Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

02.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області [PERSON], Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі виконавчого напису № 2304 від 12.02.2018, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], з позивача звернуто стягнення на нежиле приміщення, загальною площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 61, прим. 42. (далі- Предмет іпотеки). Власником предмета іпотеки є [PERSON], на підставі Іпотечного договору посвідченого 14 квітня 2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу з реєстровим номером 1115 (далі-Іпотечний договір), було передано в іпотеку в забезпечення зобовязань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 08П077 ВКЛ від 14 квітня 2008 року, кредитором з яким є ПАТ «Укрсоцбанк». Загальна сума заборгованості в оспорюваному виконавчому написі зазначена як 120\~749 доларів США 44 центів. Разом з тим, вчинений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки у документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, були відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором, враховуючи те, що між сторонами існував спір про право, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року по справі № 331/7216/16-ц (провадження 2/331/1737/2016), яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено та Апеляційного суду Запорізької області\~\~\~у справі № 331/7216/16\~(провадження № 22-ц /778/2407/17) від 13 липня 2017 року, яким рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у цій справі залишено без змін. Крім того, відповідачем не було надано жодних документів, відповідно до яких нотаріус мав законні підстави здійснити виконавчий напис. Також, зазначає, що з моменту настання права вимоги пройшло більше трьох років, що виключало можливість здійснення виконавчого напису.\~\~ Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.09.2018 року представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] подала відзив на позов, згідно з яким відповідач вважає позов безпідставним, просив відмовити у його задоволенні, оскільки подання позовної заяви спрямоване на ухилення від взятих на себе позивачем зобовязань. Заперечуючи щодо задоволення позову, представник відповідача зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, наданих позивачем в обґрунтування позову. Вказав, що для вчинення зазначеного виконавчого напису нотаріусом, стягувачем були надані всі необхідні документи та в строк, передбачений чинним законодавством. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявилася, в наданому суду клопотанні просила справу розглядати за її відсутності, на підставі доказів наявних в матеріалах справи . Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області [PERSON] в судове засідання не з'явився з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. За вказаних обставин, суд на підставі п. 1 ч. 3 ст.\~223\~ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача та третіх осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] (надалі - Позивач) було укладено кредитний договір № 08П077 - ВКЛ, за яким банк надав боржнику в тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 58 тис. доларів США зі сплатою 14\~\~% річних та кінцевим строком повернення 13.04.2018 року. З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення по справі № 331/7216/16-ц (провадження 2/331/1737/2016), яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 13 липня 2017 року\~Апеляційний суд Запорізької області\~\~\~у справі № 331/7216/16\~(провадження № 22-ц /778/2407/17), рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у цій справі залишено без змін. 12.02.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 2304 відповідно до якого звернуто стягнення на нежиле приміщення, загальною площею 29, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Українська, буд. 61, прим. 42.(далі- Предмет іпотеки). Власником предмети іпотеки є [PERSON], на підставі Іпотечного договору посвідченого 14 квітня 2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу з реєстровим номером 1115 (далі-Іпотечний договір),було передано в іпотеку в забезпечення зобовязань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 08П077 ВКЛ від 14 квітня 2008 року, кредитором з яким є ПАТ «Укрсоцбанк». Загальна сума заборгованості в оспорюваному виконавчому написі зазначена як 120\~749 доларів США 44 центів. Що складається з: -строкова заборгованість 2\~900,38 доларів США; -прострочена заборгованість 49\~582,99 доларів США; -строкова заборгованість по нарахованим відсотках 218, 68 доларів США; -прострочена заборгованість на нарахованим відсотках 68\~047, 43 доларів США. 11.06.2018 р. за вказаним виконавчим написом нотаріуса Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області [PERSON] відкрито виконавче провадження № 56577144. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1.2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п.п. 2.1, 2.2 гл. 16 цього Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача За вимогами п.п. 3.1, 3.2 гл. 16 зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172. Зазначеним Переліком № 1172, зокрема п. 2, передбачено, що для одержання виконавчого напису за Кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/293/15. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі потрібно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Верховного Суду по справі № 310/9293/15ц від 23.01.2018). Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15, згідно з якою та обставина, що на час вчинення виконавчого напису вже існував спір щодо розміру заборгованості за значеним кредитним договором, спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника. Дослідженням змісту спірного виконавчого напису встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів. Після ухвалення рішенням Апеляційний суд Запорізької області у справі № 331/7216/16 (провадження № 22-ц /778/2407/17) законної сили, а саме 13 липня 2017 року, у ПАТ «Укрсоцбанк» відпали правові підстави для звернення до нотаріуса для отримання виконавчого напису. Більше того наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором та фактично призвели до подвійного стягнення з боржника заборгованості по кредиту, а також виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом трирічного строку з дня виникнення права вимоги. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про скасування виконавчого напису нотаріуса, оскільки на час його вчинення існувало рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з позивача, котре набуло законної сили. При цьому, суд бере до уваги, що метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Разом з тим, станом на час вчинення ним виконавчого напису вже існував вирішений судом по суті спір щодо даної заборгованості, яким ПАТ «Укрсоцбанк» - було відмовлено. Також, на сьогодні між сторонами існує новий спір справа №331/2385/2018 - ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до позивача про стягнення заборгованості на підставі того ж кредитного договору № 08П077 ВКЛ від 14.04.2008 р. Станом на день винесення рішення - спір по суті не вирішений. Також нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував пропуск банком строку позовної давності. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. На час звернення банку до нотаріуса про вчинення виконавчого напису сплив строк позовної давності. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області\~\~\~у справі № 331/7216/16\~(провадження № 22-ц /778/2407/17) від 13 липня 2017 року, Останній платіж за кредитним договором позичальник здійснив 21 червня 2010 року, а тому відповідно до пункту 4.4 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 90 днів після сплати боржником останнього платежу, тобто 20 вересня 2010р. З огляду на зазначене, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що, оскільки позичальник перестала сплачувати платежі за кредитним договором, то за його умовами через 90 днів після здійснення останнього платежу у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Поскільки банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 02 листопада 2016 року, то суд, вірно застосувавши строк позовної давності у три роки, відмовив в задоволенні позову у звязку з його пропуском банком. Вищезазначені обставини укладення договору також встановлені даним судовим рішенням, а тому є такими, що не потребують доказування в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Таким чином, в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис було вчинено з урахуванням заборгованості за межами трьох років з дня виникнення права вимоги в банку, що свідчить про спірність розміру кредитної заборгованості. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вказані обставини справи, те що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК\~\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та судовий збір за забезпечення позову 352,40 грн.

Outcome: approved