Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

02 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] та ? частину земельної ділянки, площею 0,075 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем у період з 29 червня 2001 року по 26 лютого 2013 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. В період шлюбу ними був придбаний будинок [ADDRESS] та земельна ділянка за вказаною адресою, цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Житловий будинок був зареєстрований на відповідача [PERSON] Вважала, що будинок та земельна ділянка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та вона має право на ? частину вказаного майна, з огляду на що, просила задовольнити позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] довірила представляти свої інтереси в суді представнику - адвокату Акульшину С.М. Позивач та її представник - адвокат Акульшин С.М., в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких вказали, що на задоволенні позову наполягають, просили справу розглядати за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали про розгляд справи у їх відсутність. Зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони з 29 червня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26 лютого 2013 року. ( а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського РУЮ [PERSON], та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.9) Як вбачається з копії договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, 14 грудня 2002 року [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS] з відповідними будівлями та земельною ділянкою, площею 0,075 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. ( а.с.10) Зазначений будинок 21 січня 2005 року зареєстрований за [PERSON] у КП «Зміївське БТІ» за р-р 6-487. ( а.с. 11, 12-17) Відповідно до ч. 2 ст. 54 СК України, усі найважливіші питання життя сім'ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, був придбаний відповідачем під час перебування у шлюбі, тобто він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, внаслідок чого позивач має право ? частину вказаного майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved