overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю. У підготовчому засіданні позивач повідомила про відсутність наміру відмовлятися від позову і наполягала на його задоволенні та розірванні шлюбу; відповідач не зявився, при цьому надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.09.2004 року, при цьому мають двох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Як випливає з пояснень позивача, з січня 2018 року подружжя проживають окремо, вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] (далі відповідач) таким, що втратив право користування квартирою № 40 в будинку № 129 (корп. 2) по вулиці Пухова в місті Чернігові з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач добровільно покинув квартиру в 2010 році; з цього часу він постійно не проживає в зазначеній вище квартирі, не бере участі в її утриманні та оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на задоволенні. Будучи допитаною судом в якості свідка підтвердила, що в 2010 році відповідач добровільно покинув квартиру № 40 в будинку № 129 (корп. 2) по вулиці Пухова в місті Чернігові; з цього часу він не бере участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. \~ \~ \~ \~За згодою позивача, 22.06.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Позивач разом із неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], є власниками квартири № 40 в будинку № 129 (корп. 2) по вулиці Пухова в місті Чернігові на підставі договору дарування від 17.06.2010 року (далі Квартира), в якій зареєстровано місце постійного проживання відповідача (а.с. 5, 10, 11). Як убачається з матеріалів справи (а.с. 12) та показань свідка, які узгоджуються між собою, в 2010 році відповідач добровільно покинув Квартиру і з цього часу постійно не проживає в ній без поважних причин; відповідач не бере участі в утриманні Квартири та в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить сімю позивача в скрутне матеріальне становище. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~У звязку з доведенням факту не проживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~04.06.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почутів кохання та взаємоповаги. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, на розлучення згоден. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: \~ \~ \~ \~Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.12.2015р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1787. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 19.12.2015 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Виникли неприязні стосунки, розбіжності та непорозуміння щодо подальшого сімейного життя. Почуття поваги і кохання втратили, шлюбні відносини припинені. Всі спроби примиритися та дійти до порозуміння, закінчувались невдало. Позивач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, просила розглядати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.04.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 356. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 30.04.2004 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєрозуміння. З грудня 2017 року фактично шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 30.04.2004р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрваний шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.5,6/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім'я сторін перестала фактично існувати. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити їх інтересам, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначила, що в [ADDRESS], їй на підставі договору купівлі-продажу належить ? частина житлового будинку. В житловому будинку з 2010 року з її згоди був зареєстрований її онук [PERSON] В кінці лютого 2014 року відповідач залишив будинок, забрав всі належні йому речі. Наскільки їй відомо, відповідач перебуває в м. Києві. З лютого 2014 року відповідач жодного разу в будинок не приходив, комунальні послуги не оплачує, житлом не цікавиться. Просить суд відповідача [PERSON] визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням -житловим будинком, розташованим в [ADDRESS]. Реєстрація відповідача створює для неї певні незручності в користуванні власністю, воне не може отримувати субсидію. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Про день та час судового розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових документів за місцем реєстрації. Також відповідач [PERSON] інформувалася про наявність в провадженні Миргородського міськрайонного суду цивільної справи за позовом [PERSON] до нього шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею ? частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.4). В будинку значиться зареєстрованим з 2010 року [PERSON] , що вбачається з домової книги (а.с.5). З акту голови вуличного комітету вбачається, що відповідач [PERSON] з 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що особисто знайомі з позивачкою, знали відповідача. Часто відвідують помешкання позивачки, а тому їм достовірно відомо, що з лютого 2014 року відповідач не проживає разом з позивачкою та жодних його речей в будинку немає. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача в житловому будинку належному позивачеві призводить до порушення права власності позивача на житло. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному жилому будинку з лютого 2014 року, то його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням-будинком [ADDRESS]. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 22.05.2015 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO]. Оскільки спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, то шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримує. Відповідач , належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача , суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 22.05.2015 року Ізмайловським відділом РАГС Управління РАГС Москви за актовим записом № 954 (а.с.3). Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ч.2 ст. 104 та ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO]. Сімейне життя не склалось, наразі сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

04.06.2018 року до суду з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна звернувся головний лікар Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] В заяві просив суд визнати недієздатною та призначити [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO]. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. В судове засідання зявилась заітересована особа [PERSON], заяву підтримала, просила задовольнити. В судове засідання заінтересована особа Опікунська рада Чорбівської сільської ради свого представника не направила, попередньо надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 296 ЦПК України встановлено, що заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подана членами її сімї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом. \~ \~ \~ \~Встановлено,\~що [PERSON],\~[INFO]\~ з\~26.04.2018\~року по\~теперішній час\~ перебуває\~на стаціонарному\~лікуванні в лікарні\~ім.\~О.Ф.\~Мальцева,\~є інвалідом\~II\~групи за\~психічним захворюванням\~безтерміново. На даний час [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної форми, параноїдний синдром з стійким дефектом особистості, а також її хронічний стійкий психічний розлад позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~Вищевикладене підтверджується Актом судово-психіатричного експерта № 306 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 18.07.2018 року (а.с.26-30). \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. \~ \~ \~ \~Поданням органу опіки та піклування Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 02-16/143 від 15.06.2018 року визнано доцільним визнати недієздатною [PERSON] та призначити опікуном [PERSON] (а.с.15). \~ \~ \~ \~А тому, суд приходить до висновку, що опікуном [PERSON], [INFO] може бути її рідна сестра [PERSON]. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

04.06.2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 08.09.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 1000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.04.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 19271,52 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 08.09.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1000,00 грн. зі сплатою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами неоспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.04.2018 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 997,53 грн.; по відсоткам за користування кредитом 13259,72 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3620,39 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 893,88 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 19271,52 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

04.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 25.06.2018 року ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва цивільну справу направлено за підсудністю до Новобузького районного суду Миколаївської області. 22.08.2018 року ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області відкрито провадження по даній справі та призначено справу до підготовчого провадження. За своїм позовом позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.07.2016 року Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 306 мотивуючи тим, що фактичні шлюбні відносини з [PERSON] припинились в березні 2018 року, причиною розлучення є відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання 08.09.2018 року та 17.10.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2016 року. Від даного шлюбу подружжя дітей не мають. Зміст позовної заяви вказує на те, що у зв'язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, сторони проживають відокремлено, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім'ї, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу і визнання відповідачем пред'явленого до нього позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. При цьому сторони не дійшли добровільної згоди щодо спільного звернення з заявою про розірвання їх шлюбу до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved