Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

03 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулося до Южноукраїнського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №SAMDN40000012539090 від 26.03.2007 року у сумі 458517,05 грн. (чотириста пятдесят вісім тисяч пятсот сімнадцять гривень 05 копійок) та судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.03.2007 року ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], уклали між собою кредитний договір №SAMDN40000012539090 від 26.03.2007, згідно з яким банк надав відповідачу (позичальнику) кредит у розмірі 56249,12 грн. у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, на термін до 25.03.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26.12.2014 року становить 458517,05 гривень (чотириста пятдесят вісім тисяч пятсот сімнадцять гривень 05 копійок), яка складається з: 55824,40 грн. заборгованість за кредитом; 152039,16 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11692,50 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 238960,99 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В судове засідання представник позивача не зявився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить підпис представника на рекомендованному повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.80). Від представника надійшла заява про уточнення позовних вимог, з урахуванням рішення Южноукраїнського міського суду від 01.06.2009 року, яким вже було стягнуто з [PERSON] заборгованість по даному кредиту у розмірі 58016,00 грн. Просив суд стягнути з відповідача різницю заборгованості, яка складає 400501,05 грн. (а.с.44). Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що позивач раніше звертався до суду з аналогічним позовом, який рішенням Южноукраїнського міського суду від 01.06.2009 року було задоволено та стягнуто з нього заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 58016,00 грн. (пятдесят вісім тисяч 16 копійок) грн., а також судові витрати. Крім того, у банку в заставі задля забезпечення виконання ним зобовязань за даним договором перебуває його автомобіль [NUMBER], який було передано представнику банку 26.10.2009 року для його реалізації та погашення заборгованості. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, так як погашення заборгованості не відбулось з вини позивача, а предмет застави за тривалий час суттєво втратив свою цінність. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Судом встановлено, що 26 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN40000012539090 від 26.03.2007 р., відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав у ПАТ КБ ПриватБанк кредит у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 56249,12 грн. на придбання автомобілю вартістю 49660 грн., 3972,80 грн. винагороди банку, та 2582,32 грн. на оплату страхових внесків у випадках та порядку, передбачених п.1.1. та 1.2. даного Договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, на термін до 25.03.2014 року. Щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1209,36 грн. (а.с.5-6, 7-9). За правилами п.16.1. кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом. На думку позивача умови передбачені договором відповідач не виконав, у звязку з чим станом на 26 грудня 2014 року йому було нараховано заборгованість по кредиту у розмірі 458517,05 грн., яка складається з заборгованості кредитом 55824,40 грн., заборгованості за відсотками 152039,16 грн., комісії за користування кредитом 11692,50 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 238960,99 грн. (а.с.10). Як вбачається з рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01.06.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто 58016,00 грн. (а.с.37). Заборгованість відповідача перед позивачем за підрахунками банку складає 400501,05 грн. Забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає застава автомобілю [NUMBER], номер кузову LVVDA11A11А37D007058 (п.6. кредитного договору). За п.16.18. кредитного договору Банк має право звернути стягнення на предмет застави незалежно від настання строків виконання будь якого з зобовязань даного договору. Банк також має право задовольнити за рахунок предмету застави свої потреби у повному обсязі, враховуючи кредитний ліміт, відсотки, комісію та інші платежі, неустойку (п.16.20 договору). Судом також встановлено, що 26 жовтня 2009 року автомобіль [NUMBER] був переданий представнику ПАТ КБ Приватбанку для його реалізації та погашення кредитної заборгованості та відповідно до повідомлення від 31.12.2014 року перебуває на стоянці банку (а.с.31). Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А тому у суду виникає сумнів, що 238960,99 грн. пені могли накопичитись у боржника за один рік. Враховуючи вищевикладене, надані позивачем розрахунки суми позову, які не відповідають дійсності, так як позивачем в позовній заяві не надано розгорнутого розрахунку заборгованості, з якого було б можливим прослідкувати дати нарахування сум прострочених платежів, а саме відсотків, комісії, пені та інших платежів. Суд не погоджується з розміром пені, оскільки остання є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання кредитного зобовязання. Тому, на думку суду, докази викладені позивачем у заяві не є достатніми у повній мірі для підтвердження заборгованості [PERSON] на суму 400501,05 грн., у зв'язку з чим суд вважає, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed