Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

03.10.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про відшкодування шкоди, завданими незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду до відповідачів Кобеляцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, прокуратури Кобеляцького району Полтавської області, Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України 07.10.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 03 грудня 2019 року. 27.11..2019 року і 29.11.2019 року від відповідачів Прокуратури Полтавської області, Державної казначейскої служби України надійшли відзиви на позовну заяву 03.12.2019 року проведене підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.01.2020 року. 27.01.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до наступної визначеної дати 06.02.2020 року Сторонам та учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 06.02.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути за рахунок коштів державного бюджету (Державне казначейство України) завдану йому Кобеляцьким РВ УМВС в Полтавській області, прокуратурою Кобеляцького району Полтавської області, Прокуратурою Полтавської області, апеляційним судом Полтавської області майнову шкоду у розмірі 64033 грн., 99 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 400000.00 грн. Зобов`язати в відповідачів Кобеляцький відділ поліції ГУНП в Полтавській області та прокуратуру Кобеляцького району Полтавської області повернути незаконно вилучені в нього: дюралевий човен «Южанка» з навісним двигуном «Tohatsu», два весла, захисний костюм (загальновійськовий захисний комплект) а в разі неможливості повернути вказані речі, зобов`язати відшкодувати їх вартість в сумі 38944 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 04 квітня 2015 року приблизно о 18-00 годині він перебуваючи на моторному човні разом зі своїм знайомим [PERSON] , був незаконно затриманий на Дніпродзержинському водосховищі в районі с. Орлик Кобеляцького району Полтавської області працівниками природоохоронного парку «Нижньоворсклянський» та працівниками міліції. Працівники природоохоронного парку в його присутності витягли з води якісь сітки з рибою, погрузили сітки та рибу в їх човен. При цьому приблизно через 1-1.5 години після затримання та перебування на воді, його разом із [PERSON] , на човні доправили до бази відпочинку «Берег», яка знаходиться біля с. Світлогірське Кобиляцького району Полтавської області. Туди ж був доставлений і їх човен. Працівники поліції та природоохоронного парку відібрали у них мобільні телефони та змусили протягом кількох годин вибирати рибу з сіток, які ж були ними витягнуті з водосховища. Приблизно о 23-00 годині до бази відпочинку «Берег» прибула слідчо-оперативна група, яка протягом ще кількох годин займалась оформленням паперів відносно їхнього затримання на воді та описом вилучених сіток, човна мотора та риби там же працівниками природоохоронного парку було складено ще два адміністративні протоколи на нього та на [PERSON] , відпустили їх обох додому лише о 2-00 годині 05 квітня 2015 року протримавши приблизно 8 годин без законних на те підстав. 05.04.2015 року СВ Кобеляцького РВ УМВС у Полтавській області за фактом незаконного зайняття рибним промислом до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 249 КК України за № 12015170000000134 та було розпочате досудове розслідування. В травні 2015 року його і [PERSON] . було повідомлено про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч . 2 ст. 249 КК України 20 травня 2015 року до суду надійшов обвинувальний акт стосовно нього та [PERSON] , по кримінальному провадженню № 12015170000000134 за ч. 2 ст. 249 КК України та 29.05.2019 року ухвалою суду справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кобиляцього районного суду Полтавської області під головуванням судді Тесленко Т.В Протягом з 29.05.2015 року по 28.10.2015 року справа перебувала на розгляді у Кобеляцькому районному суді Полтавської області, де було проведене судове слідство, допитані свідки та досліджені всі докази. Вироком Кобеляцького районного суду від 28.10.2015 року його та [PERSON] . було визнано невинуватими у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України і виправдано за недоведеністю їхньої вини у скоєнні вказаного діяння. Не погодившись з вказаним вироком прокурор прокуратури Кобеляцького району Полтавської області 24.11.2015 року подав апеляційну скаргу на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.10.2015 року. В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати його та [PERSON] , винними за ч. 2 ст. 249 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього здобутого 16 листопада 2016 року вироком апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу прокурора було задоволено частково та скасовано вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.10.2015 року. Його і [PERSON] , було визнано винуватими за ч. 2 ст. 249 КК України і їм було призначене покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі. 06 березня 2017 року, на підставі вироку апеляційного суду Полтавської області від 16.11. 2016 року його було поміщено до Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області № 133. Не погодившись із вироком апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2016 року, прокуратура Полтавської області подала касаційну скаргу на вирок суду. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.09.2017 року вирок апеляційного суду Полтавської області від 16 листопада 2016 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для розгляду по суті. 3 листопада 2017 року на підставі ухвали вищого спеціалізованого суду України від 26.09.2017 року він був звільнений з Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області № 133. Всього у виправному центрі він перебував 07 місяців 27 днів. 21 травня 2019 року колегія суддів Полтавського апеляційного суду, розглянувши кримінальне провадження № 12015170000000134, дійшов до висновку про відсутність у його діях та діях [PERSON] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та змінивши на підставі ст. 404 КПК України підстави виправдування, залишає виправдувальний вирок Кобиляцького райсуду від 28.10.2015 року в силі, а апеляцію прокурора без задоволення. В своїй ухвалі від 21 травня 2019 року суд зазначив, що стороною обвинувачення не встановлені всі ознаки об`єктивної сторони, а саме істотну шкоду. завдану довкіллю, що є обов`язковим для матеріального складу злочину, а за таких обставин в діях обвинувачених, тобто його та [PERSON] , відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 249 КК України. Ухвала Полтавського апеляційного суду від 21 травня 2019 року набрала законної сили в момент її проголошення та станом на вересень місяць 2019 року ніким не оскаржувалась. З самого моменту затримання він своєї вини не визнавав, що неодноразово виказував у своїх свідченнях, однак не зважаючи на повну відсутність належних і достатніх доказів орган досудового розслідування, потім прокуратура, а потім і суд (зокрема апеляційна інстанція при першому розгляді справи) не звернула ніякої уваги на відсутність цих доказів та на фактичні обставини справи.

Outcome: partial