Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

03 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сектору культури Білопільської РДА в особі [PERSON] про скасування наказу про дисциплінарне стягнення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що наказом завідувача Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації [PERSON] №7 від 14 вересня 2015 року призначений на посаду директора комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад Білопільська музична школа». Наказом останньої від 20 вересня 2016 року №51 «Про накладення дисциплінарного стягнення» йому оголошено догану за заподіяну Сектору культури матеріальну школу та грубі порушення в організації навчального процесу. Вважає вказаний наказ незаконним з огляду на те, що в ньому чітко не викладена суть вчиненого ним проступку. Крім того, він ґрунтується на акті ревізії фінансово-господарської діяльності Сектору культури від 29 серпня 2016 року, який не містить у собі беззаперечних доказів його вини. Навпаки, в акті зазначено, що матеріальна шкода завдана внаслідок невиконання посадових обовязків завідувачем Сектору [PERSON] та бухгалтером. Навчальні плани та програми відпрацьовані, про що свідчать журнали групових та індивідуальних занять. Письмові пояснення з приводу виявлених порушень [PERSON] у нього не відбирала. Крім того, [PERSON] умисно затримує виплату йому заробітної плати. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить скасувати наказ від 20 вересня 2016 року за №51 «Про накладення дисциплінарного стягнення», стягнути з [PERSON] на його користь заробітну плату за вересень 2016 року та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. 01 листопада 2016 року позивач подав заяву про доповнення позовних вимог, в якій зазначає, що 30 вересня 2016 року завідувач Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] видала наказ №91 «Про заробітну плату директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа [PERSON] В.», яким на підставі акту ревізії фінансово-господарської діяльності Сектору скасувала підвищення до його посадового окладу за педагогічне звання «вчителя методиста». Вказує, що надавав відповідачу докази на підтвердження факту присвоєння йому педагогічного звання «вчителя-методиста» та вчителя вищої категорії, а саме: протокол засідання атестаційної комісії управління культури і туризму Донецької міської ради №2 від 09 квітня 2014 року та наказ №35 від 16 квітня 2014 року. Не зважаючи на це, на підтвердження здобуття вищевказаної категорії та звання [PERSON] вимагає атестаційний лист, який він у свою чергу надати не може внаслідок захоплення м. Донецька бойовиками. Посилаючись на те, що відповідач незаконно позбавляє його виплат за кваліфікацію та звання, позивач просить скасувати наказ завідувача Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації [PERSON] №91 від 30 вересня 2016 року, встановити факт підтвердження педагогічного звання «вчителя методиста» та спеціаліста вищої категорії; стягнути з відповідача на його користь суму підвищення до посадового окладу за педагогічне звання «вчителя методиста», відновити нарахування заробітної плати відповідно до 11 тарифікаційного розряду, стягнувши різницю у обрахуванні заробітної плати, починаючи з 30 вересня 2016 року по день ухвалення рішення (а. с. 41). 31 січня 2017 року [PERSON] уточнив доповнену позовну вимогу від 01 листопада 2016 року про стягнення різниці в обрахуванні заробітної плати, просив зобовязати відповідача нарахувати йому заробітну плату по 11 тарифікаційному розряду з врахуванням підвищення до посадового окладу за педагогічне звання «вчителя-методиста», починаючи з 30 вересня 2016 року по день ухвалення рішення та здійснити відповідні виплати за вказаний період з урахуванням сум виплаченої заробітної плати та сум індексації (а. с. 146). Ухвалою Білопільського районного суду від 17 березня 2017 року за заявою сторони позивача позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за вересень 2016 року залишені без розгляду (а. с. 194-195). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та в доповненнях до неї. Представник відповідача завідувач Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації [PERSON] позов не визнала. Подала письмове заперечення, в якому зазначила, що [PERSON] призначений на посаду директора КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» наказом по Сектору культури Білопільської РДА №7 від 14 вересня 2015 року. У серпні 2016 року Державною фінансовою інспекцією в Сумській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації в частині діяльності КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» за період із 02 вересня 2015 року по 20 липня 2016 року, за результатами якої 29 серпня 2016 року було складено відповідний акт. У вказаному акті зафіксовані факти невідпрацювання педагогічних годин викладачем школи [PERSON] та директором [PERSON], який має педнавантаження, що є грубим порушенням посадових обовязків та навчально-виховного процесу. Подані позивачем первинні документи, до яких включені і фактично невідпрацьовані години, стали підставою для нарахування йому та [PERSON] заробітної плати. Крім того, в ході ревізії [PERSON] не надав документів щодо переведення учнів до новоствореного КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» та атестаційного листа про проходження атестації на предмет підтвердження звання «викладач-методист», внаслідок чого була нарахована матеріальна шкода у розмірі 59 266 грн. 01 коп. Вказує, що наказ №84 від 20 вересня 2016 року видала з метою усунення порушень, виявлених в ході ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності сектору культури в частині діяльності КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа». При цьому позивачу пропонувалося надати пояснення з приводу виявлених порушень та в подальшому надавався вищевказаний наказ для ознайомлення. Однак, останній відмовився від дачі пояснень та ознайомлення з наказом, про що 15 та 21 вересня 2016 року було складено відповідні акти. Крім того, [PERSON] систематично порушує трудову і виконавчу дисципліну, про що свідчать численні звернення викладачів, батьків, дітей до вищестоящих органів (а. с. 11-13). Заслухавши позивача [PERSON], представника останнього [PERSON], представника відповідача [PERSON] повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків. В силу п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. ст. 1, 3-4, 10-11 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11, ст. 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що рішенням Білопільської районної ради Сумської області від 09 вересня 2015 року створено Комунальний заклад Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» та затверджено його Статут (а. с. 121). 14 вересня 2015 року здійснено реєстрацію вищевказаного закладу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а. с. 182-184). Відповідно до п. 1.1-1.3, 1.5, 2.1 Статуту, КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» (далі школа) є початковим спеціалізованим мистецьким навчальним закладом (школою естетичного виховання) системи міністерства культури України. Школа є початковою ланкою спеціальної мистецької освіти та належить до системи позашкільної освіти. Школа заснована на комунальній формі власності та має статус державного закладу освіти. Засновником, власником майна і приміщень школи є Білопільська районна рада. Управління школою здійснює засновник - Білопільська районна рада. Безпосереднє управління школою здійснює уповноважений орган - Сектор культури Білопільської районної державної адміністрації. Повноваження засновника та уповноваженого органу щодо управління школою визначаються даним Статутом. Школа у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства освіти і науки України, Міністерства культури України, Положенням про початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад, рішеннями районної ради, розпорядженнями голови районної державної адміністрації, а також цим статутом. Школа є окремою юридичною особою, діє на підставі статуту, має самостійний кошторис, круглу печатку, кутовий штамп, несе обовязки та володіє правами, передбаченими чинним законодавством для юридичних осіб. Пунктами п. 5.1, 5.1.1, 5.1.2, 5.2 вказаного Статуту передбачено, що керівництво школою здійснює його директор, який призначається на посаду та звільняється з посади завідувачем Сектору культури районної державної адміністрації за попереднім погодженням із засновником в особі голови районної ради та районною державною адміністрацією. Заступники директора, педагогічні та інші працівники школи призначаються на посади та звільняються з посад директором школи відповідно до чинного законодавства (а. с. 121-126). Згідно з п. 14-15 Положення про Сектор культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області (нова редакція), затвердженого розпорядженням голови Білопільської районної державної адміністрації від 15 вересня 2015 року №235-ОД, Сектор є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби, печатку із зображенням державного герба України і своїм найменуванням, власні бланки. У функціональному підпорядкуванні Сектору, зокрема, перебуває КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» (а. с. 186-190). Наказом завідувача Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації від 14 вересня 2015 року №7 «Про [PERSON] В.» з 14 вересня 2015 року [PERSON] на підставі його заяви та рішення атестаційної комісії управління культури і туризму Сумської обласної державної адміністрації від 10 вересня 2015 року, погодження голови районної державної адміністрації №466 від 11 вересня 2015 року та голови районної ради №465 від 11 вересня 2015 року призначено директором Комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований митецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» з місячним посадовим окладом згідно штатного розпису (а. с. 3). З матеріалів справи вбачається, що в період часу з 25 липня по 19 серпня 2016 року Державною фінансовою інспекцією в Сумській області проведено позапланову виїзну документальну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації в частині діяльності комунального закладу Білопільської районної ради «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Білопільська музична школа» за період з 02 вересня 2015 року по 20 липня 2016 року, за результатами якої складено акт №01-06/09 від 29 серпня 2016 року (а. с. 21-37). Згідно з матеріалами справи, 15 вересня 2016 року директор КЗ БРР ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] в присутності працівників Сектору культури відмовився надати письмові пояснення з приводу порушень, виявлених в ході ревізії, невідпрацювання робочого часу ним та [PERSON], про що було складено відповідний акт (а. с. 14). Відповідно до пояснень позивача, зареєстрованих у Секторі культури Білопільської РДА 15 вересня 2015 року, всі пояснення щодо не відпрацювання робочого часу, підвищення посадового окладу за педагогічне звання він надав інспектору фінансової інспекції [PERSON], про що зазначено в акті, складеному за результатами перевірки (а. с. 15). Згідно з наказом завідувача сектору культури Білопільської районної державної адміністрації від 20 вересня 2016 року №84 «Про наслідки документальної ревізії окремих питань фінансово господарської діяльності Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації в частині діяльності КЗ БРР ПСМНЗ «Білопільська музична школа» за період з 02 вересня 2015 року по 20 липня 2016 року та усунення виявлених порушень», у звязку з виявленням серйозних недоліків в організації навчального процесу, незабезпеченням контролю за виконанням навчальних планів і програм викладачами школи, не відпрацюванням педагогічних годин викладачами школи та особисто директором, внаслідок чого Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації нанесено значної матеріальної шкоди, з метою їх усунення та упередження, забезпечення належного контролю та ефективного цільового використання бюджетних коштів, директору [PERSON] надано строк для усунення виявлених порушень до 05 жовтня 2016 року та зобовязано забезпечити контроль за перевіркою відпрацювання робочого часу та педагогічного навантаження викладачами закладу, дотримання норм трудового законодавства та трудової дисципліни працівниками школи (а. с. 18 - 19). Наказом завідувача Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації [PERSON] від 20 вересня 2016 року №51 «Про накладення дисциплінарного стягнення» директору КЗ БРР ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] оголошено догану за заподіяну Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації матеріальну шкоду та грубі порушення в організації навчального процесу школи. Означений наказ ґрунтується на вищезгаданому акті позапланової виїзної документальної ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності сектору культури Білопільської районної державної адміністрації в частині діяльності КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» за період з 02 вересня 2015 року по 20 липня 2016 року №01-06/09 від 29 серпня 2016 року. Зі змісту оспорюваного наказу вбачається, що директор КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] не забезпечив належного контролю за проведенням занять, відпрацюванням викладачами своїх педагогічних годин та виконанням навчальних планів і програм, а також особисто не відпрацьовував педагогічні години, що стало причиною нанесення значної матеріальної шкоди Сектору культури районної державної адміністрації. Вказане вище стягнення застосоване відносно [PERSON] у звязку з порушенням ним фінансово - бюджетної дисципліни, Правил внутрішнього трудового розпорядку, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним проступку та з метою усунення фінансових порушень, їх упередження у вказаному закладі (а. с. 2). Згідно з актом від 21 вересня 2016 року [PERSON] у присутності працівників Сектору культури Білопільської РДА відмовився від ознайомлення з вищевказаним наказом шляхом його підпису, посилаючись на те, що не уважно ознайомився з актом перевірки (а. с. 16). Зі змісту акту ревізії від 29 серпня 2016 року, який став підставою винесення оспорюваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вбачається, що встановлено факт нарахування та виплати заробітної плати за невідпрацьований час викладачу по класу акордеона [PERSON], внаслідок невідповідності розкладу занять з журналом індивідуальних уроків та з книгою педагогічного навантаження. Так, у розкладі занять викладача [PERSON], який затверджений від імені завідувача Сектору культури [PERSON] та діяв з 01 вересня 2015 року до 28 лютого 2016 року, за середу включено список одних учнів, а у журналі індивідуальних уроків та книзі обліку педнавантаження за цей період включено список інших учнів. Крім того, у розкладі за суботу в період з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року передбачено проведення занять з ученицею [PERSON], яка повинна відвідувати заняття за розкладом з 9-50 до 10-30 годин, а у журналі індивідуальних уроків за суботу за розкладом з 9-50 до 10-30 передбачено проведення занять з учнем [PERSON], який згідно книги обліку педнавантаження прийшов на навчання до даного викладача тільки у грудні 2015 року, а у журналі індивідуальних уроків викладача [PERSON] проведення занять з ученицею [PERSON] взагалі не передбачено. Також, в ході ревізії встановлено факт нарахування та виплати заробітної плати за невідпрацьований час викладачу по класу акордеона [PERSON] та викладачу по класу акордеона [PERSON] під час перебування поза межами міста Білопілля. Таким чином, за період з грудня 2015 року по червень 2016 року унаслідок внесення недостовірних даних до табелів обліку використання робочого часу, викладачам по класу акордеона [PERSON] та [PERSON] була зайво нарахована та виплачена заробітна плата за невідпрацьований час, внаслідок перебування за межами міста Білопілля, а саме: [PERSON] в сумі 8 009 грн. 09 коп., [PERSON] - в сумі 12 430 грн. 47 коп., сума зайво перерахованого єдиного соціального внеску по [PERSON] в сумі 1 991 грн. 41 коп., по [PERSON] в сумі 3 074 грн. 64 коп. Дане порушення допущено директором КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON], завідувачем Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] (а. с. 21-37). Проте, викладені в акті ревізії факти, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Так, з розкладів занять викладача [PERSON], які були погоджені завідувачем Сектору культури [PERSON] 01 вересня 2015 року та 01 березня 2016 року і діяли відповідно в період з 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2016 року та з 01 березня 2016 року до кінця навчального року вбачається, що список зазначених у них учнів повністю відповідає журналу індивідуальних уроків та книзі обліку педнавантаження за вказаний період, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні (а. с. 53-54). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що їх діти відвідують музичну школу. З вересня 2015 року [PERSON] проводить у них додаткові заняття з народного музичного інструмента. Випадків зривів уроків внаслідок відсутності викладача не було. При цьому суд відмічає, що покази вищевказаних свідків щодо днів та часу відвідування занять їхніми дітьми повністю відповідають розкладам занять, журналам індивідуальних уроків викладача [PERSON] та книзі обліку педнавантаження. Підстав сумніватися у показах згаданих вище свідків у суду немає, так як останні не є родичами позивача, не підтримують з останнім дружніх стосунків, а відтак, не є зацікавленими у результатах розгляду даної справи. З огляду на викладене вище суд вважає безпідставними заперечення представника відповідача [PERSON] стосовно того, що в період часу з 01 вересня 2015 року до 28 лютого 2016 року діяв інший розклад занять, а доказів протилежного всупереч ст. 60 ЦПК України суду не надано. Щодо викладених в акті ревізії висновків про не відпрацювання позивачем та викладачем школи [PERSON] педагогічних годин внаслідок перебування поза межами м. Білопілля суд зазначає, що вони ґрунтуються на наданій Конотопською місцевою прокуратурою інформації про звязок останніх, надання телекомунікаційних послуг, їх тривалість (вихідні чи вхідні зєднання, SMS, MMS тощо) зєднань поза межами міста Білопілля, яка була, з розкладами занять, журналів індивідуальних уроків. Проте, з такими висновками суд не може погодитися, оскільки сама по собі інформація про зв'язок абонентів не є безумовним доказом не відпрацювання [PERSON] та [PERSON] уроків в окремі дні. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження викладених обставин відповідач суду не надав. Таким чином, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження викладені в наказі завідувача Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації [PERSON] від 20 вересня 2016 року №51 «Про накладення дисциплінарного стягнення» директору КЗ БРР ПСМНЗ «Білопільська музична школа» факти незабезпечення [PERSON] належного контролю за проведенням занять, відпрацюванням викладачами своїх педагогічних годин та виконанням навчальних планів і програм, а також особистого не відпрацювання позивачем педагогічних годин, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і винесення оспорюваного наказу. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу (ст. 140 КЗпП України). Згідно зі ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язані правильно організувати працю працівників, створити умови для зростання продуктивності праці, забезпечити трудову та виробничу дисципліну, неухильно дотримуватися законодавства про працю і правил охорони праці, уважно відноситися до потреб і запитів працівників, покращувати умови їх праці та побуту. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (ст. 147 КЗпП України). У відповідності з ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Статтями 148, 149 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Вказане стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. З розяснень Пленуму Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, що судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення. В свою чергу, до компетенції суду належить перевірка додержання передбачених законом підстав та порядку застосування до працівників дисциплінарного стягнення, тобто законність наказу. З аналізу викладених вище норм діючого законодавства також вбачається, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього законодавством, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Суд відмічає, що у наказі «Про накладення дисциплінарного стягнення» від 20 вересня 2016 року №51, який є предметом даного судового розгляду, завідувач Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] обмежилася лише загальним посиланням на незабезпечення директором КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] належного контролю за проведенням занять, відпрацюванням викладачами своїх педагогічних годин та виконанням навчальних планів і програм, особисте не відпрацювання останнім педагогічних годин та грубі порушення в організації навчального процесу школи. При застосуванні такого заходу дисциплінарного стягнення як догана відповідачем всупереч вимогам ст. ст. 147-149 КЗпП України у оспорюваному наказі не зазначено, за яких саме обставин і коли було вчинено проступок та в чому саме полягає спричинення позивачем матеріальної шкоди відповідачу. Враховуючи наведені вище покази свідків та досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що фактично відповідач не проводив перевірку обставин вчинення [PERSON] порушення трудової дисципліни, а обмежився лише фактами, викладеними в акті ревізії, які були спростовані в ході судового розгляду справи. Інших належних і допустимих доказів порушення [PERSON] трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обовязків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, відповідач суду не надав. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про скасування догани, та враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу, на підставі яких позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до висновку, що спірний наказ було видано з порушеннями діючого законодавства України, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] про скасування наказу про оголошення догани є доведеними та обґрунтованими, а отже - такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] про скасування наказу №91 від 30 вересня 2016 року та встановлення факту підтвердження педагогічного звання «викладача-методиста» та спеціаліста вищої категорії суд зазначає наступне. В преамбулі Закону України «Про позашкільну освіту» зазначено, що цей закон відповідно до Конституції України визначає державну політику у сфері позашкільної освіти, її правові, соціально-економічні, а також організаційні, освітні та виховні засади. Частиною 4 статті 21 вказаного Закону передбачено, що права, обов'язки та соціальні гарантії для педагогічних працівників позашкільного навчального закладу визначаються Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про позашкільну освіту» трудові відносини в системі позашкільної освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту» та іншими нормативно - правовими актами. Судом встановлено, що наказом завідувача сектору культури від 30 вересня 2016 року №91 «Про заробітну плату директора КЗ БРР ПСМНЗ [PERSON] В.», централізовану бухгалтерію при Секторі культури Білопільської районної державної адміністрації зобовязано обрахувати заробітну плату позивача по 10 тарифному розряду без підвищення до посадового окладу за педагогічне звання «вчитель методист». Зі змісту вказаного наказу вбачається, що він винесений за результатами проведення позапланової виїзної документальної ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації в частині діяльності КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» за період з 02 вересня 2015 року по 20 липня 2016 року, в ході якої встановлено зайве нарахування та виплату підвищення до посадового окладу за педагогічне звання «викладач методист» та завищені розміри заробітної плати внаслідок невірно встановленого тарифного розряду директору КЗ БРР ПСМНЗ «Білопільська музична школа» [PERSON] (а. с. 17). Проте, суд вважає, що означений наказ виданий безпідставно, без повного та обєктивного зясування всіх фактичних обставин і порушує права позивача на оплату праці відповідно до рівня його кваліфікації. До такого висновку суд приходить враховуючи наступне. Статтею 25 Закону України «Про позашкільну освіту» встановлено, що атестація педагогічних працівників позашкільного закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності здійснюється, як правило, один раз у пять років відповідно до Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти. Згідно з п. 1.2 Положення про атестацію педагогічних працівників навчальних закладів та навчально-методичних установ сфери культури, затвердженого наказом Міністерства культури України від 31 жовтня 2011 року №75 атестація педагогічних працівників - це система заходів, спрямована на всебічне комплексне оцінювання їх педагогічної діяльності, за результатами якої визначаються відповідність педагогічного працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, встановлюється тарифна ставка, присвоюється кваліфікаційна категорія, присвоюється педагогічне звання. Пунктом 1.12 Положення передбачено, що за результатами атестації педагогічним працівникам, які мають повну вищу освіту та освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста або магістра, визначається відповідність займаній посаді та присвоюється (підтверджується) кваліфікаційна категорія, педагогічне звання У відповідності з п 3.12 та 3.17 Положення на підставі прийнятих рішень атестаційної комісії керівники навчальних закладів та відповідних органів управління сфери культури видають накази про підтвердження тарифної ставки, кваліфікаційної категорії, педагогічного звання Рішення атестаційних комісій всіх рівнів оформляється протоколом. Другий примірник атестаційного листа вручається під підпис атестованим працівникам не пізніше трьох днів після видання керівником навчального закладу та навчально-методичної установи наказу про результати атестації. Заява педагогічного працівника, подання керівника про позачергову атестацію, атестаційний лист і документи про підвищення кваліфікації зберігаються в особовій справі педагогічного працівника за місцем роботи до наступної атестації. У судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що у квітні 2014 року проходив атестацію в управлінні культури і туризму Донецької міської ради. За результатами атестації комісією було прийнято рішення про підтвердження йому кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії» і педагогічного звання «викладача методиста» та видано відповідний наказ. У звязку із захопленням озброєними бойовиками приміщення адміністративної будівлі Донецької міської ради, в якому знаходилося управління культури і туризму, він не зміг забрати свою особову справу та атестаційний лист. Із протоколу засідання атестаційної комісії управління культури і туризму Донецької міської ради №2 від 09 квітня 2014 року вбачається, що за результатами розгляду питання щодо атестації директора, викладача школи мистецтв №9 [PERSON] ухвалено рішення про підтвердження останньому кваліфікаційної категорії «спеціаліста вищої категорії» та педагогічного звання «викладача-методиста» (а. с. 43-46). На підставі вищевказаного рішення атестаційної комісії управлінням культури і туризму Донецької міської ради видано відповідний наказ №35 від 16 квітня 2014 року (а. с. 47). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що у 2014 році обіймала посаду заступника начальника управління культури і туризму Донецької міської ради та була членом атестаційної комісії. На початку квітня 2014 року відбулося засідання комісії, на порядку денному якого розглядалося питання щодо атестації [PERSON], який на той час був директором та викладачем школи мистецтв №9 м. Донецька, а також членом атестаційної комісії. За результатами атестації було прийнято рішення про підтвердження позивачу кваліфікаційної категорії «спеціаліста вищої категорії» та педагогічного звання «викладача-методиста». Чи був виданий [PERSON] атестаційний лист не памятає. На той час місто захоплювали бойовики і вся документація, у тому числі й особові справи вивозилися із приміщення Донецької міської ради. Суд не вбачає підстав для сумніву щодо показів вищевказаного свідка, так як вони не суперечать дослідженим судом письмовим доказам. До того ж у судовому засіданні не встановлено особистої зацікавленості свідка [PERSON] у результатах розгляду справи. Таким чином, факт підтвердження [PERSON] кваліфікаційної категорії «спеціаліста вищої категорії» та педагогічного звання «викладача-методиста» у судовому засіданні знайшов своє підтвердження належними і допустимими доказами, а відтак, позовні вимоги останнього в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно розпорядження завідувача Сектору культури Білопільської РДА [PERSON] щодо обрахування позивачу заробітної плати по 10 тарифному розряду суд зазначає наступне. З акту позапланової виїзної документальної ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності сектору культури Білопільської районної державної адміністрації в частині діяльності КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» №01-06/09 від 29 серпня 2016 року вбачається, що перевірка проводилася за період з 02 вересня 2015 року по 20 липня 2016 року. Згідно з актом, з вересня 2015 року директору [PERSON] В було встановлено посадовий оклад на рівні 11 тарифного розряду, а з січня 2016 року на рівні 12 тарифного розряду. Проте дослідженням книги реєстрації наказів та змісту наказів про зарахування учнів до музичної школи встановлено, що відповідно до наказу по КЗ БРР «Білопільська дитяча музична школа», яка припинила свою діяльність з 28 листопада 2014 року, від 14 вересня 2015 року №10-У, до закладу було зараховано 117 учнів. Наказів про переведення даних учнів до новоствореного закладу, а саме: до КЗ БРР ПСМНЗ «Білопільська музична школа», надано не було. Крім того, відповідно до наказу по КЗ БРР ПСМНЗ «Білопільська музична школа» від 01 жовтня 2015 року №12- У до контингенту учнів було зараховано 19 чоловік. Протягом періоду з 01 жовтня 2015 року по 10 лютого 2016 року було видано інші накази як про зарахування, так і про відрахування учнів. Впродовж періоду, який підлягав ревізії, контингент учнів музичної школи коливався від 19 до 45 осіб (а. с. 21-37). Наказ про обрахування [PERSON] заробітної плати по 10 тарифному розряду завідувачем Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації [PERSON] виданий і діє з 30 вересня 2016 року (а. с. 17). Натомість з матеріалів справи вбачається, що наказами від 01 вересня 2016 року №25-У та №26-У з 01 вересня 2016 року до контингенту учнів КЗ БРР «ПСМНЗ «Білопільська музична школа» зараховано 317 учнів (а. с. 84-87). Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки від 26 вересня 2005 року №557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 жовтня 2005 року (Додаток 8 «Схема тарифних розрядів посад керівних та педагогічних працівників позашкільних закладів усіх типів і найменувань, шкіл естетичного виховання»), директору закладу з кількістю учнів до 300 встановлюється посадовий оклад на рівні 10-11 тарифних розрядів, від 300 до 600 учнів на рівні 11-13 тарифних розрядів. Таким чином, з 01 вересня 2016 року [PERSON] як директору закладу має бути встановлений посадовий оклад на рівні 11 - 13 тарифних розрядів. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити йому заробітну плату по 11 тарифікаційному розряду з врахуванням підвищення до посадового окладу за педагогічне звання «викладача-методиста» з 30 вересня 2016 року по день ухвалення рішення. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення з Сектору культури Білопільської РДА моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то власник або уповноважений ним орган зобовязані відшкодувати працівникові заподіяну моральну шкоду. Згідно з розясненнями п. п. 3, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних юридичній чи фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно ч. 1, 2, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з позовною заявою, вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від позовних вимог про стягнення заробітної плати, які за заявою позивача судом залишені без розгляду. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності завданої моральної шкоди, а відтак, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, якою визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій за надання правової допомоги адвокатом [PERSON] позивач поніс витрати в загальному розмірі 5 245 грн. (а. с. 192-193). Відповідно до квитанції від 30 січня 2017 року за участь у судовому засіданні 01 листопада 2016 року позивач сплатив адвокату [PERSON] 315 грн. за 35 хвилин. Згідно з квитанціями за 06 грудня 2016 року та 30 січня 2017 року за участь у ці дні в судових засіданнях за 1 годину 20 хвилин [PERSON] сплатив 680 грн. та за 1 годину 640 грн. відповідно (а. с. 192 зворотній бік та а. с. 193). Проте, згідно з журналами, 01 листопада 2016 року судове засідання тривало 27 хвилин, 06 грудня 2016 року 1 годину 13 хвилин та 30 січня 2017 року 56 хвилин (а. с. 48, 129-131, 152-156). Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у редакції закону станом на 31 грудня 2016 року передбачено, що компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні та у редакції цього Закону станом на 01 січня 2017 року розмір такої компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Враховуючи викладене, граничний розмір витрат позивача за надання правової допомоги за участь адвоката [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 01 листопада 2016 року, не може перевищувати 248 грн. 04 коп., виходячи з наступного розрахунку: (1 378 грн. х 40% / 60 хв.) х 27 хв.). Оплата правової допомоги адвоката за участь у судовому засіданні, що відбулося 06 грудня 2016 року не може перевищувати 670 грн. 63 коп., виходячи з розрахунку: (1 378 грн. х 40% / 60 хв.) х 73 хв.(1 год. 13 хвилин), а за участь у судовому засіданні, що відбулося 30 січня 2017 року 597 грн. 33 коп. виходячи з розрахунку: (1600 грн. х 40% / 60 хв.) х 56 хв. Крім того, відповідно до квитанції від 30 січня 2017 року за складання заяви про уточнення позовних вимог, на яку було витрачено 45 хвилин, позивач сплатив адвокату 470 грн. Разом з тим граничний розмір витрат позивача за надання правової допомоги за складання адвокатом [PERSON] заяви про уточнення позовних вимог, на яку витрачено 35 хвилин часу не може перевищувати 413 грн. 40 коп., виходячи з наступного розрахунку: (1 600 грн. х 40% / 60 хв.) х 45 хв.) (а. с. 193). Таким чином, загальна сума витрат позивача за надання правової допомоги з урахуванням граничного розміру та фактично витраченого часу становить 5 029 грн. 40 коп. Зважаючи на те, що позовні вимоги, які стосуються незаконних дій і рішень посадової особи Сектору культури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області задоволені частково, на 80%, судові витрати суд розподіляє пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тобто, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Сектору культури Білопільської РДА підлягають кошти в сумі 4 023 грн. 52 коп. за надання правової допомоги виходячи з наступного розрахунку: (5 029 грн. 40 коп. /100%)х 80%= 4 023 грн. 52 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial