Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

03.10.2018р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] і просить постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення повноліття та стягнути з відповідача в її користь додаткові витрати на утримання дочки [PERSON], 12.09.2008р.н. періодично щомісяця по 500 грн. для оплати навчання та достойного розвитку. В обґрунтування позову покладається на те, що самостійно виховує спільну з відповідачем доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час вона з дитиною проживає разом. Відповідно до рішення Галицького районного суду від 11.10.2011 року [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, протее, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зросли. Вона навчається у 4 класі школи м. Бурштина та додатково вивчає англійську мову, що потребує додаткових коштів. Для нормального фізичного розвитку дитини необхідне харчування, яке включає в себе щоденне вживання свіжих овочів, фруктів та м'ясо-молочних продуктів. Ціни на продукти значно підвищилися. Крім того, донька постійно хворіє, необхідно купляти дорогі ліки. Невідповідальне ставлення відповідача на виховання та утримання дочки ставить її, позивача, у скрутне фінансове становище. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, свої доходи він приховує, оскільки часто перетинає кордон країни з метою купівлі товару та відпочинку. [PERSON] сплачує аліменти раз у рік, не враховуючи інфляцію грошових коштів та не бере участі у додаткових витратах на дитину. Просить позов задовольнити. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. У відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріаламиза відсутності клопотання будь-яко зі сторони про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте скерувала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність та за правилами спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення про отримання копії ухвали суду, копії позову з додатками, однак заперечення щодо розгляду в спрощеному порядку подано ним не було, будь-яких клопотань та заяв від сторони подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідачем через канцелярію суду подано письмовий відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо задоволення позову у частині збільшення розміру стягуваних алміентів з 300 грн. на тверду грошову суму у розмірі 1000 грн. Що стосується вимоги про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини - у сумі 500 грн., то позову в цій частині не визнає, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що неповнолітня дитина постійно хворіє і [PERSON] постійно витрачаються гроші на її лікування, не надано жодних квитанцій, чеків на підтвердження факту придбання ліків, відсутній листок призначення від лікуючого лікаря, не зазначено, яку саме суму коштів, як додаткових витрат нею витрачається на дитину. Зазначає, що з 04.07.2012 року він ніде не працює, про що свідчить виписка з його трудової книжки. Час від часу підзаробляє, однак кошти, які він отримує від своєї тимчасової праці є недостатніми для нормального життя. Має на утриманні ще одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], якого теж забезпечує матеріально. Ним також сплачуються комунальні послуги за житло, запезпечує себе та сина їжею, одягом, засобами повсякденного вжитку і коли є можливість, то допомагає матеріально і своїй доньці - [PERSON]. Тому можливості сплачувати ще додаткові витрати, так як цього хоче позивач, він не може. Завжди, коли є можливість він допомагає своїй дитині матеріально, щоб вона мала все і ні вчому себе не обмежувала, а відтак викладене в позовній заяві не все відповідає правді, а відтак просить в додаткових витратах відмовити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу недостатнього матеріального забезпечення їхньої спільної дитини, яка проживає з позивачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 8З акону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ч. 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2011 року ухвалено стягувати з [PERSON] зменшивши розмір стягуваних аліментів, які стягувалися з відповідача на підставі рішення суду від 22.07.2011 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. За приписами абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились зазначені вище обставини, зокрема доходи стягувачки, витрати на утримання дитини, у зв'язку із знеціненням національної грошової одиниці, тому суд вважає можливим встановити новий розмір аліментів. Також суд враховує те, що відповідач на даний час офіційно не працює, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 35) та довідкою виконавчого комітету Бурштинської міськради № 587 від 30.10.2018 року, де зазначено, що згідно трудової книжки [PERSON] не працює з 04.07.2012 року по даний час (а.с.37), працює не офіційно та має тимчасові заробітки, що в свою чергу отримує не постійний дохід. Має сина, [PERSON], [INFO] (а.с.38). Безумовно, утримання дитини лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Заяви про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 184 СК слід збільшити розмір стягуваних аліментів та визначити його у твердій грошовій сумі на утримання дитини, [PERSON], [INFO], щомісячно по 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів дійсно підлягає збільшенню. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була поставлена, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вимога щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дочки щомісячно в розмірі по 500 грн. не підлягає до задоволення. Оскільки позивачем надано одна виписка з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого КО «Бурштинська центральна міська лікарня» від 27.09.2018 року, виданої [PERSON], згідно якої дитині було призначено лікування по хворобі. На думку суду, це не є особливою обставиною та достатнім доказом для задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання доньки. Позивачем не надано жодних квитанцій чи чеків, які б підтверджували, що нею несуться додаткові витрати на лікування чи розвиток здібностей дитини, окрім того обовязок щодо утримання дитини лежить на обох батьках. Також як зазначає відповідач в поданову відзиві на позов, що він окрім сплати аліментів він допомагає своїй дочці по мірі можливості, окрім того суд враховує, що у відповідача на утриманні є ще малолітня дитини, він не працює, а відтак не має можливості брати участь в додаткових витратах, а відтак в даній вимозі слід відмовити. Виконавчий лист, виданий по справі 2-780/11 в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає відкликанню. Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів судовий збір.

Outcome: partial