Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

02 жовтня 2018 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 123 від 17 липня 2001 року, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем малим приватним підприємством фірмою «Прибой» в Універсальній товарній біржі «ГарантУкраїни» стосовно придбання у приватну власність будівлі контори, розташованої по вулиці Калініна,14 в с.Сєдове Новоазовського району Донецької області, та визнати за позивачем право власності на дану будівлю, з підстав, передбачених ст. 220 ЦК України, ст..47 ЦК УРСР, ст.. 49 Закону України «Про власність» . В обґрунтування вимог в позові зазначено, що позивач [PERSON] 17 липня 2001 року в Універсальній товарній біржі Гарант-Україна уклав біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 123 з малим приватним підприємством «Прибой» в особі якого діяв директор [PERSON]. Згідно біржового контракту позивач придбав у відповідача в приватну власність будівлю контори, яка розташована по вулиці Калініна, 14 в с.Сєдове Новоазовського району Донецької області. За умовами контракту позивач сплатив продавцю - малому приватному підприємству фірми «Прибой» грошові кошти за придбання вище наведеної будівлі. Після чого відповідач передав йому правовстановлюючі документи та ключі від будівлі. Договір був укладений на товарній біржі, однак нотаріально не посвідчений, оскільки у 2001 році діяв Закон України «Про товарну біржу», згідно якого угоди купівлі-продажу посвідчені на біржі не потребували нотаріального посвідчення. Позивачем не було зареєстровано право власності на будівлю в Новоазовському бюро технічної інвентаризації, оскільки він виїхав на тривале лікування в інше місто. На теперішній час [PERSON] не має можливості у передбаченому законодавством порядку зареєструвати будівлю, держаним реєстратором йому відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки біржова угода не посвідчена нотаріально. Звернутися до відповідача з проханням оформити угоду нотаріально позивач не має можливості. У звязку з викладеним, через невідповідність даного договору вимогам законодавства, що діє на цей час, позивач позбавлений можливості розпоряджатися вказаною будівлею на правах власника, не може провести реєстрацію на відчуження належної йому нерухомості. Ухвалою судді від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, на підставі ст.1 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Ухвалено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та без участі позивача. Вказала, що підтримує заявлені вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно даних позовної заяви, мале приватне підприємство фірма «Прибой» розташоване за адресою: вулиця Калініна, 14, с.Сєдове Новоазовського району Донецької області, тобто в тимчасово окупованому населеному пункті. Надіслана відповідачу судова повістка за адресою вказаною в позові, повернута до суду без вручення на підставі листа генеральної дирекції УД ППЗ Укрпошта від 22.07.2014р № 522-31/205 Щодо часткового призупинення приймання до пересилання поштових відправлень. Відповідач викликаний до суду в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, ст.12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, шляхом опублікування судової повістки на сайті Приазовського районного суду Запорізької області та вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Представник третьої особи Універсальної товарної біржі «Гарант-Україна», який викликаний до суду в установленому законом порядку, в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив. Оскільки судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, згідно статей 280, 281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Із досліджених\~документів (копії\~біржового контракту)\~судом встановлено,\~що 17\~липня 2001 року між малим приватним підприємством фірмою Прибой в особі директора [PERSON], брокера [PERSON], діючого на підставі договору-доручення з однієї сторони, і покупцем [PERSON] в особі брокера [PERSON] діючого на підставі договору-доручення з іншої сторони, укладено біржовий контракт №123 (договір купівлі продажу), який зареєстрований в Універсальній товарній біржі «Гарант-Україна». Згідно контракту продавець передав, а покупець прийняв у власність будівлю контори, розташованої по вулиці Калініна, б.14, сел.Сєдове. Підстава угоди (правовстановлюючий документ) свідоцтво № 333 про державну реєстрацію від 26.06.1995 року. Зазначений договір підписано в присутності представника біржи (п.15). В пункті 16 біржового контракту зазначено, що угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню згідно ст.15 Закону України « Про товарну біржу». Державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON], Юридичний департамент Маріупольської міської ради Донецької області, відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності адміністративної будівлі, розташованої по вулиці Калініна, будинок 14, с. Сєдове Новоазовського району Донецької області. Підставою для відмови в проведенні державної реєстрації є п.3 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», оскільки документи не відповідають вимогам закону, а саме біржова угода не посвідчена нотаріально. Реєстратор посилався на статтю 34 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 220, 657 ЦК України. Зазначене підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 42062795 від 16.07.2018 року. Відповідно до пункту 4 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, у зазначених правовідносинах необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР, який діяв та був чинний на момент укладення 17.07.2001 року біржового контракту ( договору купівлі продажу). Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. (стаття 128 ЦК УРСР). Стаття 224 ЦК УРСР передбачає, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. На момент укладення біржового контракту (договору купівлі-продажу) 17.07.2001 року чинним був Закон України «Про товарну біржу». Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (стаття 15 Закону України «Про товарну біржу»). Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. При вчиненні договору купівлі-продажу нерухомого майна дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будівлі контори. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Доводів та доказів протилежного суду не надано. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною другою статті 47 ЦК УРСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 01.03.2014р. Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України та Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014 Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція. Відповідно до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014р. Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, починаючи з 07.04.2014 року Донецька та Луганська області є районом проведення такої операції. Тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких є сел..Сєдове Новоазовського району Донецької області. Зазначена будівля розташована в с.Сєдове Новоазовського району Донецької області, тобто в тимчасово окупованому населеному пункті. Місце знаходження відповідача, також, в с.Сєдове Новоазовського району, де проводиться антитерористична операція. Отже, позивач не має можливості вирішити зазначені правовідносини з відповідачем, тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст..2 ЦПК України). В статті\~5\~ЦПК України\~визначено,\~що здійснюючи\~правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб у\~спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Виходячи з викладеного, згідно ст.47 ЦК УРСР та

Outcome: partial