Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

04.03.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про звільнення майна з під арешту. У позовній заяві позивач просив зняти арешт, заборону відчуження та реєстрацію з заставного майна - автомобіль DAEWOO, модель Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ, легковий комбі-В, №кузова/шасі: [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], що накладені згідно постанови Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 02.11.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; постанови Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 06.04.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; постанови Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 24.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; постанови Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 24.11.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В подальшому, в процесі розгляду справи представник позивача надав суду клопотання, якими просив змінити процесуальний статус відповідача - Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області , залучивши його до участі у справі в якості третьої особи та просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача - ПАТ «УніверсалБанк». В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 07.03.2007 року укладено кредитний договір № MKS7AN02000018, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у розмірі 7785,63 доларів США на термін до 05.03.2010 p., а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 07.03.2007 р. уклали договір застави рухомого майна №MKS7AN02000018. Згідно договору застави, [PERSON] надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]). Позивачем було отримано інформацію про те, що згідно бази даних автомобіль DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, а саме на підставі: 1)Постанови Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 02.11.2011р. про арешт майна боржника та оголошення вборони на його відчуження; 2)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 06.04.2012р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 3)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 24.03.2014р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його; 4)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 24.11.2014р. про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, право застави у ПриватБанку виникло 07.03.2007 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного автомобіля були винесені пізніше ніж було укладено договір застави; станом на 20.10.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 15357,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення договору застави складала 41460.00 гривень та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортного засобу. Крім того, Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2010 р. З викладених підстав просили задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомив . Представник відповідача - ПАТ «УніверсалБанк» до судового засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомив . Представник третьої особи - Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області до судового засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поважної причини своєї неявки суду не повідомив . Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 07.03.2007 року укладено кредитний договір № MKS7AN02000018, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит у розмірі 7785,63 доларів США на термін до 05.03.2010 p., а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 07.03.2007 р. уклали договір застави рухомого майна №MKS7AN02000018. Згідно договору застави, [PERSON] надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]). Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №48117144 від 20.10.2015 року, автомобіль DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, а саме на підставі: 1.Постанови Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 02.11.2011р. про арешт майна боржника та оголошення вборони на його відчуження; 2.Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 06.04.2012р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 3.Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 24.03.2014р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його; 4.Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 24.11.2014р. про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження. Згідно ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло, 07.03.2007 року, а постанови про накладення арешту на все нерухоме майно винесено ВДВС у 2011, 2012, 2014 p.p., тобто пізніше, ніж нерухоме майно було передано в заставу ПАТ КБ ПриватБанк. Заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ ПриватБанк станом на 20.10.2015 р. складає 15 357, 00 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави та яка постійно знижується в наслідок зносу майна. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2010 року банку було надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету іпотеки. Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення до заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до цього, найвищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ ПриватБанк, оскільки саме ПАТ КБ ПриватБанк раніше зареєстрував обтяження на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель: Matiz, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Враховуючи те, що ПАТ КБ ПриватБанк має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку, визначеному вищевказаним рішенням суду, але у його відношенні Міським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській областібули накладені арешти, ПАТ КБ ПриватБанк не може скористуватися своїм правом заставодержателя - звернути стягнення на заставлене майно шляхом його реалізації. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Outcome: approved