Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

03 червня 2014 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з суму боргу за договором позики в розмірі 42228 грн., плату за користування позикою в розмірі 6838 грн. 59 коп. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 08 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти у сумі 42228 грн. з умовою їх повернення до 08 листопада 2014 року згідно графіка повернення позики частками. Однак на день подання позову [PERSON] не здійснив жодного платежу. У судове засідання представник позивача та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги представник позивача підтримав в повному обсязі, відповідач визнав. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного. 28 червня 2013 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 42228 грн. з умовою їх повернення до 08 листопада 2014 року. Пунктом 4.2 договору був затверджений графік повернення позики, проте [PERSON] не здійснив жодного платежу. Згідно пункту 4.4 укладеного договору, передбачено, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує плату за користування грошима, яка складає 1% в день від суми заборгованості (кожного нездійсненого по договору платежу), починаючи з дня, коли повинен був здійснений цей платіж згідно графіка п.4.2 і нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до п.6.3 вищевказаного договору у разі несплати позичальником двох платежів згідно п.4.2 по першій вимозі позикодавця позичальник зобов'язується достроково повернути позику повністю та плату за користування позикою згідно п.4.4. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 42228 грн. згідно розписки від 28 червня 2013 року (а.с.6). З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, у зв'язку з чим утворилась сума боргу за позикою в розмірі 42228 грн., а також плата за користування позикою згідно пункту 4.4 договору в розмірі 6838 грн. 59 коп. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved