overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 19 жовтня 1996 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 228. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2012 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 19 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 228 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2012 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідачки вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з якою уклав шлюб 22 березня 2002 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, сторони не можуть знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач, будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові рекомендовані повідомлення з особистим підписом відповідача про отримання судових викликів, у судове засідання тричі, 20.03.2017 р., 03.04.2017 р. і 19.04.2017 р., без поважних причин не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2002 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмової заяви позивача видно, що сторони проживають окремо з грудня 2016 року. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через неможливість знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Примирення з відповідачем позивач категорично заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви, посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 14 серпня 2013 року дотепер. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітків (доходів), не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2013 року дотепер, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 110632 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.4), яка проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 09 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 12 (а. с. 6), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 7, 8), які проживають з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини. В обґрунтування позову вказала, що проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем та має спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання позивача відповідач не надає, через що вона звернулась з позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно, з моменту подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в зв'язку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно довідки про доходи (а.с. 19, 20) відповідач [PERSON] працює та має стабільний дохід, та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. Відповідно до ч.2 ст.84, ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не проживають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини - до досягнення дитиною трьох років. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності наступних обов'язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебувала в фактичних шлюбних відносинах (кровного споріднення) або наявність іншого зв'язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач, будучи матір'ю малолітнього [PERSON], має право на її утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах та відповідач є батьком дитини. Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку, однак свої обов'язки не виконує. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 27 січня 2001 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через не знаходження спільної мови по ряду питань подружнього життя. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. До канцелярії суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2001 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони проживають окремо з вересня 2016 року. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, відсутністє знаходження спільної мови по ряду питань подружнього життя. Примирення між собою сторони категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті [PERSON] ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 53 у будинку № 12 на мікрорайоні Ювілейний у м. Кривому Розі. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира № 53 за адресою: мікрорайон Ювілейний, будинок 12 у м. Кривий Ріг, що підтверджується свідоцтвом від 22.12.2016 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 22.12.2016 року. На сьогоднішній день у належній їй квартирі досі залишається зареєстрований відповідач, однак фактично не мешкає більш ніж один рік, що перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися вищевказаною квартирою. У звязку із чим вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що у справі маються поштові повідомлення. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей. Представник третьої особи до судового засідання не зявилася, про час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

02 березня 2017 року Арцизьким районним судом Одеської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, яким позов [PERSON] задоволено повністю та звільнено його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час виконання рішення суду, встановлено, що під час ухвалення судового рішення, судом не вирішено питання про судові витрати, що в силу п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. Сторони в судове засідання не зявилися, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому в силу ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін у справі не є обов'язковою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем [PERSON] було подано позов про звільнення від сплати аліментів, у звязку з чим він в силу положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01.01.2017 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1\~600,00 гривень, від розміру якого й має справлятися судовий збір. П/п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з урахуванням того, що спір між сторонами має майновий характер, судовий збір у даній справі буде складати 640,00 гривень. Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що необхідно ухвалити по вищевказаній цивільній справі додаткове рішення в порядку п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, тобто вирішити питання про розподіл судових витрат. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~02 березня 2017 року в с.Звенигород Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON], який за життя склав заповіт щодо усієї спадщини і призначив своїм спадкоємцем [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Центральна,5 в с.Звенигород Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов визнає і просить суд справу розглядати у її відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~02 березня 2017 року в с.Звенигород Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві власності; \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений ним 27 листопада 2008 року і посвідчений секретарем Підзамочківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON]; 12 жовтня 2013 року [PERSON] змінила прізвище на «Гайдук»; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] від своєї частки в спадковому майні відмовилася на користь позивачки [PERSON] \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved