overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 30 квітня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №237. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились два роки тому, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та несумісністю характерів, що призвело до втрати поваги та розпаду сім'ї. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви в яких просить розглянути справу у їх відсутність. Позивач уточнила позовні вимоги, просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, стягнути з [PERSON] на її користь витрати пов'язані зі сплатою судового збору та від вимог в частині стягнення з відповідача витрат за послуги адвоката відмовилася. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З поданих матеріалів встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 квітня 2011 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 237. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують протягом двох років, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки судом встановлено, що сторони шлюбні відносини припинили, однією сім'єю не мешкають і сукупність даних обставин дає підстави суду вважати, що сім'я розпалася і її збереження не можливо, тому шлюб необхідно розірвати. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги, що судове рішення винесено на користь [PERSON], вимоги позивача про стягнення з відповідача суми судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою №6 будинку №110 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та зняття з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що їй, згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.04.1996 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В даний час у вищезазначеній квартирі зареєстрований приятель сина позивача - відповідач [PERSON], який з моменту своєї реєстрації, а саме з 22.05.2009 року та по теперішній час у зазначеній квартирі не проживає, місце його знаходження позивачу невідоме. Відповідач жодного разу за вказаною адресою не зявлявся. В наслідок того, що відповідач фактично в квартирі не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивач [PERSON], просить суд ухвалити рішення котрим усунути перешкоди в користуванні її квартирою №6 будинку №110 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зобовязавши Тернівський РС ДМС у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти[PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву в якій позов визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву в якій вирішення справи залишає на розсуд суду та просить розглядати справу за його відсутністю. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на підставі ст.ст.319, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 2-1444/01 від 18 липня 2001 р. виданий Заводським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини, але не менше ? неоподаткованого мінімуму, з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.06.2001 року. Сторони були повідомлені про час та місце розгляду подання, але не з'явились, що не перешкоджає розгляду подання. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суду вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: 18 липня 2001 р. Заводським районним судом м.Запоріжжя було винесено рішення про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини, але не менше ? неоподаткованого мінімуму, з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.06.2001 року. Як вбачається із заяви [PERSON] вищевказаний виконавчий документ було втрачено при пересилці. Згідно ст.. 370 ЦПК України замість втраченого виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача видати його дублікат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 2-1444/01 від 18 липня 2001 р. виданий Заводським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини, але не менше ? неоподаткованого мінімуму, з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.06.2001 року. Сторони були повідомлені про час та місце розгляду подання, але не зявились, що не перешкоджає розгляду подання. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суду вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: 18 липня 2001 р. Заводським районним судом м.Запоріжжя було винесено рішення про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини, але не менше ? неоподаткованого мінімуму, з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.06.2001 року. Як вбачається із заяви [PERSON] вищевказаний виконавчий документ було втрачено при пересилці. Згідно ст.. 370 ЦПК України замість втраченого виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача видати його дублікат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої 10.06.2005 року [PERSON], вказувала, що вона є спадкоємицею за заповітом, пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що про наявність заповіту вона дізналась лише в січні 2007 року; просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позову задовольнити (а.с.16). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Гайсинського району письмово просив суд розглядати справу у його відсутність, вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення (а.с.19). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за \~ необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 10.06.2005 року внаслідок смерті [PERSON], яка померла в с. Тимар Гайсинського району Вінницької області, відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) (а.с.3, 6, ). За заповітом складеним 26.09.2000 року і посвідченим секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Гайсинського району, зареєстрованим в реєстрі за №846, [PERSON] на випадок смерті заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.4). Спірні відносини регулюються: - ч. 1 ст. 1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття \~ спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної \~ причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після померлої 10.06.2005 року [PERSON] і відповідачем визнається причина пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною, то з метою захисту прав позивачки, її необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 18.06.2010 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач також надав заяву про розгляд справи за його відстуності, позов визнав. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON]. та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 червня 2010 року (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню доньку Мирославу, 30.08.2010р.н. /а.с.6/. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 03.03.2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, а їй одній важко забезпечити хлопчика усім необхідним, тому змушена вимагати стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але 19.05.2015 року подав суду заяву, якою просив спір вирішити у його відсутності, проти позовних вимог не заперечив. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученим до справи свідоцтвом про народження (а.с.4) сторони зареєстровані батьками [PERSON], [INFO], який згідно довідки виконкому Стрільбицької сільської ради № 233 від 02.04.2015 року проживає з матір'ю [PERSON] у селі Стрільбичі Старосамбірського району і перебуває на її утриманні. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], вона не працює, доходів та власного житла не має, проживає в селі Стрільбичі у будинку своїх батьків. Наведені докази дають підстави вважати, що позивач є малозабезпеченою, а отже очевидно, що їй важко самій утримувати дитину, тобто вона доказала своє право на стягнення аліментів із відповідача. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обов'язку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], отже молодий, здоровий; згідний, а отже і може сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

03.04.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на її користь. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27.09.2008 року. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.6. Згідно довідки № 35 від 17.03.2015 року позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] за однією адресою -а.с.7. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

03.04.2015 року до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, , поділ майно буде вирішуватися добровільно. Позивачка письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище Зеленецька (а.с.13). Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно протягом останнього часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останнього часу, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

03.04.2015 року до суду з позовом звернулася [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 15.01.2011 року у виконкомі Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований у виконкомі Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис, № 1. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з нею і проживатиме надалі. Спору по вихованню дитини у них немає. Причиною подання позову про розірвання шлюбу послужило те, що відповідач абсолютно безвідповідально відноситься до сімейних обов'язків, просто нехтує ними, ніде не працює, не робить своїх внесків до сімейного бюджету, чотири місяці спільно не проживають, миритись не бажають. Припинивши подружнє життя, вона переїхала проживати до будинку своєї матері в [ADDRESS]. Вона намагалась зберегти сім'ю, але безрезультатно. Їхнє подружнє життя не склалось, на даний час шлюб існує формально, тому просить шлюб між ними розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак в позовній заяві просить справу розглянути за її відсутності. Відповідачк [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позов визнає та просить шлюб розірвати. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони помиритись не бажають, сім'я фактично розпалась і подальше її збереження неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

03.04.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 13824,22 грн. та 243,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 08.10.2012 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.01.2015 року становить 13824,22 грн. і складається з наступних сум: 4999,48 грн. заборгованість за кредитом; 6213,69 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1476,56 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 634,49 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08.10.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.5-31. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 13824,22 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 4999,48 грн. заборгованість за кредитом; 6213,69 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1476,56 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 634,49 грн. штраф (процентна складова), - а.с.4. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13824,22 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved