Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

04.10.2021 року до суду звернулась заявниця [PERSON] , із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.10.2021 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з викликом учасників розгляду справи на 07.10.2021 року. 07.10.2021 року розгляд справи відкладений на 18.10.2021 року в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників розгляду справи. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 18.10.2021 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених вимог заявниця просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , строком на шість місяців і встановити наступні обмеження: - заборонити [PERSON] , наближатись до місця її реєстрації за адресою:: [ADDRESS] на відстань ближче ніж 200 метрів в будь-який час доби. - заборонити [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до неї в будь-який час доби. - заборони [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 200 метрів до місця перебування їхніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в будь-який час доби. - заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні розмови з нею та їх неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: вона перебувала з [PERSON] , у зареєстрованому шлюбі. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.05.2016 року шлюб між ними розірваний. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] і сина - [PERSON] , [INFO] . Вони з дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Протягом всього сімейного життя між ними погіршувались стосунки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю Вони припинили шлюбні відносини в зв`язку з тим, що чоловік почав агресивно поводитись по відношенню до неї в присутності дітей, неодноразово застосовував фізичне насилля, при якому були присутні діти, сипався образами, кричав. Але не зважаючи на те, що вони спільно не проживають та шлюб між ними розірваний [PERSON] , постійно з`являється до неї та її батьків та поводиться дуже агресивно. У більшості випадків все відбувається у присутності дітей, чим завдається шкода їх психічному здоров`ю. Останнього разу, коли [PERSON] ,. «підняв на неї руку», діти дуже злякались, та довгий час їх неможливо було заспокоїти. Вона дуже злякалась за своє життя, так як поведінка [PERSON] , була неконтрольована. Вона викликала поліцію, і тільки так [PERSON] , вдалось заспокоїти та вивести з їх помешкання. Вона намагалась мирним шляхом вирішити свої взаємовідносини з колишнім чоловіком, але вирішувати їх добровільно останній наміру не має. [PERSON] , постійно погрожує фізичною розправою, чинить психологічне насильство. Його погрози мають різний характер: застосування фізичного насильства, залякування, приниження, образи нецензурними словами. Чоловік постійно вчиняє сварки для чого використовує будь-які незначні приводи, особливо коли буває у стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і в нічний час. Станом на сьогоднішній день існує реальна загроза продовження насильства з боку колишнього чоловіка, тобто існують обґрунтовані ризики настання більш тяжких наслідків для її психологічного, а можливо і фізичного здоров`я, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що її колишній чоловік та діти є співвласниками будинку в якому вони проживають. На даний час [PERSON] ,. в даному будинку не проживає. Вона отримала направлення на зняття побоїв, але висновку не отримала. Заінтересована особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення СМС-повідомлення. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України - неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту Суд, заслухавши учасників розгляду справи, з`ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Згідно з п.4 ч.2ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема,на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено,що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування),навчання,роботи,інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що заявниця і [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.05.2016 року шлюб між подружжям [PERSON] розірваний. Від шлюбу подружжя [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: сина- [PERSON] , [INFO] і сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження . Заявниця з дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . За доводами заявниці даний будинок перебуває в спільній частковій власності всіх членів сім`ї, в тому числі і [PERSON] . За доводами заявниці на протязі шлюбного життя відносини між нею та чоловіком погіршувались, що в результаті привело до припинення шлюбних відносин між ними, оскільки кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Проте не заважаючи на те, що подружжя спільно не проживає та шлюб між ними розірваний, [PERSON] , постійно з`являється до заявниці та до її батьків. Поводить себе агресивно. У більшості випадків все відбувається у присутності дітей, чим завдається шкода їх психічному здоров`ю. Останнього разу, коли [PERSON] ,. «підняв на неї руку», діти дуже злякались, та довгий час їх неможливо було заспокоїти. Вона дуже злякалась за своє життя, так як поведінка [PERSON] ,. була неконтрольована. Вона викликала поліцію, і тільки так [PERSON] , вдалось заспокоїти та вивести з їх помешкання. Заявниця намагалась мирним шляхом вирішити свої взаємовідносини з чоловіком, але вирішити їх добровільно [PERSON] , наміру не має. [PERSON] , постійно погрожує фізичною розправою, чинить психологічне насильство. Його погрози мають різний характер: застосування фізичного насильства, залякування, приниження, образи нецензурними словами. З наданих заявницею доказів встановлено, що 17.09.2021 року органами поліції заявниці надавалось направлення на встановлення тілесних ушкоджень, в якому зазначається, що заявницю побив колишній чоловік. Але висновок про наявність. ступінь та характер тілесних ушкоджень заявниця суду не надала. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що окрім зазначеного вище направлення на встановлення тілесних ушкоджень будь-яких інших доказів застосування до заявниці фізичного, психологічного чи іншого виду насилля зі сторони [PERSON] , не надано. За поясненнями самої ж заявниці встановлено, що висновок про характер та ступінь спричинених тілесних ушкоджень їй не наданий, оскільки медичні працівники не виявили наявних тілесних ушкоджень у заявниці. Заявницею не надані докази і того, що [PERSON] , притягувався до будь-якого виду відповідальності за насилля в сім`ї. Не надані докази того, що насилля застосовується до дітей заявниці та її колишнього чоловіка, і що дії [PERSON] ,. будь-яким чином впливали на стан здоров`я дітей. Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що окрім доводів заявниці будь-яких доказів на підтвердження факту спричинення фізичного, психологічного чи іншого виду насилля завниці чи дітям подружжя [PERSON] , суду не надано. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України - Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем на надано належних та допустимих доказів застосування до неї та дітей насилля колишнім чоловіком, [PERSON] , суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed