Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

03 січня 2020 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23 червня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №389. Від спільного життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після народження доньки, між сторонами почали виникати сварки через фінансові питання. В травні 2017 року після чергової сварки вони припинили шлюбно-сімейні стосунки і їх сім`я остаточно розпалася. Відповідач зібрав свої речі і пішов до своїх батьків. Відновлення шлюбно-сімейних відносин між нею та відповідачем вважає неможливим, оскільки вона втратила до нього почуття любові, а збереження їх шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач проживає однією сім`єю з іншою жінкою та не заперечує проти розірвання їх шлюбу. Донька [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Грошей на утримання дитини відповідач їй не надає. [PERSON] працює оператором розмотувально-склеювального станку в ТОВ «МОНОПАК» за адресою: [ADDRESS] , його заробіток складає близько 20000 гривень на місяць. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 28 січня 2020 року ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.17). 19 лютого 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов в якому він не заперечує проти розірвання шлюбу, а також зазначає, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання своєї доньки, але не згоден із сумою та формою виплати, а саме у вигляді грошової суми 5000 грн. на місяць. Він дійсно працює на посади оператора розмотувально-склеювального верстату в ТОВ «МОНОПАК» та отримує заробітну плату в середньому 4000-5000 грн. на місяць. Також він не має іншого доходу окрім заробітної плати за основним місцем роботи, немає у власності дорогоцінного майна, транспортних засобів та земельних паїв. Просив позовні вимоги позивача задовольнити частково, розірвати між ними шлюб, встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця та судові витрати поділити порівну з позивачем. Від позивача до початку судового засідання через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити частково, а саме розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частки всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від відповідача до початку судового засідання через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, просить розірвати шлюб та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частки всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 червня 2015 року, шлюб зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №389 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинились з травня 2017 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін та стан здоров`я дітей, а також обов`язок відповідача по належному утримуванню дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 840,80 грн., також з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial