Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

03 травня 2018 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про та стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві позивач послалась на те, що 01.06.2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від цього шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає, матеріальної допомоги не надає. Грошей на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не надає. Зазначила, що відповідач має стабільний дохід та змогу сплачувати аліменти. Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь на своє утримання аліменти у розмірі 1/6 частини, до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи провести без його участі проти задоволення позовних вимог не заперечував. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 01 червня 2012 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області складений актовий запис № 210, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 6.) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане Бабушкінським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно ст.ст. 80, 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя, розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, що мають значення для справи, який може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Таким чином, малолітня дитина проживає з матір'ю, яка нею опікується та відповідно позбавлена можливості на працевлаштування, а відповідно позбавлена можливості на отримання доходу на своє забезпечення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення аліментів, суд виходить з того, що у судовому засіданні були встановлені фактичні обставини, які свідчать про відсутність будь-якої турботи та надання фінансової допомоги відповідача родині, тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини. На підставі викладеного,

Outcome: approved