overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

04.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2007 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 158. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили у лютому 2017 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 09.06.2007 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с. 7. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], а.с.- 8. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася, зберегти її неможливо,\~тому, відповідно до ст.ст. 100, 112 СК України, позов [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

04.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до \~[PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадського стану Козівської райдержадміністрації Тернопільської області 19.11.1994 року, актовий запис №12, без надання терміну на примирення. Свої вимоги мотивує тим, що 19.11.1994 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Козівської райдержадміністрації Тернопільської області за актовим записом №12. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, на даний момент у сімї немає порозуміння, постійно виникають сварки. Спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. У звязку з викладеним, просить шлюб розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що не заперечив позивач в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.11.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Козівської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис №12, що підтверджується оргигіналом свідоцтва про одруження серії I-ИД №015788. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ИД №256794 від 20.04.2017 року. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сімї виник стійкий конфлікт, сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім'ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~ знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

04.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 30% частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх повністю задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно наданим документам, сторони знаходилися в шлюбних відносинах, але рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.03.2017 року, шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу вони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

04.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №39 по вул.Сергія Колачевського, 124 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вказує, що є власником зазначеної квартири, відповідач є її сином, який не проживає у спірному домоволодінні з 2012 року, комунальні послуги не сплачує. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28.02.2012 р., витягу про державну реєстрацію, свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить [PERSON],а.с. 5-6, 8, 10, 11. Згідно Довідки Нова-КОМ у спірній квартирі зареєстрований позивач і відповідач, а.с. 7, який не проживає в ній з 2012 року, що підтверджується актом, а.с. 12. Згідно\~ст.405 ч.2 ЦК України\~- члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,\~\~ яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином сукупністю досліджених доказів та з урахуванням заяви відповідача про визнання позову встановлено, що відповідач не проживає у спірному домоволодінні понад один рік без поважних причин, та як члена сім'ї власника житла його слід визнати таким, що втратив право користування житлом. На підставі ст. 405\~ч. 2 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

04.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування особи на утриманні та просила суд встановити факт перебування [PERSON] на утриманні її покійного чоловіка [PERSON], [INFO], який помер 17.03.2017 року, в період з 2006 року до 17.03.2017 року. Метою встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні її покійного чоловіка\~є отримання права на перехід на пенсію покійного чоловіка. В судове засідання заявниця не зявилася, надала заяву в якій подану заяву про встановлення факту підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити та справу розглядати за її відсутністю. Представник заінтересованої особи - Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, заявниця [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 1987 року. Між тим, [PERSON] 17.03.2017 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖС № 383437 від 20.03.2017 року. Відповідно до копії довідки № 1191 від 14.04.2017 року про доходи пенсіонера, виданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області, [PERSON] отримував пенсію у розмірі 3\~631,92 грн. на місць. Відповідно до довідки виданої Центральним обєднаним УПФУ м. Запоріжжя, заявниця [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі 1362,67 грн. на місяць. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що померлий [PERSON] та його дружина заявниця [PERSON] проживали постійно разом, вели нормальний спосіб спільного проживання разом з часу їх одруження та до моменту смерті чоловіка, використовуючи спільні кошти, в тому числі і отриманих пенсій ними обома, на особисті потреби. В той же час, враховуючи, що пенсія [PERSON] була значно більше за пенсію дружини, тому судом встановлено, що [PERSON] перебувала на утриманні померлого чоловіка. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені докази підтверджують факт того, що заявниця [PERSON] перебувала на утриманні її покійного чоловіка [PERSON], який помер 17.03.2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

04.05.2017 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме факту належності заявнику трудової книжки [NUMBER] заповненої 31.05.1979 року. Зявник в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав письмові пояснення, відповідно до яких просить прийняти законне і обґрунтоване рішення. В судовому засіданні встановлено, що 31 травня 1979 року на ім'я заявника - на той час [PERSON], [INFO] було заповнено трудову книжку [NUMBER] (а.с. 5-7). Попереднє прізвище заявника [PERSON] - вказане у трудовій книжці було замальоване та знизу написано [PERSON]. Зазначене порушення правил ведення трудових книжок було виявлено при оформленні документів для отримання пенсії. 07.04.1981 року [PERSON] змінив прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища [NUMBER] (а.с. 8). У зв'язку із зміною прізвища, заявником було отримане нове свідоцтво про народження , в якому батьком був вказаний - [PERSON], а мати- [PERSON] (а.с. 4) Відповідно до копії паспорту заявника [NUMBER], виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівський області, українською мовою зазначено прізвище заявника як «[PERSON]» (а.с. 3). Відповідно до п. 2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім'я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім'я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. При вчинені запису на трудовій книжці про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON], працівник відділу кадрів не зазначив дату видачі свідоцтва про зміну прізвища, проте цей факт не залежав від волі позивача та це перешкоджає йому в оформленні пенсії. Оскільки на трудовій книжці є посилання на свідоцтво [NUMBER], саме на підставі цього свідоцтва, [PERSON] змінив прізвище на [PERSON], суд вважає, що факт належності заявнику трудової книжки доведений. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] належить трудова книжка [NUMBER].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

04.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося, через відсутність спільних інтересів у зв'язку з чим їхнє спільне сумісне життя та збереження сім'ї стало не можливим, а тому прохав розірвати шлюб, який укладений між ним та відповідачем. Судові витрати, які пов'язані з розглядом цивільної справи покласти на нього. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та прохає задовольнити. Примиритися з відповідачем не бажає. Майновий спір відсутній. Неповнолітня залишається проживати з позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання, суд не повідомила. Згідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За письмовою заявою позивача, суд прийшов до переконання щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 липня 2003 року в Новогалещинській селищній раді Козельщинського району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 6. На даний час позивач та відповідач спільне господарство не ведуть та з травня 2015 року проживають окремо. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Майновий спір на даний час відсутній. Примиритися позивач з відповідачем не бажає. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За заявою позивача, питання щодо стягнення судових витрат з відповідача не вирішується. З врахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

04.05.2017 року позивач [PERSON] \~\~ звернувся до суду з позовними вимогами\~ до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу, які вмотивував наступним. Сторони зареєстрували шлюб 16.07.1998\~ року. Від шлюбу мають двоє дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачкою не склалося через відсутність взаємопорозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. На грунті особистих непорозумінь\~ між сторонами\~ виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти та скандали. Шлюбні відносини між сторонами припинено, сторони не спілкуються та не мають спільних інтересів, що стало підставою для звернення позивачем з цим позовом до суду. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач та його представник - адвокат [PERSON] заявлений позов\~ підтримали, просять такий задовольнити. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і просить не надавати строк для примирення з відповідачкою у шлюбі. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка та її представник\~ \~- адвокат [PERSON] позов\~ визнали повністю. Відповідачка згідна на розірвання шлюбу та не наполягає на вжиття заходів для примирення подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~ Оцінивши зміст позовних вимог, пояснення сторін, подані сторонами\~ в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, \~ виходячи з такого. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідачка позовні вимоги\~ визнала. Визнання позову відповідачкою\~ в\~\~ цій частині не суперечить вимогам\~ закону\~ та не порушує\~ права та інтереси інших осіб, а тому визнання позову слід прийняти та позов\~ задовольнити. Оскільки,\~\~ з пояснень сторін вбачається, що сторони незважаючи на те, що проживають в одному будинку фактично припинили спільне подружнє життя, шлюбних стосунків не підтримують та не спілкуються. Відповідач\~\~ та\~ позивачка рішуче відхилили пропозицію суду щодо вжиття\~\~ заходів для примирення у шлюбі, наполягають на розірванні шлюбу. \~\~\~\~\~\~ \~Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування \~до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. \~\~\~\~\~\~ Статтею 24 ч.1 СК України встановлено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За цих підстав\~ суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя\~ [PERSON] та [PERSON] та \~ збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, а\~ тому установлене дає підстави застосувати ст.ст.105, 110, 112 СК України та шлюб укладений між сторонами\~ - розірвати.\~ Судових витрат до стягнення\~ не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

04.05.2017 року позивач [PERSON]-О.О. звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця Другого ВДВС ОМУЮ від 12.03.2012 року у виконавчому провадженні ВП № 3331017. При цьому позивач посилається на те, що в рамках виконавчого провадження ВП № 3331017 накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що має намір оформити свої спадкові права на вказану квартиру після смерті матері, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що надала до суду заяву. В судовому засіданні відповідач пояснила, що саме вона була стягувачем в виконавчому провадженні по якому накладено арешт на майно. Виконавче провадження було по стягненню аліментів з дочки на утримання онуки - позивача по справі. На цей час дочка, яка була боржником, померла, а онука не може оформити спадщину, тому відповідач просить позов задовольнити. Представник третьої особи Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, так як пояснив, що виконавче провадження ВП № 3331017 закрито у 2013 році та на даний час знищено. Вислухавши всіх участників по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до розяснень абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON]-О.О. у повному обсязі, та приймаючи до уваги розяснення абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]-О.О. підлягають задоволенню.

Outcome: approved