Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

03 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Головного управління держгеокадастру у Полтавській області про усунення перешкод, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2004 року він є власником 3/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] що в цілому складалося з: житлового будинку літ. А-1, глиноплетеного, обкладеного цеглою, жилою площею 27,30 кв.м, сараю літ. Б. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28.12.2011 року за [PERSON] було визнано право власності на самочинно збудовані: житловий будинок літ. «В-2», що складається з: 1 поверх: коридор 1-1 площею 10,7 кв.м., кухня 1-2 площею 21,2 кв.м., санвузол 1-3 площею 5,5 кв.м., сіни 1 літ «в» площею 3,4 кв.м., всього по першому поверсі площа 490, 8 кв.м., сходи 1-4 площею 3,0 кв.м., 2 поверх: кімната 1-5 площею 20,1 кв.м., кладова 1-6 площею 1,0 кв.м., кімната 1-7 площею 11,8 кв.м., всього по 2 поверху площа 35,9 кв.м., ганок літ. «ві», погріб літ. «в2». Інша частина будинку перебувала у власності міста Полтави. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 23.02.2017 року право власності територіальної громади м. Полтави на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] припинено. [PERSON] на даний час є єдиним власником нерухомого майна по [ADDRESS] У лютому 2017 року він звернувся до Київської районної у м. Полтаві ради із проханням надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. 23.02.2017 року рішенням двадцятої сесії сьомого скликання Київської районної у м. Полтаві ради йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості по [ADDRESS] площею 797 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Сусіди [PERSON] та [PERSON], [PERSON], УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради погодили розташування та площу земельної ділянки по [ADDRESS] Лише [PERSON] не погоджується на підписання акту приймання-передачі межових знаків на зберігання. Тому для захисту своїх порушених прав [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Головного управління держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи Київська районна у м. Полтаві рада та Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2004 року позивачу належить 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] що в цілому складалося з: житлового будинку літ. А-1, глиноплетеного, обкладеного цеглою, жилою площею 27,30 кв.м, сараю літ. Б. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28.12.2011 року за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудовані: житловий будинок літ. «В-2», що складається з: 1 поверх: коридор 1-1 площею 10,7 кв.м., кухня 1-2 площею 21,2 кв.м., санвузол 1-3 площею 5,5 кв.м., сіни 1 літ «в» площею 3,4 кв.м., всього по першому поверсі площа 490, 8 кв.м., сходи 1-4 площею 3,0 кв.м., 2 поверх: кімната 1-5 площею 20,1 кв.м., кладова 1-6 площею 1,0 кв.м., кімната 1-7 площею 11,8 кв.м., всього по 2 поверху площа 35,9 кв.м., ганок літ. «ві», погріб літ. «в2». Інша частина будинку перебувала у власності міста Полтави. Згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 23.02.2017 року право власності територіальної громади м. Полтави на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] припинено. Встановлено, що [PERSON] на даний час є єдиним власником нерухомого майна по [ADDRESS] 23.02.2017 року рішенням двадцятої сесії сьомого скликання Київської районної у м. Полтаві ради [PERSON] надано дозвіл на виготовленя технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості по [ADDRESS] площею 797 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 107 від 18.03.1997 року закріплено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 797 кв.м. Згідно кадастрового плану земельної ділянки площа земельної ділянки по [ADDRESS] складає 797 кв.м. 12.04.2017 року Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради надало свій висновок про планувальні обмеження на земельну ділянку по [ADDRESS] 15.05.2017 року Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру надало свій висновок щодо земельної ділянки по [ADDRESS] Встановлено, що сусіди [PERSON] та [PERSON], [PERSON], УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради погодили розташування та площу земельної ділянки по [ADDRESS] Відповідач [PERSON] не погоджується на підписання акту приймання-передачі межових знаків на зберігання. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Статтею 116 Земельного Кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 3 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадянам проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Статтею 81 Земельного Кодексу України встановлений вичерпний перелік підстав набуття права власності на земельні ділянки, а саме громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийнятті спадщини; виділення в натурі належної їм земельної частки. Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку, іншого способу набуття права власності на земельну ділянку закон не передбачає. Стаття 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В п. г ч. 1 ст. 96 ЗК України вказано, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Для визначення та відновлення меж земельних ділянок проводиться кадастрова зйомка землі, яка включає, зокрема, і погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами (ст.198 Земельного кодексу України). Порядок погодження меж землі при проведенні кадастрових зйомок на законодавчому рівні не визначений. Згідно до ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, ч.2 ст. 120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 373 ЦК України громадянам України гарантовано право власності на землю. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, отже, держава зобов'язана гарантувати кожному захист його прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори, у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Встановлено, що під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS], з'ясувалося, що дана земельна ділянка закріплена за домоволодінням по [ADDRESS] на підставі рішення Київської районної у м. Полтаві ради №107 від 18.03.1997 року. В подальшому дана земельна ділянка була передана у власність на підставі рішення міськвиконкому № 363 від 24.12.1997 року. У зв'язку з тим, що сім'ї Новохацьких замість частини будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] було надано інше житло рішення міськвиконкому № 363 від 24.12.1997 року в частині, що стосується земельної ділянки по [ADDRESS] відмінено. Тобто, земельна ділянка була сформована по площі 0, 0797 га. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved