Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

04 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» завод «Буддеталь» про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Позов обґрунтовано тим, що в період з 18 жовтня 2008 року по 14 листопада 2016 року він працював в ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» на заводі «Буддеталь» на посаді сторожа, наказом № 17 від 14 листопада 2016 року був звільнений за власним бажанням. При звільнені позивачу видана трудова книжка, але не були проведені розрахунки по заробітній платі,що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 14 листопада 2016 року складала 7963,88 грн. Згідно заочного рішення Світловодського міськрайонного суду від 24 лютого 2017 року з ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» завод «Буддеталь» стягнуто на користь позивача 7963,88 грн. На даний час рішення суду повністю не виконано. Тому позивач звернувся з позовною заявою до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з проханням: стягнути з ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» заводу «Буддеталь» на його користь компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку. Позивач в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові докази в справі, заслухавши думку представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки позивач в період з 18 жовтня 2009 року працював на посаді сторожа в ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» завод «Буддеталь» (а.с. 3-12). Згідно заочного рішення Світловодського міськрайонного суду від 24 лютого 2017 року з ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» завод «Буддеталь» стягнуто на користь позивача 7963,88 грн (а.с.16). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 18.10.2008 року працював в ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» на заводі «Буддеталь» на посаді сторожа. 14 листопада 2016 року наказом № 17 від 14 листопада 2016 року був звільнений за власним бажанням. Згідно довідки ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» завод «Буддеталь» від 17.11.2017 р. №205 та копій платіжних доручень заборгованість по заробітні платі в сумі 7963,88 грн. станом на 21 квітня 2017 року позивачу [PERSON] виплачена повністю (копія платіжного доручення від 15.03.2017 р.- виплачено 2000 грн.; від 11.04.2017 виплачено 2000 грн.; від 21.04.2017 р. виплачено 3963,88 грн. а.с.66-67). Згідно довідки ТДВ «Обєднання Дніпроенергобудпром» завод «Буддеталь» від 17.11.2017 р. №205 середня заробітна плата за один календарний день становить 62 грн. 74 коп. Визначаючи розмір компенсації , яка підлягає виплаті позивачу в день звільнення, суд виходить наступного . Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-648цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Враховуючи, що звільнення позивача відбулося 14 листопада 2016 року, то середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, що передували звільненню. За період з 14 листопада 2016 року по 21 квітня 2017 року кількість робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком становить 112 днів. Розмір середньоденної заробітної плати позивача, згідно числового показника середньоденного заробітку становить 62 грн. 74 коп.: (752,88 грн. - заробітна плата за листопад 2016 року (12 днів) + 1380,28 грн. заробітна плата за грудень 2016 року (22 дні)+ 1254,80 заробітна плата за січень 2017 року (20 днів)+ 1254,80 заробітна плата за лютий 2017 року (20 днів)+ 1443,02 заробітна плата за березень 2017 року (23 дні)+ 941,10 заробітна плата за квітень 2017 року (15 днів) = 7026,88 : 112 (робочих дні) = 62,74 грн.). Таким чином, стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 7026,88 грн. (112 днів Ч 62,74 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційної до задоволеної або відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved