Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

03 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що вони з відповідачем з 08 червня 1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинили з серпня 2020 року, спільне сумісного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, проживають за різними адресами. Сім`я фактично розпалася через несумісність характерів, різні цінності та погляди на життя, відсутність згоди при вирішенні сімейно - побутових питань, втрату почуттів любові, поваги, та неодноразові прояви агресії з боку відповідача, що породжувало постійні сімейні сварки, конфлікти, непереборні протиріччя. В зв`язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Посилаючись на викладене, позивач просила суд шлюб, укладений між нею та відповідачем у Градизькій селищній раді народних депутатів 08 червня 1993 року, актовий запис № 25 - розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву, в якій прохала справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити . Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 08 червня 1993 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Градизькою селищною радою народних депутів, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 08 червня 1993 року. Від вказаного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, подружнє життя не склалося через втрату один до одного почуття любові та поваги. Спільним побутом не пов`язані. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн.

Outcome: approved