Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

03 травня 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що її дочка [PERSON] перебувала до 2003 року в шлюбі з [PERSON], від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матірю, а батько сплачував аліменти. У 2014 році [PERSON] померла, у звязку з чим її призначено піклувальником над дитиною. Після смерті матері ВДВС закрило виконавче провадження у звязку зі смертю стягувача. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, просить стягнути з останнього на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання онука [PERSON] до досягнення останнім повноліття. 11 липня 2017 року від позивачки надійшла заява про зменшення позовних вимог, вона просила стягнути з відповідача аліменти на утримання онука [PERSON]В в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, аліменти на утримання сина згоден платити в розмірі 1/6 частини свого доходу, оскільки його майновий стан на даний час не дає йому можливості платити аліменти в розмірі 1/4 частини, тому що він не працює, отримує невеликий розмір пенсії, на утриманні має ще одного неповнолітнього сина. Заслухавши сторони, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 07 серпня 1999 року по 11 березня 2003 року [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 8-10, 6). 02 листопада 2014 року [PERSON] померла (а. с. 7). Рішенням Зарічного районного суду м. Сум від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30 березня 2015 року, встановлено піклування над неповнолітнім [PERSON] і призначено його піклувальником [PERSON] (а. с. 8-10, 11-12). З листа Зарічного районного суду м. Сум від 24 березня 2017 року №120/2017 вбачається, що рішенням зазначеного суду від 10 червня 2003 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13 червня 2003 року, аліменти сплачувати матері [PERSON], з якою дитина буде мешкати. Вказане рішення перебувало на виконанні та постановою державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ [PERSON] від 18 грудня 2014 року закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у звязку зі смертю стягувача (а. с. 23). Відповідач з листопада 2010 року отримує пенсію за вислугу років, з березня 2017 року ніде не працює, на утриманні має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 32, 33, 34). Також судом встановлено, [PERSON] отримує пенсію у звязку з втратою годувальника. Даний факт письмовими доказами не підтверджується, але сторонами він і не заперечується. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за станом здоров'я або з інших причин відповідач не може утримувати свого неповнолітнього сина та платити аліменти в розмірі 1/4 частини, суду він не надав. Аргументи відповідача щодо стягнення з нього аліментів в розмірі саме 1/6 частини з причин отримання неповнолітнім сином пенсії по втраті годувальника та отриманням коштів позивачем, яка отримує пенсію і працює, є безпідставними, оскільки утримувати неповнолітніх дітей зобов'язані їх батьки, а не дід та баба. Враховуючи викладене, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача на утриманні сина, стан здоровя дитини та платника аліментів, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] на користь його піклувальника до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітнього [PERSON] Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 191, 367 СК України,

Outcome: approved