Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

03 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення суду від 15.01.2020 відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно. Але відповідач взагалі не виконував свій обов`язок, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 78533,32 грн. З посиланням на ст. 196 СК України позивачка просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 78533,32 грн. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не мав можливості сплачувати аліменти, тому просив відмовити в позові повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області №654/3414/19 від 15.01.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн щомісяця, починаючи з 11 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 11 вересня 2019 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до закінчення ним навчання. На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Голопристанському відділі державної виконавчої служби у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). При цьому державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів, яка станом на 01.05.2021 року становить 78533,32 грн. Суд звертає увагу на те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно із частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає, що доводи відповідача про ускладнення його життєвих умов і майнового становища, самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дітей. Доказів скрутного матеріального стану [PERSON] не надав. Суд визнає доводи відповідача необґрунтованими, а обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень не достатніми для звільнення його від сплати неустойки (пені) або зменшення її розміру. Зважаючи на те, що відповідач розмір заборгованості за аліментами в судовому порядку не оспорював, суд при вирішенні даної справи враховує розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, наданий позивачем. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, яка видана у відповідності до положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5, та не спростованого відповідачем, вбачається нерегулярне виконання останнім встановленого судом обов`язку щодо сплати аліментів, даних, що така заборгованість утворилася із незалежних від боржника причин, матеріали справи не містять. Приведений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного суду у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц та від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Суд при вирішенні справи враховує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього обов`язок, та дійшов висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved