Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

02.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся\~з позовом до\~відповідача [PERSON]\~про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та відсотків за їх користування, у загальному розмірі 7\~370,90 грн. 22.12.2016 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було винесено заочне рішення суду, яким вимоги позивача задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстроване місце постійного проживання: вул. Червоний ряд, 7 м. Новий Буг Миколаївської області, на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти та відсотки за користування ними, у загальному розмірі 7 370 (сім тисяч триста сімдесят) гривень 90 коп., а також судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 коп. 26.06.2017 року відповідачем було подано заяву про перегляд заочного рішення, за результатами якого ухвалою від 05.07.2017 року заочне рішення було скасовано, а справа призначена до розгляду. Після скасування вищевказаного заочного рішення, під час нового розгляду вказаної справи, позивач [PERSON], спільно з іншою позивачкою [PERSON], подали позов в новій редакції, в обґрунтування якого вказали, що\~24 липня 2011 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю в останнього квартири № 18, що розташована по вул. Харчука, буд. № 27 в м. Новий Буг, а також сараю та гаражу, що також знаходилися по вул. Харчука, поблизу вказаного багатоповерхового будинку, на загальну суму 200 000 грн. або, у разі зниження курсу гривні - 25 000 дол. США, з відстрочкою передачі цих коштів відповідачу, про що вони уклали відповідний попередній договір. Позивачка [PERSON] купувала вказане нерухоме майно для своїх дітей, дочки [PERSON] та зятя іншого позивача [PERSON] На гараж відповідач [PERSON] жодних правовстановлюючих документів не мав, обіцяв просто передати позивачу [PERSON] від нього ключі, коли звільнить приміщення гаражу від своїх речей, але не пізніше повного розрахунку з ним за придбане нерухоме майно та нотаріального посвідчення угоди купівліпродажу квартири. Гроші відповідачу позивачка [PERSON] передавала поступово за розписками, а саме: 05.07.2011 року 5 000 грн., 17.12.2011 року 40 000 грн., 28.06.2013 року 20 000 грн., 23.10.2013 року 85 000 грн. та 09.05.2014 року - 75 000 грн. Станом на 09 травня 2014 року, в рахунок придбання вказаного нерухомого майна, [PERSON] передано відповідачу грошових коштів на загальну суму 225 000 грн., що в співвідношенні до долару США, за домовленістю між ними склало 24 610, тобто залишок складав ще 390 дол. США. За умовами попереднього договору, з відповідачем позивачка [PERSON] мала розрахуватися до 01.06.2013 року, але виконати ці свої умови своєчасно вона не змогла, тому, окрім вищевказаної суми коштів, вона додатково сплатила відповідачу [PERSON] ще 12\~000 грн. для того щоб відповідач надав їй відстрочку на 1 рік (1 000 грн./місяць прострочення), а також передала у його володіння причіп для перевезення вуликів, який вони оцінили в 5 000 грн. Між тим, позивачка [PERSON] не мала можливості розрахуватися з відповідачем остаточно, тобто передати решту суми 390 дол. США, тому вказану суму коштів передавав відповідачу вже інший позивач [PERSON], зокрема двічі, 03 та 27 червня 2014 року, останній, по 100 дол. США, за відповідною розпискою, передав [PERSON]О всього 200 дол. США. Решту суми, яка залишилася у розмірі 190 дол. США, [PERSON] обіцяв передати відповідачу тільки при безпосередній передачі йому гаражу. 02.10.2014 року між [PERSON] та, за домовленістю сторін, третьою особою у справі [PERSON], була укладена у нотаріуса угода купівлі-продажу вищевказаної квартири. Посилаючись на те, що відповідач, отримавши кошти за купівлю квартири, сараю та гаражу, до цього часу не повернув позивачам як гараж так і кошти за його купівлю, яку позивачі визначили у розмірі 1000 дол. США виходячи з ринкових цін на гаражі у м. Новому Бузі, Миколаївської області та сусідніх районних центрах, останні просили стягнути з відповідача на їхню користь 610 дол., що за курсом НБУ (станом на день предявлення позову 02.11.2016 року 100 дол. США = 2558,48 грн.) становить 15 606,73 грн., яка визначена з урахуванням несплаченої відповідачу позивачем [PERSON] боргу, розмірі 190 дол. США та прощеної позивачкою [PERSON] частини боргу відповідачу [PERSON], у розмірі 200 дол. США (1000 190 - 200 = 610), з яких: 5116,96 грн. (200 дол. США) [PERSON], а 10489,77 грн. (410 дол. США) [PERSON] Крім того, позивачі також просили стягнути з відповідача на їхню користь відсотки за користування вказаними коштами у відповідності до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, на рівні облікових ставок Національного банку України (надалі НБУ), які діяли за увесь час прострочення, в період з 14.11.2015 року (дня коли відповідач пообіцяв передати гараж [PERSON] за розпискою від 24.10.2014 року) по 24.07.2017 року, [PERSON] у сумі 1440,44 грн., а [PERSON] 2956,35 грн. Всього [PERSON], з врахування поданої ним заяви про зменшення позовних вимог, боргу у сумі 6\~273,90 грн., а [PERSON] 13\~446,12 грн. та судових витрат на її користь. Позивачі [PERSON] та [PERSON] при судовому розгляді справи, посилаючись на обставини викладені ними у спільному позові, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити у повному обсязі. Третя особа, без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, предявлені позивачами вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] при судовому розгляді справи, предявлений до нього позов не визнав повністю і пояснив, що у липні 2011 року вони з позивачкою [PERSON] домовилися про продаж лише квартири, що розташована по вул. Харчука, 27/18 в м. Новий Буг за 200\~000 грн. або 25\~000 дол. США, якщо курс гривні знизиться. Гараж і сарай він планував не продавати, а просто подарувати позивачці і тільки у тому разі коли б вона йому своєчасно передала за квартиру кошти. Так, згідно з умовами попереднього договору, укладеного між ними, [PERSON] зобовязалася в обумовлені між ними строки передати йому вищевказані грошові кошти. Але оскільки ці кошти [PERSON] передала йому не своєчасно, за спливом майже одного року, він передав у володіння позивачів лише квартиру та подарував сарай, а гараж залишив собі. Не заперечував, що отримав від позивачки [PERSON] додатково ще 11\~000 грн. та причіп для перевезення вуликів, оцінений в 5 000 грн. Наголосив, що у жодній з розписок про прийняття від [PERSON] грошей, не йдеться мова про продаж сараю чи гаражу, а вказано, що ці кошти він приймає в рахунок продажу тільки квартири. Зазначив, що гараж не міг бути предметом продажу і його вартість окремо між ними не визначалася, оскільки він не мав на нього належних правовстановлюючих документів. Повідомив, що 200 дол. США у [PERSON] він дійсно брав в рахунок продажу квартири та гаражу, але цю частину грошей він йому повернув. Заперечував у судовому засіданні проти визначеної позивачем вартості гаражу у розмірі 1\~000 дол. США, яку вважав не обґрунтованою і не підтвердженою належними доказами, зокрема оцінкою, встановленою відповідними профільними спеціалістами. За таких обставин просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У наступних судових засіданнях відповідач [PERSON] пояснював що квартиру він дійсно продавав разом із сараєм та гаражем до нього, хоча у письмових своїх запереченнях вказував, що про продаж гаражу вони із позивачами все ж таки не домовлялись. Вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що маються у матеріалах справи, суд приходе наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2011 року, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] дійшли згоди про купівлю в останнього житлової трикімнатної квартири № 18, розташованої по вул. Харчука, 27, в м. Новий Буг Миколаївської області з гаражем та сараєм (яке надалі іменується квартирою) за 25\~000 дол. США, або в гривневому еквіваленті за курсом долару США, який актуальний на день здійснення платежу. Передача вказаної суми коштів здійснюється двома частинами, перша у розмірі 10\~000 дол. США до 31.12.2011 року, а друга, у розмірі 15\~000 дол. США до 31.12.2012 року. У випадку неможливості покупцем виплатити повну вартість квартири до кінцевого терміну продавець погоджується продовжити термін повернення коштів, але не пізніше як до 01.06.2013 року. Будь-які відсотки, штрафні санкції при цьому не нараховуються (п. 4 Договору) (а.