Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

03.10.2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, [PERSON], треті особи - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області (Укрдержреєстр), Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (Служба у справах дітей Московського району), в якому просила визнати право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,00 кв.м, за [PERSON] та [PERSON]; визнати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,00 кв.м, видане на ім'я [PERSON], недійсним; зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області (Укрдержреєстр) скасувати реєстрацію права власності на [ADDRESS], загальною площею 42,00 кв.м, зареєстровану за [PERSON] (а.с. 2-7). Ухвалою суду від 24.10.2013 р. закрите провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, [PERSON], треті особи - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області (Укрдержреєстр), Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (Служба у справах дітей Московського району), в частині зобов'язання Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області (Укрдержреєстр) скасувати реєстрацію права власності на [ADDRESS], загальною площею 42,00 кв.м, зареєстровану за [PERSON]; виключена Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області (Укрдержреєстр), як безпідставно залучена до участі у справі, із числа учасників розгляду справи (а.с. 80-81). 30.10.2013 р. [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулася до суду з уточненим позовом до Харківської міської ради Харківської області, [PERSON], третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (Служба у справах дітей Московського району м. Харкова), в якому просила визнати право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,00 кв.м, за [PERSON] та [PERSON], [INFO]; визнати свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,00 кв.м, видане на ім'я [PERSON], недійсним; зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати реєстрацію права власності зазначеної квартири; зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області зареєструвати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру (а.с. 84-87). 12.11.2013 р. позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], [INFO]; скасувати право власності на зазначену квартиру, зареєстроване за [PERSON] (а.с.106). 13.12.2013 р. [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулася до суду з уточненим позовом до Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON], третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (Служба у справах дітей Московського району м. Харкова), в якому просила визнати недійсним Договір дарування квартири [ADDRESS], зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] серія та № 792 від 27.07.2013 р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,00 кв.м за [PERSON] та [PERSON]; повернути майно, що було передано за недійсним правочином, зокрема повернути [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] шляхом вселення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона та її неповнолітній син [PERSON] вселилися у кімнати гуртожитку [ADDRESS] на підставі ордеру від 05.08.1999 р. і мешкали у виділених приміщеннях до 15.11.2012 р. 15.11.2012 р., повернувшись додому за вказаною адресою позивачка встановила, що двері до кімнат, в яких вона проживає з неповнолітньою дитиною замінені на нові, встановлені нові замки, де поділися власні речі позивачки не відомо. 15.11.2012 р. викликані нею працівники міліції встановили злам житла та склали протоколи. За даними фактами 15.11.2012 р. слідчим СВ Московського РВ Караванським Д.В. було порушено кримінальну справу за ч.3 ст. 185 КК України та прийнята ним до свого провадження. 16.11.2012 р. [PERSON] було визнано потерпілою у кримінальній справі. 17.11.2012 р. повернувшись з роботи [PERSON] виявила незнайомих людей в помешканнях, в яких проживає за адресою: [ADDRESS], к.к. 353, 354 (на теперішній час квартира 100). Виявлені [PERSON] громадяни [PERSON] та [PERSON] повідомили, що є власниками квартири [ADDRESS] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.08.2012 р., після чого надали [PERSON] копію зазначеного рішення для ознайомлення. Після чого [PERSON] знову викликала працівників міліції з Московського РВ ГУМВС України в Харківській області. Таким чином, [PERSON] під час розгляду справи про визнання ордеру на житлову площу гуртожитку недійсним, позбавлення права проживання і виселення позивача [PERSON], надавши до Московського районного суду недостовірні данні, а саме довідку про місце проживання та реєстрацію, закріпила за собою право власності на [ADDRESS] та зайняла вказане житлове приміщення, зареєструвала у КП «Харківське міське БТІ». Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.09.2013 р. частково скасоване рішення Московського районного суду м. Харкова у визнанні права власності на квартиру [ADDRESS]. З листа прокуратури Харківської області вбачається, що на момент подачі заяви про реєстрацію права власності від 25.12.2011 р. відповідачка [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивачка вважає, що дані факти встановлюють самоправне зайняття та шахрайське заволодіння жилим приміщенням [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Потім всупереч закону [PERSON] подарувала спірну квартиру своїй дочці [PERSON], чим порушила права позивачки [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] Оспорюваним договором дарування порушені права позивачки на непорушність права володіння та користування житлом. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.09.2013 р. встановлений факт, що будівлю [ADDRESS] виключено з числа гуртожитків та присвоєно статус будинку, а мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.08.2012 р. встановлено факт проживання та користування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] житлом за адресою: [ADDRESS] (а.с. 139-145). В судовому засіданні позивачка, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], та її представник [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності, підтримали уточнені позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради Резван А.С., який діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні позов не визнав та надав заперечення, в яких зазначив, що позов [PERSON] вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Обгрунтовуючи свій позов, [PERSON] посилається на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.08.2012 р. по справі № 2-34/11 та рішення апеляційного суду Харківської області від 16.09.2013 р. по справі № 2-4707/11, якими, на думку позивача, встановлено факти, що мають важливе значення для даної справи. Проте, цими рішеннями суду встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] вселилися до кімнат [ADDRESS] незаконно. Згідно з діючим законодавством, підставою для вселення до жилого приміщення гуртожитку є ордер, а підставою користування ним - договір найму. Натомість, договір найму кімнат [ADDRESS] з [PERSON], на ім'я якого, нібито, 05.09.1999 р. видано ордер № 018-77 серія МА, не укладався. Аналізуючи зміст норм чинного житлового законодавства, можна зробити єдиний висновок, що право члена сім'ї наймача житлового приміщення користуватися цим є похідним і існує лише за наявністю у наймача права користування майном, а відтак відсутність укладеного з [PERSON] договору найму кімнат [ADDRESS] обумовлює відсутність права користування ними у членів сім'ї. Крім того, [PERSON] не додано до позовної заяви жодних доказів, які б підтверджували, що вселення до кімнат [ADDRESS] відбулось в 30-денний термін, тобто в межах строку дії ордеру, визначеного Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208. Позивачем також не доведено факту прийняття відповідною уповноваженою особою рішення про перенумерацію кімнат [ADDRESS] в гуртожитку на [ADDRESS] в будинку та факту проведення такої перенумерації. Вищевказаний факт не встановлено і рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.09.2013 по справі № 2-4707/11. Отже, ототожнення кімнат [ADDRESS] з квартирою № 100 в будинку є безпідставним та суперечить фактичним обставинам і матеріалам справи. Безпідставним є і посилання позивача на порушення кримінальних справ слідчим органами за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 185, 190 КК України, оскільки відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Позивач не звернув увагу на те, що самим рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.09.2013 р. по справі № 2-4707/11 визначено можливий спосіб набуття права власності на квартиру в будинку. Так, суд зазначив, що громадяни можуть реалізувати право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку, або шляхом отримання соціального житла, або шляхом самостійного вирішення свого житлового питання. Вирішення питання щодо приватизації житлових приміщень відноситься до компетенції територіальної громади після передачі гуртожитку до комунальної власності. Таким чином, задоволення вимог позивача порушуватиме виключну компетенцію органу місцевого самоврядування. Всі інші вимоги позивача є похідними від вимоги про визнання права власності, у зв'язку з чим також не підлягають задоволенню. В задоволенні позову [PERSON] просив відмовити у повному обсязі (а.с.64-67). Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (Служба у справах дітей Московського району) Павленко Г.М., яка діє на підставі виданої довіреності, підтримала позовні вимоги позивачки в повному обсязі та вважала можливим визнати за [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки вони тривалий час мешкали в зазначеній квартирі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судові засідання на неодноразові виклики не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представників позивачки, Харківської міської ради, третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до плану приватизації ДП «Південзахіденергобуд», затвердженого розпорядженням регіонального відділення ФДМУ по Харківській області від 08.09.1995 р. за [ADDRESS], який знаходиться на балансі підприємства, підлягає передачі в комунальну власність, як об'єкт державної власності. Відповідно до Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого спільним наказом ФДМУ та Міністерства політики України від 19.05.1999 р. за № 908/68, господарське товариство повинно обліковувати на своєму балансі майно, що не увійшло до його статутного капіталу. При цьому відповідальність за збереження та ефективне використання державного майна несе господарське товариство. Рішенням загальних зборів акціонерів від 25.03.1998 р. були прийняті зміни до статуту в новій редакції стосовно виходу зі складу ВАТ структурного підрозділу № 16 «Житлово-комунальний відділ» і створення на його базі колективного підприємства. Вказаний гуртожиток було передано на баланс новоутвореного КП «Житлово-комунальне господарство «Південзахіденергобуд». Після ліквідації державного Тресту будівля гуртожитку з мешканцями за вказаною адресою не увійшли ні до одного із статутних фондів новостворених підприємств, разом з цим була передана на баланс КП ЖКГ «Південзахіденергобуд». Рішенням виконкому Харківської міської ради Харківської області від 19.12.2007 р. вказану будівлю виключено з числа гуртожитків та присвоєно статус будинку, а мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку. Згідно з листом Головного управління житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури № 16/878-6 від 17.04.2009 р. за інформацією Головного управління статистики в Харківській області (звіт 1-Житлофонд) встановлено, що колективне підприємство житлово-комунального господарства «Південзахіденергобуд», на балансі якого перебував зазначений гуртожиток, входить до складу підприємств-банкрутів та тих, що повністю припинили свою діяльність станом на 01.01.2008 р. і неможливо, також, визначити балансову вартість даної будівлі, що в подальшому не дозволить мешканцям оформити документи на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], вселилися у кімнати [ADDRESS] на підставі ордеру від 05 серпня 1999 р., виданого КП ЖКГ «Південзахіденергобуд», та зареєстровані за вказаною адресою з 03.11.1999 року і мешкали у виділених приміщеннях (а.с. 11, 32-35). Факт того, що [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] на законних підставах займали виділені приміщення підтверджений рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2012 р. по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Трест «Південзахіденергобуд» до [PERSON], [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], колективного підприємства «Житлово-комунальне господарство «Південзахіденергобуд», регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про визнання ордеру на житлову площу у гуртожитку недійсним, позбавлення права проживання і вселення та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], до відкритого акціонерного товариства «Трест «Південзахіденергобуд», колективного підприємства «Житлово-комунальне господарство «Південзахіденергобуд», регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання права на проживання у гуртожитку, яким в задоволенні позовів було відмовлено. Вказане рішення набрало чинності і ніким не оскаржено. Відповідно до вказаного рішення, було встановлено, що [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] на законних підставах, а саме на підставі ордеру вселилися до гуртожитку і тому відсутні підстави для захисту їх права (а.с. 36-40). У зв'язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 р. задоволений, зокрема, позов [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності, та визнано право власності за нею на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,0 кв.м (а.с. 47-49). Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав, виданим КП «Харківське міське БТІ» 30.12.2011 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи, за відповідачкою [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2011 р. (а.с.108). [PERSON] 26 листопада 2012 р. звернулася з апеляційною скаргою на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 р. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2013 р. рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 р. змінено, в частині визнання права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] рішення суду скасоване та відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. Також в цьому рішенні зазначено, що на час звернення [PERSON] та [PERSON] до суду з позовом про визнання за ними права власності на займані квартири вказаний гуртожиток не був переданий до комунальної власності і у кімнатах [ADDRESS] до теперішнього часу мешкають подружжя [PERSON] та [PERSON] Оскільки [PERSON] та [PERSON] не були залучені до участі у справі, що позбавило їх можливості захистити свої житлові права (а.с. 32-35). Однак, як встановлено судом, між відповідачами [PERSON] та її дочкою [PERSON] 27 липня 2013 р. був укладений Договір дарування квартири [ADDRESS] від 27 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 792 від 27 липня 2013 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, сформованою 22.11.2013 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та самим Договором дарування, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 125-127). Як вбачається з п.1.3. зазначеного Договору дарування, дарувальник, тобто [PERSON], стверджувала, що на момент укладення договору щодо нерухомості, тобто спірної квартири, не ведуться судові спори, що суперечить наявним у справі доказам. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Незаконність набуття права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] встановлена рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2013 р. (а.с.32-35). Згідно з положеннями ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, Договір дарування, укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 27 липня 2013 р. суперечить інтересам позивачки [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], порушує їх житлові права. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], в цій частині задовольнити та визнати недійсним Договір дарування квартири [ADDRESS] від 27 липня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 792 від 27 липня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з паспорту позивачки [PERSON], копія якого знаходиться в матеріалах справи, вона зареєстрована у гуртожитку по [ADDRESS] з 24.09.1999 р. (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Враховуючи викладене, суд вважає можливим вселити [PERSON] та [PERSON], [INFO], у квартиру [ADDRESS]. Крім того, Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» регулює грошові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей. Дія вказаного Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації). Статті 2 та 4 передбачають, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім'ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України). Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Таким чином, вирішення питання щодо приватизації житлових прав відноситься до компетенції територіальної громади після передачі гуртожитку до комунальної власності. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З статті 345 ЦК України вбачається, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Положеннями ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як зазначено вище, сім'я [PERSON] користувалася кімнатами у гуртожитку по [ADDRESS] і власниками їх не були. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,00 кв.м, за [PERSON] та [PERSON] та повернення майна, що було передано за недійсним правочином, зокрема повернути [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS].

Outcome: partial