Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

02 серпня 2013 року Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача, просив розділити спільне майно та визнати за Позивачем право власності на житловий будинок площею 111,5 кв.м. та баню площею 48,40 кв.м. розташовані по [ADDRESS], а за Відповідачем визнати право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,70 кв.м. В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на наступні обставини. 04 вересня 2004 року між Позивачем та Відповідачем був укладений шлюб. 12.01.2005 року на підставі договору купівлі-продажу укладеним між [PERSON] та Відповідачем, подружжям було придбано квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,70 кв.м. 23.04.2008 року Позивач отримав в дар від [PERSON] земельну ділянку площею 0.1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селі Пекарі Канівського району Черкаської області, та 07.06.2008 року Позивачем отримано в дар від [PERSON] земельну ділянку площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства в селі Пекарі Канівського району Черкаської області. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано./а.с.2-4/ Позивач [PERSON], повідомлений належним чином в судове засідання з розгляду справи не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], протягом розгляду справи, яка повідомлялась судом, в судове засідання не з'явилась, разом з тим, 09.12.2013 року подала до суду заяву в якій просила розглядати позов у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, позов просила задовольнити./а.с.86/ Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв'язку з визнанням позову відповідачем, суд оголосивши позовні вимоги, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних законних підстав. На підставі пояснень сторін та наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини, які визнані сторонами у справі: 04 вересня 2004 року між Позивачем та Відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва, за № 437. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2012 року, яке набрало законної сили і є чинним, шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. В період шлюбу, 12.01.2005 року за Договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 169, який укладеним між [PERSON] та Відповідачем, подружжям було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,70 кв.м. 23.04.2008 року за Договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2063 Позивач отримав в дар від [PERSON] земельну ділянку площею 0.1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селі Пекарі Канівського району Черкаської області з кадастровим № 7122085800:01:001:0201. Також 07.06.2008 року за Договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2796 Позивачем отримано в дар від [PERSON] земельну ділянку площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства в селі Пекарі Канівського району Черкаської області з кадастровим № 7122085800:01:001:0283. На зазначених земельних ділянках позивачем було побудовано житловий будинок, площею 111,5 кв.м. та баню, площею 48,40 кв.м. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2009 року та додатковим рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2010 року за Позивачем було визнано право власності на самовільно побудовані споруди - зазначені будинок та баню, які розташовані по [ADDRESS]. На підставі зазначених рішень Позивачем 04.03.2010 року здійснено реєстрацію в Канівському виробничому відділу комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації» та присвоєно реєстраційний номер 29852392. Також судом встановлено те, що на час розгляду справи вищезазначене майно, яке набуте подружжям, за час перебування в шлюбі, зареєстровано та належить на праві приватної власності за сторонами, під обтяженням не перебуває./а.с.88, 106-110/ Вказані обставини підтверджується достатніми, належними та допустимими письмовими доказами у матеріалах справи, оригінали яких оглянуті судом при їх дослідженні, і які є достатніми для встановлення вищевикладених обставин справи: копіями договорів дарування та державних актів про право власності на земельні ділянки /а.с.8-15/, договору купівлі-продажу квартири, витягу про реєстрацію права власності, технічного паспорту /а.с.63, 62, 64-65, 88/, рішення суду про розірвання шлюбу /а.с.18-20/ копіями рішення суду про визнання права власності, витягу про реєстрацію права власності, технічного паспорту на будинок /а.с.34-43, 44, 45-46, 47, 54, 106-110/ Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд, встановивши належність на праві спільної сумісної власності спірного майна сторонам, відсутність обтяжень та речових прав щодо цього майна третіх осіб, а також приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, вважає наявними законні підстави для поділу майна шляхом визнання права власності за позивачем на будинок та баню, а за відповідачем - на квартиру, які є об'єктом вимог. Відтак, позов підлягає задоволенню. У зв'язку задоволенням позову відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3441, 00 грн./а.с.1/

Outcome: approved