Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що влітку 2012 року з метою ремонту свого будинку, що по вул. Шевченка, 5 смт. Луків Турійського району, він найняв чотири бригади майстрів-будівельників. Першу бригаду організував [PERSON], другу [PERSON], третю [PERSON], четверту [PERSON] У складі четвертої бригади були відповідач [PERSON] та його односельчани [PERSON], [PERSON] Дані особи під виглядом досвідчених майстрів теслярів підрядились швидко, якісно і недорого підняти будинок, поміняти нижні вінця (бруси) змурувати цоколь, залити відмостку, перекрити дах, розібрати два підсобних приміщення, перепланувати дві кімнати, покласти дощату, але істотно недоробили свою роботу, за яку отримали аванс в сумі 13600 грн. Четверта бригада працювала в нього на будівництві двадцять днів і отримала аванс 10600 грн. не рахуючи понесені ним витрати на їх проїзд. Протягом двадцяти шести з половиною днів він безоплатно забезпечував їх житлом, світлом, газом, дровами, неодноразово давав аванс за роботу, покривав їхні витрати на дорогі, які склали загалом 610 грн. [PERSON] та [PERSON] дали йому розписки в тому, що на випадок виявлення у їхній роботі яких-небудь прихованих дефектів, вони зобовязувались виправити їх добросовісно та безоплатно, але з метою уникнути відповідальності за наслідки своїх дій, відмовились від своїх зобовязань по договору і заперечували свою вину. З приводу шахрайських дій відповідача він неодноразово звертався до прокуратури Турійського району, Турійського райвідділу міліції та суду по питанням порушення кримінальної справи, однак отримав відмову у відкритті кримінального провадження. Внаслідок неякісного ремонту його будинку йому була завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні його права власності, заволодінні його коштами шляхом обману, зловживанні його довірою та необізнаністю в галузі будівництва, в неякісно проведеному ремонті його будинку, в недотриманні умов усного договору, в неповерненні йому нечесно зароблених коштів, в незаконному позбавленні його можливості проживати у власному будинку в зв'язку з істотним погіршенням експлуатаційно-технічного стану будівлі, користуватися житловими приміщеннями, проводити час на відкритому повітрі. У звязку з неналежно виконаною роботою він зазнав немало переживань, страждань та хвилювань з приводу відновлення свого будинку. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 4814,50 грн. Звернувшись 11 грудня 2015 року до Камінь-Каширського районного суду із цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та визнання не дійсним договору будівельного підряду, судом було відмовлено у позові. Вказане рішення вважає несправедливим. У звязку з викладеним, просить стягнути із відповідача на свою користь гроші в сумі 4814 грн. 50 коп. на відшкодування завданої йому майнової шкоди у звязку із неякісно проведеним ремонтом його будинку, компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 4814 грн. 50 коп. у звязку з неможливістю для нього, як власника житла, який є інвалідом першої групи, проживати в своєму будинку, користуватися житловими приміщеннями, проводити час на відкритому повітрі, 10900 грн. майнової шкоди, в звязку з не виконанням умов їхнього усного договору, яким передбачалося безоплатне усунення прихованих недоліків роботи, а всього 20529 грн. Визнати договір будівельного підряду недійсним, так як робота була прийнята під тиском. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 03 лютого 2016 року у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання договору будівельного підряду недійсним та стягнення моральної шкоди завданої неналежним виконанням вказаного договору, яке ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року залишене без змін, в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю. У звязку з цим ухвалою суду від 13 квітня 2018 року провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 4814 гривень 50 копійок та визнання договору будівельного підряду недійсним закрито на підставі ст. 255 ч. 1 п. 3 ЦПК України. Позивач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання, на розгляд справи не зявився, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В матеріалах справи є заяви про розгляд справи у його відсутності. 13, 14, 18 квітня 2017 року та 04 квітня 2018 року [PERSON] надіслав до суду письмові пояснення (Т.1 а.с. а.с. 102-103, а.с. а.с. 105-108, а.с. а.с. 111-113), де зазначив, що [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON] підрядилися перекрити дах його будинку за гроші в сумі 6000 грн., поміняти закладні бруси, перепланувати дві кімнати і покласти дощату підлогу в будинку за 4600 грн., але істотно не доробили свою роботу, за яку їм 15 грудня 2012 року виплачено 6000 грн. та 05 січня 2013 року 4600 грн. Зазначив, що підрядники не могли не знати про всі недоліки придбаних ним дощок для ремонту будинку та шлаку, внаслідок яких свіжо покладена ними підлога почала «цвісти». У звязку з цим він просив [PERSON], [PERSON] та [PERSON] демонтувати підлогу, на що вони категорично відмовилися робити це безоплатно і вимагали погашення заборгованості в розмірі 1200 грн. за попередню роботу. Вказані кошти він утримав у звязку з виявленими недоліками в роботі вказаних працівників. Відповідач позов не визнав та пояснив, що у 2012 році із позивачем домовилися, що він разом із [PERSON] і [PERSON] замінить дощату підлогу в його будинку, що на вул. Шевченка, 5, в смт. Луків Турійського району. Це здійснювалося під контролем [PERSON], який сидів в іншій кімнаті. Вони говорили позивачу не прибивати дошки на підлогу, оскільки вони були сирими, однак [PERSON] наполіг це зробити. Робіт по заміні брусів вони не проводили. Ремонтні роботи будинку вони виконали за вказівкою позивача якісно та належним чином, а тому вважає позов безпідставним і просить у його задоволенні відмовити. Вказані пояснення [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які показали, що всі ремонтно-будівельні роботи ними проводилися якісно і при контролі позивача. Заслухавши пояснення відповідача, свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст. 13 ч. ч. 1, 2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено та вбачається із матеріалів справи, зокрема із свідоцтв про право на спадщину (Т.1 а.с. а.с. 49, 50), що позивач є спадкоємцем за законом та за заповітом житлового будинку на вул. Шевченка, 5, в смт. Луків Турійського району. Із пояснень сторін встановлено, що за досягнутою між ними восени 2012 року усною домовленістю [PERSON] та залучені ним [PERSON], [PERSON] в кінці того ж року перекрили дах будинку позивача, відбудували у ньому перестінок, залили кругом нього відмостку, поклали у визначених кімнатах дощату підлогу, виконали інші ремонтно-будівельні роботи. Робіт по заміні брусів вони не проводили. Оплата за роботу була визначена сторонами в сумі 200 грн. на кожного працівника за один день. Проектно-кошторисна документація на проведення ремонту будинку не виготовлялася. Ремонтно-будівельні роботи проводилися з використанням матеріалів, придбаних позивачем через довірених осіб. Із складених відповідачем [PERSON] розписок від 23 листопада, 8, 15 та 29 грудня 2012 року, 05 січня 2013 року (Т.1 а.с. а.с. 66, 71, 75, 79, 83) вбачається, що отримуючи від позивача кошти за відпрацьовані дні, він зобов'язувався на випадок виявлення недоліків у виконаних ремонтно-будівельних роботах безоплатно їх усунути. Відповідно до ст. 22 ч. ч. 1, 2 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 1166 ч. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачем нічим не обґрунтовані позовні вимоги про стягнення збитків на суму 4814 грн. 50 коп. Згідно з поясненнями [PERSON] він та залучені ним особи якісно виконали обумовлені договором роботи, однак у зв'язку із заборгованістю позивача за частину робіт в сумі 1200 грн. вони відмовилися від подальшого проведення ремонту. Цвіль підлоги пов'язана з тим, що позивач, знаючи про відсутність продух та сирість дощок, з яких зроблена підлога, не опалював кімнат і не провітрював їх, хоча йому неодноразово наголошувалося на необхідності це робити. Для визначення вартості використаних матеріалів та якості проведення ремонтно-будівельних робіт житлового будинку на вул. Шевченка, 5 в смт. Луків Турійського району за клопотанням позивача ухвалою суду від 17 жовтня 2017 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. У звязку з неможливістю експерта провести необхідні дослідження і дачі відповіді на поставлені в ухвалі суду питання через незабезпечення доступу до обєкта дослідження, вищевказана експертиза не проводилася. Позивач впродовж майже року всіляко затягував проведення експертизи, не оплатив її проведення, безпідставно переносив строки. Відповідно до ст. 103 ч. ч. 3, 4, 5 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, розяснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобовязаний мотивувати таке відхилення або зміну. Експертну установу, яка мала проводити вказану експертизу, [PERSON] вибрав сам, при тому що судом йому пропонувались інші експертні установи. Покликання на те, що судом не взято до уваги його питання для експертизи не заслуговує уваги, оскільки їх частина не стосувалася предмету даного позову. Крім того, ухвала про призначення експертизи позивачем була оскаржена до Апеляційного суду Волинської області, ухвалою якого від 14 червня 2017 року залишена без змін. Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності недоліків у виконанні відповідачем ремонтно-будівельних робіт його житлового будинку, розмір майнової шкоди у звязку із неякісно проведеним [PERSON] ремонтом останнього, а також доказів на підтвердження майнової шкоди в звязку з не виконанням умов їхнього усного договору, яким передбачалося безоплатне усунення прихованих недоліків роботи. Такі твердження ґрунтуються на припущеннях, що не може бути прийнято судом в якості доказу (ч.6 ст.81 ЦПК). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є безпідставні, не доведені та не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні позову, суд не стягує із позивача судового збору, оскільки він звільнений від сплати такого на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» як інвалід першої групи.

Outcome: dismissed