Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

02 квітня 2018 року позивач звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей з відповідним позовом у якому зазначив, що відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON] та малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачка [PERSON] проживає у с. Пришиб Березнегуватського району Миколаївської області, у занедбаному будинку до якого припинено газо і електропостачання, постійного джерела доходів не має, зловживає спиртними напоями, бродяжничає, вихованням дітей не займається. Батько дітей, відповідач [PERSON] разом із старшою донькою [PERSON], [INFO] проживає у м. Миколаєві. з 24 липня 2017 року за заявою матері діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебувають у Миколаївському центрі соціально - психологічної реабілітації дітей, відповідачі не цікавляться ними та не відвідують їх. Вказана сім'я перебуває на обліку Березнегуватського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як така, що потрапила у складні життєві умови, однак співпрацювати з працівниками центру не бажає, рекомендацій та порад не виконує. Питання про неналежне виконання відповідачами батьківських обов'язків неодноразово розглядалось на засіданнях комісії райдержадміністрації та 28 березня 2018 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Посилаючись на викладене вище, позивач просив суд, позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітніх та малолітніх дітей і стягнути аліменти на їх утримання у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з дня подання позову до суду. Представник позивача Залітко Н.М.(за дорученням) в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, та не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.37). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності, та відзиву на позов від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON] 20 березня 2011 року убачається, що їх батьками є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-11). Відповідачка [PERSON] зареєстрована [ADDRESS]. Згідно з характеристикою виконавчого комітету Висунської сільської ради № 215 від 07.02.2018 року на її поведінку неодноразово надходили скарги від місцевих мешканців через те, що її діти недоглянуті, не відвідують школу та шкодять сусідам (а.с.16). З актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.02.2017 року, 13 липня 2017 року та 19 березня 2018 року слідує, що відповідачка проживає за місцем реєстрації разом з неповнолітніми дітьми, однак умов для їх розвитку, виховання та проживання не створено, відсутні місця для їх розвитку та відпочинку, продукти харчування та підсобне господарство, будинок знаходиться в занедбаному стані, газо та електропостачання до нього припинено через борги, санітарно - гігієнічних умов не дотримано, на підлозі та поверхнях бруд і сміття (а.с.18-20). Згідно характеристик Любомирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11та № 12 від 05.02.2018 року [PERSON] та [PERSON] є учнями вказаної школи, які до навчання ставляться пасивно та не зацікавлено, домашні завдання не виконують, пропускають уроки без поважних причин. Мають неохайний зовнішній вигляд, брудний одяг, часто одягнуті не по сезону. Відповідачі байдуже ставляться до їх шкільного життя та виховання, не співпрацюють з класним керівником, не реагують на їх зауваження та пропозиції, не забезпечують дітей необхідними засобами для навчання (а.с.12,13). З липня 2017 року малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з відповідачами не проживають, оскільки за завою відповідачки, через складні життєві умови, тимчасово влаштовані до Миколаївського центру соціально психологічної реабілітації дітей (а.с.21). За період перебування дітей у зазначеному закладі відповідачі їх долею не цікавилися та не відвідували, про що свідчить лист директора центру [PERSON] від 20.02.2018 року за № 09-209 (а.с.22). З травня 2011 року шлюб між відповідачами розірвано, відповідач [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], однак фактично, разом з їх спільною донькою [PERSON],[INFO], проживає у м. Миколаєві, де остання з 27.10.2017 року відвідує Миколаївську ЗОШ І-ІІІ ступенів № 29 (а.с.14). За попереднім місцем навчання [PERSON], зарекомендувала себе як дисциплінована та старанна учениця. Належну увагу її вихованню приділяв батько, який відвідував школу та цікавився її досягненнями і поведінкою, натомість мати [PERSON] негативно впливала на розвиток дитини та не приділяла уваги її вихованню, що убачається з довідки характеристики Любомирівської загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів № 13 від 05.02.2018 року (а.с.14,17). Відповідачка неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків щодо виховання та належного утримання дітей, що підтверджується рішеннями позивача № 7 від 21.09.2016 року, № 3 від 13 липня 2017 року та № 7 від 26 березня 2018 року, однак наданих рекомендацій не виконала, та ухиляється від контакту з працівниками Березнегуватського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.23-27). Згідно висновку Березнегуватської райдержадміністрації від 30 березня 2018 року № 787/02-21- є доцільним позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], та малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідача [PERSON], щодо малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вони ухиляються від виховання дітей та свідомо нехтують щодо них батьківськими обов'язками (а.с.28-29). Відповідно до ч. 2,4 ст. 150 СК України батьки зобов'язанні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ст.164 СК України визначено вичерпний перелік підстав, з яких можливо позбавити батька чи матір батьківських прав, а саме: коли вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дітьми; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини; примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Що стосується такої підстави для позбавлення батьківських прав як ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини, то для її наявності є необхідним встановити, в чому полягає винна поведінка батьків, нехтування ними своїми обов'язками, чи вживались для цього заходи реагування, чи існують інші способи впливу на особу для зміни її ставлення до виховання дитини. Така вимога випливає із змісту п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав». Відповідно до нього ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини , що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною, в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування своїми обов'язками. Cуд доходить висновку, що наявні у справі докази підтверджують систематичне, свідоме та навмисне ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, як по вихованню так і забезпеченню необхідних умов життя, утримання та навчання їх дітей, заходи впливу на відповідачку з метою змінити її ставлення до дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та їх батька по відношенню до [PERSON], [PERSON], [PERSON] вичерпано. За такого позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved