Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

04.02.2012 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку та виявив бажання оформити зарплатну карту (а.с.16). Як зазначено у витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», пільговий період до 55 днів, базова процентна ставка 2,5%, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,6%; обов`язків щомісячний платіж 7% від заборгованості, з 01.04.2014 року 5% від заборгованості (а.с.17) Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості за договором б/н 04.02.2012 станом на 31.03.2020 року становить 139509,16 грн., яка складається з: 532,45 грн. заборгованість за тілом кредиту; 149053,80 грн. залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість; 2793,49 грн. заборгованість за пенею. (а.с.7-9). Як вбачається з банківської виписки за карткою [PERSON] з картки останнього здійснювалося автоматичне погашення простроченої заборгованості та списання відсотків за прострочений кредит, та 24.05.2017 року останній раз було здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти [NUMBER] в сумі 10,95 грн., та особисто відповідачем 21.03.2014 року було здійснено останній раз поповнення картки в терміналі самообслуговування в сумі 200 грн. (а.с.10-13) У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК Україна, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, позивачем не доведено, що між банком та [PERSON] був укладений у письмовій формі саме кредитний договір із зазначенням суттєвих умов, в тому числі розміру процентів та пені за неналежне виконання умов договору, оскільки підпис відповідача мається тільки на анкеті-заяві, де [PERSON] виявив бажання оформити зарплатну картку. Підпис відповідача не міститься на витязі з Тарифів та Умовах і правилах надання банківських послуг. Отже, нараховані відсотки в сумі 149053,80 грн., пеня в сумі 2793,49 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю укладення між сторонами кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] користувався коштами банку, а отже між сторонами виникли правовідносини, які випливають із договору позики. Відповідно до ст.1046 КК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Сума позики, яка не повернута банку становить 532,45 грн. Статтями 257, 261, 264, 266, 267 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, враховуючи, що останній платіж в рахунок погашення боргу особисто відповідачем було здійснено 21.03.2014 року в сумі 200,00 грн., позов подано до суду 17.06.2020 року, тобто від дня, коли банк дізнався про порушення свого права до моменту звернення до суду пройшло більше 3 років, суд вважає, що у заявлених позовних вимогах про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 532,45 грн. (заборгованість за тілом кредита) слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, сплачений судовий збір залишається на позивачеві. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed