Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

04.01.2018 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 12343,20 гривень та судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода), укладеної 16.09.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 5822,95 грн в порядку та на умовах, встановлених Генеральною угодою, Умовами та правилами надання банківських послуг, із встановленими Генеральною угодою порядком та строками погашенням кредиту. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 15.11.2017 року виникла заборгованість у розмірі 12343,20 грн, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що 26.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMDN50000049250502. 16.09.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідачу був наданий кредит в сумі 5822,95 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік (1,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, в порядку та на умовах, визначених Генеральною угодою, з погашенням заборгованості починаючи з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання банку щомісячного платежу, зі сплатою штрафу в разі порушення строків погашення заборгованості відповідно до Генеральної угоди. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у Генеральній угоді. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував належним чином, порушив умови договору, наслідком чого стало виникнення заборгованості. Загальна сума заборгованості станом на 15.11.2017 року становить 12343,20 гривень, з них: 3980,24 гривень - заборгованість за кредитом, 2439,12 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4990,40 гривень заборгованість по пені та комісії, 933,44 гривень - штраф. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості за договором № б/н від 16.09.2013 року (а.с.4), заявою (а.с.5), Генеральною угодою (а.с.6), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.7-30 ), та іншими матеріалами справи. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає доведеними позовні вимоги та приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1600,00 грн судового збору (а.с. 1). У зв'язку із задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України\~покладає на відповідача вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved