Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

04.04.2018р. до місцевого суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], де просить змінити розмір аліментів, що стягується з нього на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], відповідно з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 1200грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що раніше перебував у шлюбі з [PERSON], від якого у них народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], на утримання якої були стягненні судом аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення останньою повноліття. 27.07.2013р. він уклав шлюб з [PERSON], від якого у них також народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], на утримання яких від вимушений витрачати значний розмір коштів, через що просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву, де уточнив свої позовні вимоги в частині збільшення запропонованого розміру аліментів в твердій грошовій сумі з 1200грн. на 1500грн., просить справу розглянути в його відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, де просить справу розглянути в її відсутності, змінені позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти зміни розміру стягуваних аліментів. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 18 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та частин 7 і 8 статті 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При цьому, для збільшення або зменшення розміру аліментів, достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни матеріального стану. Згідно зі статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З системного аналізу норм СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначені розміру аліментів, їх зміні та інше (статті 192, 182, 188, 190 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі. Судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є батьком малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], матір'ю якого є відповідачка [PERSON], з якою шлюб між сторонами був розірваний. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01.06.2012р., з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнені аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 500грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Цей розмір стягуваних аліментів, згідно рішенням цього ж суду від 23.01.2018р., збільшено на розмір ? частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. З 27.07.2013р. позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбу з [PERSON], від якого у них народилась спільна дитина: донька [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача та потребують матеріальної допомоги з його сторони. Відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. З огляду на наведене вбачається, що у зв'язку зі сплатою аліментів у визначеному судовим рішенням розмірі, позивач опинився в скрутному матеріальному становищі, оскільки після сплати всіх необхідних та належних платежів, у тому числі і з житлово-комунальних послуг, в його розпорядженні залишається незначна сума доходу. Слід зазначити, що у даній справі наявні обидві обставини, передбачені статтею 192 СК України, а саме зміна сімейного (одруження, народження іншої дитини) та матеріального стану, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі, та дають підстави для зміни розміру стягуваних аліментів. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наведених норм права, виходячи з того, що дитина як від першого шлюбу, так і дитина від другого шлюбу є рівними перед законом і мають однакове право на утримання від батька, та те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, враховуючи розмір заробітної плати позивача, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розмір мінімальної заробітної плати, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, що стягуються за рішеннями суду на користь відповідача. Погоджений сторонами розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. щомісячно, на думку суду буде законним і справедливим. Відповідачка позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved