Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

02 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: -перебування в місці проживання (перебування) дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] або іншої адреси їх місця проживання; -наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; -особисто або через третіх осіб розшукувати дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх; -ведення листування, телефонних переговорів з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява мотивована тим, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стали жертвами психологічних знущань, домашнього насильства з боку колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який є людиною жорстокою. Заявник зазначає, що діти постійно є свідками побоїв їх матері. Після ухвалення рішення суду від 07 вересня 2020 року, яким видано обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 (шість) місяців з заборонами відносно заявниці, [PERSON] почав цинічно зловживати своїми правами та використовувати сина [PERSON] . [PERSON] забирає сина [PERSON] до себе додому, з телефону дитини надсилає образи та погрози [PERSON] . Також, [PERSON] погрожує старшому сину заявниці - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 03 жовтня 2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. В судовому засіданні представники заявниці [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. В судове засідання заінтересована особа: [PERSON] не з`явився. Про день, місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. У відповідності до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши представників заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 350-2, 350-3 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2013 року по 15 листопада 2017 року (а.с. 9-10). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). У [PERSON] також є син [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). [PERSON] та [PERSON] спільно не проживають з серпня 2017 року, з моменту припинення шлюбних відносин між ними склалися неприязні відносини. [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталася до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із повідомленнями щодо вчинення відносно неї та дітей домашнього насильства з боку [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року видано обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , на строк 6 (шість) місяців з заборонами у відношенні [PERSON] (а.с. 18-22). Як вбачається, з наданої роздруківки з месенджеру «Viber», після встановлення обмежувального припису відносно заявниці, [PERSON] почав використовувати сина [PERSON] та з мобільного дитини на мобільний телефон заявниці надсилає смс-повідомлення з погрозами (а.с. 36-38). Також, [PERSON] надсилає смс-повідомлення з погрозами [PERSON] (а.с. 35). З висновку оцінки потреб сім`ї, складеного 30 вересня 2020 року Центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді вбачається, що з боку [PERSON] має місце психологічне насильство у відношенні дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 32-34). Надані заявником докази в обґрунтування своїх вимог свідчать про те, що дійсно з боку [PERSON] застосовується психологічне насильство по відношенню до її дітей. За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими. Також, за змістом положень ст. 21 вказаного Закону, постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням. У відповідності до ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: обмежувальний припис стосовно кривдника. Як зазначено у ст. 26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. ст. 26, п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене та з урахуванням наданих заявником доказів, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо дітей, з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту інтересів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , доцільно встановити відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 цього Кодексу про видачу обмежувального припису повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію, та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved