Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

02.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідачка [PERSON] та [PERSON], його колишня дружина та дочка, зареєстровані у вищевказаній квартирі, однак з серпня 2009 року в квартирі не проживають, комунальні платежі не сплачують, речей відповідачів у квартирі не має. Місце їх теперішнього проживання йому не відомо. Оскільки іншим способом зняти відповідачів з реєстрації не доводиться можливим, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Представникпозивача - адвокат Ваген-Лейтнер О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення у газеті Центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур'єр», № 150 (5770) від 11.08.2016 року Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною рідного брата позивача. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Їх сім'я проживала у [ADDRESS] та всі вони були зареєстровані за вищевказаною адресою. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у 2009 році, з того часу у квартирі ніхто не проживає, квартира відключена від постачання електроенергії. Відповідачка та неповнолітня дочка сторін залишаються зареєстрованими за вищевказаною адресою. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 08.04.1994 року позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /а.с. 5/, що також підтверджується листом МКП «Маріупольське БТІ» № 379 від 09.08.2016 року. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2000 року, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.08.2009 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.11.2009 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 24.03.2009 року до досягнення дитиною повнолітнього віку /а.с. 18/. Відповідно довідки № 947 від 03.08.2016 року, виданої ККП «УК «Західна», у квартирі [ADDRESS] зареєстрований власник квартири [PERSON] та члени його сім'ї: колишня дружина [PERSON], дочка [PERSON] /а.с. 17/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] та неповнолітня [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживають.

Outcome: approved