Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

02 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмір 2000 грн. до досягнення дитини повноліття. Мотивує вимоги тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 вересня 2009 року, який розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2016 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка не з'явилась. Звертаючись до суду з позовом, зазначила про слухання справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 12 вересня 2009 року між сторонами був укладений шлюб, про що свідчить актовий запис за № 658, зроблений Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON], про що свідчить актовий запис за № 410 від 18 травня 2010 року, зроблений Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с. 3). Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23 серпня 2016 року шлюб між подружжям був розірваний, а дитина залишилась проживати з матір'ю (а.с. 4). В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України, в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться донька. Батько повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело проживання коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальними розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). В ході судового розгляду справи не виявилось можливим встановити матеріальний стан відповідача, відсутні данні про можливість сплачувати аліменти у зазначеній позивачкою сумі, в зв'язку з його неодноразовою не явкою в судове засідання. Враховуючи аліментний обов'язок батька дитини, що дитина проживає з позивачкою, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на її утримання щомісячно аліменти у розмірі по 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial