Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

03.06.2020 [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить зменшити розмір аліментів, які на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13.03.2019 року стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття; Зменшити розмір аліментів, які на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року які стягуються з нього на користь відповідача на її утримання, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що в нього є ще одна малолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з його першою дружиною в м. Санкт-Петербург і є громадянкою Російської Федерації, однак під час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів цей факт не був врахований, оскільки він не мав оригіналу свідоцтва про народження дитини. Тому вважає, що виникли підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньки та дружини. Ухвалою від 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач не заперечувала проти задоволення позову в частині зменшення аліментів на утримання дружини, однак в задоволенні позовних вимог щодо зменшення аліментів на утримання дитини просила відмовити. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13.03.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття; з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30 січня 2019 року і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] (а.с. 7-8). [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] , виданого 10.03.2010 року Відділом ЗАГС Невського району Комітету в справах ЗАГС Уряду Санкт-Петербургу ( а.с.9) Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Що стосується вимоги про зменшення розміру аліментів, які на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили, суд приходить до наступного. Статтею 48 Конституції України, гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У відповідності до ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Враховуючи думку відповідача, яка визнала позов в частині зменшення аліментів на її утримання, обставини справи, те, що позивач сплачує аліменти на утримання дитини, добровільно забезпечує дитину від першого шлюбу, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів на утримання дружини позивача підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про зменшення розміру аліментів, які на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення .Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. На підставі положень ст. 81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Доводи позивача [PERSON] про те, що в нього є ще одна малолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з його першою дружиною в м. Санкт-Петербург і є громадянкою Російської Федерації, однак під час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів цей факт не був врахований, а утримання двох неповнолітніх дітей погіршує його матеріальне становище, не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог, так як відсутні належні та допустимі докази про погіршення його матеріального стану. Батьки (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Згідно ч.1 ст.180 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Таким чином, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме,ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 та ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На виконання вимог статей 12,81 ЦПК України позивач [PERSON] не надав суду допустимі та належні докази, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягають. Враховуючи думку відповідача, яка заперечувала проти задоволення позову в цій частині, а також оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, та їх взаємний зв`язок, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial