Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON], звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позивач зазначала, що позичальник у лютому 2011 року за договором позики взяв в борг 10000(десять тисяч) гривень. Та зобов'язався їх повернути до 30 грудня 2012 року. У зв'язку з тим, що строки повернення боргу пройшли, а відповідач не розрахувався, позивач просив суд стягнути з [PERSON], 10000 гривень позики, та понесені судові витрати у розмірі 425,60 грн. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав письмову заяву. Просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Та згодна на заочний розгляд справи в судді. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Недодержання сторонами обов'язкової письмової форми договору позики не є наслідком його недійсності. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що відповідач [PERSON], [INFO], 17 лютого 2011 року за договором позики, який укладений в письмовій формі отримала від позивача [PERSON], 10000(десять тисяч) гривень та зобов'язалася їх повернути до 30 грудня 2012 року, про що свідчать її розписки, але до цього часу так і не розрахувалася.(а.с.3-4). Відповідач письмового заперечення на позов не надав. Та кошти позивачу на день розгляду справи в суді не повернув. За положенням ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно-правового зобов'язання повернення грошових коштів за договором позики. Згідно ст.625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За його прострочення, на вимогу кредитора, боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачкою допущено порушення майнових прав позивача, тому звернення до суду є обґрунтованим, а позовні вимоги підлягають задоволенню у заявленому розмірі на підставі ст.ст. 625,1048,1049,1050 ЦК України. Суд стягує з відповідача на користь позивача 10000(десять тисяч) гривень основного боргу позики. Згідно зі ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Оскільки понесені позивачем витрати на правову допомогу документально підтверджені в сумі 180 гривень, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати за розгляд справи в суді в сумі 423,60 грн, із них судовий збір в сумі 243,60 грн, та за надання правової допомоги в сумі 180 грн.

Outcome: approved