Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

02 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства ім. Зубковського про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 4,4227 га, кадастровий номер 5323289600:00:006:0068, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 26 грудня 2016 року, сторонами якого є [PERSON] та Приватне підприємство ім. Зубковського. Обґрунтовуючи позов посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 1 лютого 2018 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Л.М. Смагою, зареєстрованого в реєстрі за № 46, він, [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 4,4227 га, кадастровий номер 5323289600:00:006:0068, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Дану земельну ділянку він успадкував після смерті своєї бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] . Вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року, сторонами якого є [PERSON] та Приватне підприємство ім. Зубковського, який зареєстровано в державному реєстрі прав 07.12.2017 року. Даний договір оренди укладений начебто його померлою бабусею, [PERSON] , в той же час підписаний він не нею особисто, а був підписаний ним замість неї без належних на те у нього повноважень. Таким чином вважає, що договір оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року, сторонами якого є [PERSON] та Приватне підприємство ім. Зубковського, який зареєстровано в державному реєстрі прав 07.12.2017 року - є недійсними, так як підписаний не тогочасним власником земельної ділянки - [PERSON] , а іншою особою. В зв`язку з вищевикладеним змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ухвали судді від 08 травня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . 27 травня 2019 року відповідачем поданий відзив, в якому він зазначає, що спірний договір оренди земельної ділянки був укладений із [PERSON] до її смерті. Позивачем не надано доказів, що договір був підписаний саме ним і не надано доказів, що у позивача не було повноважень на підписання договору, тому просив в задоволенні позову відмовити. 30.07.2019 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, в зв`язку з чим зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. 29.11.2019 року поновлено провадження по справі після надходження висновку експерта та постановлено про продовження підготовчого засідання 11.01.2020 року. Ухвалою суду від 11 січня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав вказаних у позові. Відповідачем була виплачена орендна плата за користування земельною ділянкою в 2018 році а в 2019 році орендна плапта нев иплачувалас,оскільки він відмовився укласти договір оренди. . Представник позивача адвокат Рожнів Я.Я. підтримуючи позовні вимоги пояснив, що при отриманні орендної плати по проханню власниці земельної ділянки, [PERSON] позивачем були підписані надані відповідачем документи . Після оформлення спадщини позивач з`ясував, що підписаний договір оренди земельної ділянки власником якої він став, а пізніше з`ясувалося, що договір підписав саме позивач ,що підтверджено висновком відповідної експертизи, хоча доручення бабусі на такі дії не мав,тому вважав що договіро є недійсним. Представник відповідача Приватного підприємства ім. Зубковського в судовому засіданні заперечував проти позову, вказував, що підприємство не порушувало права позивача, оскільки при підписанні договору оренди це було волевиявлення [PERSON] , і це волевиявлення відповідало внутрішній волі останньої. Орендну плату позивач отримував по дорученню. Позивачем обраний не вірний спосіб захисту, оскільки ним не заявлено вимоги про скасування реєстрації договору оренди, вимога про визнання правочину не дійсним не забезпечить поновлення нібито порушеного права позивача , тому в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,4227 га, кадастровий номер 5323289600:00:006:0068, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала померлій [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 01.02.2018 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смагою Л.М.та витягом з ержавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9,10) 26 грудня 2016 року між [PERSON] (орендодавець) та приватним підприємством ім. Зубковського (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,4227 га, кадастровий номер 5323289600:00:006:0068, строком на 7 років, державна реєстрація якого проведена 07.12.2017 (а.с.11,12). Як вбачається з висновку експерта № 1244 від 14.11.2019 року, підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки без номеру від 26 грудня 2016 року, площею 4,4227 га, кадастровий номер 5323289600:00:006:0068, сторонами якого є [PERSON] та приватне підприємство ім. Зубковського, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки без номеру від 26 грудня 2016 року, площею 4,4227 га, кадастровий номер 5323289600:00:006:0068, сторонами якого є [PERSON] та приватне підприємство ім. Зубковського, виконаний [PERSON] (а.с. 91-100). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи те, що спірний договір укладений від імені [PERSON] підписаний не нею, а іншою особою, тобто він укладений без її волевиявлення у зв`язку з чим є недійсним. Аналогічні правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 61-37410св18, та Верховного Суду України у постанові від 22 квітня 2015 року №6-48цс15, які були ухвалені за результатами розгляду справ з подібними фактичними та юридичними обставинами. Судом встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 5323289600:00:006:0068, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Дана земельна ділянка дійсно належала [PERSON] , бабусі позивача, яка померла [INFO] - та перейшла у власність позивача в якості спадкового майна та що підпис у договорі оренди земельної ділянки дійсно належить позивачу, який не був уповноважений на представництво інтересів спадкодавця, сторони спірного договору [PERSON] , оскільки це твердження позивача відповідачем не спростоване.Надана довіреність видана на ім`я іншої особи ( [PERSON] ), а не позивача і не містить повноважень на підписання договру оренди спірної земельної ділянки (а.с. 40). Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Вказана стаття презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду, у справі № 710/2175/15-ц. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції, яка діяла на момент реєстрації договору оренди) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Аналіз змісту вказаної норми права, яка кореспондується з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції на момент ухвалення рішення), свідчить, що підставою для скасування рішення (запису) про реєстрацію речового права є рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено таку реєстрацію. Таким чином скасування в судовому порядку договору оренди землі є підставою скасування Державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права (в даному випадку реєстрацію договору оренди землі). Твердження представника відповідача про неправильний спосіб захисту не заслуговують на увагу, оскільки ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачена необхідність скасування реєстрації договору оренди, так як скасування в судовому порядку договору оренди землі є підставою скасування Державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права в даному випадку права оренди. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 4,4227 га, кадастровий номер 5323289600:00:006:0068, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 26 грудня 2016 року, сторонами якого є [PERSON] та Приватне підприємство ім. Зубковського необхідно задовольнити. Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України стягнути із Приватного підприємства ім. Зубковського на користь [PERSON] 768 гривень 40 копійок судового збору та 2250,24 грн. витрат на проведення судової експертизи відповідно до наданих стороною доказів (а.с.1,85).

Outcome: approved