Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

02.11.2016 року ПрАТ «СК «Форміка» звернулось до суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в сумі 2521,18 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 07.04.2014 року між ПрАТ «СК «Форміка» та ТОВ з ІІ «ЮРОМАШ» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 3-94ю, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак [NUMBER]. 23.08.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу, під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 16.09.2014 року встановлено, що ДТП сталась з вини [PERSON], внаслідок порушення нею правил дорожнього руху. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту та умов договору страхування № 3-94ю від 07.04.2014 року, розмір страхового відшкодування складає 5249,03 грн., яке ПрАТ «СК «Форміка» було відшкодовано потерпілому. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування», на адресу якої позивач направив заяву про виплату страхового відшкодування за полісом. Разом з тим, оскільки заяву було задоволено частково, а саме ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило на користь ПрАТ «СК «Форміка» страхове відшкодування в сумі 3177,85 грн., тому з відповідачана користь позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 2071,18 грн., сума витрат за проведення незалежної оцінки вартості майна з метою визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу в розмірі 450,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка у судове засідання не з'явилась, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 23.08.2014 року о 15 год. 20 хв. на перехресті вулиці Червоноармійської та вулиці Саксаганського в м.Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 16.09.2014 року в справі про адміністративне правопорушення № 757/25248/14-п, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак [NUMBER], який належить ТОВ з ІІ «ЮРОМАШ» та обставини даного ДТП, не потребують доведення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак [NUMBER], який належить ТОВ з ІІ «ЮРОМАШ» був застрахований в ПрАТ «СК «Форміка» згідно договору добровільного страхування наземного транспортну № 3-94ю від 07.04.2014 року. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. 23.08.2014 року до ПрАТ «СК «Форміка» звернувся власник транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак [NUMBER], - ТОВ з ІІ «ЮРОМАШ» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, а також 01.10.2014 року із заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. З врахуванням протоколу від 26.09.2014 року огляду транспортного засобу, Звіту № 200 від 02.10.2014 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, ПрАТ «СК «Форміка» затверджено страховий акт № 15/14 від 03.10.2014 року про виплату ТОВ з ІІ «ЮРОМАШ» страхового відшкодування у сумі 5249,03 грн. Разом з тим, відповідно до договору № 200 від 26.09.2014 року про проведення оцінки вартості майна, укладеного між ПрАТ «СК «Форміка» та ТОВ Український експертний центр «Експрес-Сервіс Авто», а також платіжного доручення № 898 від 27.11.2014 року, ПрАТ «СК «Форміка» сплатило 450,00 грн. за проведення незалежної оцінки вартості майна з метою визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Як встановлено судом, ПрАТ «СК «Форміка» на підставі страхового акту № 15/14 від 03.10.2014 року було сплачено ТОВ з ІІ «ЮРОМАШ» страхове відшкодування у сумі 5249,03 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON], яка на законних підставах здійснювала експлуатацію транспортного засобу марки «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до поліса АС/6113787. Разом з тим, внаслідок звернення ПрАТ «СК «Форміка» до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» з метою отримання страхового відшкодування у сумі 5249,03 грн. та суми витрат за проведення незалежної оцінки вартості майна з метою визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу в сумі 450,00 грн., ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відшкодувало позивачу лише 3177,85 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди у сумі 5249,03 грн. та страховою виплатою ПрАТ «ПРОСТО-страхування» у розмірі 3177,85 грн. з врахуваннямвитрат за проведення незалежної оцінки вартості майна з метою визначення матеріального збитку складає 2521,18 грн. (2071,18 грн. + 450,00 грн.), яка підлягає стягненню з винної у вчиненні ДТП особи, а саме з відповідача. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.02.2016 року в справі № 6-2878цс15, яка у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Враховуючи, що до ПрАТ «СК «Форміка» внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, при цьому страховик відповідача здійснив страхову виплату недостатню для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з врахуванням витрат за проведення незалежної оцінки вартості майна з метою визначення матеріального збитку, а саме 2521,18 грн. (5249,03 грн. + 450,00 грн. - 3177,85 грн.). Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., а всього з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 3899,18 грн. (2521,18 грн. + 1378,00 грн.)

Outcome: approved