Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

02.11.2021 адвокат Бунич Роман Михайлович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з цивільним позовом до Єзупільської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовував тим, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] , [INFO] . Після смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме домоволодіння по [ADDRESS] , та земельна ділянка , яка розташована по [ADDRESS] . Зазначає, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті сестри та 20.10.2021 звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Н.М. із питанням про оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Стверджує, що позивач пропустила даний строк через похилий вік та епідеміологічну ситуацію спричиненою Covid-19. Ухвалою суду від 03.11.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, від її представника до суду надійшла заява, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити без їх участі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій позов визнав, просив розгляд справи проводити без їх участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 18.11.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст.259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.05.2009 Поберезькою сільською радою серія [NUMBER] , та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.05.2009 №22796646 [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] (а.с.8, 9). Також, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №156797, виданого на підставі рішення ХІХ сесії V скликання Поберезької сільської ради від 03.08.2007 №538, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0446 га по [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається із копії заповіту від 09.11.2019 посвідченого секретарем Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Клочак М.С., зареєстрований в реєстрі №357, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: житловий будинок по [ADDRESS] і все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає сестрі [PERSON] (а.с.11). Згідно з свідоцтвом про смерть виданим 02.04.2021 серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Частина перша ст. 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Судом встановлено, що відповідач позов визнає повністю, а строк для прийняття спадщини пропущено позивачем у зв`язку із похилим віком та дотриманням епідеміологічних обмежень, спричинених епідемією COVID-19, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] і пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а відтак позов слід задовольнити та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved