Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

03.02.2016 року до суду надійшов вищевказаний позов, вимоги якого неодноразово уточнювались у процесі розгляду справи і в якому позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачкою своїх трудових обов'язків просить стягнути з відповідачки, як матеріально-відповідальної особи: 2077649 грн. 56 коп. - у відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачка, яка в силу своїх функціональних обов'язків мала право від імені позивача придбавати банківське золото. У процесі виконання своїх трудових обов'язків відповідачка придбала п'ять золотих злитків, вагою: 500 г кожний, які в наступному, виявились підробленими. Крім того, на двох золотих злитках було вказано виробника: Аrgor Heraeus, продукцію якого, відповідачка мала право придбавати, а на інших трьох злитках вказано виробника Heraeus, продукцію якого, відповідачка не мала права придбавати. При цьому, розмір матеріальної шкоди, позивач визначив з урахуванням добровільно сплачених позивачкою: 19500 грн. - у відшкодування матеріальної шкоди. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на відсутність в її діях порушення трудових зобов'язань. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, показання свідків: [PERSON] і [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи, письмові докази, суд, вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог, у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії наказу позивача від 27.05.2013 року, відповідачку з 28.05.2013 року переведено на посаду завідувача каси Київського відділення № 5 АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ». 28.05.2013 року між позивачем і відповідачкою, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 28.05.2013 року, копія якого є в матеріалах справи. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії посадової інструкції завідувача касою Київського відділення № 5 АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», в коло функціональних обов'язків відповідачки входило купівля-продаж банківських металів, проведення експертизи, взвішування, вимірювання ваги банківського металу. На виконання п. 2.1.3 регламенту виконання процесу «Проведення операцій з банківськими металами при їх фізичній поставці» (проведення операцій купівлі-продажу /конвертації/обміну банківських металів через касу банку), відповідачка зобов'язана була при купівлі банківського металу, провести експертизу банківського металу - визначити пробу банківського металу шляхом визначення питомої ваги злитку банківського металу, здійснити його взвішування, оцінити банківський метал, враховуючи його товарний вид: злитки, їхня упаковка не повинні бути пошкодженні. При виконанні своїх функціональних обов'язків завідувача касою Київського відділення № 5 позивача, відповідачкою від імені позивача, було придбано та проведено оплату п'яти золотих злитків, вагою 500 г. кожний. Зокрема, відповідачка придбала три злитки, вагою 500 г. кожний з клеймом афінажної компанії: Heraeus та два злитки, вагою 500 г. кожний з клеймом афінажної компанії: Аrgor Heraeus. Придбані відповідачкою п'ять золотих злитків, були здані до сховища, де під час проведення експертизи виявилось, що придбані відповідачкою всі п'ять золотих злитків, були підробленими, що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією висновку експертизи від 03.02.2015 року. У судовому засіданні, достовірно встановлено, що під час придбання п'яти золотих злитків, відповідачкою не було порушено порядку і умов придбання банківського мателу та правил проведення операцій з банківськими металами всіх п'яти банківських злитків, зокрема, нею було проведено відповідну експертизу з дотриманням вимог п. 2.1.3 регламенту виконання процесу «Проведення операцій з банківськими металами при їх фізичній поставці» (проведення операцій купівлі-продажу /конвертації/обміну банківських металів через касу банку). Експертизу відповідачка проводила в умовах забезпечених її позивачем і з урахуванням товарного виду злитків, а саме, - злитки та їхня упаковка не повинні бути пошкодженні. Дану обставину підтвердили і допитані судом свідки, які на час придбання відповідачкою п'яти золотих злитків, працювали разом із відповідачкою. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що відповідачка під час придбання п'яти золотих злитків та проведення експертизи мала реальну можливість визначити підробленість цих злитків, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Разом з тим, ще до придбання відповідачкою вищевказаних злитків, відповідачка була ознайомлена з розпорядженням на встановлення курсів купівлі та продажу банківського золота з фізичною поставкою в операційних касах АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» від 17.12.2014 року і відповідно до якого, купівля банківських металів відбувається за адресою: АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» м. Київ, вул. Володимирська, 46 і АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» працює зі зливками виробників: Umicore, Аrgor Heraeus, Credit Suisse, Valcambi, Commerzbank. На порушення зазначеного розпорядження позивача від 17.12.2014 року, відповідачка придбала три золотих зливки з клеймом афінажної компанії: Heraeus, яка не передбачена списком і переліком виробників зливків, з якими працює позивач. Вищевикладене дає правові підстави для висновку про неналежне виконання і не дотримання відповідачкою, як матеріально-відповідальною особою, своїх функціональних обов'язків щодо порядку проведення операцій з банківськими металами під час придбання трьох золотих зливки з клеймом афінажної компанії: Heraeus. Згідно зі ст. 130 КЗпП України, Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно зі ст. 135-1 КЗпП України, Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 135-3 КЗпП України, Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Згідно зі ст. 136 КЗпП України, Покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. З урахуванням вищевикладеного, відповідачка має відшкодувати вартість придбаних нею трьох підроблених золотих зливки з клеймом афінажної компанії: Heraeus. Відповідно до наданої позивачем вартості придбаних відповідачкою п'яти золотих злитків, вартість кожного з п'яти злитків, станом на 16.01.2016 року, становить: 420475,87 грн.. 420475,87 грн. х 3 = 1261427,61 грн.. На час розгляду справи судом за заявою відповідачки з її заробітної плати утримано: 19500 грн. - у відшкодування шкоди. Тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки: 1261427,61 грн. - 19500 грн. = 1241927 грн. 61 коп. - у відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає обґрунтованими. Згідно зі ст. 137 КЗпП України, Суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Будь-яких конкретних правових доказів, які б давали суду правові підстави для застосування вимог ст. 137 КЗпП України, відповідачка суду не надала і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Оскільки позов частково задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача, підлягає стягненню відшкодування, понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог і за ставкою судового збору, яка діяла для юридичних осіб на час подання позову.

Outcome: partial