано. Строк кредитування за кредитним договором встановлено до 24 травня 2022 року, тому достроково кредитний договір припиняє свою дію лише у випадку повного виконання зобов'язань. Відповідач ухиляється від добровільного повернення грошових коштів. [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, щомісяця, відповідно до встановленого графіку, що є невід'ємною частиною даного договору. Станом на 21 серпня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складається в розмірі 8 678 974, 11 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов'язання, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, тому у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором у розмірі 8 678 974, 11 гривень. Тому ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,1110 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у [ADDRESS], шляхом набуття за позивачем права власності на предмет іпотеки. Представник позивача Мухоїд Г.В. направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її присутності, позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач також в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України. Про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяв чи клопотань до суду не направив, явку свого представника не забезпечив. Тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24 травня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 06-07-Ил/39, за умовами якого банк зобов'язався надати кредит у розмірі 136 000 доларів США, з розрахунку 14,5 % річних за користування кредитом по 24.05.2022 року (а.с.9-17). З метою забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 24 травня 2007 року ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» уклав з [PERSON] договір поруки. За умовами даного договору поруки [PERSON] зобов'язалася перед ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 06-07-Ил/39 від 24 травня 2007 року. Дана обставина підтверджується копією заочного рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27.06.2013 року (а.с.33-35). 24 травня 2007 року ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» уклав з [PERSON] договір іпотеки, за яким відповідач надав в іпотеку ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,1110 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. 24.05.2007 року за реєстраційним номером 851 , як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за договором про відкриття кредитної лінії №06-07-ИЛ/39 від 24 травня 2007 року (а.с.25-28). 24 травня 2007 року ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» перерахував [PERSON] кредит у розмірі 136 000 доларів США, що підтверджується копією заочного рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27.06.2013 року (а.с.33-35). 25.05.2007 року ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» уклав з відповідачем [PERSON] додаткову угоду, відповідно до якої було визначено кінцевий термін повернення кредиту до 24.05.2022 року та встановлено суму сплати коштів за кожен місяць в розмірі 755,56 доларів США (а.с.18). Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2013 року в цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволений та з них солідарно стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 409 916 грн. 95 коп. (а.с.33-35). Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2013 року набрало законної сили, про що міститься відмітка на рішенні суду. За змістом вказаного рішення встановлено, що [PERSON] свої обов'язки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених кредитним договором виконував неналежним чином. Тому станом на 30.01.2013 року у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 2 409 916, 95 коп., яка складається із: 629016 грн. 49 коп. - сума строкової заборгованості за кредитом; 223450 грн. 07 коп. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 11366 грн. 21 коп. - сума строкової заборгованості по процентах; 217313 грн. 52 коп. - сума простроченої заборгованості по процентах; 1 328 770 - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, оскільки відповідач порушував умови договору та своєчасно не сплачував проценти за користування кредитними коштами та повертав чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку (а.с.33-35). Відповідно до п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2013 року на даний час не виконано, тому суд приходить до висновку, що кредитні зобов'язання сторін не припинилися. У зв'язку з цим суд дійшов до висновку, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» правомірно здійснив нарахування заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором, тому у нього станом на 21 серпня 2015 року виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені у загальному розмірі 8 678 974,11 гривень, що складається із: сума строкової заборгованості за кредитом - 55 273 доларів США 56 центи, еквівалентній сумі 1 217 719 грн. 03 коп.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 36 378 доларів США 08 центи, еквівалентній сумі 801 437 грн. 08 коп.; сума строкової заборгованості по відсоткам - 855 доларів США 42 центи, еквівалентній сумі 18 845 грн. 56 коп.; сума простроченої заборгованості по відсоткам - 54 386 доларів США 57 центи, еквівалентній сумі 1 198 177 грн.96 коп.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам - 5 442 794 грн. 48 коп. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту станом 21 серпня 2015 року (а.с.52). Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором. Тому у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором, про що [PERSON] був направлений лист-вимога про необхідність сплати простроченої заборгованості, інакше ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зверне стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний строк (а.с.36-38). Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.1 ст.590 ЦК України та ст.39 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Додатково п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] повернув позивачу борг за кредитним договором у розмірі 8 678 974,11 грн. Тому, суд вважає, що в рахунок його погашення допустимо звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0,1110 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у [ADDRESS], шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема,60, код ЄДРПОУ 09807856). Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З платіжного доручення №11592 від 26 серпня 2015 року (а.с.8) вбачається, що при пред'явленні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» сплатив судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Пред'явлений позов задоволений повністю. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved