Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

03 лютого 2017 р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.11.2007 року в загальному розмірі 37543,94 грн. та судових витрат у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що 01.11.2007 р між ним та відповідачем по справі було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк», «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті. [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.12.2016 р. утворилася заборгованість в сумі 37543,94 грн., а саме: заборгованість за кредитом 1952,10 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 29774,94 грн., заборгованість за пенею та комісією 3791,00 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1775,90 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти вимог позовної заяви заперечила, посилаючись на те, що позивачем не обґрунтовано нарахована сума процентів за користування кредитними коштами, вказана в позовній заяві, а також штраф та пеня. Зазначила, що банк не повідомляв її про зміну порядку нарахування заборгованості по кредиту. Крім того пояснила, що платіж у розмірі 99 грн. від 24.01.2014 р. було здійснено банком автоматично під час договірного списання з іншого рахунку відповідача платіжної картки, який в свою чергу було поповнено іншою особою в якості подарунку на День народження її дитині в розмірі 100 грн. В звязку з чим відповідач вважає, що строк позовної давності перервано не було, оскільки відповідач не здійснювала дії на підтвердження визнання заборгованості. Просила застосувати до заборгованості строк позовної давності, у задоволені позовних вимог відмовити. Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.11.2007 р. [PERSON] приєдналась до Умов і Правил надання банківських послуг ЗАТ КБ ПриватБанк, ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяв. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. замінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 01.11.2007 року на умовах, викладених в заяві про надання кредитної картки «Універсальна», згідно з якою відповідач отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді поновлюваної кредитної лінії з базовою процентною ставкою 1,9 % на місяць (нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік), щомісячна комісія 1 %, штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів 250 грн. + 5% від суми позову та інше. Відповідно до п. 5.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» строк та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами із встановленим Мінімальним обовязковим платежем наведено в Памятці Клієнта, яка є невідємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості за Кредитом. Відповідно до п. 5.3. розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» Банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта , а саме у виписці по Картрахунку відповідно до п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту), Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Згідно з п. 4.9 обовязком банку є не менше одного разу на місяць способом вказаним в Заяві , надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про виконані за попередній місяць операції по Картрахункам. При підключені Держателя до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключені Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Позивач свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовується. У відповідності до п.5.5 розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 5.5.1 передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Відповідно до п.8.6 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні клієнтом строків платежів за любим з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п.6.5 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.12.2016 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 37543,94 грн., яка складається з: - 1952,10 грн. заборгованість за кредитом, - 29774,94 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, - 3791,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 250 грн. фіксована частина, - 1775,90 грн. процентна складова. Проте, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до боргового зобовязання. Суд, вирішуючи вказане питання дійшов висновку про можливість застосування строку позовної давності до зобовязань, що виникли поза межами трирічного строку до дня звернення до суду із позовною заявою з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). 22.10.2014 року Верховним Судом України у справі №6-127цс14 було винесено постанову, в якій був викладений висновок про те, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Строк дії кредитної картки [PERSON], що відповідає кінцевому терміну повернення кредиту, встановлено до вересня 2015 року. Позовну заяву надіслано до суду 03.02.2017 року. А отже, трирічний строк позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі на час предявлення позову не сплив, в звязку з чим з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 1952,10 грн. Щодо застосування строку позовної давності до процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З виписки по картковому рахунку відповідача № 5457082974821493 вбачається, що платіж у розмірі 99 грн. від 24.01.2014 р. було здійснено банком автоматично під час договірного списання з іншого рахунку відповідача. З розрахунку, долученого до матеріалів справи, вбачається, що останнє погашення заборгованості було особисто здійснено відповідачем в листопаді 2013 року. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за період з грудня 2013 року по грудень 2016 року, що є в межах строку позовної давності, а у задоволені частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за щомісячними платежами, яка включає також проценти, та яка виникла поза межами трирічного строку позовної давності, слід відмовити. Заборгованість за пенею та штрафами поза межами однорічного строку позовної давності також не стягується судом з відповідача за його заявою. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Посилання позивача на те, що сторони уклали договір про збільшення строку позовної давності до 50 років, оскільки така умова передбачена п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, є необґрунтованим, в звязку з тим, що Умови та правила, долучені до матеріалів справи не підписані відповідачем. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України у справі №6-1926цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має бути врахований судом. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами. Так, суд відхиляє посилання позивача про правомірність застосування збільшеної процентної ставки до кредитних коштів, оскільки збільшена процентна ставка за використання кредитних коштів застосовується для витрат, здійснених за карткою універсальна після зміни ставки, а із розрахунку, долученого до матеріалів справи, вбачається, що після підвищення процентної ставки відповідач витрати по картці не здійснював. А отже, підвищенні проценти, запроваджені з 01.09.2014 року та 01.04.2015 року не застосовуються до суми заборгованості за кредитом, яка утворилась раніше та в наступному не збільшувалась. Разом з тим, з письмових пояснень позивача та розрахунку заборгованості, долученого до матеріалів справи, вбачається, що позивачем для вирахування розміру процентів за кожним періодом за базу, на яку вони нараховуються, було взято не тільки тіло кредиту, але й заборгованість за раніше нарахованими поточними та простроченими процентами, а також пеня. Проте, такий порядок нарахування заборгованості не відповідає умовам договору, а також суперечить ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до якої проценти на неустойку не нараховуються. Крім того, позивачем залишилось не доведеним чи повідомляв він відповідача відповідно до умов п. п. 5.3 розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг» про запровадження іншого порядку (формули) нарахування простроченої заборгованості. В звязку з тим, що суд дійшов до висновку про необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, тому вважає за необхідне здійснити розрахунок процентів за користування кредитом, виходячи з наступного. Заборгованість в розмірі 1952,10 грн., яку відповідно до позовної заяви просить стягнути позивач, з грудня 2013 року не змінювалась. Застосовуючи щомісячну процентну ставку в розмірі 3,0 % до цієї заборгованості (оскільки відповідачу було відомо про змінену процентну ставку на 36 % річних) у період з 01.12.2014 року по 31.12.2016 року, отримуємо добуток 2108,27 грн. (1952,10*3,0/100*36=2108,27). Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією суд вважає необґрунтованими за наступних підстав. В Умовах і Правилах надання банківських послуг, до яких приєдналась позивач, відсутнє визначення, склад та розмір комісії. В заяві про надання кредитної картки «Універсальна», передбачена щомісячна комісія в розмірі 1 %, однак відсутнє її визначення та склад. Крім того, в своїх розрахунках Позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, а отже, у матеріалах відсутні докази щодо наявності заборгованості саме за комісією, в тому числі, оскільки вона не передбачена договором, долученим до матеріалів справи. Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею та штрафом є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є м.Костянтинівка Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення пені та комісії, а також штрафів необґрунтованими. А отже суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] станом на 31.12.2016 р. має заборгованість за Кредитним договором в розмірі 4060 грн. 37 коп.: - 1952 грн. 10 коп. заборгованість за кредитом, - 2108 грн. 27 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 173,04 грн.

Outcome: partial