Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

02 червня 2017 року прокурор звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради № 1266-У від 09.09.2008 року відповідачу [PERSON] було видано державний акт серії ЯЖ №319456 на право власності на земельну ділянку площею 0.085 га. цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Молодіжне, вулиця Набережна, 6/14 (далії по тексту спірна земельна ділянка). В ході прокурорської перевірки було зясовано, що під час приватизації вищевказаної земельної ділянки були порушення земельного законодавства, а тому прокурор просить визнати державний акт недійсним та зобовязати відповідача передати спірну земельну ділянку. В ході судового розгляду прокурор подав заяву з якої видно, що на позові наполягає, просить справу розглянути на підставі поданих доказів. В ході судового розгляду представник МО України подав заяву з якої видно, що на позові наполягає, просить справу розглянути на підставі поданих доказів. В ході судового розгляду представник КЕВ м. Одеси подав заяву з якої видно, що на позові наполягає, просить справу розглянути на підставі поданих доказів. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Третя особа представник концерну позовні вимоги прокурора підтримують. Третя особа - представник сільської ради з позовом не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 ч.5 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Так судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії Б №032344 квартирно-експлуатаційний частині Одеського району, правонаступником якої на даний час є КЕВ м. Одеси у 1986 році виконавчим комітетом Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області була надана у постійне та безоплатне користування земельна ділянка, загальною площею 586,5 га, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 296,8 га, розташована на території сільської ради. На частині вказаної земельної ділянки, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6а, розміщуються будівлі та споруди бази відпочинку, закріпленої за державним підприємством Міністерства оборони України «Оздоровчий комплекс «Ювілейний» (далі - ДП МОУ «ОК «Ювілейний»), яке у подальшому відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.07.2006 № 454 було реорганізовано шляхом його приєднання до державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі Південного оперативного командування», правонаступником якого на теперішній час є [PERSON] «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі». Згідно з розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації № 459 від 11.07.2003 року за державним підприємством Міністерства оборони України визнано право власності на будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний», що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6а. На підставі вказаного розпорядження 14.07.2003 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» (37 будівель та споруд). 20 березня 2008 року Молодіжненською сільською радою прийнято рішення №1121-V «Про надання дозволу на підготовку технічної документації по складанню державних актів на право власності безкоштовно громадянам України (згідно додатку) на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Молодіжне, Овідіопольський район, Одеської області» (далі рішення № 1121-V). 09 вересня 2008 року згідно рішення сільської ради № 1266-V від 09.09.2008 року було: -затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, що передаються гр. України для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у с. Молодіжне (зокрема за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6/14.); -передано земельні ділянки (загальною площею 1,53 га) безкоштовно у власність гр. України для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) у с. Молодіжне (згідно додатку, зокрема громадянину [PERSON]. Так, на підставі вищевказаного рішення сільської ради громадянину [PERSON], видано державний акт серії ЯЖ №319456 на право власності на земельну ділянку площею 0,085 га, розташовану по вул. Набережна, 6/14, с. Молодіжне, Овідіопольського району,Одеська область. Представник третьої особи в своїх запереченнях посилається на застосування строку позовної давності,відповідно до ст. 256 ЦК України, прокурор та позивачі фактично заперечують. Позовна давність є певний період часу, протягом якого уповноважена особа може застосувати юридичні форми захисту свого порушеного права або інтересу, з урахуванням специфіки майна, та правовідносин, які виникли між сторонами, суд вважає, що дані відносини не обмежені певним часом, а тому посилання представника сільської ради на застосування строку позовної даності є помилковими. Представник сільської ради в своїх запереченнях посилається на те, що з боку сільської ради були виконанні всі необхідні дії, щодо вилучення спірної земельної ділянки, але під час розгляду справи було зясовано, що з боку посадових осіб структурних підрозділів МО України були дії, які не відповідають їх функціональних положень. [PERSON] помер після його смерті спірну земельну ділянку прийняв у спадщину відповідач [PERSON], [INFO], ([NUMBER] від 23.04.2012р), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за № 1519 від 25.04.2017 року, яке було зареєстроване належним чином. Здійснивши аналіз поданих доказів по справі, суд приходить до висновку, що рішення сільської ради щодо спірної земельної ділянки було прийнято з порушенням, норм земельного законодавства та виведена з державної власності та передана до приватної власності, змінено її цільове призначення із земель оборони на землі житлової та громадської забудови з порушенням його порядку, та в свою чергу безпідставно був виданий державний акт, який з урахуванням вищевказаних обставин вважає можливими визнати недійсним. Щодо вимоги прокурора Овідіопольського району Одеської області в частині зобовязання відповідача передати квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ч.1 ЦПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Відповідно до ст.212 ч.1 ЗК України підлягають поверненню власникам землі лише самовільно зайняті земельні ділянки. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Прокурором не зазначено в заяві та не надано в процесі розгляду справи жодних доказів на підтвердження своєї позовної вимоги та обґрунтування законності такої вимоги. Представником позивача сільською радою не підтримано зазначену позовну вимогу. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку ,що позивач не обґрунтував свої позовні вимоги в цій частині, а тому позовні вимоги щодо зобовязання вчинити певні дії не підлягають задоволенню При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3200 грн.

Outcome: partial