Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

04.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що у 2015 році позичив [PERSON] за договором позики грошові кошти у розмірі 8 800 дол.США. та 1 200 євро. з умовою виплати 3% річних. Строк повернення грошей обумовлений сторонами як 04.10.2016 року з пролонгацією. Відповідач, однак, зобов`язання за договором про повернення спірних грошей по час звернення із даним позовом не виконала. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу еквівалентну 313\~414, 24 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву згідно якої позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи в порядку статей 128-130 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами 04.10.2015 року укладений договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 8 800 дол.США. та 1 200 євро. з умовою виплати 3% річних. Строк повернення грошей обумовлений сторонами як 04.10.2016 року з пролонгацією. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір укладений в простій письмовій формі, що не суперечить вимогам закону, підтверджується розпискою, складеною [PERSON] Договір позики сторонами не оспорюється, пролонгований не був. Грошові кошти за договором були фактично передані [PERSON] в загальному розмірі 8 800 дол.США. та 1 200 євро., що підтверджується розпискою. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Обов`язкове нотаріальне посвідчення договору законом не передбачено. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Так, на час вирішення спору спірні кошти не повернуті. За неможливість виконання грошового зобов`язання, боржник від відповідальності не звільняється (ч.1 ст. 625 ЦК України). Так, суд погоджується із доводами позивача про фактичне порушення його прав. На час звернення позивача до суду через неналежне виконання відповідачем умов договору позики існує заборгованість у розмірі 8 800 дол.США. та 1 200 євро. Вирішуючи спір суд вважає, що відновленням порушених прав [PERSON] є стягнення спірних грошей в обумовленій сторонами валюті зобов`язання. Вказане узгоджується із принципом пропорційності ЦПК України, частиною 2 статті 5 ЦПК України, за якою суд може визначити ефективний спосіб захисту, який не суперечить закону, позицією Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року (справа N 373/2054/16-ц, провадження N 14-446цс18), якою наданий аналіз суті договору позики, валютних зобов`язань та їх належного виконання. Також, суд вважає можливим стягнення обумовлених сторонами в договорі позики 3 відсотків річних у розмірі 792 дол.США та 108 євро. При таких обставинах, розглядаючи спір в межах позовних вимог, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними ним в процесі розгляду справи в загальному розмірі 9 592 дол.США. та 1 308 євро. Судовий збір, документально підтверджений позивачем підлягає присудженню на його користь в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved