Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

04.12.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, згідно якої позивач просить суд збільшити розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/18142/14-ц, яке набрало законної сили 16.12.2014 року та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісяця до досягнення донькою [PERSON] повноліття, від дня винесення рішення та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, стягнути з відповідача. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 19.05.2007 року між сторонами укладено шлюб, від якого мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 15.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не піклувався та не утримував спільну дитину, тому рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/18142/14-ц, яке набрало законної сили 16.12.2014 року, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення донькою [PERSON] повноліття, починаючи з 09.10.2014 року. Після звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення пені по аліментах на утримання дитини, відповідач декілька разі надавав кошти, проте їх катастрофічно не вистачало. З часу ухвалення вказаного рішення суду про стягнення аліментів, пройшло більше п`яти років, їх розмір є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина, природно, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, що потягнуло відповідну зміну матеріального становища дитини. Також погіршився матеріальний стан позивача, вона є безробітною, додаткових засобів для існування, крім матеріальної допомоги батьків та співмешканця, позивач не має. Значну частину доходу позивач витрачає на забезпечення належних побутових умов проживання дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. На даний час позивачу дуже тяжко матеріально утримувати дитину з таким розміром аліментів. За останні роки ціни на товари щоденного користування, медичні медикаменти, лікування та їжу значно виросли, позивач виховує дитину самотужки. Так, близько 400,00 грн. позивач сплачує щомісячно на оплату школи дочки та 1000, 00 грн. на харчування у школі, несе і інші витрати на утримання дитини на випадок хвороби, відпочинку, комунальні витрати, розваги. На розваги та відпочинок доньки позивач витрачає 2500 грн., донька відвідує театрально-акторський гурток «Імпульс» та танці на базі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №51 Харківської міської ради Харківської області, на які позивач витрачає 1500,00 грн на місяць. Також донька відвідує репетиторів: по англійській мові два рази на тиждень, з української мови три рази на тиждень, з математики три рази на тиждень, на оплату репетиторів витрати становлять 2400,00 грн. на місяць. Витрати на оплату транспортних послуг становить 1000,00 грн. на місяць. Відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, інших аліментних зобов`язань немає, може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. Розмір доходів відповідача позивач не може вказати, оскільки не може отримати такої інформації та і взагалі позивачу невідомо чи працює відповідач офіційно. При цьому, відповідач відмовляється добровільно збільшити допомогу на дитину, посилаючись на рішення суду та відсутність роботи та стабільного заробітку, проте, останнім часом матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки зі слів спільних знайомих позивачу відомо, що відповідач працевлаштувався на роботу. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що19 травня 2007 року між сторонами - [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського управління юстиції зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського управління юстиції 17.11.2007 року(а.с. 10) Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 11). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року по справі №638/18142/14-ц, яке набрало законної сили 16.12.2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. щомісяця до досягнення донькою [PERSON] повноліття, починаючи з 09.10.2014 року (а. с. 12). На підставі вищевказаного рішення суду судом видано виконавчий лист по справі №638/18142/14-ц, та Дзержинським відділом державної виконавчої служби м. Харкова було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/18142/14-ц. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.02.2020 року по цивільній справі №638/10603/19 позовну заяву [PERSON] задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] пеню за несплату аліментів на малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , у сумі 5400 (п`ять тисяч чотириста) гривень за період з жовтня 2014 року до березня 2019 року включно (а. с. 14-15). Постановою Харківського\~апеляційного суду\~від 10.06.2020\~року по\~цивільній справі\~№638/10603/19\~апеляційну скаргу [PERSON] задоволено: рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року скасовано, стягнуто з [PERSON] на користь позивача [PERSON] пеню за несплату аліментів на малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , у сумі 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) гривень за період з жовтня 2014 року до березня 2019 року включно (а. с. 16-18). 14.07.2020 року Харківським апеляційним судом на виконання постанови Харківського апеляційного суду від 10.06.2020 року видано виконавчий лист №638/10603/19 (а. с. 19). Згідно довідки Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 51 Харківської міської ради Харківської області вих. № 100 від 09.09.2020 року, [PERSON] навчається в 7 класі вказаної школи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 Сімейного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статей 51 Конституції України, ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом одержувача аліментів може бути збільшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки статті 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, що встановлюють обов`язки батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Звернувшись у грудні 2020 року з позовом про збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] , позивач просить стягувати з відповідача 4000 грн. з посиланням на те, що розмір отримуваних нею аліментів є недостатнім. При цьому, доказів поліпшення матеріального становища відповідача суду не надано. Підтверджень того, що відповідач працює суду також не надано. Доводи сторони позивача, що «зі слів спільних знайомих їй відомо, що відповідач працевлаштувався» є неспроможними. Доводи позивача щодо зростання витрат на утримання дитини, суд відхиляє, оскільки сама по собі ця обставина без доведення підстав, передбачених статтею 192 Сімейного кодексу України, не є підставою для збільшення розміру аліментів. Щодо доводів позивача про здійснення витрат на оплату школи дочки, харчування у школі, витрати на утримання дитини на випадок хвороби, відпочинку, комунальні витрати, розваги, оплату коштів за відвідування театрально-акторського гуртка «Імпульс», танців на базі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №51 Харківської міської ради Харківської області, відвідування репетиторів по англійській та українській мовах, математиці, а також витрат на транспортні послуги, то вони не підтверджені належним чином, жодного доказу в обґрунтування наведеного позивач не надала, однак суд наголошує, що у разі наявності потреби та доказів позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку статті 185 Сімейного кодексу України. Посилання позивача на ту обставину, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача є меншим встановленого законом мінімального розміру є безпідставними, враховуючи наступне. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18). Отже, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України. Крім того, відповідно до ч. 2ст. 184 СК України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 року № 1078, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до\~висновку,\~що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини слід відмовити.

Outcome: dismissed