Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

02 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї сестри [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що за життя у власності матері була земельна ділянка, площею 3,45 гектарів для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Вказану земельну ділянку мати заповіла йому та відповідачу в рівних частках, однак про існування цього заповіту позивач протягом всього часу після відкриття спадщини не знав. На початку жовтня 2020 року, знаходячись по місцю проживання покійної матері, серед документів виявив вказаний вище заповіт та правовстановлюючі документи. За вказаних обставин у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав. Відповідач [PERSON] також не знала про існування заповіту, проте ознайомившись із його змістом на спадщину не претендує. Зважаючи на пропуск строку для прийняття спадщини з поважних причин, просив йому визначити додатковий строк для цього терміном у 3 місяці від дня набрання законної сили судовим рішенням. В судове засідання позивач не з`явився, скерував до суду заяву, за якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання також не з`явилась. До суду скерувала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позов визнала у повному обсязі, не заперечувала з приводу його задоволення. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Правовідносини, які склалися з приводу обставин прийняття спадщини регулюються цивільним законодавством України. Так, у відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відтак, відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини (постанова КЦС ВС від 25 червня 2019 року у справі № 565/1145/17). У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. Копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , стверджується, що його мамою була [PERSON] . Згідно наданої позивачем копії державного акту серії ІV-ВЛ № 011647 за життя [PERSON] належали земельні ділянки загальною площею 3,45 га для ведення особистого підсобного господарства. Наданою копією заповіту [PERSON] , посвідченого 23 травня 2003 року секретарем виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, зареєстрованого в Реєстрі за № 10, стверджується про те, що вона за свого життя та на випадок своєї смерті вказану земельну ділянку заповіла в рівних частинах позивачу та відповідачу. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [INFO] [PERSON] померла у селі Зимне Володимир-Волинського району Волинської області у віці 89 років. Відповідно до повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 1163/01-16 від 06 листопада 2020 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Відтак, судом встановлено, що позивач [PERSON] не був обізнаний про наявність складеного на його користь заповіту, нотаріус, оскільки не заводив спадкової справи по смерті [PERSON] , не міг також про вказаний факт повідомити позивача. За цих же обставин позивач по смерті матері до нотаріуса для прийняття спадщини вчасно також не звертався. Отже, встановивши, що [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, відповідач визнала позов, а інших зацікавлених у спадковому майні осіб немає.

Outcome: approved