overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

04.02.2014р. Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 17612,84 гривень. У позові зазначили, що 03.05.2007р. між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1764,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми заборгованості по відсоткам, пені та штрафу, на загальну суму 17612,84 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 03.05.2007р. [PERSON] на підставі заяви Позичальника № DNH4ТР89870361, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка») (Стандарт)), отримав кредит у розмірі 1764,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підпис відповідача [PERSON] на «Заяві Позичальника» № DNH4ТР89870361, від 03.05.2007р. свідчить про те, що останній ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразив свою згоду з тим, що зазначена Заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка») (Стандарт)) є договором між Банком та ним про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав. Внаслідок чого у відповідача станом на 15.01.2014р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 17612,84 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 1217,75грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5599,63 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 9480,56 грн., штраф (фіксована частина ) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 814,90 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

04.02.2014р. Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 38453,30 гривень. У позові зазначили, що 07.04.2006р. між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2278,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми заборгованості по відсоткам, пені та штрафу, на загальну суму 38453,30 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 07.04.2006р. [PERSON] на підставі заяви Позичальника № DNH4КР88060448, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка») (Стандарт)), отримав кредит у розмірі 2278,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підпис відповідача [PERSON] на «Заяві Позичальника» № DNH4КР88060448, від 07.04.2006р. свідчить про те, що останній ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразив свою згоду з тим, що зазначена Заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка») (Стандарт)) є договором між Банком та ним про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав. Внаслідок чого у відповідача станом на 15.01.2014р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 38453,30 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 2103,11грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11291,07 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 22751,82 грн., штраф (фіксована частина ) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1807,30 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 384,53 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

04.02.2014 т року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» звернулось до суду з позовом до відповідачів, вказавши, що вони, мешкають у квартирі [ADDRESS], та користуються послугами позивача, але оплату за послуги у повному обсязі не здійснюють. За період з 01.01.1997 року по 01.08.2013 року у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 352,50 гривні, 3 % річних у розмірі 7,45 гривень, інфляційних нарахувань у розмірі 10,74 гривень, а всього 370,69 гривень, яку позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачів, а також судові витрати в розмірі 243,60 гривні стягнути з відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги не визнала, просила застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши представника позивача, та перевіривши матеріали справи, вважає, позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 525 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у належному місці. На підставі положень ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу Української РСР наймач та члені його сім'ї повинні своєчасно та у повному обсязі сплачувати комунальні послуги. Відповідно п. 17 Правил надання населенню послуг по газопостачанню, затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року із відповідними доповненнями та змінами споживачі природного газу повинні сплачувати послуги не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. На підставі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно виписки з особового рахунку відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Як вбачається з розрахунку заборгованості у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.01.1997 року по 01.08.2013 року у розмірі 352,50 гривень (а.с. 5-7), з них заборгованість за межами строку позовної давності сплачена (а.с. 23). Аналізуючи наведене, враховуючи факт подачі позовної заяви 04 лютого 2014 року, тобто після спливу позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 156, 162 ЖК України, ст.ст. 256-257, 267, 525 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

04.02.2015 [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 05 вересня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Переяслав-Хмельницького міськвиконкому, Київської області, актовий запис № 149, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось, шлюбні відносини припинені ще у 2006 році. З цього часу вони проживають у різних місцях та кожен по-своєму розпоряджається своїм особистим життям. Внаслідок цього їх сім'я фактично розпалась, спільного господарства вони не ведуть та не пов'язані спільним побутом. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала і просить задовольнити їх. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій повністю визнав позов та просить шлюб розірвати. Дослідивши зміст позовної заяви та додані документи, суд вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], сторони з 05 вересня 1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Переяслав-Хмельницького міськвиконкому, Київської області, актовий запис №149. Після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від спільного проживання у сторін [INFO] року народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де матір'ю записана [PERSON], а батьком - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем свідчить про відсутність у нього інтересу на збереження шлюбу та про припинення фактичних шлюбних стосунків. Таким чином, шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить загальноприйнятим нормам суспільного життя, не відповідає інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положенням ст. 88 ЦПК України та присуджує їх з відповідача на користь позивачки у розмірі сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

04.02.2015. [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадкове майно спадкодавця та має право на його успадкування. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю. Позивачка просила розглянути справу за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області просив провести розгляд даної справи за його відсутності, про що до суду повідомив телефонограмою, проти позовних вимог не заперечував. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO]. [PERSON] свідоцтво про смерть (а.с. 8), володіла на праві приватної власності цілим житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами розташованими по [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті спадкодаця, позивачка у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі на його її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO]., була власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] [PERSON] як єдина спадкоємеця за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно встановити факт набуття права приватної власності [PERSON], яка померла [INFO]. на житловий будинок [ADDRESS] і визнати за позивачкою право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

04. 02. 2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа -ЖКП ММР «Бриз» в особі ЖЕК-2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У заяві позивач вказала, що вона вселилася на підставі ордеру та проживає в [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані також і відповідач [PERSON] та її син відповідач [PERSON], але останні не проживають в даній квартирі більше 6 місяців, особистих речей відповідачів в квартирі немає. Позивач самостійно утримує вказану квартиру, однак змушена сплачувати рахунки за комунальні послуги і за відповідачів, оскількі останні зареєстровані в квартирі. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з'явилася, суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про день розгляду справи були належним чином повідомлені. Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України з ухваленням у справі заочного рішення. Третя особа ЖКП ММР «Бриз» в особі ЖЕК-2 до судового засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Справу розглянуто за відсутності вказаної особи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вселилася на підставі ордеру № 1286 від 12. 10. 1983 до квартири [ADDRESS], проживає та зареєстрована у квартирі. Відповідач [PERSON] та її син відповідач [PERSON] також проживали у вказаній квартирі, та з 31. 10. 2003 ([PERSON]) і з 24. 08. 2009 ([PERSON]) в квартирі не проживають, що підтверджується актом про не проживання від 17. 02. 2015, складеним за участю свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт не проживання відповідачів у спірній квартирі, та засвідченим ЖЕК № 2 Житлово-комунального підприємства ММР «Бриз». Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає його особою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартири [ADDRESS]. Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги до [PERSON], оскільки відповідно до відповіді сектору АДР УДМС України в Миколаївській області від 19. 02. 2015 (вх. № 4128 від 25. 02. 2015) вказана особа не є зареєстрованою в Миколаївській області (в тому числі і за адресою знаходження спірного житла). Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вимог про відшкодування судового збору позивачем не заявлялося. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

04.02.2015 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 05.06.2004 у відділі РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області за актовим записом № 19, посилаючись на те, що тривалий час між ними виникали непорозуміння та суперечки в зв'язку з тяжким матеріальним становищем, що виникло по причині залежності відповідача від гри на гральних автоматах, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків, вважає спільне життя та збереження шлюбу неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та про відкладення розгляду справи не подавав. Зі згоди позивача та відповідно до положень статті 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05.06.2004 у відділі РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області за актовим записом № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2004. Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В сім'ї сторін відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства вони не ведуть з 19 січня 2015 року, шлюбні стосунки припинили. Як вказує позивач, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини, яка проживає разом з ним, а тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки причини розпаду сiм'ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям позивач вважає не можливим, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

04.02.2015 Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], оскільки не мешкають за вказаною адресою без поважних причин більше шести місяців, з 12.11.2013 . Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судовому засіданні представник позивача заяву підтримав, просив задовольнити. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду не з'явилися, про причини неявки не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, до суду представник не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладався на розсуд суду, враховуючи інтереси дитини. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із довідкою Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда. Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім'ї [PERSON] зареєстровані за даною адресою. Відповідно до акту, складеного комунальним підприємством «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради, [PERSON] не мешкають у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців, з 12.11.2013, є лише зареєстрованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд приходить до висновку, що позивач довів неповажність відсутності [PERSON] у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно із ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України та

Outcome: approved