Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

04.01.2019 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], але одразу після народження відповідачка залишила дитину своїй матері [PERSON] 30.03.2005 року [PERSON] призначена опікуном над онукою [PERSON] і з того часу займається безпосереднім вихованням онуки. Відповідачка є працездатною, але не має постійного заробітку, матеріально не підтримує доньку, не цікавиться її життям, не проявляє материнської турботи, не має постійного місця проживання, місце її фактичного перебування не відоме. Посилаючись на викладене, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачки на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200.00 грн., які підлягають індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених в позові. Відповідачка, будучи належним чином сповіщеною про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, до суду не прибула, про причини неявки не повідомила, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Представник служби у справах дітей Охтирської міської ради МОРОХОВСЬКА Н.В. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні [PERSON], яка є бабусею та опікуном неповнолітньої [PERSON], підтримала позовні вимоги у повному обсязі, суду пояснила, що має двох дітей, але донька [PERSON] з підліткового віку почала себе вести вкрай негативно, а після досягнення повноліття покинула батьківську домівку, вела нерозбірливі зв'язки з чоловіками, зловживала алкоголем, часто змінювала своє місце проживання. Після народження покинула [PERSON], тривалий час не повідомляла про своє місце знаходження. Народивши ще двох дітей, залишала дітей по декілька днів на самоті, пиячила. Долею [PERSON] відповідачка не переймалася, не виховувала її, не утримувала, не доглядала, не лікувала, взагалі не спілкувалась, не виявляла жодного інтересу до розвитку дитини, до її успіхів, знаючи про місце проживання дитини, свідомо і умисно не бажаючи займатися вихованням дитини не виконувала своїх батьківських обов'язків та не мала на це бажання. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності, встановив про виникнення між сторонами правовідносин з приводу виконання батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, урегульованих ст.ст. 150, 155 СК України та з обумовленого ст. 180 СК України обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [PERSON] записана її матір'ю, запис про батька дитини здійснений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері \\а.с.15, 17\\. Як вбачається з акту від 21.03.2005 року, складеного завідуючою педіатричним відділенням Охтирської ЦРЛ, 18.03.2005 року дитина [PERSON], [INFO], поступила в педіатричне відділення по направленню дільничного лікаря. Мати - [PERSON], [INFO], залишила дитину на свою матір [PERSON], [INFO], і виїхала з міста близько трьох місяців тому /а.с.18/. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.04.2007 року [PERSON] визнано безвісно відсутньою та за завою [PERSON] зазначене рішення суду скасоване ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.10.2012 року /а.с.32,33/, що підтверджує факт її відсутності за місцем проживання неповнолітньої [PERSON] з 2007 року по 2012 рік та відсутністю батьківського піклування по відношенню до своєї дитини. Згідно довідки КЗ «Охтирська ЦРЛ» від 04.03.2005 року та висновку від 23.03.2018 року № 619 [PERSON], в цілому, має задовільний стан здоров'я.\\а.с. 19, 24\\ Відповідно до рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради № 97 від 30.03.2005 року встановлено опікунство над малолітньою [PERSON] та призначено її опікуном [PERSON], в зв'язку з чим останній видано відповідне посвідчення № 246 /а.с.21, 22/. З інформації Охтирської загальноосвітньої школи № 5 від 19.12.2017 року № 499 вбачається, що опікун [PERSON] постійно підтримує тісний зв'язок з класним керівником, цікавиться шкільним життям та успіхами онуки [PERSON]. Умови проживання задовільні. Сім'я проживає у двокімнатній квартирі, де чисто і затишно. Дитина має облаштоване місце для навчання та відпочинку, забезпечена необхідним, відповідно до потреб, опікуном створені належні умови для повноцінного розвитку та виховання дитини, між нею та дитиною установилися довірливі стосунки /а.с.23/. Надана інформація повністю відповідає змісту висновку головного спеціаліста служби у справах дітей Охтирської міської ради про стан утримання, навчання та виховання [PERSON] /а.с.40/. Разом з тим, з наданого Халтуринською сільською радою Карлівського району Полтавської області акту обстеження матеріально-побутових № 2675 від 11.08.2017 року вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації в с. Мартинівка Карлівського району Полтавської області разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, є одинокою матір'ю та отримує у зв'язку з цим соціальну допомогу. Сім'я не має постійного місця проживання, за пів року проживання на території Халтуринської сільської ради змінила сім домогосподарств /а.с.25/. Згідно довідки-характеристики № 2676 від 11.08.2017 року, виданої виконавчим комітетом Халтуринської сільської ради Карлівського району Полтавської області на [PERSON], остання не працює, проживає без реєстрації в с. Мартинівка Карлівського району Полтавської області (місце реєстрації м. Охтирка Сумської області з 06.11.2012 року) і має такий склад сім'ї: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. [PERSON] не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, в нічний час дітей залишає на сторонніх людей /а.с.26/. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.42-43/. З висновку органу опіки та піклування (виконавчого комітету) Охтирської міської ради від 03.09.2018 року вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що відповідає інтересам дитини. Висновок мотивований тим, що з 2004 року мати дитини [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. Не утримує та не надає коштів на утримання дитини. Не виховує доньку, не виявляє інтересу до розвитку дитини, до її успіхів та здобутків, не піклується її здоров'ям. На початку 2013 року 3-4 рази відвідувала доньку за місцем її навчання, але для дитини таке спілкування мало психологічний стрес. Після того і по теперішній час [PERSON] жодного разу не бачилась з донькою [PERSON], не спілкувалася з нею за допомогою інших джерел зв'язку. В результаті такої безвідповідальної поведінки по відношенню до своїх дітей [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо інших її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] \\а.с.9-12\\. В судовому засіданні за участю спеціалістів БУЙМЕР Н.В. та КОВПАК Н.О. була вислухана неповнолітня [PERSON], яка пояснила, що проживає з бабусею та дядьком, відвідує школу, захоплюється фотографією, має друзів. З матір'ю не спілкується, зв'язку не підтримує, ніякої матеріальної допомоги вона не надає. Менших брата та сестру ніколи не бачила. Дитина стверджувала про розуміння, що у разі позбавлення матері батьківських прав, вона стане сиротою, але вважала, що так буде краще. Свідок [PERSON], яка приходиться рідною сестрою [PERSON] та тіткою і хрещеною матір'ю неповнолітньої [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є підприємцем, здійснює торгівлю промисловими товарами, неодноразово намагалася допомогти племінниці [PERSON] працевлаштуватися, але остання покидала м. Охтирку, виїжджала у невідомому напрямку, зловживала алкоголем, вела антигромадський спосіб життя, донькою [PERSON] ніколи не цікавилася. Спеціаліст - практичний психолог БУЙМЕР Н.В. в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] гарно навчається в школі на достатньому рівні, має друзів, серед однокласників користується авторитетом, з повагою та любов'ю відноситься до бабусі [PERSON], в планах на майбутнє вбачає підтримку тільки з боку опікуна та рідного дядька, матір не поважає, не бажає з нею спілкуватись, тому що вона її покинула. Практичні психологи БУЙМЕР Н.В. і КОВПАК Н.О. в судовому засіданні висловили думку, що позбавлення батьківських прав відповідачки повною мірою відповідає інтересам дитини. Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2013 року було відмовлено у позбавленні батьківських прав [PERSON] за позовом [PERSON] Суд мотивував свої висновки передчасним позбавленням батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], оскільки відповідачка створила сім»ю, 28.08.201 року народила дитину, за якою здійснює догляд, за місцем проживання характеризується позитивно, не має наміру відібрати доньку [PERSON] від бабусі. Судом підтримано бажання відповідачки пройти важкий шлях до серця власної дитини та налагодити з нею контакт. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 04.03.2013 року доповнено резолютивну частину рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.01.2013 року вказівкою про попередження [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання доньки [PERSON], [INFO], та покладено на орган опіки та піклування (виконавчого комітету) Охтирської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов'язків. В судовому засіданні перевірялося питання виконання вказаних рішень суду, але доказів про те, що [PERSON] вживала заходів до налагодження контакту з донькою [PERSON], суду не надано, та згідно пояснень неповнолітньої [PERSON], з 2013 року вона не бачила мати і не спілкувалась з нею ні по телефону, ні листуванням, ні в соціальних мережах. Суд, врахувавши доводи сторін справи, дослідивши надані ними докази, виходив з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 32 та ч. 3 ст. 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтями 150 та 155 СК України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. ч. 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Перевірений в судовому засіданні висновок органу опіки від 03.09.2018 року \\а.с. 9-12\\ суд вважає належним і допустимим доказом, який в сукупності з іншими доказами підтверджує обґрунтованість позовних вимог. Як встановлено судом та не спростовано сторонами, дитина проживає в середовищі, де налагоджено стабільність, любов і турботу сприятливі для її виховання, фізичного та духовного розвитку. За висновком суду, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори в сукупності суд розцінює як умисне винне ухилення відповідачки від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками. Наданий в судовому порядку шанс налагодити материнський зв'язок з дитиною відповідачка не використала. Суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], ґрунтуються на приписах закону, відповідають охоронюваним законом інтересам дитини та забезпечать повною мірою її права, знайшли підтвердження належними і допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні і оціненими критично, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне: Судом з достатньою повнотою встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON], яка несе у повному обсязі тягар по турботі за нею, її утриманню і забезпеченню, а тому суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на користь [PERSON] Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України передбачено визначення судом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. На підставі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня - 2027 гривень. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, на підставі ст.. 182 ч. 1 СК України судом враховані встановлені вище фактичні обставини про стан здоров»я і матеріальне становище дитини, яка не отримує доходів і державних допомог, проживає з опікуном в належній їй на праві спільної сумісної власності квартирі, яка на посаді молодшої медсестри Охтирської ЦРЛ отримує заробітну плату низького рівня. Проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку, що відповідачка має задовільний стан здоров'я, має працездатний вік, але не шукає роботу, не має інших неповнолітніх чи непрацездатних утриманців, тощо. Суд позбавлений законних підстав стягнути аліменти з відповідачки в частці від доходів, оскільки доказів про її доходи суду не надано. Суд визнав за правомірне стягнути з відповідачки на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200.00 грн. щомісячно, що підлягає індексації згідно до закону, починаючи стягнення з 04.01.2019 року, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України суд визнав за обов'язок допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць з часу звернення позивача до суду з позовом. Доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, сторони не надали. Питання про судові витрати по справі підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 4, 17,18, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд -

Outcome: approved