Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

02.09.2016 року позивач звернулася через свого представника до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 25 березня 2011 року в с. Лукашівка, Первомайського району Миколаївської області помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складалося з житлового будинку № 87, земельних ділянок площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,39 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Садова в с. Лукашівка, Первомайського району, Миколаївської області, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,46 га, що розташована в межах території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на збереженні у філії - Миколаївське облуправління Первомайське ТВБВ № 10014/0121, рахунки №№ 879, 07900015, 9155186. 10 вересня 2008 року [PERSON] склав два заповіти, що були посвідчені секретарем Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, за реєстровими номерами 152 та 151. За заповітом, реєстровий № 152, батько заповів позивачці земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,46 га, що розташована в межах Лукашівської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області. За другим заповітом, реєстровий номер 151, батько заповів позивачці та її сестрі [PERSON] житловий будинок № 87 та земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і площею 0,39 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Садовій в с. Лукашівка, Первомайського району, Миколаївської області у рівних частках. Після смерті спадкодавця, [PERSON] спадщину прийняла, а її сестра відмовилася від прийняття спадщини за законом та за заповітом, також від прийняття спадщини за законом та від обов'язкової долі у спадщині відмовилася їх мати [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Отже, позивачка являється єдиною спадкоємицею за заповітом та за законом всього спадкового майна. Так, 28.10.2011 року [PERSON] отримала у нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,46 га, що розташована в межах території Лукашівської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області, а 13.07.2012 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на вклади. Проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 87 та земельних ділянок, що розташовані по вул. Садовій в с. Лукашівка, Первомайського району, Миколаївської області їй було відмовлено та листом № 1461/02-14 від 04.08.2016 року, нотаріусом було розяснено, що видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище спадкове майно неможливо, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчинені нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Згідно з п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. Позивач зазначила, що житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 18.10.1990 року, виданого Лукашівською сільською радою та зареєстрованого в Первомайському МБТІ за реєстровим номером 83, про що свідчить копія свідоцтва та довідка КІІ «Первомайське МБТІ». Вказані вище земельні ділянки були приватною власністю померлого на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №№ 039197 та 039198 від 07.07.1995 року, про що Свідчать копії вказаних актів та Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. Отримати дублікати вказаних вище документів неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лиш власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Таким чином, на даний час [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом, і в той же час, за незалежними від неї обставинами, не має змоги оформити спадщину і користуватися спадковим майном, хоча згідно діючого законодавства має на це всі права. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від відповідачів на адресу суду надійшли заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом від 10.09.2008 року після смерті її батька - [PERSON], який помер 25.03.2011 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить: житловий будинок, земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,39 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Садова, 87 в с. Лукашівка, Первомайського району Миколаївської області, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,46 га, що розташована в межах території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на збереженні у філії - Миколаївське облуправління Первомайське ТВБВ № 10014/0121, рахунки №№ 879, 07900015, 9155186 [PERSON] частково прийняла спадщину, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв на право на спадщину на будинок та земельні ділянки по вул. Садовій, 87 в с. Лукашівка, Первомайського району, Миколаївської області, через те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved