Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

04.03.2021 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, яка настала на тимчасово окупованій території України, а саме: м. Луганськ, Україна, 14.01.2021 року, посилаючись на те, що встановлення факту потрібно їй для отримання офіційного свідоцтва про смерть. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 10.03.2021 було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі У судове засідання заявниця не з`явилась, однак надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заяву про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що заявниця [PERSON] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 25.06.1981 року та свідоцтва про народження [NUMBER] . Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У абзаці першому п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015року за №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», вказаною територією, зокрема, являється і м. Луганськ. Таким чином, судом встановлено, що відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015року за №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», місце смерті [PERSON] , а саме: м. Луганськ, є територією, на якій здійснювалась антитерористична операція. 17.03.2015 року Верховною Радою України прийнято постанову «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Враховуючи, що м. Луганськ відповідно до розпорядження №1275-р Кабінету Міністрів України від 02.12.2015року, являється територією на якій здійснювалась антитерористична операція, тобто є територією, що непідконтрольна Україні, та приймаючи до уваги постанову Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015року, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин підлягають застосування положення ст. 317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014року. Відповідно до положень ч.2 та ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Заявниця [PERSON] є громадянкою України, проживає в м. Одесі, її батько [PERSON] також був громадянином України та перебував на тимчасово окупованій території України - проживав у м. Луганськ, помер [INFO] , місце смерті: м. Луганськ, про що було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2021 року, актовий запис № 158, та лікарське свідоцтво про причину смерті № 83 від 18.01.2021 року. Приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд приходить до висновку, що свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2021 року, актовий запис № 158, та лікарське свідоцтво про причину смерті № 83 від 18.01.2021 року не створюють правових наслідків, проте можуть свідчити про факт смерті [PERSON] на території м. Луганськ. При викладених обставин, дослідивши усі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 317ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved