Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

03.08.2018 позивач Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 115 249,39 грн. Також позивач разом з позовом подав клопотання про відстрочити сплату судового збору до моменту ухвалення рішення. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.04.2008 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір № КВ-2/0215/08/251, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у сумі 10 000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в розмірі та в строки, що встановлені в Додатку 1 до кредитного договору, з кінцевим терміном погашення не пізніше 28.04.2011 р. В порушення умов договору відповідач останній раз сплатив тіло кредиту 19.06.2008 р., після чого перестав виконувати договірні зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 25.07.2018 р. становить: за кредитом 9 329,01 грн., за відсотками - 43 706,51 грн., пеня - 62 213,87 грн. Також зазначає, що відповідно до п. 12.7 кредитного договору сторони домовилися про зміну тривалості позовної давності до 10 років. З урахуванням положень ч. 1 ст. 264 ЦК України та останнього платежу строк позовної давності закінчується 24.11.2018 р. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.08.2018 р. провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20 (а.с.24). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач не скористались правом на подачу відзиву. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, розглянувши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та позивачем КС «Перше Кредитне Товариство» було укладено кредитний договір №КВ-2/0215/08/251 від 29.04.2008 р., за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 10 000 грн. строком на 36 місяців до 28.04.2011 року з платою за користування кредитом 0,132 проценти від суми залишку кредиту за кожен день користування, що складає 48% річних (а.с. 11, 12). Відповідач не дотримався умов кредитного договору, не в повному обсязі погасив кредит згідно графіка, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 25.07.2018 р. становить: за кредитом - 9 329,01 грн., за відсотками - 43 706,51 грн. (а.с.13). Вказані докази відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовані. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно, при дослідженні наданих доказів на підтвердження заборгованості суд прийшов до висновку про порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами. Щодо стягнення пені суд зазначає наступне. Відповідно до п. 9.4 кредитного договору у випадку прострочення позичальником процентів за користування кредитом або несвоєчасного повернення суми повністю або відповідної частини, позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з розрахунку заборгованості позивач просить стягнути пеню в розмірі 62213,87 грн., що значно перевищує розмір заподіяних позичальнику збитків, а відтак суд,

Outcome: partial