с. 89). Як зясовано при судовому розгляді справи, відразу після підписання цього договору, відповідач дозволив родичам позивачки [PERSON] її дочці, третій особі у справі - [PERSON] та зятю, іншому позивачу у справі - [PERSON], вселитися до вищевказаної квартири, а також користуватися сараєм, оскільки, вказане майно [PERSON] купувалося саме для них. Гараж відповідач на той час позивачам ще не передавав, мотивуючи тим, що у ньому зберігалися його особисті речі. Згідно з розписок (а.с. 90-94), відповідач отримав в рахунок продажу за квартиру від позивачки [PERSON] всього 225\~000 грн., що у еквіваленті до долару США склало за доводами позивачів 24\~610 дол. США, залишок боргу складав ще 390 дол. США. Проти такого розміру конвертування в судовому засіданні не заперечував і відповідач. Позивачка [PERSON] передавала відповідачу [PERSON] ці кошти поступово, а саме: 05.07.2011 року 5 000 грн., 17.12.2011 року 40 000 грн., 28.06.2013 року 20 000 грн., 23.10.2013 року 85 000 грн. та 09.05.2014 року - 75 000 грн. При судовому розгляді справи, відповідач не заперечував, як проти підписання попереднього договору так і проти підписання всіх вищевказаних розписок, а також грошових коштів за якими він їх дійсно одержував. Твердження [PERSON] про саме дарування ним, а не продаж гаражу, спростовується показаннями свідків відповідача -[PERSON] (його дружина) та [PERSON] (його син), які при розгляді справи повідомили суд, що відповідач [PERSON] разом із квартирою за 25\~000 дол. США продавав [PERSON] за усю цю суму коштів також і сарай, і гараж. Крім цього, вказані доводи відповідача спростовуються наданою останнім позивачу [PERSON] розпискою про отримання 200 дол. США, а також письмовими поясненнями самого відповідача, які містяться у відмовних матеріалах Новобузького ВП ГУНП, з яких видно, що він саме продав [PERSON] як квартиру, так і сарай з гаражем. Як видно з вищевказаних розписок, позивачка [PERSON] несвоєчасно виконала свої грошові зобовязання за попереднім договором, оскільки основну суму боргу вона передала позивачу лише 09.05.2014 року тобто прострочила виконання зобовязання на 11 місяців за кінцеву дату повернення коштів, яка була визначена сторонами у п. 4 попереднього договору. Разом з тим, як встановлено при судовому розгляді справи, через несвоєчасну сплату позивачкою [PERSON] відповідачу [PERSON] грошових коштів за продаж нерухомого майна, остання додатково передала відповідачу ще 11\~000 грн., (а не 12\~000 грн. як вона стверджувала раніше), тобто 1000 грн. за 1 місяць прострочення, а також причіп для перевезення вуликів, які сторони оцінили у 5\~000 грн. Проти отримання вказаних коштів не заперечував при розгляді справи і відповідач [PERSON] Залишок боргу, який залишився у розмірі 390 дол. США, за домовленістю між [PERSON] та [PERSON], мав повернути відповідачу інший позивач у справі [PERSON] Так, як видно з розписки (а.с. 8), відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] 03.06.2014 року та 27.06.2014 року по 100 дол. США, а всього 200 дол. США. Решту 190 дол. США, як повідомили ці сторони у судовому засіданні, позивач [PERSON] мав передати [PERSON] лише при безпосередній передачі у його володіння гаражу. Відповідач не заперечував проти одержання від [PERSON] вказаних грошових коштів та підписання вищевказаної розписки, однак наголошував, що відповідні гроші [PERSON] він повернув. В підтвердження цього факту відповідач посилався на показання своїх свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За змістом ч.2 цієї норми при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) передача грошей за таким договором не може грунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами (ч.2 ст.58, ст.59 ЦПК України). 02.10.2014 року відповідач та третя особа [PERSON] уклали договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, який посвідчили у приватного нотаріуса Новобузького нотаріального округу [PERSON] (а.с. 5-7). Після укладення вказаного договору відповідач позивачу гараж не передав. На неодноразові претензії [PERSON], [PERSON] погодився передати йому гараж до 13.11.2015 року після оформлення особового рахунку на оплату електроенергії на імя [PERSON], про що відповідач 24.10.2015 року склав відповідну розписку, сутність якої останній при розгляді справи не оспорював. Проте, як зясувалося сторонами згодом, за відсутності правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, укласти договір про користування електричною енергією між новим споживачем і електропостачальником, а з ним, відкриттям нового рахунку на [PERSON] неможливо. Такі приписи дійсно містяться у п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357. Однак, при цьому, як вбачається з доводів позову, відповідач не забажав розірвати відповідний договір укладений ним раніше з електропостачальником і відімкнути гараж від мереж електроенергії. За таких обставин, відповідач [PERSON] до цього часу відмовляється повернути [PERSON] як гараж (з підключенням до мереж електропостачання чи без цього), так і грошові кошти, які він отримав за його продаж. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відтак, оскільки відповідач відмовляється передати позивачу гараж, то грошові кошти, які він отримав за його продаж, суд вважає, що останній зберігає у себе без достатньої правої підстави. Вирішуючи питання про стягнення цих коштів, суд приймає до уваги, що у відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При розгляді справи у сторін зясовано, що вони окремо гараж не оцінювали. Через відсутність доступу до приміщення гаражу, позивач при визначенні його вартості у розмірі 1 000 дол. США керувався, оголошеннями, які містилися на інтернет ресурсі ОЛХ, порівнюючи вартість такого нерухомого майна як у м. Новому Бузі так і в сусідніх районних центрах. Гараж відповідача знаходиться у гаражному комплексі по вул. Харчука в м. Новий Буг. Відповідач не заперечував, що його гараж має оглядову яму, погреб, підключений до мереж електропостачання, однак був не згодний з його вартістю визначеною позивачами, наголошуючи у своїх запереченнях, що таку оцінку нерухомого майна може надати відповідний профільний спеціаліст, проте при призначенні судом за клопотанням позивача [PERSON] будівельно-оціночної експертизи гаражу, [PERSON] ухилився від участі у її проведенні, оскільки не надав доступу до приміщення свого гаражу експерту оцінювачу. Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи, яку призначив суд, зокрема недопущення до приміщень або майна, яке підлягає дослідженню. Під час обговорення в судовому засіданні, що мало місце 03.08.2017 року, питання про призначення експертизи, суд роз'яснив відповідачу наслідки ухилення його від участі в експертизі. Факт розяснення таких наслідків був відображений в ухвалі про призначення експертизи (а.с. 113 -114). Факт ухилення відповідача від участі в експертизі підтверджений листом експерта від 05.09.2017 року (а.с. 117). Сукупність вказаних обставин, свідчить про наявність у суду підстав для застосуваннях наслідків від ухилення в експертизі відповідача, а саме у визнанні тих обставин на яких наполягає позивач, і у встановленні яких відповідач ухилився, це визнання вартості гаражу у розмірі 1\~000 дол. США. Позивачка [PERSON], простила відповідачу частино його боргу, на суму 200 дол. США. Водночас, позивач [PERSON], так і не передав відповідачу 190 дол. США. Відтак, суд приходе до переконання, що доводи позивачів про необхідність стягнення з відповідача на їхню користь безпідставно отриманих коштів у сумі 610 дол. США (1000 200 - 190), що за курсом НБУ (станом на 02.11.2016 року 100 дол. США = 2558,48 грн.) становить 15 606,73 грн. з яких, 200 дол. США [PERSON] (5116,96 грн.), а 410 дол. США [PERSON] (10489,77 грн.), знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню у цій частині позову. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Отже, за своєю суттю розписка про отримання грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За складеним відповідачем розписками не передбачено сплати відсотків за їх користування, а тому враховуючи безпідставність перебування цих коштів у [PERSON], останній повинен сплатити позивачам відсотки за правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, виходячи зі облікових ставок НБУ, які діяли в період їх нарахування. Визначаючи період нарахування таких відсотків, суд вважає вірним початок їх нарахування з 14.11.2015 року, оскільки саме до 13.11.2015 року відповідач, згідно з розпискою від 24.10.2015 року, мав передати у володіння позивача [PERSON] гараж. Що ж стосується кінцевого терміну нарахування відсотків, то положення ч. 2 ст. 1048 ЦК України регламентують про те, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивачі вказали про стягнення відсотків за безпідставне користування відповідачем грошовими коштами лише по 24.07.2017 року, що не є порушення вищевказаних приписів Закону. Спосіб та методика нарахування відсотків за період з 14.11.2015 року по 24.07.2017 року виконана позивачами вірно і узгоджується з правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України. З врахуванням боргу перед позивачем [PERSON], у розмірі 5116,96 грн., відсотки розраховуються так: В період з 14.11.2015 року по 31.12.2016 року, згідно з постановами НБУ від 29.10.2015 року № 750, 17.12.2015 року № 894 діяла облікова ставка в розмірі 22 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1125,73 грн. (5116,96 х 22 % ). Сума відсотків за один день складає 03,08 грн. (1125,73 : 365). Період з 14 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року, протягом якого діяла вищевказана ставка НБУ, налічує 48 днів, а тому сума відсотків за цей період складає 147,84 грн. (03,08 х 48). В період з 01.01.2016 року 21.04.2016 року (112 днів), згідно з постановами НБУ від 28.01.2016 року № 40 та 03.03.2016 № 135, діяла облікова ставка в розмірі 22 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1125,73 грн. (5116,96 х 22 % ). Сума відсотків за один день складає 03,07 грн. (1125,73 : 366) х 112 = 343,84 грн. В період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року (35 днів), згідно постанови НБУ від 21 квітня 2016 року № 277, діяла облікова ставка в розмірі 19 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 972,22 грн. (5116,96 х 19 %). Сума відсотків за один день складає 02,66 грн. (972,22 : 366) х 35 = 93,10 грн. В період з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року (28 днів), згідно постанови НБУ від 26 травня 2016 року № 25-рш, діяла облікова ставка в розмірі 18 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 921,05 грн. (5116,96 х 18 %). Сума відсотків за один день складає 02,52 грн. (921,05 : 366) х 28 = 70,56 грн. В період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року (35 днів), згідно постанови НБУ від 23 червня 2016 року № 88-рш, діяла облікова ставка в розмірі 16,5 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 844,30 грн. (5116,96 х 16,5 %). Сума відсотків за один день складає 02,30 грн. (844,30 : 366) х 35 = 80,50 грн. В період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року (49 днів), згідно постанови НБУ від 27 липня 2016 року № 172-рш, діяла облікова ставка в розмірі 15,5 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 793,13 грн. (5116,96 х 15,5 % ). Сума відсотків за один день складає 02,17 грн. (793,13 : 366) = 106,33 грн. В період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року (42 дні), згідно постанови НБУ від 15 вересня 2016 року № 277-рш, діяла облікова ставка в розмірі 15 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 767,54 грн. (5116,96 х 15 %). Сума відсотків за один день складає 02,10 грн. (767,54 : 366) = 88,20 грн. З 28.10.2016 року по 31.12.2016 року (65 днів), згідно постанов НБУ від 27 жовтня 2016 року № 372-рш та від 08 грудня 2016 року №475-рш, діяла облікова ставка в розмірі 14 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 716,37 грн. (5116,96 х 14 %). Сума відсотків за один день складає 01,95 грн. (716,37 : 366) х 65 = 126,75 грн. З 01.01.2017 року по 13.04.2017 року (103 дні), згідно постанов НБУ від 08 грудня 2016 року №475-рш, від 26 січня 2017 року №49-рш та від 02 березня 2017 року № 110-рш, діяла облікова ставка в розмірі 14 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 716,37 грн. (5116,96 х 14 %). Сума відсотків за один день складає 01,96 грн. (716,37 : 365) х 103 = 201,88 грн. З 14.04.2017 року по 25.05.2017 року (42 дні), згідно постанови НБУ від 13 квітня 2017 року №232-рш, діяла облікова ставка в розмірі 13 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 665,20 грн. (5116,96 х 13 %). Сума відсотків за один день складає 01,82 грн. (665,20 : 365) х 42 = 76,44 грн. З 26.05.2017 року по 24.07.2017 року (60 днів), згідно постанов НБУ від 25 травня 2017 року №318-рш та від 06 липня 2017 року № 418-рш, діє облікова ставка в розмірі 12,5 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 639,62 грн. (5116,96 х 12,5 %). Сума відсотків за один день складає 01,75 грн. (639,62 : 365) х 60 = 105 грн. Всього сума відсотків за період з 14 листопада 2015 року по 24 липня 2017 року складає 1 440,44 грн. (147,84 + 343,84 + 93,10 + 70,56 + 80,50 + 106,33 + 80,20 + 126,75 + 201,88 + 76,44 + 105). Таким чином загальна сума заборгованості перед позивачем [PERSON] становить 6 557,70 грн. (5116,96 + 1 440,44). 04.10.2017 року [PERSON], подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, за умовами якої, посилаючись на те, щопри примусовому виконанні заочного рішення Новобузького районного суду від 22.12.2017 року по вказаній справі з відповідача [PERSON] вже було стягнуто на користь [PERSON] певні грошові кошти, а саме в рахунок відшкодування: - повністю понесених судових витрат на оплату судового збору, у розмірі 551,20 грн.; - частково суми основного боргу (безпідставно набутих коштів та відсотків за їх користування), у розмірі 284,06 грн. Тому, з вказаного відповідача підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] 6\~272,94 грн. (6\~557,70 284,06) З врахуванням боргу перед [PERSON], у розмірі 10489,77 грн., відсотки розраховуються так: В період з 14.11.2015 року по 31.12.2016 року (48 днів), згідно з постановами НБУ від 29.10.2015 року № 750, 17.12.2015 року № 894 діяла облікова ставка в розмірі 22 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 2307,75 грн. (10489,77 х 22 % ). Сума відсотків за один день складає 06,32 грн. (2307,75 : 365) х 48 = 303,36 грн. В період з 01.01.2016 року 21.04.2016 року (112 днів), згідно з постановами НБУ від 28.01.2016 року № 40 та 03.03.2016 № 135, діяла облікова ставка в розмірі 22 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 2307,75 грн. (10489,77 х 22 % ). Сума відсотків за один день складає 06,30 грн. (2307,75 : 366) х 112 = 705,60 грн. В період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року (35 днів), згідно постанови НБУ від 21 квітня 2016 року № 277, діяла облікова ставка в розмірі 19 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1993,05 грн. (10489,77 х 19 %). Сума відсотків за один день складає 05,45 грн. (1993,05 : 366) х 35 = 190,75 грн. В період з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року (28 днів), згідно постанови НБУ від 26 травня 2016 року № 25-рш, діяла облікова ставка в розмірі 18 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1888,16 грн. (10489,77 х 18 %). Сума відсотків за один день складає 05,16 грн. (1888,16 : 366) х 28 = 144,48 грн. В період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року (35 днів), згідно постанови НБУ від 23 червня 2016 року № 88-рш, діяла облікова ставка в розмірі 16,5 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1730,81 грн. (10489,77 х 16,5 %). Сума відсотків за один день складає 04,73 грн. (1730,81 : 366) х 35 = 165,55 грн. В період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року (49 днів), згідно постанови НБУ від 27 липня 2016 року № 172-рш, діяла облікова ставка в розмірі 15,5 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1625,91 грн. (10489,77 х 15,5 %). Сума відсотків за один день складає 04,44 грн. (1625,91 : 366) + 49 = 217,56 грн. В період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року (42 дні), згідно постанови НБУ від 15 вересня 2016 року № 277-рш, діяла облікова ставка в розмірі 15 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1573,47 грн. (10489,77 х 15 %) . Сума відсотків за один день складає 04,30 грн. (1573,47 : 366) = 180,60 грн. З 28.10.2016 року по 31.12.2016 року (65 днів), згідно постанов НБУ від 27 жовтня 2016 року № 372-рш та від 08 грудня 2016 року №475-рш, діяла облікова ставка в розмірі 14 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1468,57 грн. (10489,77 х 14 %). Сума відсотків за один день складає 04,01 грн. (1468,57 : 366) х 65 = 260,65 грн. З 01.01.2017 року по 13.04.2017 року (103 дні), згідно постанов НБУ від 08 грудня 2016 року №475-рш, від 26 січня 2017 року №49-рш та від 02 березня 2017 року № 110-рш, діяла облікова ставка в розмірі 14 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1468,57 грн. (10489,77 х 14 %). Сума відсотків за один день складає 04,02 грн. (1468,57 : 365) х 103 = 414,06 грн. З 14.04.2017 року по 25.05.2017 року (42 дні), згідно постанови НБУ від 13 квітня 2017 року №232-рш, діяла облікова ставка в розмірі 13 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1363,67 грн. (10489,77 х 13 %). Сума відсотків за один день складає 03,77 грн. (1363,67 : 365) х 42 = 158,34 грн. З 26.05.2017 року по 24.07.2017 року (60 днів), згідно постанов НБУ від 25 травня 2017 року №318-рш та від 06 липня 2017 року № 418-рш, діє облікова ставка в розмірі 12,5 %, а тому сума відсотків за такою обліковою ставкою НБУ складає 1311,22 грн. (10489,77 х 12,5 %). Сума відсотків за один день складає 03,59 грн. (1311,22 : 365) х 60 = 215,40 грн. Всього сума відсотків за період з 14 листопада 2015 року по 24 липня 2017 року складає 2 956,35 грн. (303,36 + 705,60 + 190,75 + 144,48 + 165,55 + 217,56 + 180,60 + 260,65 + 414,06 + 158,34 + 215,40). Таким чином загальна сума заборгованості перед позивачкою [PERSON] становить 13 446,12 грн. (10489,77 + 2 956,35). Відтак, загальна суму боргу відповідача [PERSON] перед позивачами з врахуванням відсотків складає 19 719,06 грн. (6 272,94 + 13 446,12), вимоги позивачів про її стягнення з відповідача грунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідача, що саме через несвоєчасну передачу йому позивачами грошей він відмовився передати їм гараж, суд знаходить безпідставними, оскільки той же відповідач не заперечував, що через прострочення позивачами виконання грошового зобовязання, останні передали йому додатково 11 000 грн. та причіп для перевезення вуликів, який сторони оцінили в 5 000 грн. Отримавши вказані гроші та речі, відповідач іншого ні до нотаріального посвідчення договору, ні після нього, від позивачів не вимагав. При цьому прострочення мало місце лише за період з 01.06.2013 року по 09.05.2014 року, тобто на протязі 11-ти місяців і 9- ти днів. Акцентування відповідача на те, що позивачі на цю дату з ним ще повністю не розрахувалися (залишок складав 190 дол. США) беззмістовні, оскільки відповідач сам відмовившись повернути позивачам гараж, змусив їх притримати вказану суму. Крім того, 16\~000 грн. (11\~000 грн. + причіп для перевезення вуликів (5\~000грн.)), які позивачі виплатили відповідачу, як компенсацію за несвоєчасно передані кошти, станом на день останнього розрахунку, 09.05.2014 року за курсом НБУ (1159,38 грн. за 100 дол. США) становили у розмірі 1379 дол. США, а тому доводи відповідача на тому, що, окрім вказаної компенсації, він має право, також в рахунок відповідної компенсації, залишити собі і гараж, суд знаходить надмірними та несправедливими. Його твердження, що позивачка [PERSON] добровільно відмовилася від вказаного гаражу, через його занедбаний стан, підтвердження при судовому розгляді справи не знайшли. \~ \~ \~ \~ \~ Окрім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] понесений останньою та документально підтверджений судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved