Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

03.06.2020 р. до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначено, що з 31.08.1997 р. по 13.05.2020 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. [PERSON] на даний час повнолітня, однак є студенткою першого курсу денної форми навчання, у зв`язку з чим на період навчання потребує допомоги. [PERSON] є неповнолітньою. Позивач стверджує, що відповідач працює охоронником в мережі магазинів «АТБ», отримує постійний дохід, а тому має змогу сплучувати аліменти у частці від заробітку. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь:1) на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення повноліття; 2) на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. 09.06.2020 р. у даній справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 24.09.2020 прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Захарчук М.В. вимоги позовну підтримали, просили суд їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Позивач додатково повідомила, що хоча донька [PERSON] навчається за рахунок коштів державного бюджету, але степендії не отримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, повідомив суду, що згодний сплачувати аліменти на утримання дітей, однак заявлений позивачем розмір є надмірним та обтяжливим для нього, тому просив зменшити розмір аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 25 червня 2002 року Виконкомом Лихолітської сільської ради, актовий запис №3 (а.с. 4) та копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 03 лютого 2004 року Виконкомом Лихолітської сільської ради Козелецького району, актовий запис №3 (а.с. 14). Із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2019 р. вбачається, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 31.08.1997 р. Виконкомом Лихолітської сільської Ради народних депутатів Козелецького району Чернігівської області, актовий запис №3, розірвано. (а.с. 8-9) Згідно з довідкою виданою Львівським національним університетом імені Івана Франка №26 від 23 травня 2020 року [PERSON] , є студенткою першого курсу денної форми навчання освітнього рівня бакалавр факультету управління фінансами та бізнесу. Навчання за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. (а.с. 13) Відповідно до довідки квартального комітету мікрорайону «Пирогово» асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці від 15.06.2020 р. №276, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 27) Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 26.10.2020 р. №3941/50-08-13/п [PERSON] за період з 2 кварталу 2019 року по 2 квартал 2020 року нараховано 207948,99 грн. доходу (а.с. 52). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України). За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги як з боку позивача, так і з боку відповідача, оскільки вона не має самостійного доходу. Будь-яких доказів, про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружину та доказів які б свідчили про таке матеріальне становище відповідача, яке унеможливлює надання утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатись, матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки доходу, щомісячно, на період навчання доньки, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, або до припинення донькою навчання, що відповідає вимогам статті 199 СК України. Оскільки позивач пред`явила позов до суду 03.06.2020 р., аліменти підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, тобто з 03.06.2020 р. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тобто, за період з 03 червня 2020 року по 03 липня 2020 року допустити до негайного виконання. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial