Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

04 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 48-53). В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що 06 жовтня 2017 року відповідач [PERSON] взяв у нього в борг 186 640,00 грн., про що в присутності свідків власноручно написав відповідну розписку. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути зазначену суму до його першої вимоги. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань не виконує, кошти не повертає, а тільки постійно обіцяє це зробити. У зв`язку з чим відповідач має перед ним заборгованість у розмірі 186 640,00 грн., а також повинен сплатити йому 3 % річних у розмірі 7 465,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 25\~026,62 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000,00 грн. Зазначені суми, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на його користь Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2018 року позовну заяву було залишено без руху, з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 13-14). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27\~липня 2018 року було відкрите провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 21-22). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2018 року зазначену вище позовну заяву було направлено за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 27). 26\~жовтня 2018 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла зазначена цивільна справа (а.с. 30). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2019\~року підготовче провадження у справі було закрито, судом призначений розгляд справи по суті (а.с. 62). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Представник позивача [PERSON] Мустафи Адигезалов Мехман Адалет огли у судове засідання не з`явився, але подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 65). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, судом встановлено, що 06 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується матеріалами справи, зокрема розпискою від 06 жовтня 2017 року, зміст якої вказує на отримання відповідачем в борг у позивача суми грошових коштів в розмірі 186 640,00 грн. та відповідач зобов`язався повернути зазначену суму за першою вимогою позивача. Розписка написана власноручно [PERSON] (а.с. 10). У відповідності до положень ст. 526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1,2\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача 13\~лютого 2019 року було направлено вимогу про повернення коштів за договором позики (а.с. 55-56, 57, 58, 59), яка залишилась без задоволення. У відповідності до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Згідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, з яким суд погоджується, борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з жовтня 2017 року по січень 2019 року складає 219 131,62 грн., з яких: 186 640,00 грн. сума основного боргу, 7 465,00 грн. 3 % річних та 25 026,62 грн. інфляційних втрат, а тому позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач у справі [PERSON] не надав суду достатніх доказів, які б свідчили, що відповідачем йому заподіяна моральна шкода. З тексту позовної заяви та з пояснень самого позивача не вбачається, які саме наслідки настали для позивача та як він від цього постраждав. Крім того, договором між сторонами не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди за невиконання зобов`язання. В зв`язку з наведеним, в задоволенні вимог в частині відшкодування моральної шкоди належить відмовити. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial