Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

02 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на земельну частку (пай), площею 2,97 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області. Спадщину після батька прийняла мати - [PERSON], але юридично її не оформила. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті останньої відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку. Фактично він прийняв спадщину після матері, однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном він не може у зв'язку з тим, що сертифікат на вказану земельну ділянку був знищений при пожежі. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,97 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка відповідно до сертифіката серії [NUMBER], виданого 03 лютого 1997 року на підставі розпорядження Білопільської райдержадміністрації №11 від 11 січня 1997 року, належала померлому [INFO] року [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, представник останнього за довіреністю [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року матері, [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 2,97 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим на ім'я [PERSON], який помер [INFO] року. Крім того, представник позивача просила розглянути справу в її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує (а. с. 33). Представник відповідача - Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 30). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Завідувач держнотконтори Ковальова Л. Б. надіслала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 21) У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO] року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 527 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], [INFO] були [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] батько позивача помер [INFO] року (а. с. 7) З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 16 листопада 2015 року вбачається, що на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 січня 1997 року №11 та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам АТЗТ «Річківське» на території Річківської сільської ради, громадянину [PERSON] виписаний сертифікат серії [NUMBER] від 03 лютого 1997 року за реєстраційним №992, розмір земельної частки (паю) становить 2,97 в умовних кадастрових гектарах (а. с. 11). У відповідності до витягу з технічної документації від 19 листопада 2015 року нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 48 128 грн. (а. с. 9). З довідки Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 09 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] року, проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON], яка померла [INFO] року. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Річківської сільської ради не посвідчувався (а. с. 10). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 08 грудня 2015 року спадкова справи після [PERSON], який помер [INFO] року, не заведена (а. с. 22). Наведене вище дає суду обґрунтовані підстави вважати, що мати позивача [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину після чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Неотримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її права на спадщину після [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Спадкова справи після [PERSON], яка померла [INFO] року, заведена 19 травня 2015 року за заявою позивача, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 23-29). У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Річківської сільської ради, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO] року, однак, він позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай). Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved