Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

03.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, поданою в порядку окремого провадження, просить встановити факт народження дитини 29.02.2016 року - [PERSON] в м. Донецьку від матері [PERSON] та [PERSON]. В заяві зазначила, що 29.02.2016 року її дочка [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) у м. Донецьку народила дочку [PERSON], що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 333 від 29.02.2016 року. Органом реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» заявнику у реєстрації народження дитини було відмовлено, так як цей документ виданий органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважається недійсним та не створює правових наслідків. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не зявився, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року тимчасово окупованими територіями визнані окремі районі, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Крім того, за змістом ч. ч. 2-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Як врегульовано п. 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] з 14.06.2008 року перебуває у шлюбі з [PERSON], після реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії 1 НО № 130500, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 240 від 14.06.2008 року. На підставі вивчення наданих письмових доказів встановлено, що 29.02.2016 року о 19.10 годині у приміщенні ДРЦОМНД [PERSON] народила доньку, про що свідчить копія медичного свідоцтва про народження № 333, виданого 29.02.2016 року. Оскільки медичне свідоцтво видане на тимчасово окупованій території, за змістом ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, не створює правових наслідків. Як встановлено судом, у заявника відсутнє медичне свідоцтво про народження дитини, що передбачено ч. 2 ст. 1 розділу III Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» № 52/5 від 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, що унеможливлює проведення державної реєстрації народження дитини органами реєстрації цивільного стану України на підставі звернення заявника. Згідно ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Суд дійшов висновку про те, що обставини, викладені заявником, знайшли своє належне підтвердження, тому наявні підстави для задоволення заяви, встановлення факту народження 29.02.2016 року дитини дівчинки [PERSON] у м. Донецьку від матері [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України та батька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України. Відповідно до п. 5 ст. 257-1 ЦПК України, копію судового рішення необхідно невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження.

Outcome: approved