Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

04.11.2015 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], [INFO] померла його мачуха - [PERSON], які були власниками квартири [ADDRESS]. Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді належних їм часток у праві власності на вищевказану квартиру. Відповідач [PERSON], який є сином [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь позивача. Інших спадкоємців немає. Оскільки, позивач проживав разом із батьком та мачухою з моменту реєстрації їх шлюбу, тобто з 1978 року по день їх смерті, позивач просив в порядку ст. 1264 ЦК України встановити юридичний факт його проживання із вказаного часу однією сім'єю із мачухою. Позивач стверджував також, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в договорі купівлі-продажу спірної квартири не визначені частки кожного із співвласників на це майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, в процесі розгляду справи позов визнав. Так відповідно до ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Так, відповідно до ст.ст. 357, 358 ЦПК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦПК України). Згідно ст.369 ЦПК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. Вказане підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 31.01.2001 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 117. 14.02.2001 року право власності було у встановленому порядку зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості (реєстровий № 1310- стр.120-кн.121 доп.). Спірна квартира загальною площею 47,6 кв.м. складається з 2-х кімнат. Всі члени сім'ї разом проживали в ній, за згодою разом володіли та користувались належним їм майном, сплачували комунальні платежі. Договору про визначення часток вони не укладали, домовленості про користування спірним майном будь-яким іншим шляхом між ними не існувало. Право власності вказаних осіб ніким не оспорюється. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1802. [INFO] померла [PERSON].(свідоцтвом про смерть, зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 7294). За матеріалами спадкової справи № 618/2015 Сьомої Одеської державної нотаріальної контори позивач 21.10.2015 року у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, надавши нотаріально посвідчену заяву від 23.10.2015 року № 618/2015. Наявності інших спадкоємців з матеріалів спадкових справ №№ 618/2015 та 617/2015 не вбачається. 21.10.2015 року нотаріальна контора відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину. Cудом встановлено, що між сторонами та померлими [PERSON], [PERSON] склались теплі родинні стосунки, вони всі проживали разом з 1978 року за спірною адресою. Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.234 ЦПК України суду надано право встановлення фактів, що мають юридичне значення. Іншого способу встановлення такого факту законом не встановлено. Встановлення даного юридичного факту не пов'язано із наступним вирішенням спору про право. При таких обставинах, суд вважає можливим визначити частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, виданого на ім'я [PERSON], [PERSON] у розмірі ? частки за кожною особою. Оскільки в судовому порядку встановлюються не конкретні життєві обставини, а юридичні факти, якими є такі обставини, з якими норма права пов'язує виникнення, припинення визначених юридичних наслідків, суд вважає можливим встановлення факту проживання позивача із [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Outcome: approved