Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

04.07.2016 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про стягнення аліментів на малолітню дочку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.11.2013 року вони з відповідачем проживала у незареєстрованому шлюбі, і [INFO] в них народилась дочка [PERSON]. З 28.03.2016 року вони разом не проживають, і дочка перебуває на її утримані та вихованні, а відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти, чим не виконує обов'язку щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, хоча обіцяв сплачувати кошти в сумі 1000 гривень, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду та вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий дохід відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у зв'язку з неявкою відповідача просить ухвали заочне рішення, додатково повідомляє, що вона повідомила відповідача про розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в силу вимог ч.4 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 11.03.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.3). Згідно з довідкою, виданою Службою у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради від 01.07.2016 року №01-14-210, вона видана громадянці [PERSON], [INFO], мешканці [ADDRESS], що на її утриманні знаходиться малолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з даними паспорта відповідача [PERSON] серії [NUMBER], виданого 17.02.2000 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.5), а також згідно з довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Київській області (а.с.20) він зареєстрований, та згідно з твердженнями позивача проживає, за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що з моменту звернення позивача до суду 04.07.2016 року відповідач надавав позивачу кошти на утримання дочки, а також на підтвердження того, що на утриманні відповідача знаходяться інші непрацездатні особи, та що підтверджують розмір його фактичних доходів, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Оскільки відповідач згідно із заявою позивача обізнаний про суть спору та розгляд справи у суді, проте, не виявив бажання з'явитися до суду і подати свої заперечення та докази, якими ці заперечення підтверджуються, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, а також погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів, враховуючи наступне. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Проте, обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не достатнім. З урахуванням викладеного, рівного обов'язку позивача та відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, та відсутність будь-яких заперечень щодо визначеного позивачем розміру аліментів, вік дитини, яка потребує догляду позивача, що має здійснюватися відповідно до чинного законодавства до досягнення дитиною трьох років, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та слід стягнути з відповідача аліменти у визначену позивачем розмірі. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial