overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

03 липня 2017 року до суду надійшла заява завідуючого 5-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спецлікарні м. Ромни» Слуцького Андрія Володимировича, заінтересована особа: КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат, [PERSON], про необхідність госпіталізації в примусовому порядку [PERSON], [INFO] , мешканця [ADDRESS] до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди, у зв'язку з погіршенням психічного стану, наявністю у нього ознак психічного розладу у вигляді «Шизофренія, паарноїдна форма, безперервний тип перебігу». Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» Слуцький А.В. заяву підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що [PERSON] поступив на лікування до закладу 23 червня 2017 року. Був доставлений до закладу за направленням лікаря-психіатра та по заяві [PERSON] в зв'язку з погіршенням психічного стану, внаслідок чого він не спроможний дати усвідомлену згоду на лікування. Заінтересовані особи в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.12.2010 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено [PERSON] опікуном над ним. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 03.07.2017 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», на момент огляду злобний, напружений, емоційно лабільний, висвловлює маячні ідеї відношення, висловлює агресію і погрози щодо персоналу інтернату, має суїцидальні думки. ( а.с.3) .Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви, зазначив, що лікування буде в інтересах хворого. Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе , а також він не може задовольняти життєві потреби без стороннього догляду ; ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

03 липня 2017 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 28 жовтня 1967 року між заявником та [PERSON] було укладено в письмовій формі та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований по [ADDRESS]. Під час нотаріального оформлення договору було допущено помилку, а саме: прізвище заявника було вказано як «[PERSON]», тоді як потрібно було внести вірний запис «[PERSON]». Крім того в даному екземплярі договору помилково не зазначена дата укладання, а саме 28 жовтня. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Царківський О.Ю. заявлені вимоги підтримав та просив встановити факт, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.10.1967 року покупцем являється [PERSON], [INFO]. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, у телефонному режимі повідомив, що заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив розглядати за його відсутності. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.10.1967 року покупцем являється [PERSON], [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику нотаріально оформити власність, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

03 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Василівка, вул. Ігренська, 11-А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.06.2017р. о 20 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий становить небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не становить небезпеку для себе і оточуючих, а наявність у нього психічного захворювання не є підставою для його примусової госпіталізації. Комісія лікарів вважає, що [PERSON] не потребує примусового лікування у психіатричному стаціонарі, а отже його госпіталізація є недоцільною. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

03 липня 2017 року заявники звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. Заявники в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких свої вимоги підтримали у повному обсязі та просили справу розглядати без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви заявників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. 23.08.2016 року сторони уклали нотаріальний договір про утримання та виховання [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шуст Г.Д, зареєстрований в реєстрі за № 222. У вищезазначеному договорі сторони визначили, що малолітній син [PERSON], [INFO], зареєстрована та буде проживати разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Також встановили порядок здійснення матір'ю - [PERSON] право на виховання дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

03 липня 2017 року заявники звернулись до суду заявою, в обґрунтування якої зазначили, що 09 вересня 2000 року було зареєстровано їх шлюб. Вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з тим їх сімейне життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають разом, але спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають. На підставі договору від 14 червня 2017 року між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення проживання дитини, між ними було досягнуто згоду, що син [PERSON] проживає разом із батьком, в свою чергу, [PERSON] залишається проживати разом з матір'ю. Заявники вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що вони звернулись до суду із цією заявою. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій свої заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від її представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за відсутності її довірителя, оскільки [PERSON] позбавлена можливості з'явитися в судове засідання,через те, що перебуває в АР Крим, де доглядає за хворим батьком. Про дату та час розгляду справи вона повідомлена. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадського стану Нахімовського районного управління юстиції м. Севастополя, заявники зареєстрували шлюб 09 вересня 2000 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 390. Під час державної реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.5). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо протягом тривалого часу. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 6), та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 7). Спір між сторонами щодо місця проживання їх неповнолітніх дітей чи розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. 14.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини відповідно до умов якого, ними було досягнуто згоду про те, що їх син - [PERSON] залишається проживати з батьком, який буде займатися його вихованням, дитина буде знаходитися на його утриманні (а.с. 8). Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

03 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2011 року, актовий запис № 1147, від якого дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини, спільне проживання та ведення господарства між сторонами припинено у звязку з відсутністю спільних інтересів, бажання бути разом та почуття поваги та любові один до одного. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги (а.с. 38). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення повідомлялась належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 41,42).За таких обставин з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 15 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя. Спору про спільне майно між сторонами немає. Судом оглянуто надіслані позивачем [PERSON] засобами електронного зв*язку копію свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-НО № 267053, виданого Міським ВДАЦС реєстраційної служби Макіївського МУЮ у Донецькій області 29 грудня 2014 року (а.с.27) та копію паспорту відповідачки [PERSON], [INFO] (а.с.28), однак суд вказані документи не приймає до уваги, оскільки згідно відповіді Відділу ДРАЦС по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області за вих. № 15.18-23-2465 від 27 вересня 2017 року (а.с.43) в електронному Державному реєстрі актових записів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу на [PERSON] та [PERSON] актового запису не значиться. Одночасно повідомлено, що в актовому записі про шлюб № 1147 від 15 жовтня 2011 року на [PERSON] та [PERSON], складеному Міським відділом ДРАЦС Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, відмітка про розірвання шлюбу відсутня (а.с.43). Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

03 липня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 червня 2005 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Привітненської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 03. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. З 2011 року вони разом не проживають, домашнім побутом не пов'язані, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє спілкування. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим, а формальна реєстрація шлюбу суперечить його інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 10 червня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Пивітненської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20 червня 2017 року (а.с.3). Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 20 червня 2017 року (а.с.4 на звороті). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

03 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 8784 грн. 21 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а в разі відсутності відповідача просила провести заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, про причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки та розміри оплати встановлюються згідно Правил надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Відповідачі є споживачами послуг центрального опалення, що надаються за адресою: [ADDRESS]. Позивач здійснює послуги по теплопостачанню. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію та згідно з Правилами надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, відповідачі зобов'язані здійснювати оплату за спожиту теплову енергію. Однак, відповідачі оплату не проводили і станом на 01 січня 2017 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 8784 грн. 21 коп., яка підтверджується довідкою про заборгованість за послуги теплопостачання (арк.с.5). Також, як вбачається з особового рахунку відповідача за № [NUMBER] заборгованість за спожиту теплову енергію утворилася за період з 01 грудня 2009 року по 01 січня 2017 року (арк.с.6-7). Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню борг за спожиту теплову енергії у сумі 8784 грн. 21 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 1600 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжними дорученнями (арк.с.1,2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

03 липня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16 березня 2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved