Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

03.06.2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПФ «АНЖІО», треті особи [PERSON],\~ [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 22.08.2012 року по вул. Садовій, № 67 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ЗІЛ-130» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], що належить їй на праві приватної власності. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди постановою судді\~Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2012 року визнано [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля \~«ЗІЛ-130» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] Відповідно до договору найму (оренди) автомобіля у приватної особи від 25.10.2005 року [PERSON] передала зазначений вище автомобіль у тимчасове користування ПФ «АНЖІО». Як свідчить подорожній лист № 2037210 від 22.08.2012 року під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] знаходився при виконанні трудових обов»язків з ПФ «АНЖІО». Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 00182 складеного 05.11.2012 року СПД-ФО [PERSON], вартість завданої матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER]складає 138 096, 63 грн. Послуга щодо складання звіту коштує 900, 00 грн. Під час дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені також особисті речі, а саме електронна книга вартістю 1300, 03 грн. Загальна сума завданої позивачу з вини [PERSON] матеріальної шкоди становить 140\~296, 66 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність в ПАТ «СК «Енергорезерв», останнім було виплачено їй 49\~200, 00 грн. страхового відшкодування. На час звернення в суд з позовом невідшкодованою залишається сума у розмірі 91\~096, 66 грн. Крім майнової шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдано також і моральної шкоди, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобілем керував її чоловік, а разом з ним в автомобілі знаходилася їхня малолітня дитина, [INFO]. Коли дізналася про дорожньо-транспортну пригоду, перенесла сильні душевні хвилювання з приводу стану здоров»я чоловіка та дитини тому, як пошкодження автомобіля свідчили про значну силу удару, що загрожувало життю та здоров»ю водія і пасажира. Через відсутність транспортного засобу, у зв»язку з його пошкодженням, вона та її родина змушені користуватися громадським транспортом. Зазначені вище події призвели до втрати душевного спокою, хвилювань, зниження ділової активності та погіршення результатів діяльності. Просила стягнути з ПФ «АНЖІО» 91\~096, 66 грн. майнової шкоди, 20\~000, 00 грн. моральної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору. 10.06.2014 року представник позивача подала заяву від 05.06.2014 року про збільшення позовних вимог, зазначивши, що, оскільки, відповідач у добровільному порядку протягом тривалого часу відмовляється відшкодовувати завдану позивачу шкоду, а справа слухається в суді більше року, за цей час ринкова вартість автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER]збільшилася, а отже, збільшився і розмір завданої позивачу шкоди. Відповідно до консультаційного висновку № 130, складеного 26.05.2014 року експертом ТОВ «Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» [PERSON], ринкова вартість автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску у непошкодженому стані на 26.05.2014 року становить 183\~806, 12 грн. Отже, якщо збільшилася ринкова вартість автомобіля, яка є основним показником для розрахунку розміру шкоди в експертному висновку від 05.11.2012 року, то відповідно збільшився і розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля. Просила стягнути на користь позивача 136\~806, 15 грн. на відшкодування майнової шкоди та 20\~000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з зазначених у позовній заяві підстав. \~ Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, зазначили, що в обґрунтування розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу як власнику транспортного засобу, остання посилається на Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 00182 від 05.11.2012 року, проведений СПД-ФО [PERSON] у відповідності до якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску внаслідок пошкодження складає 138\~096, 63 грн. з врахуванням 20 % ПДВ. Оцінювачем також визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 200\~446, 49 грн., а ринкова вартість автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди складає 138\~096, 63 грн., яка є меншою за відновлювальний ремонт, а тому матеріальний збиток, заподіяний позивачу як власнику транспортного засобу становить ринкову вартість автомобіля і складає 138\~096, 63 грн. Проте у зазначеному звіті відсутня будь-яка інформація про розрахунок залишкової вартості автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], незважаючи на те, розрахунок залишкової вартості транспортного засобу проводиться виключно за тієї умови, якщо вартість відновлення транспортного засобу перевищує 100 % від його ринкової вартості в момент отримання ушкоджень або ремонт технічно неможливий. Крім того, не визнали твердження позивача про те, що під час дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено електронну книгу вартість якої 1\~300 грн. Зазначений позивачем розмір збитку, завданий пошкодженням автомобіля 91\~096, 66 грн. що складає різницю між ринковою вартістю пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням не визнають, оскільки ними встановлено, що станом на 04.01.2014 року транспортний засіб «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] було перереєстровано на нового власника, а 22.01.2014 року знято з обліку, що свідчить про відчуження позивачем пошкодженого транспортного засобу та позбавляє відповідача можливості отримати залишки автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] після відшкодування останнім позивачу завданого збитку. Стверджували, що судом не може бути прийнято до уваги наданий позивачем суду звіт № 00183 від 05.11.2012 року про утилізаційну вартість автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], оскільки транспортний засіб, який є предметом спору, не було утилізовано, а відчужено, що в свою чергу свідчить про те, що позивач самостійно обрала для себе спосіб відшкодування завданої їй шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а тому позов [PERSON] про стягнення майнової шкоди, завданої їй як власнику автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди є безпідставним. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди то вважали їх не доведеними з тих підстав, що позивач чітко визначила тривалість моральних страждань і хвилювання з приводу втрати автомобіля з серпня 2012 року до повного відшкодування завданої майнової шкоди, однак зазначені обставини не є такими, що заслуговують на увагу, оскільки достовірно встановлено відчуження позивачем транспортного засобу, який є предметом спору незважаючи на попередження останню судом про заборону вчиняти такі дії при вирішенні їх клопотання про забезпечення зустрічного позову. Посилаючись на те, що позивач не надала доказів на підтвердження обставин якими обгрунтувала заподіяння їй моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа [PERSON] пояснив, що вважає позов [PERSON] не обґрунтованим. Третя особа [PERSON] направила суду клопотання про розгляд справи за її відсутності за наявними в матеріалах справи документами (а.с.200). Заслухавши учасників розгляду справи по суті, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ст. 10 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а правилами зазначеної статті встановлено, що не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі та встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва Волоханя О.М. визнано в тому, що він 22.08.2012 року керуючи автомобілем «ЗІЛ-130» д.н.з. [NUMBER] на вул. Садовій, 67 у м. Києві не вибрав безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], після чого автомобіль «Фольксваген» здійснив зіткнення з автомобілем МАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.13.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до розяснень, що містяться у п. 4 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов»язана відшкодувати шкоду. Як зазначено вище, постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2012 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за результатами якої було пошкоджено належний на праві власності [PERSON] транспортний засіб автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] сталася з вини водія [PERSON], який на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ПФ «АНЖІО» та керував автомобілем «ЗІЛ-130» д.н.з. [NUMBER], що використовувався ПФ «АНЖІО» на підставі договору оренди (а.с.5,7,8). За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а правилами ст. 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов»язків. Звертаючись в суд з позовом до ПФ «АНЖІО» про відшкодування майнової шкоди позивач стверджує, що на виконання умов договору поліс №АА/7981976 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ СК «Енергорезерв» визнало дорожньо-транспортну пригоду, що сталася з вини водія забезпеченого транспортного засобу автомобіля «ЗІЛ 130» д.н.з. [NUMBER] страховим випадком та виплачено їй страхове відшкодування у межах страхової суми, визначеної договором за мінусом франшизи, що склало 49\~200, 00 грн. (а.с.9,10,11.). Відповідно до правил ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як видно зі змісту звіту №00182 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 05.11.2012 року СПД [PERSON] за зверненням [PERSON] вартість відновлювального ремонту Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] визначена за витратним підходом складає 200\~446, 49 грн., ринкова вартість визначена за порівняльним підходом складає 138\~096, 63 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, викладених в «Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження станом на 05.11.2012 року складає 138\~096, 63 грн. (а.с. 12-48). Зазначений висновок викликав сумніви у представників відповідача з огляду на отримання ПФ «АНЖІО» достовірних даних про те, що станом на 23.01.2014 року транспортний засіб - автомобіль Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] 04.01.2014 року було перереєстровано на нового власника, а 22.01.2014 року знято з обліку, що свідчить про відчуження позивачем зазначеного транспортного засобу та його певну цінність. За клопотанням представників відповідача, судом 18.02.2014 року було постановлено ухвалу про призначення судової автотоварознавчої експертизи на вирішення якої поставлено питання про визначення ринкової вартості, вартості відновлювального ремонту та залишкову вартість пошкодженого з вини третьої особи [PERSON] транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER]. За даними висновку експерта складеного за результатами проведення автотоварознавчої експертизи 31.03.2015 року №2155/15-54 судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: ринкова вартість транспортного засобу автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.08.2012 року складала 134\~741, 14 грн., а на момент проведення дослідження 263\~735, 12 грн.; вартість відновлювального ремонту цього ж автомобіля - 213\~422, 23 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди 22.08.2012 року складала 134\~741, 14 грн., а утилізаційна вартість цього ж автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.08.2012 року складала 70\~957, 56 грн. (а.с.231-247). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов»язкову цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до роз»яснення Постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,що міститься в п. 15, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та витрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю на момент пошкодження. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так, приймаючи до уваги, що ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER], пошкодженого 22.08.2012 року на момент проведення експертного дослідження на виконання ухвали суду складала 263\~735, 12 грн., а вартість відновлювального ремонту 213\~422, 23 грн., то проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу було економічно обґрунтованим. Під час судового розгляду справи, судом достовірно встановлено, що власник пошкодженого 22.08.2012 року автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] [PERSON] 04.01.2014 року перереєструвала зазначений транспортний засіб на нового власника, що є підставою для висновку про його відчуження, однак вартість відчуженого транспортного засобу суду не вказана. За результатами проведення автотоварознавчої експертизи на виконання ухвали суду, експертом зроблено висновок, що ринкова вартість транспортного засобу автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.08.2012 року складала 134\~741, 14 грн., а утилізаційна вартість транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.08.2012 року складала 70\~957, 56 грн. Саме зазначений висновок експерта приймається судом до уваги при визначенні вартості транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.08.2012 року, оскільки він зроблений на виконання ухвали суду з попередженням експертів про кримінальну відповідальність. За правилами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до роз»яснень постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що міститься в п. 14 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Звертаючись в суд з позовом, позивач визначила розмір збитку, як такий що відповідає ринковій вартості пошкодженого транспортного засобу з тих підстав, що проведення відновлювального ремонту є економічно не обґрунтованим, а ПФ «АНЖІО» було заявлено вимогу про зобов»язання позивача передачу пошкодженого транспортного засобу, а з огляду на встановлені обставини про відчуження позивачем пошкодженого автомобіля, позовні вимоги ПФ «АНЖІО» представники останньої просили залишити без розгляду. Зважаючи на те, що проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.08.2012 року було економічно обґрунтованим, однак позивач 04.01.2014 року відчужила його, не повідомила суду ціну за якою було відчужено автомобіль, а утилізаційна вартість цього ж автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди складала 70\~957, 56 грн., відповідно суд приходить до висновку що розмір майнової шкоди позивачу необхідно визначити, як різницю між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди та утилізаційною, що складає ( 134\~741,14 70\~957,56 = 63\~783, 58) 63\~783, 58 грн. Приймаючи до уваги, що на виконання умов договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Енергорезерв» визнано дорожньо-транспортну пригоду, що сталася з вини водія автомобіля «ЗІЛ 130» д.н.з. [NUMBER] страховим випадком та виплачено позивачу страхове відшкодування у межах страхової суми, визначеної договором за мінусом франшизи, що склало 49\~200, 00 грн., відповідно відповідач має обов»язок відшкодувати тільки різницю між розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, що складає (63\~783,58 49\~200, 00 = 14\~583, 58) 14\~583, 58 грн. Вимоги [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, що складає вартість електронної книги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження пошкодження цього майна за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON] Що ж стосується позовних вимог [PERSON] у частині відшкодування моральної шкоди з зазначених у позовній заяві підстав, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до розяснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Звертаючись в суд з позовом, представник позивача обґрунтувала завдання [PERSON] моральної шкоди тим, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль зазнав значних пошкоджень а тому проведення відновлювального ремонту є недоцільним, а також у зв»язку зі значними пошкодженнями автомобіля позивач перенесла сильні душевні переживання за чоловіка, який керував автомобілем на момент дорожньо-транспортної пригоди та їх малолітню дитину, яка перебувала в якості пасажира в автомобілі, однак зазначені обставини не знайшли свого підтвердження у повному обсязі. Беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди є факт пошкодження з вини працівника відповідача належного позивачу на праві власності майна - автомобіля марки Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER]. З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку що внаслідок протиправних дій з боку працівника відповідача позивачу завдано моральну шкоду, що може бути відшкодована в грошовому вираженні сумою в розмірі 2\~000, 00 грн. Судові витрати по сплаті судового збору необхідно відшкодувати позивачу за рахунок відповідача в межах задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial