Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

03 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення часток майна, що перебуває у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Квартира [ADDRESS] була передана у приватну спільну сумісну власність [PERSON], її сину [PERSON] та її доньці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням (наказом) №7/47-06 від 13.02.2006 року. На теперішній час виникла необхідність у виділенні часток із майна, що перебуває у спільній сумісній власності. У звязку із тим, що у свідоцтві про право власності на житло не визначені розміри часток квартири, що належить кожному із співвласників, вона вимушена звернутися до суду для вирішення цього питання. Будь-яких домовленостей під час приватизації чи пізніше щодо часток у спірній квартирі між нею та відповідачами не існувало та не існує. На сьогодення вона неодноразово зверталася до відповідачів з проханням визначити частки квартири [ADDRESS] шляхом укладення відповідного договору про поділ нерухомого майна, але відповідачі кожного разу посилаються на зайнятість та нехватку часу або зовсім «уходять» від її запитань. Таким чином, фактично їй та відповідачам належать по 1/3 частині квартири, що знаходилася у спільній сумісній власності. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визначити, що спільне сумісне майно: квартира [ADDRESS] належить співвласникам [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному, припинивши на квартиру [ADDRESS] право спільної сумісної власності. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але надали заяву, в якій підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала заяву, у якій позовні вимоги визнала, не заперечував проти їх задоволенні та просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~ \~ В силу ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. За ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В судовому засіданні було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2006 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно з розпорядженням №7/47-06, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у спільну сумісну власність була передана квартира [ADDRESS] (а.с.9-10). Матеріали справи не містять доказів того, що участь [PERSON], [PERSON], чи [PERSON] у надбанні квартири [ADDRESS] була більшою чи меншою, тому їх частки є рівними, у кожного по 1/3 частині квартири. Як встановив суд, об'єктом права спільної сумісної власності, а саме сторін у справі позивача та відповідачів є квартира, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Агнії Барто, 13/280. Тобто сторони мають право на поділ вищевказаної квартири. За взаємною згодою сторони вказану квартиру не розділили. При поділі квартири, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Агнії Барто, 13/280, частки сторін є рівними, оскільки іншого не визначено домовленістю між ними. За таких підстав, вимога позивача [PERSON] про визначення часток майна, що перебуває у спільній сумісній власності, підлягає задоволенню, шляхом визнання за кожною стороною права власності на спірну квартиру, відповідно до їх часток. До того ж, в судовому засіданні спору між сторонами стосовно рівності часток у спільному майні не виникало, тому додаткової констатації рішення суду це питання не потребує. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках належить квартира № 280 по вул. Агнії Барто у м. Дніпро, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved