Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

03.12.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який був наданий їй радгоспом «Примор'є» як переселенцю, а згодом у 1979 році викуплений нею. У червні 1986 року вона уклала шлюб з відповідачем і з її дозволу він зареєстрував своє місце проживання за цією адресою. 19.04.2004 року шлюб між ними було розірвано, відповідач ще деякий час періодично проживав у належному їй будинку, а з червня 2010 року остаточно змінив своє місце проживання і з того часу у будинку за адресою: [ADDRESS], не з'являється. Відповідач придбав будинок по вул.Садова в с.Новофедорівка Березанського району, де і проживає на даний час. Будь-яку угоду про порядок користування будинком вона з відповідачем не укладала та не домовлялася про можливість відповідача в подальшому користуватися цим житлом. Посилаючись на наведені обставини, та зазначивши, що відповідач понад один рік не проживає за адресою реєстрації, позивачка просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування належним їй житловим будинком за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю за цією адресою понад один рік. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву від 12.01.2015 року (а.с.22) про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву від 06.01.2015 року (а.с.21), у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, та просив суд розгляд справи провести без його участі. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач зареєстрований у належному їй будинку за адресою: [ADDRESS], але не проживає за місцем своєї реєстрації понад один рік, у зв'язку з чим на підставі ст.156 ЖК України, ч.2 ст. 405 ЦК України вважається таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Факт непроживання відповідача в будинку, належному позивачці, підтверджується матеріалами справи: актом обстеження про непроживання від 03.11.2014 року (а.с.11), довідкою Новофедорівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 02.12.2014 року (а.с.12), копією облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (а.с.13-14). Відповідач позов визнає. Дані, які б суперечили обставинам, наявністю яких обґрунтовано позовні вимоги, а також дані, які б викликали у суду сумніви у добровільності позиції відповідача, у суду відсутні. Також не має у суду відомостей щодо можливості порушення прав, свободи чи інтересів інших осіб, внаслідок визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до в висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.72, 156 ЖК України,

Outcome: approved