Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

04 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТЗТ «ДВК» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт договору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 листопада 2003 року між нею, як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України», Кредитною спілкою «Кредитна спілка військовослужбовців України» та відповідачем було укладено договір про інвестування у житлове будівництво № 14/М-5. 29 червня 2005 року у зв'язку зі зміною нумерації та загальної планової площі квартир інвестиційний договір № 14/М-5 було переукладено між позивачем та відповідачем на договір на участь у пайовому будівництві № 14-03/С-1, за умовами якого відповідач зобов'язався ввести в експлуатацію житловий багатоквартирний будинок по [ADDRESS], а позивач, у свою чергу, зобов'язалася профінансувати будівництво об'єкту в обсягах та порядку, передбачених договором. Згідно з договором в редакції Додаткової угоди № 1 від 06 березня 2007 року позивач фінансує однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач виконала свої договірні зобов'язання, сплатила погоджену сторонами вартість квартири згідно з графіком фінансування будівництва, виходячи з її планової загальної площі, однак відповідач АТЗТ «ДВК» не закінчив будівництво та не ввів будинок в експлуатацію у встановлені строки, тобто до 4 кварталу 2007 року. За таких обставин, позивач просить визнати за нею майнові права на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать відповідні матеріали справи. Причини своєї неявки суду не повідомив, із заявами та/або клопотаннями про розгляд справи без участі свого представника до суду не звертався. Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка юридичним особам надсилається за адресою їх місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 04 липня 2014 року між [PERSON], як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України», Кредитною спілкою «Кредитна спілка військовослужбовців України» та АТЗТ «ДВК» було укладено договір про інвестування у житлове будівництво № 14/М-5 (а.с. 7-8). 29 червня 2005 року між [PERSON] та АТЗТ «ДВК» інвестиційний договір № 14/М-5 було переукладено на договір на участь у пайовому будівництві № 14-03/С-1, за умовами якого відповідач приймає її у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку у [ADDRESS], шляхом фінансування позивачем цього будівництва в обсягах, визначених умовами договору (а.с. 9-10). Згідно з п. 1.3 договору об'єктом договору є однокімнатна квартира № [ADDRESS], запланований початок будівництва - 2 квартал 2005 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 3 квартал 2006 року. Графіком фінансування будівництва житлового будинку (п. 1.4.2 договору) передбачено два етапи фінансування: 1-й етап - 86,3 % планової загальної площі об'єкта вноситься з моменту початку фінансування по фіксованій ціні 1665 грн. 00 коп. за 1 кв.м до 10 червня 2005 року; 2-й етап - залишок фінансування вноситься після кінцевого уточнення БТІ загальної площі та визначення внутрішнього оздоблення об'єкту по ціні 1665 грн. 00 коп. за 1 кв.м. Пунктом 3.2. договору передбачено, що відповідач зобов'язується ввести будинок в експлуатацію в строки, визначені у договорі. У відповідності до ст.ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом. За приписами ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено законом. За правилами ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкту, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За приписами ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Пунктом 1 ч. 1 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Згідно зі ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть передаватись, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] виконала свої обов'язки за договором, а саме профінансувала об'єкт договору у розмірі - 70 475,82 грн. - що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №№ 1391, 720 та довідками від 16 квітня 2003 року, 10 червня 2005 року, 14 червня 2005 року, виданими Кредитною спілкою «Кредитна спілка військовослужбовців України» (а.с. 11-14). Відповідачем, в свою чергу, протягом 2006 року було побудовано лише 13 поверхів будинку першої черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS], після чого з причин розкрадання грошових коштів інвесторів та їх нецільового використання посадовими особами АТЗТ «ДВК», будівництво зупинилось та не ведеться до теперішнього часу. Звернення позивача до АТЗТ «ДВК» стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладеного договору на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, були проігноровані. За заявою інвесторів будівництва житлового комплексу по [ADDRESS] СВ Печерського РУ ГУМВС України було порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, в межах якої інвесторів визнано потерпілими сторонами. Отже, відповідач порушив умови договору, не завершивши будівництво з 2006 року та до теперішнього часу, не ввів житловий багатоквартирний будинок в експлуатацію у встановлені договором строки та, відповідно, не передав позивачеві документи, необхідні для оформлення права власності на квартиру, що в цілому призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав договірні зобов'язання. Спірна квартира є об'єктом фінансування в об'єкті будівництва - житловому багатоквартирному будинку, будівництво якого не завершено та який не введено в експлуатацію. Після завершення будівництва така квартира стає окремим майном. До завершення будівництва об'єкта фінансування та після виконання договірних зобов'язань з оплати погодженої сторонами вартості квартири до позивача переходять майнові права на спірну квартиру. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що визнання за позивачем майнових прав на спірну квартиру не порушує права та інтереси третіх осіб. При цьому, визнання майнових прав за позивачем не може бути підставою для здійснення державної реєстрації права власності на спірну квартиру. Таким чином, оцінивши всі зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому позов підлягає задоволенню. Суд вирішує визнати за позивачем майнові права на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved