overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

03 червня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.5-6). Свій позов позивач аргументує тим, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24 липня 1993 року. В шлюбі у них народились діти дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як у сторін різні погляди на сімейне життя, подружні відносини, виховання дитини. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення стало неможливим. Просить шлюб, зареєстрований Виконкомом Олександрівської сільської ради м. Іллічівська в Одеській області від 24 липня 1993 року під актовим записом №22 між нею та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи була сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити, та позов розглянути за його відсутності (а.с.26). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб виданого Виконкомом Олександрівської сільської ради м. Іллічівська в Одеській області від 24 липня 1993 року під актовим записом №22 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Ухвалою суду від 17 червня 2014 року сторонам був наданий строк на примирення до 08 серпня 2014 року (а.с.21) Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

03 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1928 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.06.2014р. о 13 год. 49 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.06.2014р. о 13 год. 49 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодьора С.С. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує суіцідальні думки. Пам'ять знижена. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

03 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO]р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.06.2014р. о 18 год. 57 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.06.2014р. о 18 год. 57 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ НСШМД ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не може забезпечити свої життєві потреби на достатньому рівні, який забезпечує життєдіяльність. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлади особистості ванаслідок органічного ураження головного мозку, судинного ґенезу, психоорганічний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр.. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

03 червня 2014 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір № 26400-OWNCASH, згідно якого надано кредит у сумі 17027,36 грн з кінцевим терміном повернення 02 грудня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99 % на рік від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до договору, позичальник зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом. При порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, відповідач зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі подвійної діючої по кредитному договору відсоткової ставки за невиконнання кожного зобовязання. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, не вчасно надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом в сумі 16499,16 грн, яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 12552,85 грн; прострочені відсотки в сумі 694,18 грн; прострочена сума комісії за адміністратування кредиту в сумі 2622,20 грн., пеня у сумі 629,93 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 26400-OWNCASH від 03 червня 2014 року в розмірі 16499,16 грн. та судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Дослідивши докази по справі суд встановив, що між позивачем та відповідачкем 03 червня 2014 року був укладений договір № 26400-OWNCASH за яким йому було надано кредит у сумі 317027,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99 % на рік від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак, отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 30 червня 2015 р. виникла заборгованість за кредитом 12552,85 грн; прострочені відсотки 694,18 грн; прострочена сума комісії за адміністратування кредиту 2622,20 грн., пеня 629,93 грн., всього загальна сума заборгованості склала 16499,16 гривень. Задоволення позову згідно ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача обовязок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

03 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 15 березня 1986 року було зареєстровано шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. На даний час сімейне життя не складається. Шлюбні відносини не підтримують. Спільне господарство фактично не ведуть. Примирення між ними не можливе. Позивач подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб 15 березня 1986 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Мінського РІК у місті Києві, актовий запис № 458 (а.с. 4). Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, враховуючи те, що визнання позову відповідачем не порушує прав та свобод інших осіб та не суперечить закону, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

03 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 42 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в них народилась двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають біля позивачки та знаходяться на її утриманні. Вказує на те, що з грудня місяця 2013 року вони з відповідачем не проживають однією сім'єю. Причиною розпаду сім'ї стала взаємна неповага один до одного, а також зловживання відповідачем спиртними напоями, а також постійними побутовими сварками. Крім того у них із відповідачем різні характери та різні погляди на життя, в результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу один до одного. Тому просить розірвати шлюб між не та відповідачем [PERSON] На примирення не згідна, оскільки вважає, що їхню сім'ю зберегти неможливо і їхній шлюб носить лише формальний характер. Строку на примирення просить не надавати. Спору про майно та місце проживання дітей немає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 02.07.2009 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 42 (а.с.3). Від шлюбу у сторін двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають біля позивачки та знаходиться на її утриманні (а.с. 6-7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з грудня місяця 2013 року. Шлюб носить лише формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати в справі в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

03 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 12 липня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 206, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина мешкає з відповідачкою. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON]., надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 липня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 206, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Корстянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області.(а.с.4) Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

03 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 14 липня 2012 р. вони перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції шлюбі, актовий запис № 541, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання від 30.07.2014 року не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, та зазначив, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення за час наданий судом між сторонами не відбулося. Відповідач у судове засідання від 30.07.2014 року також не з'явилася, попередньо надавши до суду письмову заяву, відповідно до якої просила надати сторонам строк для примирення у 1 місяць, розгляд вказаної заяви просила проводити за її відсутності, про час та місце судового розгляду було повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 14 липня 2012 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 541. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання доньки наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що чоловік наполягає на розірванні шлюбу, не досягши примирення з дружиною за час наданий для цього судом, суд зважаючи на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

03 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16 вересня 1995 року. Протягом шести місяців сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

03 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд строк для примирення не надавати. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 10 жовтня 1998 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved