Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

04.06.2014 року представник [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд з зазначеним позовом (а.с.3-4). Позивач просить суд: - Звільнити з-під арешту та розшуку, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції, автомобіль марки ВАЗ, модель 2108, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля марки ВАЗ, модель 2108, 1968 року випуску реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідотством про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого 22.07.2006 р. В рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2715 виданого 13.04.2010 р. Малиновським районним судом м.Одеси відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції був накладений арешт та розшук на майно [PERSON], а саме легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 2108, 1988 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. 23.11.2012 р. постановою державного виконавця Романовського О.Л. зазначений виконавчий документ було повернуто стягувану на підставі заяви останньої. На сьогодні виконавче провадження закрите, отже підстави для будь-яких заходів забезпечення виконавчого провадження відпали через його закриття. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. При звернені до відповідача - відділу ДВС Іллічівського МУЮ з проханням зняти арешт та розшук майна представник позивача отримав відмову, оскільки позивач вважає, що підстави для зняття арешту та розшуку з майна позивача відсутні. Крім того Відповідачем біло запропоновано звернутись до суду з заявою про зняття арешту з майна, що позивач і змушений зробити. У зв'язку із наявністю арешту та розшуку майна позивач не може реалізувати своє право власності, тому вважає, що останнє підлягає захисту з боку суду шляхом ухвалення рішення про звільнення майна з-під арешту та розшуку. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст..321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач вважає, що подальше обмеження права його на володіння користування та розпорядження автомобілем ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER] не відповідає вимогам закону, а отже порушує конституційно закріплене право. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимогу позову, при цьому пояснив, що його довіритель з 2012 року проживає однією сім'єю з стягувачем аліментів. Представник відповідача в судовому засідання не з'явився, а подав суду письмову заяву про розгляд позову без його участі і при цьому просить відмовити в позові (а.с.16). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.04.2010 року відділом державної виконавчої служби Іллічівського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою [PERSON] про примусове виконання виконавчого листа №2-2715 від 13.04.2010 р. Малиновського районного суду м. Одеса (а.с.7-8). 08.11.010 року ВДВС Іллічівського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника([PERSON]) та оголошення заборони на його відчуження №В-8/493 (арешт автомобіля ВАЗ-2108 д/з [NUMBER]) (а.с.19 зворотна сторона). 23.11.2010 року ВДВС Іллічівського МУЮ винесено постанову про розшук майна боржника ([PERSON]), щодо автомобіля ВАЗ-2108 д/з [NUMBER] (а.с.20). 01.12.2010 року зазначений автомобіль було арештовано (а.с.21). 03.03.2011 року ВДВС Іллічівського МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо боржника [PERSON], а виконавче провадження було відправлено до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеською міського управляння юстиції (а.с.23). 23.11.2012 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.28). в даній постанові було зазначено, що припиняється чинність арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. Частиною першою ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовується інші вжиті державним виконавцем заходи, примусового виконання рішення. Що і зробив державний виконавець, виносячи постанову від 23.11.2012 року. Враховуючи те, що служба ДАІ вважає, що арешт з автомобіля може бути знятий з автомобіля рішенням суду, що вимоги позову підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved