Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

03.03.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про припинення дії, яка порушує право, посилаючись на те, що 27.08.2012 року за договором купівлі-продажу вона придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . На даний час у позивача виникла необхідність здійснити державну реєстрацію перебудованого будинку та внести дані про зміну його площі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте їй стало відомо, що внесення запису про зміну площі будинку неможливо у зв`язку з наявним обтяженням нерухомого майна. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду від неї надійшла заява, відповідно до якої просила провести розгляд справи в її відсутність, вимоги позову підтримує. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі державного виконавця, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.08.2012 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна вбачається, що на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 33986301 29.08.2012 року головним державним виконавцем ВДВС Фастівського МРУЮ Костецьким М.М. накладено арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Згідно витягу з ВП-спецрозділ від 19.02.2021 року виконавче провадження №33986301, боржник - [PERSON] , в рамках якого було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] закінчено на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 (фактичне повне виконання рішення). Відповідно до листа Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМРУ МЮ (м.Київ) №28454 від 25.02.2021 року, виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] станом на 25.02.2021 року на виконанні у відділі не перебувають. Крім того, як вбачається з довідки Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМРУ МЮ (м.Київ) №39524 від 12.04.2021 року згідно даних АСВП, ВП-Спрецрозділ, Електронний архів на виконанні у відділі відкритих виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] станом на 029.04.2021 року не перебувають. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність заборони відчуження позбавлена можливості це зробити. Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом, на виконанні у відділі ДВС виконавчі провадження, де боржником є вона або бувший власник будинку, відсутні, у суду є всі підстави в знятті арешту з майна позивача.

Outcome: approved