Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

02 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % від усіх доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2006 року, актовий запис № 349, який рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2016 року розірвано. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на утримані позивачки. Сторони спільного господарства не ведуть. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення та виховання дитини, тим самим ухиляється від виконання свої батьківських обовязків. З квітня 2016 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на виховання дитини. Позивачка позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в звязку з чим, змушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. 19 грудня 2016 року через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та яка була прийнята судом. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали уточнену позовну заяву в повному обсязі та просили її задовольнити. В судовому засіданні позивач зазначила, що з відповідачем проживає спільно дванадцять років. 22 листопада 2004 року у них народився син [PERSON]. Дитина має захворювання та потребує лікування і спеціального харчування. У разі, якщо знехтувати цим, то дитина матиме захворювання на цукровий діабет. Крім цього, дитина має гарні здібності до навчання, і для їх розвитку потребує додаткових оплатних занять. З відповідачем, хоча і проживають в одному будинку, спільного господарства не ведуть. Крім цього, всі витрати за комунальні послуги вона оплачує самостійно. Працює, але отримує мінімальну заробітну платню. Вказувала, що відповідач має можливість забезпечувати сімю, але через їх неприязні стосунки цього не робить. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 30 % прожиткового мінімуму. В обґрунтування зазначив, що його дохід складає соціальна допомога. Він має захворювання на цукровий діабет 2 типу і потребує постійного лікування. Зауважив, що при стягненні з нього аліментів в розмірі 30 % від всіх його доходів (італійської соціальної допомоги в розмірі 448 євро), він фактично самостійно буде забезпечувати сина прожитковим мінімумом, що суперечить обов'язку обох батьків утримувати свою дитину. Позивачем не надано будь-якої інформації про її особисті доходи, в зв'язку з чим неможливо оцінити її фінансовий стан. Вказав на те, що регулярно надавав та надає грошові кошти позивачці на утримання не тільки дитини, а й на ведення домашнього господарства. Позивачка [PERSON] за час їх перебування у шлюбі жодного дня не працювала, тільки він забезпечував родину. До захворювання він працював, нині через хворобу працювати не взмозі. Через неприязні стосунки із матірю позивачки вони розлучились, колишня дружина та її матір налаштовують дитину проти нього та перешкоджають спілкуванню, не відпустили сина до Італії для продовження строку дії італійського паспорту, таким чином позбавляють сина італійського коріння. Його фактично усунули з життя дитини. Останнім часом його стан здоров'я погіршився, в звязку з чим він повинен їздити до Італії хоча б один раз на два місяці, так як там перебуває на обліку. На лікування витрачає близько 300 євро. Будь-яких аліментних платежів не сплачує та утриманців не має. Представник відповідача, підтримала думку свого довірителя та просила задовольнити позов частково, а саме стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 30 % прожиткового мінімуму. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази матеріалів справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 19 травня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4), який рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області 08 вересня 2016 року розірваний (а.с.92-93). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], серії І-ФП № 249107 (а.с. 5), в якому сторони вказані батьками дитини. Відповідно до довідки Полігонівської сільської ради Вітовського (Жовтневого ) району Миколаївської області № 868 від 05.07.2016 року дитина проживають разом із позивачкою та відповідачем за адресою: с. Полігон, вул. Сонячна, 20 Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області та знаходиться на утриманні матері (а.с. 19). Як вбачається з довідок Комплексного медичного закладу, яке спеціалізується на внутрішніх хворобах, міста Фрозіноне від 25.07.2011 року та 28.11.2016 року відповідач має захворювання на цукровий діабет (а.с. 54-57). Захворювання відповідача не заперечувалось позивачем. Відповідно наданої інформації [PERSON] в Італії отримує соціальні виплати щомісячно в сумі 448,06 євро (а.с. 67-71). Дитина навчається в Миколаївській гімназії № 41. Як вбачається з довідки навчального закладу від 13.12.2016 року № 308 позивачка приділяє належну увагу вихованню сина, виконуючи свої батьківські обов'язки. В свою чергу відповідач з класним керівником не спілкувався, батьківські збори не відвідує (а.с. 87). Відповідно до довідки дитячої поліклініки № 3 м. Миколаєва [PERSON] перебуває під наглядом лікарів та за станом здоров'я потребує амбулаторного лікування з призначенням лікарських препаратів, постійного правильного харчування, оздоровлені, зайняття спорту. Має діагноз: дисфункція імунної системи інфекційно-алергічного ґенеза, ферментопатія, хронічний гастродуоденіт, пролапс мітрального клапана І, вторинна метаболічна кардіопатія, хронічний декомпенсований тонзиліт, ожиріння І-ІІ ступеня (а.с. 86). Відповідно до ст.ст. 180-182 СК України та Постанови пленуму Верховного суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 17 Постанови пленуму Верховного суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] є батьком дитини, повнолітньою та дієздатною особою, а отже зобовязаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач утриманців не має, будь-яких аліментних платежів не сплачує, має хронічне захворювання на цукровий діабет та потребує постійного лікування, отримує соціальну допомогу. Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка проживає з матір'ю позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утримані, а також матеріального становища відповідача та стану його здоровя, суд, на підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181 та ст. 183 СК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, яку вважає достатньою для утримання дитини та такою, що не ставить у скрутне становище відповідача. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України сума платежу по аліментам за один місяць в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає негайному виконанню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial