Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №63 з господарськими і побутовими будовами і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Крім позивача у зазначеному будинку також зареєстровані як члени родини його мати - [PERSON], неповнолітня дочка позивача - [PERSON], та відповідачі по справі: колишня дружина - [PERSON] та її син від попереднього шлюбу - [PERSON] (пасинок позивача). Останні не проживають в зазначеному будинку, їх особистих речей в приміщенні немає, спірним житлом вони не цікавляться. З відповідачем [PERSON], позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2006 р. по 23.01.2015 р., зазначає, що фактично, проживали разом, як одна родина лише біля двох років з дня реєстрації шлюбу, а до розірвання шлюбу, не мешкали вже більше п'яти років. Перешкод у користуванні зазначеним будинком відповідачам не чинили. [PERSON] і [PERSON] ніколи не проживали, а лише були там зареєстровані. Добровільно знятися з реєстрації у зазначеному будинку, що належить [PERSON], відповідачі не бажають, хоча і мають постійне місце мешкання. Позивач та члени його родини, весь цей час, самостійно несуть витрати пов'язані з утриманням та ремонтом спірного будинку, сплатою житлово-комунальних послуг. Жодних особистих речей відповідачів в будинку [ADDRESS] немає. У зв'язку з викладеним, позивач просив визнати відповідачів [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Зазначив, що 21 лютого 2007 року з його згоди на прохання колишньої дружини - [PERSON], відповідачі були зареєстровані в будинку [ADDRESS], проте, жодного дня з моменту реєстрації, за вказаною адресою вони не проживали. Відповідачі на протязі семи років мешкали у буд. [ADDRESS]. Наполягав, що жодних особистих речей [PERSON] і [PERSON] у спірному будинку ніколи не перебувало. Будь-якої участі у витратах пов'язаних з утриманням та ремонтом спірного будинку, сплатою житлово-комунальних послуг відповідачі не приймали. Всі ці витрати і по теперішній час несе позивач, та члени його родини. Крім того, зазначив, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою, відповідно до закону, перешкоджає йому у здійсненні свого права на розпорядження нерухомим майном, що йому належить, а саме будинком [ADDRESS]. Особисті речі відповідачів за вказаною адресою і на теперішній час відсутні. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час, дату і місце судового засідання була повідомлена телефонограмою (а.с.17,21). Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню з таких підстав. Так, у ході судового засідання достовірно було встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2000 року АВІ №644091, складеного і зареєстрованого приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу [PERSON] за №238, і зареєстрованого в Слов'янському бюро технічної інвентаризації 24.11.2004 року за реєстровим номером - 8626813 (а.с.3). [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї за №53 від 29.01.2015р., виданої Маяківською сільською радою Слов'янського району Донецької області (а.с.5). Як вбачається з довідки Маяківської сільської ради Слов'янського району Донецької області, виданої 29 січня 2015 року головою Маяківської сільської ради Стукало Е.О., та складеної в присутності свідків, в будинку [ADDRESS], [PERSON] і [PERSON] фактично на теперішній час не проживають з 09 листопада 2006 року і їх особистих речей у вказаному будинку немає (а.с.9). Викладене в довідці, також підтверджується показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що мешкає у [ADDRESS] з 1953 року, і є сусідкою позивача. В будинку №63 проживає мати позивача - [PERSON]. Раніше, [PERSON] мешкала там разом із онукою. Позивач не проживає із матір'ю біля 15 років. Їй відомо, що він перебував у шлюбі з [PERSON], але в будинку № 63 вони разом ніколи не мешкали. Пояснення, аналогічні наданим свідком [PERSON] були надані її сином - свідком [PERSON] За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що відповідачі не мешкають в будинку [ADDRESS] з часу реєстрації у 2007 році, в спірному житловому приміщенні не з'являлися та не цікавилися його станом, перепон у користуванні будинком їм ніхто не чинив. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved