Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

02 грудня 2020 року ПСП «Слобожанщина Агро» здало на пошту позов до [PERSON] , ФГ «Спас-2007», в якому вказує, що 01 червня 2012 року між ПСП «Слобожанщина Агро» і [PERSON] строком на 10 років укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,2013 га з кадастровим номером 5920684900:02:002:0161, належної [PERSON] на підставі Державного акту серії СМ №116370 від 19 березня 2004 року. Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 01 жовтня 2017 року ПСП «Слобожанщина Агро» і [PERSON] уклали додаткову угоду до договору оренди, якою збільшили строк оренди земельної ділянки до 31 грудня 2030 року. Додаткова угода також зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Підприємство завжди добросовісно виконувало умови договорів, сплачувало орендну плату, використовувало земельну ділянку за цільовим призначенням. Але навесні 2020 року директор ФГ «Спас-2007» звернувся до ПСП «Слобожанщина Агро» з проханням виділити його господарству для обробітку земельну ділянку, що знаходиться в полі підприємства та належить [PERSON] . У подальшому стало відомо, що [PERSON] належній йому земельній ділянці загальною площею 4,2013 га, яка перебуває в оренді ПСП «Слобожанщина Агро», присвоїв новий кадастровий номер 5920684900:02:002:0702 та уклав договір оренди з ФГ «Спас-2007», речове право за яким зареєстроване Білопільською міською радою 06 вересня 2020 року. При цьому державним реєстратором при реєстрації іншого речового права не було перевірено наявність або відсутність зареєстрованих прав на спірну земельну ділянку. Посилаючись на те, що укладений між відповідачами договір оренди порушує права ПСП «Слобожанщина Агро» на користування спірною земельною ділянкою, просить визнати його недійсними, а також визнати право ПСП «Слобожанщина Агро» на оренду земельної ділянки з кадастровим номером 5920684900:02:002:0702, яка належить [PERSON] . Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 11 грудня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 29 грудня 2020 року до суду надійшов відзив голови ФГ «Спас-2007» Авраменка О.Є. на позовну заяву, в якому він, серед іншого, вказує, що предметом договору оренди, укладеного між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] , є земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:02:002:0161, яка згідно з даними публічної кадастрової карти має площу 0,0004 га, цільове призначення виробництво та розподіл електричної енергії. У той же час предметом оскаржуваного договору оренди є земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:02:002:0702, яка є сформованою та відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, а тому саме вона може бути об`єктом цивільних прав. Посилаючись на вказане, а також на те, що позивач не надав доказів на підтвердження порушення свого права, просив у задоволенні позову відмовити. 05 січня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив в. о. директора ПСП «Слобожанщина Агро» Мірошниченка О.М., в якій він вказує, що внаслідок накладки кадастрових номерів при наповнені Національної кадастрової системи актуалізованими даними, земельній ділянці, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту серії СМ №116370 від 19 березня 2004 року, та яка мала кадастровий номер 5920684900:02:002:0161, присвоєно новий кадастровий номер 5920684900:02:002:0702. ФГ «Спас-2007» жодним чином не підтвердило право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5920684900:02:002:0702, а в спірному договорі оренди відсутні будь-які посилання на підставу виникнення в [PERSON] права власності на землю. Посилаючись на викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник ПСП «Слобожанщина Агро» - Волик О.М. у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Його представник і представник відповідача ФГ «Спас-2007» - Даценко А.М. проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 89). Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Білопільської РДА від 11 березня 2004 року №118 [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку площею 4,20 га, з кадастровим номером 592068490002:002:0161, розташовану на території Куянівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що 19 березня 2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №116370 (а. с. 32). 01 червня 2012 року між [PERSON] і ПСП «Слобожанщина Агро» укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого [PERSON] передав підприємству в оренду належну йому на підставі державного акту серії СМ №116370 земельну ділянку площею 4,2013 га з кадастровим номером 592068490:002:002:0161. Договір укладено строком на 10 років. Цього ж дня складено та підписано акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та приймання-передачі об`єкта оренди (а. с. 15-20). Відповідно до п. 46 вказаного договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 15 грудня 2014 року право оренди за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 23). Згідно з пунктами 36-39 договору зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дія договору припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. 01 листопада 2017 року між [PERSON] і ПСП «Слобожанщина Агро» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01 червня 2012 року, якою основний договір викладено в новій редакції та, серед іншого, збільшено строк оренди земельної ділянки до 31 грудня 2030 року (а. с. 25-29). Сторонами погоджено, що додаткова угода є невід`ємною частиною договору і вступає в дію з моменту підписання її сторонами та набирає чинності після її реєстрації. Відповідно до пунктів 35-37 додаткової угоди договір оренди землі припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за: взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін договір може бути достроково розірваний у разі невиконання другою стороною обов`язків, передбачених законом та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Зміни внесені до основного договору вказаною додатковою угодою зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 30). Також судом встановлено, що 25 серпня 2019 року між [PERSON] і ФГ «Спас-2007» укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого [PERSON] передав підприємству в оренду земельну ділянку площею 4,2013 га з кадастровим номером 5920684900:02:002:0702, яка розташована на території Куянівської сільської ради. Договір укладено строком на 15 років (а. с. 65-66). Право оренди ФГ «Спас-2007» за вказаним договором оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 вересня 2019 року державним реєстратором Білопільської міської ради (а. с. 67). Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадстру в Сумській області від 01 липня 2020 року [PERSON] на підставі державного акту серії СМ №116370 від 19 березня 2004 року є власником земельної ділянки площею 4,20 га, із зазначеним у державному акті кадастровим номером 5920684900:02:002:0161. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному реєстрі земель. Під час перенесення 29 серпня 2019 року в автоматизованому порядку відомостей про земельну ділянку [PERSON] з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», кадастрові номери були автоматично присвоєні за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, а оскільки кадастровий номер 5920684900:02:002:0161 вже було присвоєно іншій земельній ділянці, то земельній ділянці площею 4,2013 га, що належить [PERSON] присвоєно кадастровий номер 5920684900:02:002:0702 (а. с. 33-34). Таким чином судом встановлено, що об`єктом оренди за договорами, укладеними між [PERSON] і ПСП «Слобожанщина Агро», а також між ним і ФГ «Спас-2007» є одна й та сама земельна ділянка, якій 29 серпня 2019 року при реєстрації в Державному земельному кадастрі присвоєно кадастровий номер 5920684900:02:002:0702. Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 14 вказаного Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Як вбачається з п. 5 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином договір оренди землі від 01 червня 2012 року набув чинності з моменту державної реєстрації права оренди позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: 15 грудня 2014 року. Зміни внесені до нього додатковою угодою від 01 листопада 2017 року також були зареєстровані у встановленому законом порядку. Указаний договір та додаткова угода до нього на час укладення 25 серпня 2019 року між [PERSON] і ФГ «Спас-2007» договору оренди не були розірвані чи визнані у встановленому законом порядку недійсними, строк його дії не закінчився, тобто він був чинним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 216, ст. 396 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. ПСП «Слобожанщина Агро» хоч і не є стороною договору оренди від 25 серпня 2019 року, але як орендар спірної земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року в справі №6-605цс16 та в постанові від 23 листопада 2016 року в справі №594/153/16-ц. Оскільки строк дії договору оренди від 01 червня 2012 року зі змінами, внесеними додатковою угодою від 01 листопада 2017 року, на час укладення спірного договору не припинив своєї дії, [PERSON] не мав законних підстав укласти договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою особою, а уклавши його порушив право оренди ПСП «Слобожанщина Агро» за вказаним договором. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року в справі №497/954/16-ц та узгоджується з висновками, викладеними постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі №322/265/18 та від 15 квітня 2020 року в справі №322/266/18. У правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2020 року в справі №378/596/16-ц, зазначено, що укладення орендодавцем (власником орендованої земельної ділянки) нового договору оренди земельної ділянки під час дії договору оренди цієї земельної ділянки з іншим орендарем суперечить законодавству та порушує права та інтереси первинного орендаря щодо поновлення договору оренди. Відповідно з п. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним. З огляду на викладене, враховуючи, що укладений між відповідачами договір порушує речове право позивача на спірну земельну ділянку, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПСП «Слобожанщина Агро» задовольнити, визнати недійсним договір оренди землі, укладений 25 серпня 2019 року між ФГ «Спас-2007» і [PERSON] , а також визнати право ПСП «Слобожанщина Агро» оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920684900:02:002:0702 відповідно до укладеного з [PERSON] договору оренди та додаткової угоди до нього. Визнання права оренди узгоджується з постановою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі №233/1650/19. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача по 2102 гривні судового збору з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved