Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 12 серпня 2000 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Реєстрація шлюбу проводилася відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №18. Згодом шлюб було розірвано. Мають синів: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа, виданого Межівським районним судом Дніпропетровської області 21 листопада 2005 року, справа №2-618/2005 рік, з нього стягнуто аліменти на утримання синів до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно в особі матері дітей. Заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей з його боку відсутня. На даний момент син [PERSON] досяг повноліття, що було підставою для припинення стягнення аліментів на його користь, а син [PERSON], на якого він також сплачує аліменти, тривалий час (більше одного року) проживає з ним, окремо від отримувача аліментів та повністю перебуває на його утриманні. Він постійно забезпечує сина всім необхідним, несе додаткові витрати (купує речі, різноманітний одяг і таке інше), має постійний заробіток надає необхідну матеріальну допомогу, піклується про його розвиток та здібності, між ним та сином [PERSON] склалися добрі стосунки, син охоче з ним спілкується та висловлює бажання завжди бути з ним. Підставою стягнення аліментів був факт проживання дитини разом з відповідачем [PERSON] та перебування сина [PERSON] на її утриманні. Оскільки на теперішній час неповнолітній син [PERSON] проживає окремо від матері та знаходиться на його утриманні, вважає, що від стягнення аліментів, його слід звільнити, згідно з ч.4 с.223 ЦПК України, зважаючи на істотну зміну обставин, які стали підставою для ухвалення рішення про стягнення аліментів. Позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів, стягнутих за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2005 року на користь [PERSON], в частині стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні, 12.04.2017 року надав суду пояснення аналогічні вищевикладеним, на задоволенні позову наполягав. У судове засідання, призначене на 19.04.2017 року, [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає. Відповідач у судовому засіданні 12.04.2017 року проти позову заперечувала, надала суду письмові заперечення. [PERSON] у судове засідання, призначене на 19.04.2017 року не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов визнала повністю. Адвокат відповідача, Дубина О.А., у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує його прав, свобод та інтересів, тому вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, 12 серпня 2000 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №18. (а.с.8) Мають синів: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. (а.с.9,10) 30 листопада 2007 року, рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно виконавчого листа, виданого Межівським районним судом Дніпропетровської області 21 листопада 2005 року, справа №2-618/2005 рік, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно в особі матері дітей, [PERSON].(а.с.11) Для усунення перешкод у спілкуванні з дітьми між позивачем та відповідачем 11 березня 2008 року було укладено мирову угоду. (а.с.36-37) Заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей з боку [PERSON] відсутня, що підтверджується письмовим доказом, а саме: довідкою в.о. начальника Межівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.(а.с.12-17) На даний момент син [PERSON] досяг повноліття, що було підставою для припинення стягнення аліментів на його користь, а син [PERSON], на якого [PERSON] також сплачує аліменти, тривалий час (більше одного року) проживає з позивачем, окремо від отримувача аліментів, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №471 від 10.02.2017 року виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області та актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 07.02.2017 року, та повністю перебуває на утриманні позивача.(а.с.18,19) Відповідно до характеристики [PERSON], матері [PERSON], від 31 березня 2017 року, наданої директором РКЗО «Межівська СЗШ І-ІІІ ступенів №2» Іванисенко В.Г. та класним керівником [PERSON], відповідач дотримується демократичного стилю в спілкуванні і вихованні сина. Активно займається вихованням сина, стежить за його успішністю, за його побутовими умовами. Активно цікавиться життям сина в школі, допомагає йому з заняттями, виконує функції моральної підтримки сина. (а.с.58) Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ст.223 ч.4 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Після дослідження та оцінки доказів у справі, відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст.ст.58,59 ЦПК України, і вони свідчать про те, що проживання на даний час дитини з батьком, [PERSON] є обставиною, що має істотне значення і є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача, адже приводом стягнення аліментів на користь відповідача [PERSON] з позивача [PERSON] за рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], було знаходження дитини на утриманні відповідача, а на цей час дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Таким чином, зникли підстави, що зобов'язували позивача за рішенням суду сплачувати аліменти на користь відповідача, так як дитина, яку він повинен утримувати, проживає з ним, тобто утримується ним добровільно, а подальша сплата аліментів за винесеним рішенням суду на користь відповідача, фактично проводиться вже на утримання її самої, про що ніяких рішень суду не приймалося, а позивач добровільно такого обов'язку на себе не брав.

Outcome: approved