Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

04 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки майна, що перебуває у спільній частковій власності, в якому просить суд стягнути з відповідачки на її користь грошову компенсацію вартості ? частини квартири [ADDRESS] в розмірі 47940 грн.; припинити право власності на належну їй ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] з дня отримання грошової компенсації від [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності за законом від 07.08.2013 р. їй на праві власності належить ? частина двокімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 29,4 кв.м., загальною площею 41,8 кв.м. Інша ? частина спірної квартири належить її двоюрідній сестрі - [PERSON] Планування квартири не дозволяє виділити їй відокремлену частину квартири без втрати її цільового призначення. Згоди про порядок володіння та користування квартирою між нею та відповідачкою не досягнуто. Не погоджується [PERSON] і на сплату компенсації вартості належної їй частки у праві власності на квартиру або, навпаки, на отримання такої компенсації від неї (позивачки). На даний час квартира використовується відповідачкою, а вона (позивачка) позбавлена можливості користуватися належною їй частиною у спільному майні. Це змусило її (позивачку) звернутися до суду з відповідним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що відповідачка згодна сплатити позивачці грошову компенсацію вартості її частки у квартирі, що перебуває у спільній частковій власності, однак вона (позивачка) не згодна з сумою грошової компенсації, вважає, що вартість квартири, визначена у висновку експертизи, є завищеною, і відповідачка не має змоги відразу сплатити позивачці таку суму грошової компенсації. Крім того, заперечують проти розміру витрат на правову допомогу, яку просить стягнути на її користь позивачка. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по ? часині кожній , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Багацькою О.М. 07.08.2013 року, зареєстрованими в реєстрі за №2-463, №2-463, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.08.2013 р. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України - кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.2 ст. 364 ЦК України - якщо виділу натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. При вирішенні позову співвласника про виплату йому компенсації іншим співвласником за його частку у спільному майні на підставі ч.2 ст.364 ЦК України слід виходити з наступного. У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Зі змісту ст.. 364 ЦК України вбачається, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про призначення компенсації, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Надання у володіння власникові майна його частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним у відповідності до ч.2 ст.183 цього Кодексу. Якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки. Встановлено, що спірна квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, вона є двокімнатною, житловою площею 29,4 кв.м., загальною площею 41,8 кв.м. Квартира складається з двох житлових кімнат площами 13,2 кв.м та 16,2 кв.м., кухні площею 4,8 кв.м., ванної пл. 2,1 кв.м., туалету пл. 0,7 кв.м., коридору пл. 4,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру, матеріалами інвентаризаційної справи на квартиру. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1539/1540 від 27.12.2013 року - з технічної точки зору виділення позивачу відокремленої частини квартири [ADDRESS] відповідно до часток кожного співвласника у спільній частковій власності на квартиру, які становлять кожному по ? частини квартири, без втрати цільового призначення, не представляється можливим. Суд враховує, що спірна квартира призначена для проживання однієї сім'ї, має суміжні кімнати, лише один окремий вихід, будь-яких доказів про наявність можливого виділу частки позивача у натурі чи встановлення порядку користування квартирою відповідно до часток співвласників у праві спільної часткової власності відповідачкою та її представником не надано. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивачки та її представника щодо неможливості спільного використання спірної квартири, неможливості виділу в натурі 1/2 частини спірної квартири, факту відмови відповідачки вирішити питання про припинення права спільної часткової власності в позасудовому порядку, та враховуючи наявність згоди позивачки на отримання грошової компенсації вартості своєї частки в спірній квартирі, суд приходить до висновку про необхідність виділення частки позивачки зі спільного майна, а саме з квартири [ADDRESS] шляхом стягнення з відповідачки на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частини спірної квартири. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.95 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.98 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Згідно висновку судово-будівельної технічної експертизи № 1539/1540 від 27.12.2013 року ринкова вартість двокімнатної квартири площею 41,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS], станом на дату складання висновку становить 91 900 грн. Вартість належної співвласнику [PERSON] ? частини квартири дорівнює 45 950 грн. Суд не бере до уваги доводи відповідачки та її представника про те, що вартість спірної квартири, визначена висновком експертизи, є завищеною, так як доказів на підтвердження таких доводів суду не надано. Посилання відповідачки та її представника на ту обставину, що відповідач не буде мати матеріальної спроможності на виплату компенсації позивачу, є припущенням, на якому не може грунтуватися рішення суду. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] в розмірі 45950,00 (сорок п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне вирішити також питання про припинення права на ? частину квартири позивача після отримання нею грошової компенсації та визнання цього права за відповідачкою, оскільки це випливає з вимог [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості її частки з відповідача, що відповідно кореспондується в право відповідача на отримання цієї частки у власність. В іншій частині позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування вимог про компенсацію витрат на правову допомогу по справі представником позивачки [PERSON] надано угоду про надання правової допомоги від 04.09.2013 р., укладену між [PERSON] та адвокатом [PERSON], квитанцію про оплату правової допомоги від 27.01.2014 р. на суму 2000 грн., розрахунок суми винагороди, акт приймання-передачі виконаних робіт. Згідно ст. 88 ЦПК України - якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи час, витрачений адвокатом позивача на надання правової допомоги по даній справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 917,60 грн. компенсації витрат на правову допомогу, а також 459,50 грн. сплаченого судового збору та 1958,40 грн. витрат за проведення судової експертизи, а всього 3335,50 грн. судових витрат. На підставі викладеного, ст..ст. 319, 356, 358, 364 ЦК України,

Outcome: partial