Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

03.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, треті особи - Приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний велетень», відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO] року, право на земельну частку (пай) під № [NUMBER] в ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею - 4,4529 га, в тому числі рілля - 4,2777 га, сіножаття - 0,1752 га, яка належала спадкодавцю на підставі Протоколу № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 15.01.2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06.12.2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка за життя була власником 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Держплемзаводом «Червоний велетень» с. Першотравневе Зміївського району Харківської області 04.05.1994 року згідно розпорядження № 24 від 10.03.1994 року, зареєстрованого в Зміївському МДП технічної інвентаризації за реєстровим № 1 - 97. Крім того, [PERSON] була власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 4,4529 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. До того ж, за життя мати позивача працювала у ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», який у даний час перейменовано у ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень». При розпаюванні даного сільськогосподарського підприємства [PERSON] набула право на земельну частку (пай) № [NUMBER] у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 4,4529 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Однак, незважаючи на те, що [PERSON] була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) під № 309, за час свого життя вона через свою хворобу та свою юридичну несвідомість не встигла оформити своє право. Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у неї за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті, та входить до складу спадщини. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаної вище квартири, яку [PERSON] та її батько - [PERSON] прийняли. В той же час спадкоємці не оформили свої права на земельну ділянку (пай) під № [NUMBER], оскільки на це майно був відсутній правовстановлюючий документ. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, що передбачено нормами ЦК України в редакції 1963 року, і тому у встановлений законом термін заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, і не заявляла про відмову від спадщини. [PERSON] вказувала на те, що, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 pоку), вона є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлої [PERSON], окрім неї інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно, відсутні. [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаної квартири, яку [PERSON] прийняла. Так, після смерті батька, у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 07.03.2014 року їй, як єдиному спадкоємцю майна померлого, було видано Зміївською державною нотаріальною конторою Свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим № 1 - 407. Спадщина, на яку видано це Свідоцтво складається з квартири [ADDRESS]. Позивач вважала, що оскільки вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька, то саме тому є доведеним факт належності їй вказаного спадкового майна, окрім неї інші спадкоємці, які б претендували на його майно, були відсутні. Отже, оскільки право [PERSON] на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], є невизнаним, так як вона не має належно оформленого оригіналу документа про право на таку земельну частку (пай), тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, свої інтереси довірила представляти [PERSON], яка також у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшов лист Бірківського сільського голови [PERSON], яка просила розглядати справу за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала і визнала його в повному обсязі. Представник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшов лист начальника Відділу Щербака Р.О., який просив справу розглядати за відсутності представника Відділу з урахуванням письмових пояснень, в яких, зокрема, зазначено, що за інформацією, яка наявна у відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області станом на 29.12.2012 року, згідно Книг реєстрації Державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок за [PERSON] земельна ділянка (пай) № [NUMBER] в ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, Державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлявся. У судове засідання представник ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень» не з'явився, до канцелярії суду надійшов лист директора Товариства [PERSON], який просив розглядати справу за відсутності представника ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що батьками позивача [PERSON] (до шлюбу - [PERSON] - копія Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] актовий запис № 12) [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про її народження, серії [NUMBER], актовий запис № 13 /а.с. 11/. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], актовий запис № 106 /а.с. 12/. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], актовий запис № 46 /а.с. 13/. Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] була позивач, яка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.03.2014 року, на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] /а.с. 14, 15/. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] брала участь у розпаюванні земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» на загальних зборах трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», які відбулися 15.01.2002 року та була внесена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) під № 309. В результаті розпаювання земель та передачі їх у приватну власність [PERSON] одержала пай у вигляді земельної ділянки, загальною площею 4,4529 га, в тому числі рілля - 4,2777 га, сіножаття - 0,1752 га /а.с. 19-21, 22-37, 38-40, 41-57/. 01.04.1998 року ВАТ «Племінний Завод «Червоний велетень» видано Державний акт на право постійного користування землею, серії І-ХР № 001133 /а.с. 72-79/. З матеріалів справи, а саме копії Довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 14.07.2016 року вих. № 1884, копії Довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 14.07.2016 року вих. № 1885, вбачається, що позивач [PERSON] здійснила поховання своєї матері [PERSON], окрім цього, вона була зареєстрована та проживала разом з нею на день смерті [PERSON] за однією адресою /а.с. 16, 17/. За інформацією Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 14.11.2016 року вих. № 1818/01-16 після померлої [INFO] року [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. В той же час, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла [INFO] року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, то до даних спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу, які діяли на момент смерті вищевказаної особи, тобто ЦК в редакції від 1963 року. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 p.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 p.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 p.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 p.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 p.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 560 ЦК України (в редакції 1963 p.) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави. Як зазначалося вище, на момент смерті [PERSON] разом з нею була зареєстрована, постійно проживала разом та фактично вступила у володіння всім майном та всіма речами, які їй належали, [PERSON], отже, позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину після матері. Судом також встановлено, що [PERSON] не було одержано Державного акту на право на земельну частку (пай), у зв'язку з чим одержати [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину через державну нотаріальну контору неможливо. Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів здійснення захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачем надано достатні докази на підтвердження того, що вона є спадкоємцем померлої [PERSON], прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та користування спадковим майном, однак, [PERSON] не має змоги оформити свої спадкові права нотаріально на земельну частку (пай) № [NUMBER], оскільки її мати за життя не встигла одержати Державний акт на право на земельну частку (пай). Враховуючи, що ПрАТ «Племінний завод «Черавоний Велетень» має Державний акт на право постійного користування землею, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у неї за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок її смерті, та входить до складу спадщини, а також враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позовна заява [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є обґрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved