Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

03.10.2018 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Турківського районного суду Львівської області від 02.02.2011 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. [INFO] народився [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області зроблено відповідний актовий запис №86 від 20.09.2011. Оскільки, на час реєстрації народження дитини, після розірвання шлюбу не сплило 10 місяців, його було вказано батьком дитини відповідно до ч.2 ст.122 СК України. [PERSON] не є його дитиною, що не заперечує і сама відповідач. Згідно з протоколом повторного авторозподілу справи між суддями від 30.07.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 14.08.2020 справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце проведення судового засідання. Через канцелярію суду подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Представник третьої особи Турківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) також подали письмову заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечили щодо задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 02.02.2011 року шлюб між сторонами розірвано (арк. справи 6). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим 20.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області серії [NUMBER] . Батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 7). Позивач вказує, що не є батьком дитини [PERSON] , а тому просить суд виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження [PERSON] . Відомості про нього як батька були внесені на підставі ч. 2 ст. 122 СК України, що йому не було відомо, так як шлюб з відповідачем він розірвав. Відповідач подала заяву, в якій вказала, що визнає позов. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюють нормами Сімейного кодексу України. Так, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Відповідно до положень ч. 2 та ч. 3 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України). Згідно з ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Європейський суд з прав людини зазначив у справі «Йевремович проти Сербії», що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. За приписами ч. 5 ст. 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Зазначений правовий висновок сформований Верховним Судом в постанові від 06 травня 2020 року у справі №641/2867/17-ц та постанові від 19 лютого 2020 року у справі №643/12302/18. Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив, що дитина [PERSON] народився до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу між сторонами, а відтак, відомості про позивача як про батька дитини були внесені до актового запису на підставі ст. 122 СК України. Позивач вказав у позовній заяві, що після розірвання шлюбу з відповідачем, разом вони не проживали, відносин не підтримували, у відповідачки були інші стосунки. Відповідач позов визнала, про що подала суду заяву. Відтак, сторони у справі визнали факт відсутності кровного споріднення між позивачем [PERSON] та малолітнім [PERSON] , [INFO] . Суд також бере до уваги визнання позову відповідачем, та за встановлених конкретних обставин справи вважає, що таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відтак, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо виключення з актового запису відомостей про нього як батька [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved