Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

03.03.2014 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП) в інтересах ВО «Шахтарськтепломережа» звернулося з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту послугу з теплопостачання, мотивуючи тим, що ОКП в особі ВО «Шахтарськтепломережа» експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Амвросіївка, виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Амвросіївка послугами з централізованого опалення. Відповідачка [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] мешкає у вказаній квартирі та користується послугою. При переоформленні особливого рахунку [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2013 року, [PERSON] зобов'язалася виплатити борг за надану послугу, що була надана колишньому власнику. На час укладення угоди заборгованість за послугу теплопостачання складала 14669,40 гривен, яку просить стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що заяву на переоформлення особливого рахунку написав від імені [PERSON] її чоловік. Вважає, що це є достатнім для стягнення заборгованості. Відповідачі позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що після придбання [PERSON] 23.01.2013 року квартири по [ADDRESS], вона ніякої заяви позивачу на те, що вона згодна з боргами колишнього власника квартири не писала. Ніякого доручення на написання заяви від свого імені вона чоловікові не надавала. Вважає, що представники позивача не мали права приймати таку заяву від її чоловіка і, тим паче, посилатися на неї, як на доказ у справі. [PERSON] була зареєстрована в квартирі після її придбання і ніяким чином не може відповідати за борги колишнього хазяїна квартири. Просять відмовити у позові. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору дарування від 23.01.2013 року, [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру по [ADDRESS]. В даному договорі питання про будь-які борги за комунальними платежами між сторонами не оговорювалися. Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що при оформленні особливого рахунку на квартиру, чоловік відповідачки [PERSON], від імені останньої взяв обов'язки по сплаті боргу за надану послугу з теплопостачання, який склався за колишнім хазяїном квартири. Заяву від імені [PERSON] і підпис від її імені написав її чоловік. Будь-якої заборгованості за відповідачами після оформлення договору купівлі-продажу не існує. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] наполягала на тому, що вона особисто ніякого доручення своєму чоловікові на написання заяви від свого імені на переоформлення рахунку не надавала. Про те, що вона буде сплачувати борги колишнього хазяїна, ніяких домовленостей з [PERSON] не було. За таких обставин, суд вважає, що заява, надана представником відповідача, як доказ того, що [PERSON] взяла на себе обов'язки по сплаті боргу за послуги з теплопостачання, які були надані [PERSON], не може бути належним доказом, оскільки не відповідає вимогам закону. За ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. З наданих матеріалів, а також розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованості по оплаті послуги за теплопостачання з лютого 2013 року, тобто після того, як власником квартири стала [PERSON], не існує. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в квартирі вже після того, як її власником стала [PERSON]. Будь-яких доказів того, що [PERSON] брала на себе обов'язки по сплаті боргів колишнього хазяїна квартири, позивачем не надано.

Outcome: dismissed