Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

03 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26 січня 2012 року. Від сільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю з чоловіком проживали до травня 2013 року, з цього часу припинили подружні відносини і стали проживати окремо один від одного, спільне господарство ними не ведеться. Основою розпаду сімї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Посилаючись на викладене, а також на те, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, [PERSON] просила суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, на розлученні наполягає, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON], проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами у заочному провадженні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 26 січня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис №41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7). Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 жовтня 2015 року було затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO], згідно якої визначено місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається із позовної заяви, причинами розпаду сімї позивач зазначила те, що вони з чоловіком мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Відповідач своєї думки з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловив. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягнується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки ухвалою суду від 04 жовтня 2016 року [PERSON] була звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved