Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

02 вересня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про примусове виселення без надання іншого приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він являється власником 1/2 частини домоволодіння, яке розташоване по вул. Будьонного, 54, смт Межова, Дніпропетровської області. На даний момент зазначена вулиця іменується, як Спортивна, та за результатами інвентаризації номер будинку змінено на 62. Позивач належну йому частину будинку продав, але угоду купівлі-продажу не оформив і до цього часу покупець для оформлення документів не зявився. До цього часу [PERSON] не володів ситуацією з проживанням покупця в будинку, однак 03 серпня 2016 року він дізнався, що у ньому без будь-яких правових підстав проживає [PERSON], яка повідомила позивача, що придбала помешкання у [PERSON] та виселятися відмовилася. Будинок потребує ремонту та [PERSON] не може його використовувати для власних потреб, оскільки відповідач добровільно відмовляється звільнити помешкання, чим перешкоджає володіти, користуватись та розпоряджатись належним позивачу майном. Позивач просить суд примусово виселити [PERSON] з належного йому будинку по вул.Спортивна, 62, смт Межова Межівського району, Дніпропетровської області без надання іншого житлового приміщення та стягнути судові витрати. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позову заперечує, так як вона проживає у цьому будинку 12 років, при цьому зробила ремонт. Придбала будинок на підставі розписок. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з′ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 16 серпня 1976 року між [PERSON] та [PERSON], останній придбав 1/2 частину житлового глиновальковатого будинку з господарчими будівлями по вул.Будьонного, 54, смт.Межова, Дніпропетровської області. Зазначена 1/2 частина житлового будинку зареєстрована Синельниківським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записаний в реєстрову книгу №2 за реєстром №12 від 06 вересня 1976 року. Довідкою Межівської селищної ради Дніпропетровської області №995 від 31 серпня 2016 року підтверджується, що згідно інвентаризації будинків по вулиці Спортивна (Будьонного) в смт Межова будинку №54 присвоєно №62. Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 738810079, сформованого 24 листопада 2016 року підтверджується, що [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку по вул.Спортивна, 62, смт Межова, Дніпропетровської області. Згідно висновку інспектора Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, позивач звертався із заявою про встановлення осіб, які проживають незаконно в [INFO] (Будьонного), 54. Встановлено, що з 22 березня 2004 року у вказаному вище будинку проживає [PERSON], яка, згідно розписки, придбала домоволодіння у [PERSON] без належного оформлення документів та проживає в помешканні без реєстрації. Позивачу розяснено порядок звернення до суду. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] своїм діянням порушує законні права та інтереси [PERSON], передбачені ст.41 Конституції України, згідно якої - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма регулюється також ст.ст.319, 329 Цивільного кодексу України. Згідно ст.328 ЦК України право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідність ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, за приписами чинного законодавства [PERSON] проживає у спірному приміщенні без законних підстав. Згідно ч.3 ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved