Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

03.03.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свій позов обгрунтовує тим, що з єдиного державного реєстру боржників їй стало відомо про виконавче провадження № 64395979 з примусового виконання виконавчого напису № 7925, виданого 28.01.2020 приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 9 503, 87 грн. З виконавчим написом позивач не погоджується, оскільки 15.05.2014 між нею та ТОВ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 92663658000, але плату за кредитом вона вносила вчасно та заборгованості не має. Вважає, що у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7925, вчинений 28 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М . про стягнення з неї заборгованості в розмірі 9 503, 87 грн та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі в судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 64395979, яке перебуває на виконанні у державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУЮ ( м. Київ), відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, що вчинений 28.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за № 7925, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 9 503, 87 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію надійшла заява в якій вона просить провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. 08.04.2021 через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог. Зокрема зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., зареєстрованого за № 7925 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454, 00 грн. Одночасно, 08.04.2021, через канцелярію суду, представник відповідача надав клопотання про врегулювання спору за участі судді, в якому пропонував позивачу врегулювати спір в мировому порядку, сплативши кошти у розмірі 1700, 00 грн на розрахункові рахунки ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у строк до 18 год 00 хв 23.04.2021, при цьому, частина заборгованості у розмірі 7 803, 87 грн буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 92663658000 від 15.05.2014 та виконавчим написом № 7925 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. В судове засідання третя особа - приватний нотаріус не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. В судове засідання третя особа - приватний виконавець не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі заяви директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» від 23 січня 2020 року за № 898441, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. 28 січня 2020 року вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7925, яким запропонував стягнути з позивачки [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Акціонерним товариством «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 68 від 30 січня 2017 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 92663658000 від 15 травня 2014 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , та стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 29 січня 2017 року по 23 січня 2020 року включно суму у розмірі 5 135, 59 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 218, 28 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн - плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 9 503, 87 грн. 08 лютого 2021 року державним виконавцем Фастівського МВ виконавчої служби ЦМЮ МЮ ( м. Києв) було відкрито виконавче провадження № 64395979 щодо примусового виконання виконавчого напису № 7925, виданого 28.01.2020, вчиненого приватним нотаріусом про стягнення коштів в сумі 9 503, 87 з [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Проте, у виконавчому написі від 28.01.2020 за реєстровим № 7925 нотаріусом не вказано конкретну дату настання строку платежу за Кредитним договором від 15.05.2014. Крім того, з розрахунку заборгованості наведеного у виконавчому написі не вбачається, коли виникла заборгованість, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право настягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, незрозумілим є період, за який стягується заборгованість, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Крім того, представником відповідача була подана заява про визнання позовних вимог, з огляду на яку ТОВ «Фінансова компанія управління фінансами» визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрованого за № 7925 таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454, 00 грн ( інші 50 % судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, тому виконавчий напис № 7925 від 28.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління фінансами» заборгованості у розмірі 9 503, 87 грн, згідно кредитного договору № 92663658000 від 15.05.2014 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання позову представником відповідача, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141,142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 454, 00 грн, а також стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 454, 00 грн.

Outcome: approved