overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] (далі - заявник, [PERSON]) звернувся в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заява мотивована тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки. Однак позивач позбавлений можливості оформити спадщину, оскільки у свідоцтві про народження по батькові батька записано як «[PERSON]», а не «[PERSON]». Крім того, у державному акті на земельну ділянку по батькові батька записано як «[PERSON]». З наведених мотивів просить суд: 1) встановити факт родинних відносин, що [PERSON], який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] [INFO]; 2) встановити юридичний факт, що державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданий06 жовтня 2003 року Горохівською райдержадміністрацією виписаний на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], яка померла [INFO]. У судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої в судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити частково, з наступних мотивів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] значиться [PERSON] (а.с.6). Аналогічне прізвище, ім'я та по батькові батька значиться у свідоцтві про шлюб (а.с.7). Натомість, у свідоцтві про смерть серія [NUMBER] зазначено, що [INFO] помер [PERSON]. Пунктом 1 частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною першою статті 259 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Проаналізувавши надані заявником документи, суд дійшов висновку, що різниця у написанні по батькові батька заявника виникла у зв'язку з невірним перекладом з російської мови та українську, а тому заява в частині встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON], що помер [INFO] є рідним батьком [PERSON], [INFO], підлягає до задоволення. Одночасно, не підлягає до задоволення заява в частині встановлення юридичного факту, що державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданий06 жовтня 2003 року Горохівською райдержадміністрацією виписаний на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], яка померла [INFO], оскільки заявником взагалі не обґрунтовано яким чином державний акт даної особи впливає на його права та законні інтереси. Слід зазначити, що заявник під час судового засідання уточнень своєї заяви не робив та підтримав її у повному обсязі. Суд не може вийти за межі заяви [PERSON] з огляду на принцип диспозитивності, який встановлений у статті 11 ЦПК України, а тому відмовляє у задоволенні заяви у вищенаведеній частині.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому 22.08.2008 року шлюбі, який за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12.11.2015 року розірвано, від якого мають неповнолітню доньку. Добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 15 листопада 1975 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Літковською сільською радою Лугинського району Житомирської області, актовий запис №18. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повтроно у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, про причину неявки суду не повідомив. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 листопада 1975 року. Шлюб зареєстровано Літковською сільською радою Лугинського району Житомирської області, актовий запис №18. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини, стягнути аліменти щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. В теперішній час доходів позивача не вистачає для свого утримання та для утримання дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву у які просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Сторони в досудовому порядку не дійшли згоди щодо способу та порядку утримання дитини та дружини. Доходів позивача в теперішній час недостатньо для свого самостійного утримання та утримання дитини. Відповідно до ч.2,ч.3 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.ст.181,182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 02 червня 2004 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Останній ображає її тим, що докоряє відсутністю майна, не поважає її батьків, до дитини відноситься як не до рідної. Укладений шлюб був помилкою, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає несумісним. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб та залишити прізвище, взяте нею у шлюбі - [PERSON]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 червня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НМ № 112034 від 02 червня 2004 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії 1-ФП № 002444 від 03 травня 2005 року та Серії І-ФП № 233210 від 23 жовтня 2017 року відповідно. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 27 лютого 2003 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, він постійно проявляє до неї неповагу, не надає матеріальної допомоги. Сімейні стосунки припинилися, сумісне господарство не ведеться, шлюб фактично розпався. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб та залишити прізвище, взяте нею у шлюбі - [PERSON]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 лютого 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 069940 від 27 лютого 2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-ФП № 123048 від 27 лютого 2003 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

03 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 14 лютого 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, подружні стосунки фактично припинено, чоловік більше року проживає з іншою жінкою, спільного господарства сторони не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю, згодна розглядати справу в заочному порядку. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 14 лютого 2004 року зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис №74, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Позивач вказала, що спір про місце проживання дитини відсутній. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не проявляє інтересу до збереження шлюбу, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем, згідно її заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

03 серпня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, до суду направив заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Вислухавши думку позивача, врахувавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 31 липня 1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м.Києва, про що зроблено актовий запис №529. Від шлюбу сторони дітей не мають. Від примирення позивачка в судовому засіданні відмовилася, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2001 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як зазначає позивач. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

03 серпня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07 серпня 1992 року, який зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Мінського району м.Києва, про що зроблено актовий запис №1221. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з квітня 2017 року. Сторони в судовому засіданні пояснили що спір щодо спільного майна існує. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

03 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 02.08.2017р. о 14 год. 37 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 02.08.2017р. о 14 год. 37 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна. Мова не по суті. Висловлює маячні ідеї відносини, впливу, переслідування. Мислення паралогічне з розірваністю. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved