Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

04.11.2020 року [PERSON] звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем за законом першої черги. У встановлений законом строк вона звернулась до Другої Первомайської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Вказала, що житловий будинок належав її батькові [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 04.05.1990 року Довгопристанською сільською Радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Довгопристанської сільської Ради народних депутатів від 23.03.1990 року. [INFO] батько помер. Після його смерті спадщину прийняли його дружина, її мати, [PERSON] , та його син, її брат [PERSON] , однак не оформили через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок. [INFO] помер її брат. Рішенням суду від 14.03.2017 року право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом було визнано за [PERSON] , який приходився сином померлого. Позивачка вважає, що має законні підстави для отримання у спадщину Ѕ частини житлового будинку після смерті матері, проте реалізувати своє право не може, тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку. Ухвалою суду від 05.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. На виконання вимоги ухвал суду від державної нотаріальної контори надійшли спадкові справи № 451/2012, заведена після смерті [PERSON] та № 243/06 після смерті [PERSON] . Позивачка в підготовче засідання не з`явились, надала завірену секретарем сільської ради заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав завірену секретарем сільської ради заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Наслідки визнання позову йому зрозумілі. Представник Довгопристанської сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Від сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника сільради. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами та витребуваних судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом становлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.1968 року. [INFO] в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією китягу з актового запису про смерть від 12.03.2013 року. За життя батьку належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 04.05.1990 року Довгопристанською сільською Радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Довгопристанської сільської Ради народних депутатів від 23.03.1990 року, що підтверджується довідкою КП «Первомайське МБТІ» № 370/04-02-03 від 21.10.2020 року. Після смерті батька спадщину прийняли його дружина, мати позивачки, [PERSON] , та його син, брат позивачки, [PERSON] , шляхом подачі заяв до нотаріальної контори у зв`язку із чим заведено спадкову справу № 243/06 після смерті [PERSON] . Зі спадкової справи вбачається, що вони 07.06.2006 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, по Ѕ частині кожний, на грошові внески та право на пайовий фонд частки майна колективного сільськогосподарського підприємства СГВК «Мир». Заяв від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходило; свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не видавалось. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, отримали свідоцтва про право на спадщину, однак не оформили право власності на житловий будинок, по Ѕ частині кожний. [INFO] в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.06.2011 року. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини до Другої Первомайської державної нотаріальної контори, у зв`язку із чим заведено спадкову справу № 451/2011. В спадковій справі містяться заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 04.07.2012 року позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на спадкове майно. Поставною державного нотаріуса від 02.11.2020 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спірного житлового будинку, який належав [PERSON] , через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.03.2017 року у справі № 484/1767/16-ц, яке набрало законної сили 27.03.2017 року, встановлено, що після смерті [PERSON] (матері позивачки) спадщину на Ѕ частину спірного житлового будинку прийняла [PERSON] (позивачка у справі). За життя [PERSON] (брат позивачки) прийняв спадщину після смерті [PERSON] (батько позивачки) на іншу частину спірного житлового будинку, а тому за [PERSON] , сином спадкодавця, визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи за заповітом прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини п`ятої ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті матері, яка прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, однак у зв`язку з тим, що мати за життя не зареєструвала право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку, після смерті [PERSON] , вона не може у встановлений законом спосіб в нотаріальній конторі оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину за законам, хоча має таке право відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218,1222, 1233, 1225, 1277, 1268-1270 ЦК України. Слід визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину житлового будинку. За встановлених обставин визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, а тому право позивачки на спадщину підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України.

Outcome: approved