Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

«03» березня 2017 року Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області звернулася з позовом до Рубіжанського міського суду Луганської області до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав стосовно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та залишити дітей для проживання, виховання та навчання у [PERSON] обласній загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, також Служба просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на двох дітей у розмірі ? частки всіх доходів. Крім того, в позовній заяві Служба просить суд повернути [PERSON] неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] для подальшого спільного проживання та виховання. В обґрунтування позову Служба у справах дітей посилається на те, що троє неповнолітніх дітей за рішенням суду від 24.11.2015 року були відібрані у відповідача без позбавлення її батьківських прав, в звязку з чим їм було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідач протягом 2016-2017 років не виконує батьківських обовязків стосовно двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], фізичним та духовним розвитком дітей не піклується, навчанням не цікавиться, діти проживають та навчаються у [PERSON] школі-інтернаті, де відповідач їх жодного разу не відвідувала. Разом з цим, старший син неповнолітній [PERSON], [INFO] навчається у центрі професійної освіти, йому надавали гуртожиток, але він відмовився та повернувся проживати до матері, вони разом дбають одне про одного, він допомагає по господарству, поступово ремонтує будинок, в якому вони проживають, між відповідачем та її старшим сином гарні стосунки. Батько дітей [PERSON] помер у 2012 році. Згідно висновку Служби з прав дітей позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно двох молодших дітей відповідає їх інтересам, а повернення старшого сина відповідача відповідає його інтересам. В судове засідання представники позивача та третьої особи повідомлені судом належним чином, через канцелярію суду представники позивача та третьої особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги в повному обсязі підтримують, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями №№ 9301003456776, 9301003456792. Відповідач причин неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень на позов не подала, тому суд дійшов висновку про відсутність поважних причин неявки належним чином повідомленої відповідача до суду (а.с. 74, 75). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов\~підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матірю неповнолітніх дітей: -[PERSON], [INFO]; -[PERSON], [INFO]; -[PERSON], [INFO]. Згідно копій свідоцтв про народження неповнолітніх дітей та записів актів про їх народження, матірю дітей є [PERSON], батьком [PERSON] (а.с. 10-12). [PERSON] має інвалідність другої групи за загальним захворюванням на строк до 01.04.2018 року (а.с. 21). Згідно копії свідоцтва про смерть від 28.08.2012 року [PERSON] помер 23.08.2012 року у місті Рубіжне Луганської області (а.с. 9). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.11.2015 року у цивільній справі № 425/2418/15-ц у [PERSON] відібрано трьох її неповнолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав та передано їх Службі у справах дітей для подальшого влаштування у державні заклади для дітей, попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та на Службу у справах дітей покладено контроль за виконанням нею батьківських обовязків протягом року з дня набрання цим рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 07.12.2015 року (а.с. 13-17). Згідно рішень виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 22.12.2015 року №№ 258-260 неповнолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та передано їх на повне державне забезпечення за місцем навчання (а.с. 18-20). Всі діти з лютого 2016 року навчалися в [PERSON] обласній загальноосвітній санаторній школі-інтернату І-ІІІ ступенів на повному державному забезпеченні, молодші діти залишаються навчатися там і далі, [PERSON] закінчив навчання у школі-інтернаті 29.08.2016 року та з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року навчається у Рубіжанському відділенні Відокремленого підрозділу «Регіональний центр професійної освіти Луганського національного університету імені [PERSON]» за професією «слюсар з ремонту автомобілів, водій автотранспортних засобів категорії «С» (а.с. 22-28). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 02.02.2017 року та від 20.02.2017 за адресою: місто Рубіжне, провулок Козацький, будинок 20 у флігелі бабусі [PERSON] разом із нею проживають відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], умови проживання добрі, стосунки між ними доброзичливі (а.с. 30, 31). За висновком Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради № 85 від 15.02.2017 року [PERSON] після відібрання у неї дітей за рішенням суду від 24.11.2015 року протягом 2016-2017 років до Служби з будь-яких питань щодо життя дітей не зверталася, весь цей час відповідача неодноразово відвідували спеціалісти Служби та Центру соціальних служб, але відповідач для повернення молодших дітей нічого не зробила, їх життям не цікавилася, не відвідувала, участі у вихованні та процесі навчання не приймала. Разом з цим старший син відповідача [PERSON], [INFO] з листопада 2016 року проживає разом з матірю, стосунки між ними доброзичливі, допомагають одне одному у вирішенні побутових та матеріальних проблем, тому Служба вважає доцільним повернути неповнолітнього [PERSON], [INFO] матері [PERSON] для подальшого спільного проживання та виконання нею батьківських обовязків та доцільним вважає позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що буде відповідати інтересам молодших дітей та залишити їх для подальшого проживання та виховання у [PERSON] школі-інтернаті (а.с. 5-6). Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі по тексту СК України) батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування по неї. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків. Суд враховує, що у [PERSON] відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.11.2015 року було відібрано неповнолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав, проте за час набрання законної сили рішенням суду відповідач жодного разу не відвідала двох молодших дітей, які перебувають у школі-інтернаті, участі у їх вихованні не приймала, тобто відповідач не здійснила жодних дій на відновлення своїх батьківських прав як матері відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів виконання відповідачем батьківських обовязків щодо молодших дітей відповідачем до суду не надано, також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається представник позивача у позовній заяві, при цьому у справі наявні докази про відносне виконання батьківських обовязків відповідачем стосовно свого старшого сина. Суд вважає, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала батьківські обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно цих дітей та задоволення позову в цій частині. В звязку з тим, що молодші діти відповідача перебувають на навчанні та вихованні у [PERSON] школі-інтернаті та діти не можуть бути передані іншим близькім родичам, суд вважає, що вимоги про залишення дітей у школі-інтернаті також є підставними. Разом з цим, відповідач продовжує виконувати батьківські обовязки щодо старшого сина [PERSON], [INFO], тому наявні підстави для повернення їй сина і в цій частині позов задовольняється судом. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, виходячи з встановлених в судовому засіданні фактів, з врахуванням наявності у відповідача постійного щомісячного доходу у вигляді пенсії, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня предявлення позову до суду, обґрунтовані та підлягають задоволенню, при цьому аліменти підлягають перерахуванню на особисті рахунки дітей у Державному ощадному банку України, які відкриті станом на час розгляду справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку із задоволенням позову з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за вимоги майнового характеру про стягнення аліментів у сумі 640,00 гривень та за вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав у сумі 640,00 гривень, а всього 1280,00 гривень. Одночасно, суд вважає за необхідне розяснити сторонам у справі положення ст. 169 СК України, відповідно до якої мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про їх поновлення до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved