Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

03 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за розписками від 06.07.2011 року та від 03.07.2016 року у розмірі 6000,00 дол. США, що в еквіваленті на гривні складає 162000,00 грн. та судовий збір в сумі 1620,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 06.07.2011 року між ним та відповідачем, [PERSON], укладено договір позики у формі письмової розписки, згідно з якою він передав відповідачу грошову позику у розмірі 6000 доларів США , які останній зобовязався віддати на протязі двох років, щомісячно сплачуючи позивачу 250,00 дол. США. 03.07.2016 року між позивачем та відповідачем, [PERSON] укладено тимчасовий договір згідно якого [PERSON] взяв суму боргу [PERSON] на себе та зобовязався повернути борг до кінця 2016 року. До теперішнього часу відповідачі свої зобовязання не виконали, гроші не повернули. Позивач надав суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі повторної неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі повторно в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки відповідачів суд вважає неповажними, тому справа підлягає розгляду у їх відсутність. Суд розглядає справу у відсутність відповідачів відповідно до ст. ст.\~224,\~225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією розписки, 06.07.2011 року відповідач, [PERSON], отримав від позивача, [PERSON], грошову позику у розмірі 6000 доларів США, яку зобовязався повернути протягом двох років, здійснюючи щомісячні платежі в сумі 250 дол. США ( а.с.10). Згідно копії тимчасового договору від 03.07.2016 року відповідач, [PERSON], взяв суму боргу [PERSON] на себе та зобовязався повернути борг до кінця 2016 року ( а.с.11). \~\~ Згідно зі ст .ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобовязання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 3\~ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до частини 1\~статті 533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Разом із тим частина 2\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою\~статті 533 ЦК України\~використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Отже, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України\~гривня. Відповідно до абз. 2 п. 14\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Позивач просить стягнути грошові позики в еквіваленті станом на 03.04.2017 року за курсом 1 долар США = 27 грн., що у сумі складає 162000 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, беручи до уваги, що позивач просить стягнути грошову суму в еквіваленті за курсом 27 грн. за 1 долар США, який перевищує офіційного курсу валют, встановленого НБУ, станом на день ухвалення рішення (100 доларів США = 2599,5212 грн.), тому з відповідачів на користь позивача з урахуванням принципу диспозитивності підлягає стягненню позика за розпискою від 06.07.2011 року у розмірі 155971,27 грн. (6000 х 25,995212 = 155971,27). Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1\~ст. 88 ЦПК України).

Outcome: partial