Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

02 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання особи недіздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, в якій просить визнати його брата [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його - [PERSON] опікуном брата [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що його рідним братом є [PERSON] , який зареєстрований та проживає разом з ним. Його брат є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду і нагляду. Відповідно до рішення виконавчого комітету Комарівської сільської ради від 14 січня 2005 року № 4 його призначено опікуном брата [PERSON] , який унаслідок психічної хвороби не може висловлювати свої думки, не може одягнутись, приготувати собі їжу, самостійно вийти з дому, не може повною мірою усвідомлювати своїх дій та керувати ними. У зв`язку з цим заявник просить суд визнати його брата [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його - [PERSON] опікуном свого брата [PERSON] . Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання на 19 травня 2021 року. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 30 липня 2021 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта від 15 липня 2021 року № 158/2021. Ухвалою суду від 30 липня 2021 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 06 серпня 2021 року. Суд не викликав у судове засідання особу, стосовно якої розглядається питання про визнання її недієздатною [PERSON] у зв`язку з урахуванням його стану здоров`я. У судовому засіданні 06 серпня 2021 року заявник заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та суду пояснив, що його рідний брат [PERSON] проживає з ним та його сім`єю. [PERSON] інвалід з дитинства. Дошкільних та шкільних закладів не відвідував. Знаходився під постійним наглядом батьків, а після їхньої смерті заявник доглядає за ним. Унаслідок психічної хвороби [PERSON] не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може самостійно одягнутись, вмитись, приготувати собі їжу, не може висловлювати свої думки. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. 17 травня 2021 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати без участі заінтересованої особи, не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна (а. с. 22). Надавши правову оцінку заяві [PERSON] та наявним у справі матеріалам, суд дійшов наступних висновків. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Так, відповідно до частини першої статті 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їхнього спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Суд установив на підставі наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про народження заявника та [PERSON] , що їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] . Отже, заявник [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, тобто вказані особи є членами однієї сім`ї. У своїй заяві заявик зазначає, що його брат [PERSON] є інвалідом першої групи та страждає стійким психічним розладом. На підтвердження викладених у заяві обставин заявник долучив до матеріалів справи медичну документацію. Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 04 лютого 2020 року серії 12 ААБ № 395562 підтверджуться, що [PERSON] має першу групу інвалідності, причина інвалідності: інвалід з дитинства та потребує постійного стороннього догляду і нагляду (а. с. 10). Згідно з висновками лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 14 вересня 2020 року № 238 та від 10 березня 2021 року № 70 підтверджується, що [PERSON] є інвалідом І групи внаслідок психічного розладу та проживає з заявником [PERSON] у с. Комарів Галицького району. Хворий [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності має такі обмеження: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орінтації та спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду (а. с. 11-12). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Комарівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 14 січня 2005 року № 4 про призначення опікуна інваліду дитинства [PERSON] , заявника [PERSON] призначено опікуном брата [PERSON] , 1965 року народження, інваліда першої групи, жителя села Комарів. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 15 липня 2021 року № 158/2021 підекспертний [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - тяжкою розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10F72. Зазначене захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати здатності своїх дій та керувати ними (а. с. 31-34). Відповідно до положень статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з статтею 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з частиною першою статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Приписами частини другої статті 78 ЦПК України установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд з врахуванням наведеного вище, оцінюючи повно та всебічно докази у справі у їх сукупності, зважаючи на положення чинного процесуального законодавства України, дійшов висновку, що [PERSON] , страждає стійким хронічним психічним розладом - тяжкою розумовою відсталістю та за своїм психічним станом він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Нормами статті 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Заявник [PERSON] заявив про своє бажання бути опікуном свого брата [PERSON] . Даних, які б перешкоджали заявнику бути опікуном над [PERSON] не встановлено та не виявлено таких даних і в ході розгляду справи судом. Відповідно до частини першої статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Орган опіки та піклування Галицької міської ради подання не подав, проте погодився із заявою [PERSON] щодо призначення саме його опікуном. Таким чином, суд розцінює таку заяву як волевиявлення органу опіки та піклування Галицької міської ради, яка за своєю суттю розцінюється поданням у цій справі. Отже суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що вимоги заявника обгрунтовані та підлягають задоволенню, а зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуном [PERSON] .

Outcome: approved