Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

02.11.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 23 липня 2004 року у зареєстрованому шлюбі відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. В період шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із батьком [PERSON] за спільної згоди з відповідачем. Протягом останніх років відносини між подружжям поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритись не дали результатів, оскільки позивач з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинено 01 липня 2019 року, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна не мають. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам [PERSON] та інтересам його дітей. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, зареєстрований 23 липня 2004 року між ним та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, за актовим записом №414. Позивач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив судовий збір не стягувати з відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але до початку його проведення надала суду заяву про визнання позову [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 23 липня 2004 року, зареєстрованих відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, за актовим записом №414, підтверджується копією Свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] (а.с.4). Наявність у сторін малолітньої та неповнолітньої дитини, зумовлює розгляд даної категорії справи про розірвання шлюбу, виключно в судовому порядку. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню, як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved