Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

03 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом, який уточнювала, до [PERSON] до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області треті особи - [PERSON], Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року позовні вимоги [PERSON] до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON], Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом - задоволено. Визначено належність [PERSON], яка померла [INFO], садового будинку [NUMBER], який має реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: №1012570012214, 2002 року будівництва, загальною площею 194,6 м.кв., житловою площею 37,5 м.кв, розташованого на земельній ділянці [NUMBER] площею 0,0680 га з кадастровим номером [NUMBER], за адресою: Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області, садівниче товариство «Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада). Визнано право власності за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на садовий будинок [NUMBER], який має реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: №1012570012214, 2002 року будівництва, загальною площею 194,6 м.кв., житловою площею 37,5 м.кв, розташований на земельній ділянці [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,0680 га за адресою: Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області, садівниче товариство «Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада), з правом державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Визначено належність садового будинку [NUMBER] із господарськими будівлями і спорудами, 1991 року побудови, загальною площею 444,6 м.кв., житловою площею 173,3 м.кв. розташованого на земельній ділянці площею 0,1558 га з кадастровим номером [NUMBER] за адресою: Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області, садівниче товариство «Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада) [PERSON], яка померла [INFO] Визнано право власності за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на садовий будинок [NUMBER], із господарськими будівлями і спорудами, 1991 року побудови, загальною площею 444,6 м.кв., житловою площею 173,3 м.кв., розташованого на земельній ділянці площею 0,1558 га (кадастровий [NUMBER]) за адресою: Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район)Дніпропетровської області, садівниче товариство «Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада). Внесено зміни у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: №1012569812214, на нерухоме майно : будинок [NUMBER], розташованого за адресою : Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області, садівниче товариство «Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада), а саме: в адресі нерухомого майна: виключити запис - будинок [NUMBER], внести запис - будинок [NUMBER], в об'єкт нерухомого майна виключити запис - дачний будинок [NUMBER], внести запис - садовий будинок [NUMBER]. Внесено зміни до Відомостей, які містяться в державному земельному кадастрі, у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - про земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], розташовану за адресою: садове товариство «Здоров'я» на території Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада) Дніпровського району Дніпропетровської області, щодо номера земельної ділянки - а саме виправити неправильно вказаний номер земельної ділянки [NUMBER] на земельну ділянку [NUMBER]. Визнано право власності за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,1558 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану за адресою: Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області, садівниче товариство Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада), для ведення садівництва, з правом державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Визнано право власності за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) в порядку успадкування за заповітом після смерті [PERSON]. яка померла [INFO], - на земельну ділянку [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,0680 га, розташовану за адресою: Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області, садівниче товариство «Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада), для ведення садівництва, з правом державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.5 а.с.44-49). В апеляційній скарзі [PERSON] посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визначення належності [PERSON], яка померла [INFO], садових будинків [NUMBER], [NUMBER] із господарськими будівлями і спорудами, визнання на них права власності за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], та внесення змін у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог в повному обсязі (том 4 а.с.57-65). Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Враховуючи, що апелянт в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині визначення належності [PERSON], яка померла [INFO], садових будинків [NUMBER], [NUMBER] із господарськими будівлями і спорудами, визнання на них права власності за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], та внесення змін у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині слід скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, виходячи з наступного. Судом 1 інстанції встановлено, що [PERSON], є спадкоємцем за заповітом [PERSON], яка згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] померла [INFO], про що відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області у книзі реєстрації смертей 2006 року червня місяця 10 числа зроблено відповідний актовий запис за №4705. Згідно заповіту від 21.11.2001 року [PERSON] заповідала своє майно, де б воно не було і з чого не складалось своїй дочці - позивачці по справі. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка прийняла спадщину шляхом подачі 02.12.2006 року до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття, що відповідає вимогам ст.ст. 1268-1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Але Державний нотаріус Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, та роз'яснив необхідність надати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також встановлено, що у 1998 році [PERSON] за договорами купівлі-продажу від 24.06.1998 р., посвідченими приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округа Гула В.Л., та зареєстрованими в реєстрі за №1044, №1046, №1052, придбала три земельні ділянки площею 0,0403га, 0,1155га (земельні ділянки [NUMBER]) і 0,0680га, розташовані на території садового товариства «Здоров'я» Кіровської селищної Ради. Водночас із вказаними земельними ділянками [PERSON] за договорами купівлі-продажу від 24.06.1998 року, посвідченими приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округа Гула В.Л., та зареєстрованими реєстрі за №1048, №1050, придбала садовий будинок [NUMBER] на земельній ділянці площею 1155 кв.м. та садовий будинок незавершеного будівництва [NUMBER] готовності 58% на земельній ділянці площею 680 кв.м. за адресою: селище Кіровське Дніпропетровського району садове товариство «Здоров'я». Право власності [PERSON] 23.07.1998 року зареєструвала належним чином за діючим на той час законодавством в Новомосковському БТІ на садовий будинок [NUMBER], а садовий будинок завершеного будівництва [NUMBER] був узятий на облік в БТІ, про що була надана КП ДР ЇТІ» довідка від 06.08.2008 року за №1075. При переоформленні [PERSON] на себе прав на земельні ділянки, дві із придбаних трьох земельних ділянок площею 0,0403га та 0,1155га були об'єднані в земельну ділянку площею 0,1558га. Таким чином, [PERSON] отримала не три державних акта на землю, а два: державний акт на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,680га, розташовану на території с/т «Здоров'я» Кіровської селищної Ради для ведення садівництва та Державний акт на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,1558га, розташовану на території с/т «Здоров'я» Кіровської селищної Ради для ведення садівництва. Зазначені державні акти були зареєстровані в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №3061 та за №3062 відповідно, та видані 28 липня 1998 року [PERSON] Кіровською селищною Радою. Згідно довідок №04251, №04252 від 08.08.2008 року на запити нотаріальної контори до ДРВ «Центр державного земельного кадастру» відносно наявності обмежень та обтяжень на вищевказані земельні ділянки, зокрема площею 0.1558га і площею 0,0680га, що розташовані в садовому товаристві «Здоров'я» на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вбачається, що земельні ділянки значаться за померлою [INFO] [PERSON]. Згідно належно-завірених в Комунальному підприємстві Дніпропетровського району «Бюро технічною інвентаризації» інвентаризаційних справ №2647 і №2636, які заведені 16.04.1998 року в Новомосковському БТІ, [PERSON] придбала на підставі договорів купівлі-продажу вищевказані об'єкти. Протягом декілька років після придбання вказаного нерухомого майна добудовувався будинок [NUMBER], та здійснювались перебудови і прибудови до будинку [NUMBER] і надвірні будівлі до нього та інше облаштування земельних ділянок, на яких вони знаходилися. Згодом означена будівля зареєстрована у реєстрі прав власності на майно - як дачний будинок [NUMBER]. [PERSON] за життя не встигла оформити своє право на закінчений будівництвом будинок [NUMBER] та перебудований і добудований будинок [NUMBER]. Крім того встановлено, що шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду від 28.08.2006 року по справі №2-1664/06, яке є чинним. [PERSON] протягом тривалого часу намагався набути право власності на зазначені земельні ділянки та будинки, отримавши третейські угоди та судові рішення зареєстрував за собою право власності на них. Однак, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.02.2014 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишено без змін, визнано недійсними та скасовано державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,0680га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0.1558га кадастровий номер [NUMBER], що розташовані в садовому товаристві «Здоров'я» на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, серії [NUMBER] та серія [NUMBER] виданих [PERSON], зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів за №10712001639 та №10712001638; та скасовано державну реєстрацію на ім'я [PERSON] на будинок [NUMBER] та будинок [NUMBER], розташовані в садовому товаристві «Здоров'я» на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрованих в Єдиному реєстрі прав власності за №14340551 та №14340603. Таким чином, на час розгляду справи право власності за сторонами по справі належним чином не зареєстровано, а отже, враховуючи наявність заповіту, у позивачки виникло право визнання за нею права власності в порядку спадкування після померлої матері, з урахуванням отриманої нею відмови у вчиненні нотаріальної дії, про що було видано Постанову від 01.04.2014 року №1933/02-31, в якій зазначено, що за відсутності у спадкоємця документів необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус позбавлений можливості видати відповідні свідоцтва та роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Задовольняючи вказані позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості. Однак із висновками суду 1 інстанції, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Так, з урахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про визнання належності особі об'єкту нерухомого майна, а отже суд 1 інстанції безпідставно дійшов висновку про належність померлій [PERSON] спірних будинків. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлене судом. Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок , то і спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126 в якому, зокрема, роз'яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Згідно ст. 380 ЦК України житловий будинок як об'єкт права власності - це будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно - правовими актами і призначена для постійного у ній проживання. Житловий будинок нерозривно пов'язаний із землею та іншим нерухомим майном і тому право власності на житловий будинок містить додаткові будівлі як складники одного об'єкта. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором, або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Прийняття в експлуатацію та певний порядок реєстрації права власності на житлові будинки також були передбачені законодавством, яке діяло до набрання чинності новим ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджується зокрема п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991 року. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], за життя не здійснила належним чином реєстрацію права власності на закінчений будівництвом будинок [NUMBER], який має реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: №1012570012214, 2002 року будівництва, розташованого на земельній ділянці [NUMBER] площею 0,0680 га з кадастровим номером [NUMBER], за адресою: Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області, садівниче товариство «Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада) та на добудований і перебудований будинок [NUMBER] із господарськими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,1558 га з кадастровим номером [NUMBER] за адресою: Дніпровський район (назва до перейменування Дніпропетровський район) Дніпропетровської області, садівниче товариство «Здоров'я» Обухівської селищної ради (назва до перейменування Кіровська селищна рада), які в розумінні закону є самочинним будівництвом, будь-яких правовстановлюючих документів на вказані об'єкт нерухомості не отримала, а відтак право власності на будинки не набула. Таким чином, спірні будинки, з позовом про визнання права власності на які звернулася позивач - спадкоємиця померлої, не були прийняті в експлуатацію, право власності на них у встановлений спосіб не зареєстровано, а отже вони не входять до складу спадщини, і відповідно не можуть бути успадковані. Враховуючи, що позовні вимого щодо внесення змін у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є похідними від вимог про належність спірного майна померлій та визнання на нього права власності за позивачкою, які на думку колегії суддів є безпідставними та задоволенню не підлягають, то вимого щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, також не можуть бути задоволені. Отже, з урахуванням вище викладеного, колегія дійшла висновку, що суд 1 інстанції не з'ясував всі обставини справи, що призвело до неправильного застосування матеріального закону та обумовило постановлення неправомірного рішення в частині визначення належності [PERSON], яка померла [INFO], садових будинків [NUMBER], [NUMBER] із господарськими будівлями і спорудами, визнання на них права власності за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] та внесення змін у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Outcome: dismissed