Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

03 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року, але з лютого 2015 року вони з відповідачем проживають окремо один від одного. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. У добровільному порядку матеріальну допомогу відповідач не надає, дитина повністю знаходиться на її утриманні. Посилаючись на наведені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи у його відсутності або відкладення розгляду справи з поважних причин, суду не надано. За таких обставин, у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 185483 убачається, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві зазначений відповідач - [PERSON] (а.с.4). Як убачається із довідки про склад сімї від 02 березня 2016 року, наданої виконавчим комітетом Словянської міської ради Донецької області, місцем проживання дитини є м. Словянськ, вул. Леваневського, буд. 28. За цією ж адресою проживає позивач [PERSON]В.(а.с.8). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й(або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності зі ст. 182 СК України, приймає до уваги той факт, що позивачкою не надано суду даних щодо місця роботи відповідача та щодо доходів, отриманих відповідачем, що позбавляє суд можливості врахувати матеріальне становище як відповідача так і позивача для вирішення питання щодо призначення до стягнення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. З огляду на викладене, суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в доход держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial