Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

02.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що на виконанні Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області перебував виконавчий лист № 161/4558/14-ц, виданий 11.12.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з нього на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» 1504147,27 грн. заборгованості за кредитними договорами № ML-А02/070/2008 від 13.05.2008 року та № ML-А00/077/2007 року від 18.05.2007 року. В межах виконання вказаного виконавчого листа Першим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області було відкрито виконавче провадження № 52078410, яке в подальшому було завершене, а виконавчий документ повернуто стягувачу ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» без виконання відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Однак, під час виконання виконавчого провадження № 52078410, державним виконавцем Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Кошатюк І.А. були накладені арешти на все майно та банківські рахунки [PERSON] , в межах суми боргу, які на даний час й досі не зняті. Разом з тим, наразі борг, в зв`язку з виникненням якого накладено арешт на його майно, погашено у повному обсязі, а виконавчі провадження закриті. 10.06.2019 року ним було подано заяву до відповідача про зняття усіх накладених в рамках виконавчого провадження № 52078410 арештів з майна, однак у відповідь йому було відмовлено з посиланням на положення ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, просить суд зняти арешт зі всього майна, що належить йому, накладеного постановою державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Кошатюк І.А. про арешт майна боржника, в межах виконавчого провадження № 52078410 з примусового виконання виконавчого листа № 161/4558/14-ц від 11.12.2014 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з нього на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» 1504147,27 грн. заборгованості за кредитними договорами № ML-А02/070/2008 від 13.05.2008 та № ML-А00/077/2007 від 18.05.2007, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька ГТУЮ у Волинській області в судовому засіданні 28.10.2019 року заявлені позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач дійсно звертався до Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області з заявою про скасування арештів, накладених під час виконання виконавчого провадження № 52078410, в задоволенні якої було відмовлено, оскільки підстав передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» у даному випадку немає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, що містяться у матеріалах справи (а.с. 44, 52). Заяви, клопотання, пояснення на позовну заяву від третьої особи на адресу суду не надходили. До початку судового засідання 25.11.2019 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшла заява, у якій він просить відкласти розгляд справи, призначений на 09.00 год. 25.11.2019 року, в зв`язку з його відрядження за межі Волинської області (а.с. 55). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, оскільки ним були надані пояснення щодо суті спору в судовому засіданні 28.10.2019 року та його неявка не перешкоджає розгляду справи. Крім того, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі доказів, які містяться в її матеріалах, оскільки вони є достатніми для надання належної правової оцінки правовідносинам, які виникли між сторонами. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних\~ прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2014 року було вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] в користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитними договорами № ML А00/077/2007 від 18.05.2007 року та \~№ ML А02/070/2008 від 13.05.2008 року \~в сумі 1\~160\~047,27 грн. (Автоматизована система документообігу суду) 11.12.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист № 161/4558/14-ц про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТзОВ «ОТП Факторинг» заборгованості в розмірі 1504147,27 грн., який було пред`явлено стягувачем до примусового виконання у Перший ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області. 02.09.2016 року старшим державним виконавцем Першим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Кошатюк І.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52078410 з примусового виконання виконавчого листа № 161/4558/14-ц, виданого 11.12.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а.с. 37). Як вбачається з витягу з ЄДРВП, 31.01.2016 року Першим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 61). Разом з тим, 11.02.2017 року старшим державним виконавцем Першим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Кошатюк І.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчого листа № 161/4558/14-ц про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТзОВ «ОТП Факторинг» заборгованості в розмірі 1504147,27 грн. було повернуто стягувачу без виконання відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с. 12). Судом також встановлено, що позивач 10.06.2019 року звернувся до Начальника Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області із заявою про зняття арештів з майна, відповідно до якої просив зняти всі арешти, накладені на рахунки та майно боржника у виконавчому провадженні № 52078410 (а.с. 13-14). Однак, у відповідь на вищевказану заяву, Першим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області листом № 18257 від 18.08.2016 року було відмовлено у знятті арештів, накладені на рахунки та майно боржника у виконавчому провадженні № 52078410, оскільки відсутні підстави, передбачені ч. 4 ст. 59 ЗУ «про виконавче провадження» (а.с. 15). Суд зазначає, що у відповідності до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», (в редакції, чинній до 02.06.2016 року), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт\~ на\~ майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~47\~ЗУ\~«Про\~виконавче провадження»\~(в\~редакції\~чинній до\~02.06.2016\~року)\~\~виконавчий документ,\~\~на підставі\~\~якого відкрито\~\~виконавче провадження,\~за\~яким виконання\~не\~здійснювалося\~або здійснено\~частково,\~повертається\~стягувачу\~у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення\~ виконавчого\~ провадження\~ (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про\~ визнання\~ боржника\~ банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення\~ виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Пунктом 9\~ч.\~1\~ст.\~37\~ЗУ\~«Про\~виконавче провадження»\~(в\~редакції\~чинній\~після 02.06.2016\~року) виконавчий документ\~повертається\~стягувачу,\~якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Як вбачається з довідки ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» № 365 від 17.10.2019 року, [PERSON] повністю погасив заборгованість по кредитним договорам № ML-А02/070/2008 від 13.05.2008 року та № ML-А00/077/2007 року від 18.05.2007 року (а.с. 48). Таким чином, у [PERSON] на момент розгляду даної справи відсутня заборгованість перед ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» по кредитним договорам № ML-А02/070/2008 від 13.05.2008 року та № ML-А00/077/2007 року від 18.05.2007 року, на примусове стягнення якої було відкрито виконавче провадження № 5207841, в рамках якого накладено арешт на все майно позивача. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», про зняття арешту з майна підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатив 768,40 грн. судового збору, а тому дана сума коштів також підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved