Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

02.06.2017р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] (третя особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування заявлених вимог позивач по тексту позовної заяви посилався на те, договором іпотеки №11231277/11231476/11231391/З/1 укладеними між банком та [PERSON], [PERSON], були забезпечені зобовязання [PERSON] перед позивачем за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 11231277000 від 09.10.2007р., за яким позичальнику було надано кредит в розмірі 200 000 дол. США. Предметом іпотеки за договором іпотеки виступало нерухоме майно, що належало на праві власності відповідачам, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олега Кошового, буд. 2/5. Договір іпотеки був зареєстрований приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] у Державному реєстрі іпотек 09.10.2007р. під № 4096. Під час реєстрації договору іпотеки дане нерухоме майно не було предметом іншого договору іпотеки. 26.04.2017р. [PERSON] та [PERSON] звернулися із письмовими заявами до ПАТ «УкрСиббанк» з пропозицією добровільної реалізації заставного майна, власниками якого вони є, задля погашення наявної заборгованості за кредитним договором № 11231277000 від 09.10.2007р. Згідно відомостей отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачем було встановлено, що на нерухоме майно, державним виконавцем ДВС ДРУЮ накладено арешти, наявність яких створює йому перешкоди як іпотекодержателю в реалізації заставного майна, для задоволення своїх грошових вимог до [PERSON] за кредитним договором за рахунок заставленого майна, а тому просив суд звільнити майно з - під арешту. Представник позивача [PERSON] (діє за дорученням від 31.05.2017р. - а.с.№ 72) в наданій суду заяві від 19.09.2017р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та обґрунтувань викладених в позові, просила позов задовольнити, розглянути справу за її відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 72-74). Відповідачка - [PERSON] в судове засідання 19.09.2017р. не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином (а.с. № 68). 14.09.2017р. до суду надійшла письмова заява відповідачки, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти підстав викладених в позовній заяві, просила справу розглянути за її відсутності (а.с. № 69). Відповідач - [PERSON] в судове засідання 19.09.2017р. не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. № 65), 14.09.2017р. до суду надійшла письмова заява відповідача, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти підстав викладених в позовній заяві, просив справу розглянути за його відсутності (а.с. № 66). Представник третьої особи - Дніпровський районний ВДВС ГУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання 19.09.2017р. не з,явився, про дату та час слухання справи третя особа повідомлена належним чином (а.с.№ 36), про причини неявки в судове засідання свого уповноваженого представника Дніпровський районний ВДВС ГУЮ у Дніпропетровській області суд не сповістив. За таких обставин, на підставі ст.169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, а з урахуванням того, що відповідачами позов визнано в повному обсязі, суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3, ч.1 ст.11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь справі, виникає спір. Згідно ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Звернення стягнення на предмет іпотеки регулюється нормами Закону України «Про іпотеку» та згідно до ч.1 статті 3 вказаного Закону - іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною 5 статті 3 Закону визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] і [PERSON] договору іпотеки №11231277/11231476/11231391/З/1 від 09.10.2007р., який зареєстрований приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], у Державному реєстрі іпотек 09.10.2007р. під № 4096 були забезпечені зобовязання [PERSON] перед позивачем за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11231277000 від 09.10.2007р., за яким позичальнику було надано кредит в розмірі 200 000 дол. США. (а.с. № 6 зв , а.с. № 7). \~Предметом іпотеки за вказаним договором виступає нерухоме майно: житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ ( з 03.06.2016р. місто має назву «Дніпро»), вул. Олега Кошового, буд. 2/5 , що належить на праві власності відповідачам. Додатковим договором №1 від 04.07.2008р. до договору іпотеки №11231277/11231476/11231391/З/1 від 09.10.2007р., були внесені зміни до п.1.1. договору іпотеки, а саме, визначено, що іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] також передають в іпотеку земельну ділянку, яка розташована на території Жовтневого району м. Дніпропетровська вул. Олега Кошового, буд. 2/5 та належить іпотекодавцям на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №975525 та серії ЯЕ №975526. 26.04.2017р. відповідачі звернулись із письмовими заявами до ПАТ «УкрСиббанк» з пропозицією добровільної реалізації заставного майна, а саме, домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Олега Кошового, 2/5, власниками якого вони є за для погашення наявної заборгованості за кредитним договором №11231277000 від 09.10.2007р. (а.с. № 26-27). Як зазначає позивач в позовній заяві, згідно відомостей отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ним було встановлено, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, державним виконавцем ДВС ДРУЮ накладено арешти. В матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2017р. (а.с. № 24-25), згідно якої: -03.06.2013р. відділом ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 38261611 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER]). (номер запису про обтяження: 1407528 від 22.06.2013р.) -02.09.2014р. відділом ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44569939 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER]). (номер запису про обтяження: 6896927 від 04.09.2014 р.) -20.05.2015р. відділом ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46750858 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER]). (номер запису про обтяження: 11013257 від 02.09.2015 р.) На сьогодні позивач має першочергове право задовольнити свої майнові вимоги за рахунок вищевказаного заставленого майна, оскільки на момент укладання Договору іпотеки вказане майно не перебувало під обтяженням, та як посилається позивач наявність накладених арештів на нерухоме майно, створюють йому перешкоди для одержання задоволення своїх грошових вимог за зобовязаннями [PERSON] за кредитним договором за рахунок заставленого майна. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» \~встановлено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, наведене кореспондується і з положеннями ст.18 Закону України «Про Іпотеку». Згідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підводячи підсумок викладеному, виходячи з положень ст.ст. 572, 589, ЦК України, ст.3 Закону України «Про іпотеку», ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що наявність арештів на майно, що є предметом договору іпотеки від 09.10.2007р., порушує права позивача (іпотекодержателя) та позбавляє його можливості скористатися своїм правом на задоволення майнових вимог, а отже, вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст.61 ЦПК України, оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, погодилися на зняття арешту з майна задля погашення заборгованості. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст..88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1600 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. № 2) На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved