Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

04 квітня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 22 січня 2003 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 08. Під час шлюбу у сторін народилася дві дочки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі з вини відповідача між ними сторонами постійно виникали непорозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. У судове засідання позивачка не з'явилися, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, в поданій позовній заяві просила проводити судове засідання за її відсутності . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив проводити судове засідання за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 22 січня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 22 січня 2003 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 08. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, мати - позивачка, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи, які залишаються проживати разом з позивачкою. Як вбачається із змісту позовної заяви, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились у травні 2016 року, оскільки з вини відповідача між сторонами постійно виникали непорозуміння. Позивачка з часом усвідомила, що у них різні погляди на життя. Збереження сім'ї і подальше життя з відповідачем не можливе. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Письмової заяви позивачки про відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу до суду не подано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved