Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

02.07.2020 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивачі в обґрунтування позову посилаються на те, що вони являються власниками будинку [ADDRESS] . На даний час у будинку разом з ними зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2015 року відповідачі у вищевказаному будинку не проживають, комунальних послуг не сплачують, не отримують кореспонденцію, особистих речей у будинку не має, даним житловим приміщенням не цікавляться. Просять позов задовольнити, визнати відповідачів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відзив на позов відповідачами не подано, інші заяви по суті до суду не надходили. У судовому засіданні позивачі - кожен окремо - позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Також пояснили, що договір щодо придбання спірного домоволодіння ними було укладено з [PERSON] , при цьому фактично вони придбали Ѕ частину будинку по [ADDRESS] , оскільки будинок був побудований на 2 господаря, продавець [PERSON] проживав в одній частині будинку, а в іншій частині будинку проживала колишня дружина відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] , а після смерті колишньої дружини відповідача житло було здано в найм іншій особі. Позивачі ніколи не претендували на Ѕ частину житла, де проживали відповідачі, але з невідомих причин право власності в цілому було оформлено на [PERSON] . На даний час позивачі мають намір продати належний їм будинок, проте оформленню договору перешкоджає реєстрація відповідачів, в зв`язку з чим просять позов задовольнити. Не заперечують щодо проживання у частині будинку, що було раніше виділено відповідачам, оскільки вказану частину будинку вони фактично не купували. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що під час роботи у колгоспі ім. К. Маркса він отримав у користування Ѕ частині спірного будинку, в іншій частині будинку проживав [PERSON] та його мати. Коли розпочалася приватизація житла, [PERSON] запропонував йому оформити документи щодо приватизації часток житлового будинку, на що він погодився та передав [PERSON] необхідні документи та грошові кошти. Оформленням права власності займався особисто [PERSON] . На той час відповідач припинив спільне проживання з дружиною і в частині будинку, що була йому надана для володіння та користування, проживала колишня дружина та син [PERSON] . Через деякий дружина померла, а сина було заарештовано та направлено для відбуття покарання. Тоді він дізнався, що [PERSON] якимось чином оформив право власності на будинок на своє ім`я та продав його, при цьому [PERSON] уникав надання будь-яких роз`яснень. На даний час він не втратив інтересу до вказаного житла, оскільки іншого житла ні він, ні його син не мають, крім того, у житлі знаходяться речі його сім`ї і на даний час він за наявності коштів здійснює ремонтні роботи у будинку. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, судом встановлено, що відповідач на даний час відбуває покарання у Оріхівській ВК, куди були направлені копії позовної заяви з додатками та роз`яснення щодо можливості відповідача брати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, проте відповідного клопотання до суду не надходило, на підставі чого суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача [PERSON] . Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Богомоловим В.І. 30.07.2014 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Зі змісту вказаного договору встановлено, що право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за продавцем [PERSON] на підставі рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2011 року. Згідно довідки виконкому Зеленодольської міської ради від 11.06.2020 року № 505 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проте не проживають за вказаною адресою на протязі 5 років. Факт не проживання відповідачів за вищевказаною адресою підтверджується також актом обстеження місця проживання від 16.06.2020 року. Згідно вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2016 року [PERSON] , [INFO] , засуджено до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, [PERSON] згідно повідомлення Криворізької УВП № 3 відбуває покарання на підставі вказаного вироку, що свідчить про поважність причини не проживання [PERSON] у спірному житлі. У судовому засіданні за клопотанням представника відповідача були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, показав, що він знає [PERSON] з 2000 року. [PERSON] проживав у будинку, що розташований в [ADDRESS] , а потім проживав за іншою адресою, оскільки припинив проживання з дружиною. Відповідач просив йому допомогти перенести меблі у вказаному будинку вже після смерті колишньої дружини, оскільки відповідач має намір робити ремонт в будинку. З показань свідка [PERSON] , допитаного судом, встановлено, що він давно знайомий з [PERSON] , оскільки разом працювали у Мар`янському колгоспі. Під час роботи у колгоспі [PERSON] отримав для проживання його сім`ї Ѕ частину спірного будинку, у іншій частині будинку проживав [PERSON] . Це був будинок на 2 господаря. [PERSON] тривалий час проживав у вказаному будинку, також там проживав його син [PERSON] . У минулому році [PERSON] запрошував його допомогти перенести меблі у вказаному будинку, так як він там має намір проводити ремонт. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, судом встановлено, що позивачі є власниками домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , та зареєстровані за вказаною адресою. У вказаному житлі також зареєстровані відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] . Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав Ѕ частину спірного житлового будинку для володіння та користування за час роботи у колгоспі, тривалий час відповідач та члени його сім`ї користувалися вказаним житлом, що підтвердили позивачі у судовому засіданні, право володіння і користування відповідачем спірним житлом було припинено без відома відповідача, на даний час відповідач [PERSON] не втратив інтерес до вказаного житла, крім того, відповідач іншого житла у власності не має, що свідчить про відсутність підстав для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] , як зазначив суд вище, не проживає у спірному житлі з грудня 2016 року з поважної причини, на підставі чого приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ч.3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В порушення вимог ч.3 ст.12 ЦПК України позивачами не надано доказів на підтвердження та обґрунтування позову щодо неповажності причини відсутності відповідачів у спірному житлі, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed