Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

02 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що на підставі заяв про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договори банківського рахунку: - Угода № SAMDNWFD 0071100847001 рахунок № 26306615588517 (депозитний рахунок); - Угода № SAMDNWFC 00024954954983 рахунок № 4731212700009474 (картка для виплат); - Угода № SAMDNWFC 00022547124 рахунок № 5168755620140000 (картка універсальна); - Угода № SAMDNWFC 00022547103 рахунок № 4149497844540312 (рахунок для отримання соціальної допомоги); - Угода № SAMDNWFDC 0070948862400 рахунок № 26354630173755 (накопичувальна картка); В червні 2016 року на її телефон надійшло повідомлення від Відповідача про зупинення операцій за всіма картковими рахунками, у звязку з підозрами в участі рахунків в діях/операціях, порушення та відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України. 01.07.2016 року у звязку з закінченням строку дії договору позивач звернулась до відповідача з приводу видачі належних грошових коштів проте отримала відмову з підстав блокування усіх видаткових операцій по її рахункам. У звязку з вказаними діями позивачем було направлено до відповідача лист від 08.07.2016 року в якому просила повідомити причини та підстави для зупинення операцій по належним мені картковим рахункам. Листом від 21.10.2016 року позивача повідомлено, що на підставі п. 1,1.3.2.14 УіП (Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», що одночасно виступають договірними мовами надання банківських ПОСЛУГ), банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Вказаними діями банку позивача позбавлено права на розпорядження належними грошима. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у запереченнях. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи слідує та не заперечується сторонами що було укладено договори банківського рахунку: - Угода № SAMDNWFD 0071100847001 рахунок № 26306615588517 (депозитний рахунок); - Угода № SAMDNWFC 00024954954983 рахунок № 4731212700009474 (картка для виплат); - Угода № SAMDNWFC 00022547124 рахунок № 5168755620140000 (картка універсальна); - Угода № SAMDNWFC 00022547103 рахунок № 4149497844540312 (рахунок для отримання соціальної допомоги); - Угода № SAMDNWFDC 0070948862400 рахунок № 26354630173755 (накопичувальна картка). 01.07.2016 року у звязку з закінченням строку дії договору позивач звернулась до відповідача з приводу видачі належних грошових коштів проте отримала відмову з підстав блокування усіх видаткових операцій по її рахункам. У звязку з вказаними діями позивачем було направлено до відповідача лист від 08.07.2016 року в якому просила повідомити причини та підстави для зупинення операцій по належним мені картковим рахункам. Листом від 21.10.2016 року позивача повідомлено, що на підставі п. 1,1.3.2.14 УіП (Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», що одночасно виступають договірними мовами надання банківських ПОСЛУГ), банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Відповідно до ч. 1, 2, 3ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ч.1,3ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до п. 10.1.глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом. З аналізу наведених норм вбачається, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правовою гарантією на невтручання у право власності на кошти є рішення суду, що відповідає ст. 41 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом. З огляду на викладене вище суд доходить висновку, що позивач, всупереч приписів ст.ст.1066,1068,1074 ЦК України, був протиправно позбавлений відповідачем права доступу до власних коштів та вільного розпорядження ними. Крім того, відповідно до ст.16,17 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон) фінансова операція підлягає внутрішньому фінансовому моніторингу, якщо у суб'єкта первинного фінансового моніторингу виникають підозри, які ґрунтуються, зокрема, на: критеріях ризиків, визначених самостійно суб'єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; встановленні за результатами проведеного аналізу факту (фактів) невідповідності фінансової (фінансових) операції (операцій) фінансовому стану та/або змісту діяльності клієнта; типологічних дослідженнях у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, підготовлених та оприлюднених спеціально уповноваженим органом. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15та/або16цьогоЗакону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до п. 91 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 417 від 26 червня 2016 року (далі - Положення) банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було заблоковано розрахунковий рахунок позивача з вищевказаних підстав. Станом на час розгляду справи розрахунковий рахунок не розблоковано, що суперечить нормам ст.16,17 зазначеного Закону та п. 91 Положення в частині встановлення умов та строків такого блокування. Зважаючи на зазначене, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та безпідставне блокування його рахунку відповідачем. Доводи відповідача про використання позивачем рахунку для здійснення підприємницької діяльності не знайшли свого підтвердження, а тому не приймаються судом до уваги. Таким чином, суд доходить висновку що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1778,80 грн., також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved