Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

04.05.2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява, яка була розподілена на суддю Рибака М.А.. В зв`язку із закінченням п`ятирічних повноважень судді Рибака М.А. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 31.01.2019 року справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 166 875,00 грн. за борговою розпискою від 13.01.2018 року. Вимоги обгрунтовані тим, що 13.01.2018 року [PERSON] під розписку отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 3 500,00 доларів США, а також 75 000,00 грн. та зобов`язався їх повернути до 13.03.2018 року. Як зазначає позивач, відповідач не повернув кошти у строки зазначені в розписці. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не надійшов. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.01.2018 року [PERSON] позичив у [PERSON] суму 3 500 доларів США та 75 000,00 грн. та зобов`язувався повернути до 13.03.2018 року, про що написав розписку. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, відповідач не виконав свої зобов`язання та борг не повернув. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів що вказану в розписці суму коштів він повернув. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання та не повернув в строки, визначені в розписці кошти, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 3 500,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2018 року становить 91 290,06 грн. (100 доларів США = 2608,2873 грн.) та 75 000,00 грн., а всього 166 290,06 грн. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial