Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

03.05.2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.04.2014 р. між нею та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого вона позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 дол. США. Договір укладений у письмовій формі, що підтверджується розпискою, власноручно написаною і підписаною відповідачем по справі. Строк повернення суми позики розпискою не визначений, однак ч. 1 ст. 1049 ЦПК України передбачено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 23.12.2016 р. нею направлялась вимога про повернення коштів відповідачу за його останньою відомою адресою проживання, однак відомостей про її одержання відповідачем немає. Станом на 21.04.2017 р. [PERSON] грошові кошти за договором позики їй не повернув. З часу отримання коштів по даний час [PERSON] свої боргові зобовязання не виконав та ухиляється від їх виконання, місце його проживання чи перебування на даний час невідоме. Станом на 24.04.2017 р. сума боргу по курсу НБУ 2673 грн. 2780 коп. за 100 дол. США становить 213862 грн. 24 коп. Позивач в судове засідання не зявилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та просить стягнути з відповідача в її користь заборгованість за договором позики в сумі 213862,24 грн., а також сплачені судові витрати. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчить оголошення, яке розміщене в газеті «Галичина» від 22.08.2017 р. № 60 (5310), про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані ним на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, прийшов до наступного висновку. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 дол. США. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав розписку від 20.04.2014 р. (а.с. 56). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Доказів про повернення боргу відповідачем матеріали справи не містять. 23.12.2016 р. позивачем направлялась вимога про повернення коштів відповідачу за його останньою відомою адресою проживання: [INFO], однак відомостей про її одержання відповідачем немає (а.с. 50-52). Виходячи із вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивач [PERSON] реалізувала свої права, заявивши вимогу про виконання зобовязання. Станом на 24.04.2017 р. сума боргу по курсу НБУ 2673 грн. 2780 коп. за 100 дол. США становить 213862 грн. 24 коп. (а.с. 13). Таким чином суд прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача в користь позивача боргу в сумі 8000 дол. США за договором позики від 20.04.2014 року, що в еквіваленті станом на 24.04.2017 р. становить 213862 грн. 24 коп. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути в користь позивача 2138,62 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 17716645 від 19.05.2017 р. На підставі ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved