Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

04 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 травня 2012 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 травня 2012 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний час її матеріальне становище погіршилося, розмір її доходу недостатній для належного забезпечення сім'ї, діти подорослішали та потребують додаткових витрат, збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, підвищились ціни на товари, у зв'язку з чим присуджений розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб дітей. Крім того, зазначила, що тривалий час відповідач умисно ухилявся від виконання своїх аліментних зобов'язань, сплачував аліменти нерегулярно, що привело до виникнення заборгованості, яка станом на 01 квітня 2018 року становить 80475 грн. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей і дана заборгованість виникла з причин, які не є поважними, а тому зобов'язаний сплатити пеню за прострочення сплати аліментів. Згідно з розрахунком, проведеним на основі даних контрольного листка про стягнення аліментів, розмір пені за період із січня 2014 року по лютий 2018 року складає 17856 грн. Також зазначила, що діти [PERSON] та [PERSON] часто хворіють простудними та іншими більш тяжкими захворюваннями. Зважаючи на характер та частоту цих захворювань діти потребують постійного лікування, особливого догляду та оздоровлення, в зв'язку з чим вона несе додаткові витрати. Так, враховуючи стан здоров'я дітей та рекомендації лікарів, позивач змушена щороку забезпечувати їх санаторно-курортне лікування в смт. Затока Одеської області. Зокрема в 2017 році позивач витратила на таку поїздку 7967,76 грн. Крім того, діти потребують дієтичного харчування, вартість якого на обох дітей складає 900 грн. щомісячно. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] та стягувати їх в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2014 року по лютий 2018 року в сумі 17856 грн., стягнути додаткові витрати на оздоровлення дітей у 2017 році в сумі 3983,88 грн. та стягувати їх у такому ж розмірі щорічно до досягнення дітьми повноліття, стягувати додаткові витрати на дітей на дієтичне харчування в розмірі 900 грн. щомісячно, а також стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала. Пояснила, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки не має постійної роботи та стабільного заробітку. Крім того, [PERSON] має іншу сім'ю, де також утримує неповнолітню дитину. Крім того, в 2017 році він отримав травму ноги, в зв'язку з чим не може працевлаштуватися. З цих же причин не має можливості сплатити пеню за прострочення сплати аліментів, які не сплачував вчасно через тяжке матеріальне становище, та додаткові витрати на дітей. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 травня 2012 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 травня 2012 року та до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З досліджених у судовому засіданні довідок Камінь-Каширського центру первинної медико-санітарної допомоги від 06.06.2018 року № 665 (а.с. 80, 81), управління соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації від 06.06.2018 року № 772 (а.с. 78, 79) встановлено, що місячний дохід [PERSON] складається із заробітної плати в розмірі 3723 грн. та соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 732,66 грн. Враховуючи загальну суму середньомісячного доходу позивача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що позивач отримуючи дохід такого розміру об'єктивно не в змозі самостійно утримувати дітей та забезпечити їм належний рівень матеріального забезпечення. Наведені вище обставини, що свідчать про погіршення матеріального стану позивача, виникли та продовжують існувати після присудження аліментів згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 травня 2012 року, що є беззаперечною підставою для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є працездатним, за станом здоров'я має можливість працевлаштуватися та надавати матеріальну допомогу своїм дітям [PERSON] та [PERSON]. Крім того, з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження (а.с. 55) встановлено, що відповідач окрім названих вище дітей також має на утриманні неповнолітнього [PERSON] (а.с. 55). Таким чином, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує майновий стан позивача та відповідача, відсутність в останнього постійної роботи та стабільного заробітку, стан його здоров'я, наявність інших утриманців та з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначає аліменти в сумі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дітей. Відповідно до частин 1 та 2 статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З оглянутих у судовому засіданні контрольних листів про стягнення аліментів (а.с. 71-75) вбачається, що відповідач із дня присудження аліментів та по день пред'явлення даного позову до суду сплачував їх нерегулярно, зокрема платежі були здійснені в серпні 2012 року, грудні 2013 року, із січня по жовтень 2015 року та в липні 2016 року. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 червня 2018 року становить 60225,84 грн. Відповідач не надав доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів у зазначених вище періоді та сумі виникла не з його вини або внаслідок скрутного матеріального становища, тому позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення їх сплати суд вважає підставними. При цьому суд, дотримуючись меж позовних вимог, стягує пеню за несплату аліментів лише за 2014-2018 роки як про це просить позивач. Вирішуючи питання про розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з того, що правила її нарахування визначені у статті 196 СК України та роз'яснені у правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року № 6-300цс16. Отже, слідуючи вимогам наведених вище правових норм, розрахунок пені за несплату аліментів виглядатиме таким чином: 2014 рік 2015 рік січень: 1200 х 1% х 31 = 372 січень: сплачено лютий: 1200 х 1% х 28 = 336лютий: сплачено березень: 1200 х 1% х 31 = 372березень: сплачено квітень: 1200 х 1% х 30 = 360квітень: сплачено травень: 1200 х 1% х 31 = 372травень: сплачено червень: 1200 х 1% х 30 = 360червень: сплачено липень: 1200 х 1% х 31 = 372липень: сплачено серпень: 1200 х 1% х 31 = 372серпень: сплачено вересень: 1200 х 1% х 30 = 360вересень: сплачено жовтень: 1200 х 1% х 31 = 372жовтень: сплачено листопад: 1200 х 1% х 30 = 360листопад: 1200 х 1% х 30 = 360 грудень: 1200 х 1% х 31 = 372грудень: 1200 х 1% х 31 = 372 всього за 2014 рік: 4380 грн.всього за 2015 рік: 732 грн. 2016 рік 2017 рік січень: 1200 х 1% х 31 = 372січень: 1200 х 1% х 31 = 372 лютий: 1200 х 1% х 29 = 348лютий: 1200 х 1% х 28 = 336 березень: 1200 х 1% х 31 = 372березень: 1200 х 1% х 31 = 372 квітень: 1200 х 1% х 30 = 360квітень: 1200 х 1% х 30 = 360 травень: 1200 х 1% х 31 = 372травень: 1200 х 1% х 31 = 372 червень: 1200 х 1% х 30 = 360червень: 1200 х 1% х 30 = 360 липень: сплаченолипень: 1200 х 1% х 31 = 372 серпень: 1200 х 1% х 31 = 372серпень: 1200 х 1% х 31 = 372 вересень: 1200 х 1% х 30 = 360вересень: 1200 х 1% х 30 = 360 жовтень: 1200 х 1% х 31 = 372жовтень: 1200 х 1% х 31 = 372 листопад: 1200 х 1% х 30 = 360листопад: 1200 х 1% х 30 = 360 грудень: 1200 х 1% х 31 = 372грудень: 1200 х 1% х 31 = 372 всього за 2016 рік: 4020 грн.всього за 2017 рік: 4380 грн. 2018 рік січень: 1200 х 1% х 31 = 372 лютий: 1200 х 1% х 28 = 336 березень: 1200 х 1% х 31 = 372 квітень: 1200 х 1% х 30 = 360 травень: 1200 х 1% х 31 = 372 всього за 2018 рік: 1812 грн. Таким чином, загальна сума пені за несплату [PERSON] аліментів за період із січня 2014 року по травень 2018 року включно становить 15324 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З оглянутих у судовому засіданні виписок із медичної карти амбулаторного хворого від 15.03.2018 року №99, №100 (а.с. 25-26) вбачається, що неповнолітні діти сторін мають хронічні захворювання, а саме: [PERSON] страждає на часті простудні захворювання дихальних шляхів, загроза бронхіальної астми; [PERSON] - часті простудні захворювання верхніх дихальних шляхів, аномальна хорда, нічний енурез. У зв'язку з цим потребують дієтичного харчування та регулярного санаторно-курортного лікування. Крім того, судом встановлено, що в 2017 році позивач забезпечила санаторно-курортне лікування обом дітям в смт. Затока Одеської області за власний рахунок, що підтверджується проїзними документами на залізничний транспорт (а.с. 27-29) та борговою розпискою про позику грошей на вказані цілі (а.с. 30). Таким чином, понесені [PERSON] витрати на санаторно-курортне лікування неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в сумі 7967,76 грн. є додатковими витратами на дітей в розумінні ст. 185 СК України, їх розмір підтверджений належними та допустимими доказами (а.с. 25), а тому половина цих витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат наперед суд вважає такими, що заявлені передчасно, оскільки зазначені в медичній документації хвороби дітей не є невиліковними, а тому питання про стягнення додаткових витрат на їх лікування має вирішуватися після фактичного понесення таких витрат. Також не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дієтичне харчування дітей, оскільки суду не було надано належних доказів того, що такі витрати позивачкою дійсно були понесені. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі, що дорівнює мінімальному розміру судового збору за три вимоги майнового характеру, а також на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial