Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

04 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 січня 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб, у якому [INFO] народився син [PERSON], [INFO] син [PERSON]. Однак даний шлюб рішенням Шацького районного суду Волинської області розірвано. На даний час позивач з дітьми проживають разом. Відповідач проживає окремо, однак більше шести місяців добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Старший син на даний час навчається в Луцькому національному технічному університеті на платній формі навчання. Мати дітей офіційно ніде не працює. Батько дітей [PERSON] є працездатним, але не працює, є інвалідом ІІІ групи, у зв'язку з чим отримує пенсію, тому позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/2 частки доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні вимог відмовити. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданими 10 липня 1997 року та 04 лютого 2000 року відповідно Світязькою сільською радою Шацького району Волинської області (а.с. 6). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач суду пояснила, що вона не працює, проживає разом з дітьми. Батько дітей проживає окремо, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію, тому вона просить стягувати з відповідача аліменти на утримання синів до їх повноліття. Відповідач суду пояснив, що проживає окремо, отримує лише пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER], виданим Пенсійним фондом України (а.с. 32). Тому згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, аліменти на дітей слід стягувати з відповідача у частці від його заробітку (доходу). З урахуванням розміру доходу відповідача, з ного слід стягувати аліменти на дітей в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісяця, від дня пред'явлення позову до суду, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved