Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

02 вересня 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] із вимогами про стягнення з останнього аліментів у твердій грошовій сумі, як разовий платіж у розмірі 12900,00 грн. вказуючи що вона з відповідачем перебувала у шлюбі від якого є син, за навчання якого на комерційній платній основі на денному відділенні була сплачена вказана сума, також позивач просила стягнути подальші щорічні платежі на навчання в загальній сумі 62610,00грн. 02 грудня 2013 року позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, як разовий платіж в розмірі 19684,00грн., та починаючи з 01 березня 2013 року, щомісячно в розмірі 1300,00грн. та аліменти в твердій грошовій сумі, як подальші щорічні платежі на навчання в загальному розмірі 62610,00грн. Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 24 березня 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] одноразовий платіж по аліментах на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] [INFO] у розмірі 6450,00грн., та аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1017,59 грн. щомісячно, до досягнення дитиною двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. З рішенням суду не погодився відповідач, в апеляційній скарзі [PERSON] просив скасувати ухвалене в справі судове рішення, вказуючи що суд при вирішенні спору не врахував що [PERSON] відраховано із складу студентів за власним бажанням з 01 квітня 2014 року, та при визначенні розміру аліментів за період його навчання судом невірно обчислено розмір видатків позивача на навчання сина, з огляду на що відповідач просив ухвалити нове рішення, яким визначити до сплати щомісячний платіж по аліментах в розмірі 902,90 грн. та заборгованість по сплаті аліментів за навчання сина за період з 01 вересня 2013 року по 01 квітня 2014 року в розмірі 4708,00грн. Заслухавши доповідача, пояснення позивача та пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково за наступних підстав. Рішенням суду встановлено, що [PERSON] [INFO], є сином [PERSON], який навчався в Донецькому медичному університеті імені М. Горького на комерційній платній основі на денному відділенні, та являвся студентом І курсу фармацевтичного факультету, доходів не має та потребує матеріальної допомоги, а [PERSON] може таку допомогу надавати в розмірі який визначено судом з урахуванням встановлених обставин, також судом стягнуто як аліменти половину одноразового платежу що здійсненний одноособово позивачем за навчання сина у розмірі 6450,00грн. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини, однак допустив неправильне застосування норм матеріального права в частині стягнення одноразового платежу по аліментах. Задовольняючи позов, суд керувався статтями 198, 199 Сімейного кодексу України та виходив із того, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, виходячи із змісту наведених норм, суд дійшов обґрунтованого висновку про обов'язок батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, та врахував, що на час розгляду справи відповідач жодним чином не підтверджував обставин які би свідчили про припинення навчання, з огляду на що, такі доводи апелянта також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки правових підстав для скасування рішення які би були визначені цивільним процесуальним законодавством не було, оскільки апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє саме законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення з урахуванням доводів та заперечень сторін. У той же час, суд першої інстанції врахував що обов'язок батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття виникає при умові наявності потреби у матеріальній допомозі, та при наявності у батька можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та надані сторонами докази та дійшов правильного висновку щодо розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вирішуючи питання щодо розміру аліментів правомірно врахував, матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність в останнього інших осіб на утриманні. Судом враховано, склад сім'ї відповідача, та те що відповідач здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрований як суб'єкт господарювання, має заробіток, та з огляду на викладене може надавати матеріальну допомогу своєму сину [PERSON], та при визначені розміру аліментів суд врахував, що відповідач інших осіб на утриманні не має. Разом з тим судом враховано матеріальне становище позивача матері [PERSON], яка працює і також має можливості щодо надання утримання сину, також те, що [PERSON] навчається на платній основі відповідно до контракту, у зв'язку з чим здійснює оплату за навчання, через що не отримує стипендії, також не має інших заробітків, та обмежений у можливості працевлаштуватися та отримувати самостійний заробіток, з огляду на що потребує матеріальної допомоги. У той же час, судом першої інстанції стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] одноразовий платіж по аліментах на утримання сина у розмірі 6450,00грн. та суд виходив з того, що це половина із тих коштів які позивач сплатила за навчання сина. При цьому суд не врахував того, що чинним законодавством передбачено можливість присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) у твердій грошовій сумі /частина 3 статті 181СК України/, та висновки суду про визначення аліментів як одноразового платежу на утримання сина у розмірі 6450,00грн. не ґрунтуються на положеннях наведеної норми. Також позивач не навела жодного іншого правового обґрунтування для стягнення сплаченої за цивільним договором суми в рахунок оплати за навчання, отже висновки суду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] одноразового платежу по аліментах на утримання дитини, яка продовжує навчання [PERSON], [INFO], в розмірі 6450,00гривен не ґрунтуються на чинному законодавстві, з огляду на що, рішення суду в цій частині слід скасувати та відмовити в задоволенні позову. В іншій частині відповідач не довів ті обставини на які він посилався як на підставу своїх заперечень, також наведені ним обставини щодо припинення сином навчання не були предметом розгляду в суді першої інстанції на момент винесення рішення суду та тільки свідчать про можливість зміни розміру аліментів чи припинення права на аліменти в майбутньому, з огляду на що, в цій частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і встановлених обставин справи, та за таких підстав, колегія апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Outcome: partial