Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в якій просить стягнути на її користь із відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх спільних малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач хоча і надає добровільно допомогу на утримання дітей, але останнім часом не регулярно та недостатньо для їх утримання. Позивач та її представник, в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. При цьому позивач [PERSON] пояснила, що із відповідачем по справі знаходилась у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 жовтня 2011 року. Від шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо, відповідач хоча і надає посильну матеріальну допомогу на утримання дітей, але вона бажає, щоб аліменти були утримані з нього в судовому порядку. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому суду пояснив, що дійсно з позивачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі до 10 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - синів [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу між ним та позивачкою склалися неприязні стосунки, в наслідок чого малолітні діти деякий час проживали з ним та він повністю їх утримував і забезпечував всім необхідним. На даний час діти проживають разом з матір'ю, але він приймає участь в їх вихованні, утриманні бере до себе на вихідні, сплачує фонди школи, купує одяг, взуття, канцелярські приладдя та надав суду квитанції крамниць які підтверджують купівлю речей дітям та подяки школи та садочка за участь та систематичну допомогу у організації навчально-виховного процесу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Жовтоводського міського суду від 10 жовтня 2011 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями про їх народження в матеріалах справи (а.с.6-7). На теперішній час сторони проживають окремо. Малолітні діти сторін проживають разом з матір'ю, позивачкою по справі яка бажає, щоб з відповідача були стягнуті аліменти в судовому порядку незважаючи на те, що він надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але останнім часом нерегулярно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно довідки відповідач працює на ДП «СхідГЗК» і його заробітна плата, за період жовтня 2015 року по березень 2016, складає 34 278,62 грн.( а.с.23). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином суд вважає, що долучені відповідачем до матеріалів справи: квитанції крамниць про покупку дітям зошитів, пензлів, фарб, одягу, взуття, мобільних телефонів, подяки за допомогу та участь у виховному процесі, не можуть свідчити про надання регулярної допомоги на утримання дітей. Крім того, згідно ст. 185 СК України батьки зобов'язані приймати участь у витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою). Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей, Конституційного права особи на прожитковий мінімум, наявність правових підстав для задоволення позову, а також те, що позивач позов підтримує, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним достатньої систематичної матеріальної допомоги на утримання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], що на даний час знаходяться на утриманні позивача, хоч має можливість надавати допомогу, оскільки є здоровою працездатною особою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання двох синів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття останніми. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved