Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

03 серпня 2016року [PERSON] звернулася в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 02 червня 2015 року працювала гірником з виборки породи у ДП «Шахта №1» НВ» ДП «Волиньвугілля». 30 квітня 2015 року вона була звільнена з вищевказаного підприємства, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням чисельності працівників з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Належні їй на день звільнення з роботи кошти не були виплачені ні в день звільнення ні наступного дня, лише 24 червня 2016 року заборгованість відповідачем була погашена. Враховуючи, що його середньоденний заробіток становив 273,97 грн., а за період з 01 травня 2016 року по 24 червня 2016 року минуло 35 робочих днів, просить суд стягнути з відповідача в свою користь 8328,95 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та 300 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 18 серпня 2016 року замінено неналежного відповідача ДП «Волиньвугілля» на належного відповідача ДП «Шахта №1» Нововолинська». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просили розглядати справу у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача Новосад Ю.М. у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 09 листопада 2016 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки [PERSON] позивач була звільнена з ДП «Шахта №1 Нововолинська», що наказом №839 від 25 листопада 2014 року створено на базі виділеної з ДП «Волиньвугілля» ТО «Шахта №1 Нововолинська» ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням чисельності працівників з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (а.с.4-5). Відповідно до довідки ДП «Шахта №1 Нововолинська» №908 від 18 липня 2016 року середньоденна заробітна плата позивача становила 237,97 грн. (а.с.8). У судовому засіданні встановлено, що відповідач виплатив позивачу суми належні при звільнені лише 24 червня 2016 року і додатково нарахував та виплатив 190,47 грн. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати (а.с.7). Таким чином, суд задоволює позов частково і стягує з відповідача «Шахта №1 «Нововолинська»» в користь [PERSON] 8328,95 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 травня 2016 року по 24 червня 2016 року включно, з розрахунку 273,97 грн. (середньоденний заробіток [PERSON]) х 35 (робочі дні за вищевказаний період) за різницею виплачених сум, тобто 8328,95 грн. -190,47 грн. = 8138,48 грн. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з «Шахта №1 «Нововолинська» в користь [PERSON] 300 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджуються документально (а.с.9-12) та 551,20 грн. справленого судового збору.

Outcome: approved