Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

03.06.2015р. ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №k3vАЕ15005367, укладеним 23.01.2007р. між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», і [PERSON], яка станом на 20.05.2015р. складає в загальній сумі 28 968,25 євро, з яких 6 237,68 євро - заборгованість за кредитом, 4 031,67 євро - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 427,02 євро - заборгованість по комісії за користування кредитом, 18 271,88 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов*язання за договором, обґрунтовуючи позов тим, що 23.01.2007р. між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», і [PERSON] був укладений кредитний договір №k3vАЕ15005367, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 9 241,50 євро зі сплатою відсотків згідно умов договору та терміном повернення кредиту до 23.01.2012р. Але, відповідачка кредит і відсотки за його користування не сплачує, у зв*язку із чим виникла заборгованість у вказаній вище сумі. Просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві і порушення відповідачкою умов кредитного договору, а також пояснила про те, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 13.07.2011р. задоволено позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №k3vАЕ15005367 від 23.01.2007р., в розмірі 8 503,74 євро, звернуто стягнення предмет застави - автомобіль «Шкода Октавія», держномер [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «КБ «ПриватБанк». Однак, після продажу заставного рухомого майна, не було достатньо коштів для повного погашення кредитної заборгованості, у зв*язку із чим ПАТ «КБ «ПриватБанк» і звернувся до [PERSON] з позовом. Представник позивача вважала, що строк позовної давності не пропущено, оскільки продаж автомобіля «Шкода Октавія», держномер [NUMBER] тривав значний проміжок часу, заставний автомобіль було продано лише на початку 2015р. і саме з цього часу почав сплив трирічний строк позовної давності. Крім цього, представник позивача зазначила, що сторонами при укладенні кредитного договору було обумовлено строк його дії - до повного виконання. Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також пояснила про те, що з 2011р., коли за судовим рішенням було звернуто стягнення на заставне майно - автомобіль «Шкода Октавія», держномер [NUMBER], банк не мав до неї претензій, вона була впевнена, що вартості проданого автомобіля вистачило для повного погашення кредитної заборгованості, наданий позивачем розрахунок заборгованості є невірним, докази позову фальшиві та просила застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності згідно частини 4 ст.267 ЦК України, про що подала заяву (а.с. 51-55). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 23.01.2007р. між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», і [PERSON], було укладено кредитний договір №k3vАЕ15005367, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 9 241,50 євро зі сплатою відсотків згідно умов договору та терміном повернення кредиту до 23.01.2012р. (а.с. 7-9 - копія кредитного договору, а.с. 10 - копія замовлення на видачу готівки). В матеріалах справи є рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13.07.2011р., згідно якого задоволено позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №k3vАЕ15005367 від 23.01.2007р. в розмірі 8 503,74 євро, звернуто стягнення предмет застави - автомобіль «Шкода Октавія», держномер [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «КБ «ПриватБанк», яке набрало чинності 15.08.2011р. (а.с. 45 - копія рішення). Як вказувала представник позивача, після продажу заставного майна - автомобіля «Шкода Октавія», держномер [NUMBER], коштів для повного погашення кредитної заборгованості не вистачило, у зв*язку із чим станом на 20.05.2015р. виникла заборгованість в загальній сумі 28 968,25 євро, з яких 6 237,68 євро - заборгованість за кредитом, 4 031,67 євро - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 427,02 євро - заборгованість по комісії за користування кредитом, 18 271,88 євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов*язання за договором (а.с. 3-5, 47-48 - розрахунки заборгованості). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Як встановлено судом, між сторонами склалися договірні правовідносини. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов*язковим для його виконання сторонами. Визначення поняття позовної давності дається в ст.256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до частини 1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). В даному випадку, в умовах кредитного договору №k3vАЕ15005367 від 23.01.2007р. зазначено, що кредит надавався позичальнику строком до 23.01.2012р., тобто, з 24.01.2012р. позивач як кредитор мав можливість дізнатися про порушення своїх прав та не виконання договірних умов відповідачкою, а тому саме з цього часу почав свій сплив трирічний строк позовної давності, а останнім днем даного строку був відповідно день 24.01.2015р., але із даним позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 03.06.2015р., тобто, після спливу строку позовної давності. При цьому доказів про поважність пропуску позивачем встановленого законом строку суду не надано і клопотання про поновлення даного строку позивачем перед судом не ставилось, відповідачка не вчиняла дій про визнання нею заборгованості, а само по собі погодження сторонами строку дії договору до повного його виконання не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями і годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настання. Зазначення представника позивача про те, що початок спливу для нього позовної давності почався в 2015р. після продажу заставного автомобіля, також, не ґрунтований на процесуальному законі, у зв*язку із вказаними вище мотивами. Відповідно до частини 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові у зв*язку із пропуском строку позовної давності. При цьому заперечення відповідачки проти позову з посиланням не невірний розрахунок заборгованості, фальшивість і відсутність належних доказів не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтовані на її припущеннях, а згідно частини 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed