Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

03.12.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить спонукати відповідача виконати мирову угоду, затверджену ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.02.2012 року, відповідно до якої [PERSON] зобов»язався сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, [PERSON] просить піддати негайному виконанню рішення про стягнення несплачених (прострочених) аліментів за останні 17 місяців у розмірі 34.000 грн. При цьому позивачка вказує на те, що в січні 2012 року вона звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на їх спільного сина [PERSON], [INFO]. 14.02.2012 року ухвалою Деснянського районного суду м.Києва було визнано мирову угоду, за якою відповідач зобов»язався сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вказує [PERSON], на даний час [PERSON] умови мирової угоди не виконує, спочатку аліменти перераховував із простроченням визначеного строку, а з серпня 2012 року аліменти не сплачує взагалі. За період з 24.02.2012 року по 03.12.2013 року відповідач сплатив аліментів на загальну суму 10.000 грн. Заборгованість відповідача по аліментах станом на 24.11.2013 року становить 34.000 грн. Посилаючись на зазначені обставини, положення ст. 180 СК України, а також на те, що обов»язок [PERSON] про утримання дитини вже встановлений судовим рішенням - ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.02.2012 року про затвердження мирової угоди, [PERSON] просить задовольнити її вимоги, спонукати відповідача виконати мирову угоду, затверджену вищезазначеною ухвалою суду, відповідно до якої [PERSON] зобов»язався сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 24.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, а також піддати негайному виконанню рішення про стягнення несплачених (прострочених) аліментів за останні 17 місяців у розмірі 34.000 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. 29.01.2014 року від позивачки [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. В разі неявки в судове засідання відповідача [PERSON] позивачка просить постановити заочне рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі (а.с………….) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, тому зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. 04.10.2003 року у позивачки народився син [PERSON], батьком якого є [PERSON] (а.с.5). 16.02.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.11,12-13). У січні 2012 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Під час розгляду даної справи в суді сторони уклали мирову угоду, згідно якої [PERSON] зобов»язався сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн., до 20 числа кожного місяця, починаючи з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. За цією угодою сплата аліментів здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський (картковий) рахунок позивачки або шляхом поштового грошового переказу. У своєму позові від 03.12.2013 року позивачка [PERSON] просить спонукати відповідача виконати мирову угоду, затверджену вищезазначеною ухвалою суду, відповідно до якої [PERSON] зобов»язався сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, а також піддати негайному виконанню рішення про стягнення несплачених (прострочених) аліментів за останні 17 місяців у розмірі 34.000 грн. Суд вважає обгрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], оскільки відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач матеріальну допомогу на утримання сина якщо і надає, то нерегулярно та несвоєчасно, чим порушує умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.02.2012 року. Суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Частиною 5 цієї статті передбачено, що цивільні права та обов»язки можуть виникати з рішення суду. Судом встановлено, що при розгляді справи про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] сторони дійшли згоди про вирішення спору шляхом укладення мирової угоди. Таким чином сторони розпорядились своїми правами та обов»язками щодо утримання неповнолітньої дитини. Укладена сторонами мирова угода щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON] була затверджена ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.02.2012 року. Однак, згідно ст.208 ЦК України ухвала є формою судового рішення, якою справа не вирішується по суті, зокрема, не вирішується питання про задоволення позову чи відмову в задоволенні позовних вимог. В той же час, відповідно до положень ст.ст.11,202 ЦК України затверджена судом мирова угода, за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства має бути виконаний за правилами ст.ст. 525,526 ЦК України. Так, відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з мирової угоди, укладеної сторонами, відповідач [PERSON] взяв на себе зобов»язання сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 24.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, які, як стверджує позивачка, з липня 2012 року по теперішній час не виконує. Враховуючи викладені обставини, положення ст.. 180 Сімейного Кодексу України, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про спонукання [PERSON] виконати умови мирової угоди та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Що стосується дати, з якої повинні стягуватись аліменти за рішенням суду, то суд враховує, що позивачка підтвердила факт сплати відповідачем аліментів за мировою угодою за період з 24.02.2012 року по 28.07.2012 року. Оскільки відповідачем не надано доказів добровільного виконання взятого на себе зобов»язання сплачувати аліменти, починаючи з 24.07.2012 року, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], починаючи з 24.07.2012 року. Що стосується вимог позивачки щодо негайного виконання рішення про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах за останні 17 місяців у розмірі 34.000 грн., то суд вважає їх недоведеними з наступних підстав. Так, згідно ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В обґрунтування своїх доводів про наявність заборгованості в розмірі 34.000 грн., позивачка надала поштові грошові перекази за лютий,травень, квітень, червінь та липень 2012 року. В той же час з умов мирової угоди від 14.02.2012 року вбачається, що сплата аліментів здійснюється шляхом перерахування коштів на банківській (картковий) рахунок позивачки або шляхом поштового грошового переказу. Враховуючи, що в мировій угоді сторони домовились про сплату аліментів двома шляхами, а позивачка надала докази сплати аліментів лише шляхом поштового грошового переказу, рішення про стягнення несплачених (прострочених) аліментів у розмірі 34.000 грн. судом не приймалось, підстав для задоволення вимог [PERSON] про негайне виконання рішення про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах за останні 17 місяців у розмірі 34.000 грн. суд не вбачає. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON], то згідно ст. 79,88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовій збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial