Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

02 жовтня 2019 року позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»\~ (далі за текстом АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~ заборгованості за кредитним договором на загальну суму 13396,11 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01 листопада 2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами\~ надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 12 вересня 2019 року утворилась заборгованість в розмірі 13396,11 гривень, яка складається з наступного: 151,24 гривень заборгованість за тілом кредиту; 3249,53 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7131,24 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1750 гривень нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 гривень; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина); 614,10 гривень штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 08 годину 00 хвилин 08 листопада 2019 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) позивачу. Через відсутність відомостей щодо вручення судової повістки відповідачу судове засідання, призначене на 08 листопада 2019 року, відкладено на 08 годину 20 хвилин 04 грудня 2019 року. До судового засіданні представник позивача [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо розгляду справи без його участі та ухвалення заочного рішення. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку) відповідач до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що 01листопада 2016 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та виявив бажання про оформлення на своє ім`я банківської послуги Кредитка «Універсальна», у якій зазначив свої персональні дані. У заяві, підписаній відповідачем, останній підтвердив факт ознайомлення і згоди з Договором про надання банківських послуг, а також підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с. 7). Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, останній черговий платіж здійснив 27 лютого 2018 року (а.с. 6). З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01 листопада 2016 року вбачається, що відповідач станом на 12 вересня 2019 року має заборгованість в розмірі 13396,11 гривень, яка складається з наступного: 151,24 гривень заборгованість за тілом кредиту; 3249,53 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7131,24 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1750 гривень нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 гривень; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина); 614,10 гривень штраф (процентна складова) (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов`язаний виконати своє зобов`язання, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги\~в частині\~заборгованості за\~тілом кредиту\~в сумі\~151,24\~гривень та\~простроченим тілом\~кредиту у\~сумі 3249,53\~гривень обґрунтовані\~та підлягають\~задоволенню,\~і тому\~з відповідача\~на користь\~позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню зазначена сума заборгованості. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочене зобов`язання в розмірі 7131,24 гривень, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 гривень в розмірі 1750 гривень, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі: 500 гривень (фіксована частина) та 614,10 гривень (процентна складова), то суд вважає, що в цій частині слід відмовити за наступних обставин. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14\~квітня 2014\~року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14\~квітня 2014\~року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р\~до зазначених населених пунктів належить місто Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області. В подальшому\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р\~зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р\~та\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із підпунктом 2 пункту 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить місто Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем [PERSON] , останнім відомим місцем проживання якого є місто Бахмут Донецької області, не надано своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим нараховано заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, разом з тим, починаючи з 14 квітня 2014 року є підстави для застосування вимог\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за прострочене зобов`язання в розмірі 7131,24 гривень, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 гривень в розмірі 1750 гривень, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі: 500 гривень (фіксована частина) та 614,10 гривень (процентна складова) задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 487,67 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 3400,77х1921/13396,11=487,67, де 3400,77 гривень сума задоволених позовних вимог; 1921 гривень сума сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви; 13396,11 гривень ціна позову, 487,67 гривень судові витрати, присуджені позивачу.

Outcome: partial