Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

03.08.2017 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд звільнити житловий будинок [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.08.2007, з-під арешту накладеного постановами державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції, правонаступником якого виступає Покровський відділ ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, шляхом вилучення записів про обтяження або внесення відповідних змін в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна таким чином, щоб арешт був накладений на все майно боржників [PERSON] та [PERSON], окрім спірного житлового будинку. В обґрунтування позову вказував, що між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5523930 від 01.08.2007, виконання зобов'язань за яким забезпечено договором іпотеки № 5524002, згідно з умовами якого [PERSON] передала в іпотеку житловий будинок А-1, розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір іпотеки посвідчений нотаріально, з внесенням запису до реєстру заборон. Оскільки [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконала, позивач мав намір скористатися правом на набуття права власності на предмет іпотеки, що обумовлено застереженням в іпотечному договорі. Проте в подальшому, виявлено, що на частину іпотечного майно накладено арешт на підставі постанов державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ від 04.04.2009 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на 1/6 частину будинку належну [PERSON] згідно постанови АЕ 904779 та на 1/6 частину будинку належну [PERSON] згідно постанови АЕ 904780. Вказане зумовлено тим, що відомості про вчинення договору купівлі-продажу від 01.08.2007 не внесено до Державного реєстру речових прав на майно, у зв'язку з чим на момент прийняття постанов державним виконавцем, у вказаному реєстрі містилися відомості про [PERSON] та [PERSON] як власників спірного будинку. Вказував, що накладення арешту на іпотечне майно порушує права позивача, оскільки перешкоджає реалізації прав іпотекодержателя, а саме права на задоволення вимог до кредитора [PERSON] за рахунок переданого в іпотеку майна, у зв'язку з чим просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином під розписку, при цьому до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.73,92). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку під розписку, але правом на участь у судовому засіданні не скористалася, заперечень проти позовних вимог не надала, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.93). Представник третьої особи Покровського ВДВС м. Кривого Рогу до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.94). Треті особи: [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, повідомлялися про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але до суду не з'явилися, надіслані на їх адресу поштові повідомлення повернулися до суду з відмітками «за закінченням строку зберігання» (а.с.33,34,36,37,51,59-60,62,66). Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2007 між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» (а.с.17 зворот), та [PERSON] укладено кредитний договір № 5523930, згідно з умовами якого банк надав відповідачу 80000 доларів США, а остання зобов'язалася їх повернути в порядку і строки обумовлені договором (а.с.5-7). За п. 2.1.1 кредитного договору, кредит надається лише після укладення договору іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором та реєстрації обтяжень, що виникають з договору іпотеки. На виконання вказаного пункту договору, між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір від 01.08.2007 № 5524002, згідно з умовами якого договором забезпечено виконання всіх зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 01.08.2007 № 5523930, а предметом іпотеки є житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8-11). Відповідно до п. 1.2.2 іпотечного договору, предмет іпотеки належить на праві власності іпотекодавцю - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тищенком О.І. та зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 01.08.2007 реєстраційний номер 2255551. Згідно з абз. 2 п. 1.2.2 у випадку, якщо на момент укладення цього Договору не здійснено державну реєстрацію Договору купівлі-продажу Предмету іпотеки у встановленому чинним законодавством порядку, іпотека також буде поширюватися на предмет іпотеки, що стане майном Іпотекодавця в майбутньому на підставі укладеного між Іпотекодавцем та продавцем Договору купівлі-продажу (а.с.8). У зв'язку з посвідченням договору іпотеки, нотаріусом накладено заборону відчуження спірного житлового будинку, що підтверджується відміткою на договорі іпотеки та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек (а.с.15-16). З договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.08.2007, укладеного між продавцем - [PERSON], який діяв від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON], та покупцем - [PERSON], слідує, що продавці продали, а покупець придбав житловий будинок під літ. А-1, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору та посвідчили його нотаріально, що підтверджується копією договору та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с.12-13). На момент укладення договору іпотеки, договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] набула право власності на спірний будинок, не був зареєстрований у встановленому законом порядку, але згідно з п. 1.2.2 договору іпотеки, його положення поширюється на спірне майно. Відповідно до п. 3.3.1, 3.3.5 договору іпотеки, банк як іпотекодавець має право одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.6). Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек (а.с.68-71), слідує, що постановами державного виконавця Жовтневого ВДВС КМУЮ від 04.04.2009 АЕ904779 та АЕ 904780 накладено арешт відповідно на 1/6 частину спірного будинку належну [PERSON], та 1/6 спірного будинку належну [PERSON] (а.с.70). З відповіді Покровського відділу ДВС м. Кривого Рогу, яка є правонаступником Жовтневого ВДВС КМУЮ слідує, що вище вказані арешти на майно боржників [PERSON] та [PERSON] накладалися в рамках виконавчих проваджень, які є завершеними, а матеріали за ними знищені у зв'язку з закінченням строків зберігання (а.с.49). Відповідно до ст. 572, 575 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час накладення арештів на майно 08.04.2009), стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», як іпотекодержатель має переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог до [PERSON], в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS]. Арешти, накладені державним виконавцем на частину вище вказаного нерухомого майна в період існування зареєстрованого у встановленому законом порядку права іпотеки є такими, що накладені з порушенням ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин - накладення арештів). Крім того, виконавчі провадження, в рамках яких накладалися арешти є завершеними і знищеними за закінченням строків їх зберігання. Таким чином, оскільки накладення вказаних арештів перешкоджає реалізації законного права ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» щодо звернення стягнення на вказане нерухоме майно, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та скасувати арешти, накладені на спірний житловий будинок. Позивачем у справі сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн., який відповідно до 12-13, ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з відповідача [PERSON]

Outcome: approved