Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

03.10.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, підписаною та поданою її представником - адвокатом Шубіною Я.В., до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення останніми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 05.10.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у сторін народилося дві доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Зараз діти проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, а тому просить з тягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття, що забезпечить дітям належний рівень життя і розвитку. Ухвалою суду від 07.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони у судове засідання не викликалися, але були повідомлені про дату та час розгляду справи. У відповідності з вимогами ст.ст.178, 279 ЦПК України, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше. Від відповідача [PERSON] до суду відзиву на позовну заяву, а також будь-яких клопотань не надійшло. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, з 05.10.2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.02.2015 року. Від шлюбу у сторін народилось дві доньки - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17.04.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис - №832) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 17.06.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис - №1809). Як вбачається з матеріалів справи, діти проживають разом з позивачем, а відповідач проживає окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, відповідно діти знаходяться на повному матеріальному утриманні позивача. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до вимог ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні дітей в не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 5 ст. 183 СК України визначено розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) та, серед іншого, на двох дітей така частка становить 1/3 (одну третину). Враховуючи те, що за віком відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 03.10.2019 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved