Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

02.09.2014 р. [PERSON] та [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] року померла їхня мати - [PERSON] (спадкодавець). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,000 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №680622, виданого 17.12.2002 р. Короваївською сільською радою Гребінківського району Полтавської області на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області № 288 від 28.10.2002 року. [PERSON] заповіту не склала. Позивачі як спадкоємці першої черги за законом звернулися до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину. Однак нотаріус відмовила через відсутність кадастрового номера. З огляду на викладене, позивачі просять визнати за ними право власності на вищевказане спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] по 1/2 частині спадкової земельної ділянки за кожним. Сторони у судове засідання не з'явилися. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі, заперечень проти позову не має. Позивачі подали заяви, згідно яких підтримують позовні вимоги, просять розгляди справу без їх участі. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 10). Таким чином, в силу частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України 26 лютого 2014 року на усі права та обов'язки, що належали йому на цей момент відкрилась спадщина. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Гребінківської ДНК Полтавської області (а.с.5) судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. Однак позивачам нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прво на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] у зв'язку з тим, що нотаріусу на спадкове майно не було подано витяг з державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку. Крім того, згідно довідки відділу Держземагенства у Гребінківському районі Полтавської області № 01-18 від 31.05.2013 р. позивачам відмовлено у видачі витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 1,000 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 №680622, виданого 17.12.2002 р. Короваївською сільською радою Гребінківського району Полтавської області), оскільки на земельну ділянку не був присвоєний кадастровий номер, а технічна документація із землеустрою, на підставі якої визначається кадастровий номер, на померлу людину не виготовляється. Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. З Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 680622, виданого 17 грудня 2002 року вбачається, що [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS] на підставі розпорядження Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області № 288 від 28.10.2002 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,000 га, що розташована на території Короваївської сільської ради, в межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 433. Згідно ЗК України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III в редакції чинній на момент передачі у власність земельної ділянки, право власності на землю посвідчувало державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 7 липня 2011 року з наступними змінами та доповненнями земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. З огляду на викладене, судом встановлено, що саме спадкодавець за життя набула права власності на вказану земельну ділянку та зареєструвала його. Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV вказане право залишилось дійсним до моменту смерті спадкодавця. З огляду на викладене, позивачі успадкували земельну ділянку, на яку право власності на момент відкриття спадщини належало спадкодавцю. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на земельну ділянку за позивачами в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 15, ч.ч. 1 та 2 статті 1220 ЦК України, ЗК України 25 жовтня 2001 року № 2768-III, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 7 липня 2011 року з наступними змінами та доповненнями,

Outcome: approved