Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

04.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 09.12.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 34,80% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість у розмірі 17098,59 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду від 12.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 03.07.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого вона заперечувала проти позову з тих підстав, що вона не отримувала кредитну картку та не укладала кредитного договору. 06.08.2018 року надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача не погодився із доводами відповідача та надав виписку по рахунку позивача, фотокартку позивача із кредитною карткою як докази отримання кредитних коштів. У наданих запереченнях представник відповідача зазначила, що відповідач визнає позов частково, а саме в частині основної суми кредиту в розмірі 198,85 грн., відсотків в розмірі 40,37 грн. та штрафів в розмірі 511,96 грн., на загальну суму - 751,18 грн. Проти стягнення іншої суми відсотків заперечує через неправомірні дії позивача стосовно підвищення процентної ставки, проти пені та комісії заперечує, оскільки нарахування комісії не передбачене договором, окремого розрахунку пені та комісії позивачем не надано. Також до заперечень додано копію кредитної картки. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, з урахуванням позиції, викладеної в запереченнях. У випадку, якщо суд дійде до висновків про законність нарахування пені, то просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Щодо укладення між сторонами кредитного договору судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 09.12.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг. На підставі зазначеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У Анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомлений і згодний з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що разом із цією заявою становлять договір про надання банківських послуг. Вказана Анкета-заява підписана відповідачем. Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначений в пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, вказана в заяві. У пункті 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. Як вбачається із наданої представником відповідача копії кредитної картки, яка була надана відповідачу, строк її дії до 09/16. З Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування вбачається, що за умовами і правилами надання банківських послуг погашення кредиту має відбуватися шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості). Щодо отримання відповідачем кредитних коштів та виконанням нею умов договору судом встановлено наступне. Відповідно до наданої позивачем Виписки по особовому рахунку відповідача по кредитній карті № [NUMBER] за період з 09.12.2014 року по 31.07.2018 року видно, що відповідач в період часу з 09.12.2014 року по 26.01.2015 року активно користувалася кредитною картою та знімала з неї готівкові кошти та проводила оплату товару, всього на суму 1273,51 грн. Два рази відповідач вносила готівкові кошти на вказану карту, а саме - 24.12.2014 року на суму 500,00 грн., 22.01.2015 року на суму 500,00 грн., а також кілька разів відбулося автоматичне погашення заборгованості на суму 129,31 грн. Надалі відповідачу нараховувалися лише відсотки та штрафні санкції. Згідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів в році. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обов'язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В матеріалах справи відсутні дані щодо звернення відповідача із заявою про розірвання договору. В пункті 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення виконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як вбачається із наданої виписки по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості, відповідач неналежним чином виконувала обов'язки за кредитним договором, у зв'язку із чим утворилася заборгованість за наданим кредитом в розмірі 198,85 грн. З приводу тверджень представника позивача про неправомірність підвищення процентної ставки по кредиту, суд зазначає наступне. Як видно із розрахунку заборгованості, з 01.04.2015 року позивач підвищив процентну ставку по кредитному договору до 43,20%. Згідно частини першої статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до статті 2056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57ц12, боржник вважається належним чином повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Матеріали справи доказів належного повідомлення позивача про підвищення відсоткової ставки не містять. Тому суд погоджується із твердженнями представника відповідача щодо необґрунтованості підвищення процентної ставки по кредиту. Щодо розміру заборгованості за процентами за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. Станом на 31.03.2015 року у відповідача була наявна заборгованість за кредитом в розмірі 290,67 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 26,86 грн. Тому розрахунок заборгованості виглядає наступним чином, з урахуванням процентної ставки 34,80% річних. Дата нарахуваннядніБорг за тілом кредитуСтавка річнихставка на деньНараховані відсоткиВідсотки наростаючим підсумкомСплачено коштів на погашення кредиту 01.04.20158290,3534,80%0,0962,2329,090,00 09.04.201512222,9134,80%0,0962,5731,6698,84 21.04.20157222,91 34,80%0,0961,501,350,00 28.04.20152198,85 34,80%0,0960,381,7319,52 30.04.201531198,85 34,80%0,0965,927,650,00 31.05.201530198,85 34,80%0,0965,7313,380,00 30.06.201530198,85 34,80%0,0965,7319,100,00 30.07.20151198,85 34,80%0,0960,1919,290,00 31.07.201531198,85 34,80%0,0965,9225,210,00 31.08.201530198,85 34,80%0,0965,7330,940,00 30.09.201530198,85 34,80%0,0965,7336,670,00 30.10.20151198,85 34,80%0,0960,1936,860,00 31.10.201530198,85 34,80%0,0965,7342,580,00 30.11.20155198,85 34,80%0,0960,9543,540,00 05.12.20151198,85 34,80%0,0960,1939,913,82 06.12.201524198,85 34,80%0,0964,5837,367,13 30.12.20151198,85 34,80%0,0960,1937,550,00 31.12.201510198,85 34,80%0,0961,9139,460,00 10.01.201619198,85 34,80%0,0963,6343,090,00 29.01.20162198,85 34,80%0,0960,3843,470,00 31.01.201629198,85 34,80%0,0965,5449,000,00 29.02.201629198,85 34,80%0,0965,5454,540,00 31.03.201631198,85 34,80%0,0965,9260,460,00 29.04.20161198,85 34,80%0,0960,1960,650,00 30.04.201629198,85 34,80%0,0965,5466,190,00 29.05.20161198,85 34,80%0,0960,1966,380,00 30.05.20161198,85 34,80%0,0960,1966,570,00 31.05.201630198,85 34,80%0,0965,7372,290,00 30.06.201629198,85 34,80%0,0965,5477,830,00 29.07.20161198,85 34,80%0,0960,1978,020,00 30.07.20161198,85 34,80%0,0960,1978,210,00 31.07.201629198,85 34,80%0,0965,5483,750,00 29.08.20162198,85 34,80%0,0960,3884,130,00 31.08.201630198,85 34,80%0,0965,7389,860,00 30.09.201630198,85 34,80%0,0965,7395,580,00 30.10.20161198,85 34,80%0,0960,1995,770,00 31.10.201630198,85 34,80%0,0965,73101,500,00 30.11.201630198,85 34,80%0,0965,73107,230,00 30.12.20161198,85 34,80%0,0960,19107,420,00 31.12.201630198,85 34,80%0,0965,73113,150,00 30.01.20171198,85 34,80%0,0960,19113,340,00 31.01.201728198,85 34,80%0,0965,35118,680,00 28.02.201728198,8534,80%0,0965,35124,030,00 28.03.20173198,8534,80%0,0960,57124,600,00 31.03.201728198,85 34,80%0,0965,35129,940,00 28.04.20172198,85 34,80%0,0960,38130,330,00 30.04.201728198,85 34,80%0,0965,35135,670,00 28.05.20172198,85 34,80%0,0960,38136,050,00 30.05.20171198,85 34,80%0,0960,19136,240,00 31.05.201730198,85 34,80%0,0965,73141,970,00 30.06.201730198,85 34,80%0,0965,73147,700,00 30.07.20171198,85 34,80%0,0960,19147,890,00 31.07.201731198,85 34,80%0,0965,92153,810,00 31.08.201729198,85 34,80%0,0965,54159,340,00 29.09.20171198,85 34,80%0,0960,19159,530,00 30.09.201729198,85 34,80%0,0965,54165,070,00 29.10.20171198,85 34,80%0,0960,19165,260,00 30.10.20171198,85 34,80%0,0960,19165,450,00 31.10.201730198,85 34,80%0,0965,73171,180,00 30.11.201729198,85 34,80%0,0965,54176,710,00 29.12.20171198,85 34,80%0,0960,19176,900,00 30.12.20171198,85 34,80%0,0960,19177,100,00 31.12.201728198,85 34,80%0,0965,35182,440,00 28.01.20181198,85 34,80%0,0960,19182,630,00 29.01.20182198,85 34,80%0,0960,38183,010,00 31.01.201828198,85 34,80%0,0965,35188,360,00 28.02.201828198,85 34,80%0,0965,35193,700,00 28.03.20182198,85 34,80%0,0960,38194,090,00 30.03.20181198,85 34,80%0,0960,19194,280,00 31.03.20181198,85 34,80%0,0960,19194,470,00 Таким чином, заявлена позивачем сума відсотків в розмірі 12120,28 грн. підтверджена проведеним судом розрахунком лише на суму 194,47 грн. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені та комісії в розмірі 3489,05 грн., суд виходить з такого. Згідно до Витягу з тарифів, пеня складається з двох частин: перша =(базова процентна ставка за договором)/30, та нараховується за кожен день прострочки, друга - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць та нараховується один раз в місяць. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума комісії та пені нарахована в розмірі 100,00 щомісяця. В позовній заяві не зазначено, яким пунктом Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів, передбачено нарахування та стягнення комісії у розмірі 100,00 грн. щомісяця. Водночас до позовної заяви доданий Витяг з Тарифів, який не містить такої комісії. Умови та Правила надання банківських послуг, актуальні на час отримання відповідачем кредитної картки, а так само на час виникнення остаточної заборгованості, які розміщені на офіційній сторінці позивача в Інтернеті, також немає відомостей про щомісячну комісію в розмірі 100,00 грн. Крім того, в тексті позовної заяви зазначено про заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3489,05 грн., а у розрахунку - що це сума власне комісії. Усунути цю розбіжність під час судового розгляду не виявилось можливим. Таким чином, щомісячні нарахування у розмірі 100,00 грн. у різних документах позивача зазначаються як різні за своєю правовою природою грошові зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Позивачем не доведено, що ця комісія була передбачена умовами договору між сторонами, а також те, за яку саме послугу нараховувалась ця комісія. Також суд звертає увагу, що комісія за певну послугу банку зазвичай нараховується незалежно від наявності заборгованості і не є формою цивільно-правової відповідальності. В даному ж випадку, як свідчить розрахунок позовних вимог, позивач почав нараховувати так звану комісію лише з травня 2015 року - періоду, коли почала формуватися заборгованість відповідача, тобто явно має характер цивільно-правової санкції за порушення договірних зобов'язань, що не передбачено чинним законодавством України. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 1290,41 грн. підлягають задоволенню частково, виходячи з такого. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, боржник сплачує штраф, що складається з твердої суми у розмірі 500,00 грн., та суми, що розраховується як 5% від заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Позивач нарахував процентну складову штрафу як 5% від суми, що складається з заборгованості по основній сумі кредиту та нарахованим ним процентам у сумі 12120,28 грн. Однак, оскільки стягненню з відповідача підлягають проценти лише у розмірі 194,47 грн., вказана процентна складова штрафу має складати 19,67 грн., а всього штраф має складати 519,67 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом - 198,85 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 194,47 грн., штрафу - 519,67 грн. є законними та обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягають задоволенню, а в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial