Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

03 вересня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є батьком її сина - [PERSON], який проживає разом з нею, утримань по виконавчим листам не має, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Щодо обставин, які покладала в обґрунтування позову визнала, що відповідач надавав та надає допомогу на утримання сина, приймає участь в його вихованні, іноді забирає дитину до себе. Просила задовольнити позов з посиланням на те, що відповідач в майбутньому може припинити надавати допомогу дитині. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Зазначили, що відповідач надавав та надає допомогу на утримання сина, приймає участь в його вихованні, іноді забирає дитину до себе, добровільно перераховує допомогу на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно, крім того забезпечує дитину продуктами харчування, купує одяг, а отже підстав для визначення судом розміру аліментів немає. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. З 16 липня 2011 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі /а.с.5/. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.6/ Згідно ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 180 СК України встановлено обов’язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Оскільки сторонами в судовому засіданні доказів наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визнаної кожним із батьків суду не надано, і здійснення обов`язку утримання дитини зі сторони відповідача здійснюється тільки за власною ініціативою відповідача, дитина проживає разом із позивачем /а.с.4/ договору про сплату аліментів суду не надано, суд вважає за можливе присудити з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, то суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з наступного. В судовому засіданні сторонами визнано, що неповнолітня дитина проживає разом з матір’ю та знаходиться на її утриманні. Середньомісячний дохід позивача складає приблизно 2000 грн. Нерухомого майна у власності не має. Позивач і дитина хронічних захворювань не мають. Відповідач працює, отримує дохід, сума якого складає 4368,26 грн. /а.с.16-17/. Протягом вересня - жовтня 2014 року перераховував на користь позивача щомісячно кошти в розмірі 800 грн., отримані позивачем. 11 листопада 2014 року перерахував 400 грн. в якості допомоги на утримання дитини. Придбавав дитині продукти харчування, одяг /а.с.18-28/. В судовому засіданні сторонами визнано, що відповідач аліменти на утримання інших осіб не сплачує, є працездатною повнолітньою особою, хронічних захворювань не має. Окрім заробітної плати іншого доходу не має. нерухомого майна у власності не має. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13 листопада 2014 року та до досягнення дитиною повноліття - 02 грудня 2029 року. Визначаючи саме таку початкову дату стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідач виконував свої зобов`язання по утриманню дитини до дати ухвалення рішення, внаслідок чого позовні вимоги в періоді, що стосуються дати звернення з позовом до дати ухвалення рішення не підлягають включенню до періоду, за який необхідно зобов`язати відповідача сплачувати аліменти на користь позивача, а позов підлягає задовольнити частково. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial