Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

04 липня 2016 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа Жовтневий відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна, в якому просив суд зняти арешт з нежитлової будівлі літ. «Б-1» загальною площею 341,6 кв.м. та нежитлової будівлі літ. «Д-1» загальною площею 518,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, б. 8-Б, які належать на праві приватної власності [PERSON], накладений на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова №2033/7973/2012 від 12.11.2012 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено наступні договори купівлі-продажу: 1/2 частини нежитлової будівлі літ. «Б-1» загальною площею 341,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, б. 8-Б, договір зареєстровано в реєстрі за №2945; 1/2 частини нежитлової будівлі літ. «Д-1» загальною площею 518,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, б. 8-Б, договір зареєстровано в реєстрі за №2941; 1/2 частини нежитлової будівлі літ. «Б-1» загальною площею 341,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, б. 8-Б, договір зареєстровано в реєстрі за №2951; 1/2 частини нежитлової будівлі літ. «Д-1» загальною площею 518,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, б. 8-Б, договір зареєстровано в реєстрі за №2954. На підставі вказаних договорів у [PERSON] виникло право власності на нерухоме майно, яке було зареєстровано у встановленому законом порядку. Однак представник позивача вказує, що на вищевказане нерухоме майно ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2012 року було накладено арешт, про існування якого на момент укладання договорів сторони договору та нотаріус не знали. Обтяження було зареєстровано 12.12.2012 року, тобто вже після переходу права власності до позивача у справі. Представник позивача зазначає, що правомірність укладання договорів купівлі-продажу підтверджена рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2014 р. та ухвалою АСХО від 24.06.2014 р., а тому існування обтяження нерухомого майна порушує право власності позивача, у зв'язку з чим він і був змушений звернутися до суду з даним позовом. 22 липня 2016 року представником ПАТ «Мегабанк» було подано письмові заперечення в обґрунтування яких вказано, що факт відсутності реєстрації обтяження у відповідному реєстрі на момент укладання договорів купівлі-продажу не може слугувати підставою для висновку про відсутність такого обмеження і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу достеменно відомо. На думку представника скасування арешту може негативно вплинути на виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 05.02.2016 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі договору від 13.07.2016 року, в судовому засідання заявлений позов визнав. Представник відповідача ПАТ «Мегабанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 06.06.2016 року, в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2012 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено наступні договори купівлі-продажу: -1/2 частини нежитлової будівлі літ. «Б-1» загальною площею 341,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, 8-б, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2945 (а.с. 7-9); -1/2 частини нежитлової будівлі літ. «Б-1» загальною площею 341,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, 8-б, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2951 (а.с. 10-12); -1/2 частини нежитлової будівлі літ. «Д-1» загальною площею 518,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, б. 8-б, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2954 (а.с. 13-15); -1/2 частини нежитлової будівлі літ. «Д-1» загальною площею 518,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Цементна, б. 8-б, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2941 (а.с. 17-19); Право власності [PERSON] на вищевказані обєкти нерухомого майна було зареєстровано 15.11.2012 року. (а.с. 23-25) Відповідно до положень ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом вбачається, що вищевказані договори купівлі-продажу були предметом судового розгляду в межах цивільної справи №2012/10795/2012 за позовом ПАТ «Мегабанк» до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус ХМНО [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Підставою позову була та обставина, що під час посвідчення спірних договорів ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2012 року на спірні нежитлові приміщення було накладено арешт. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2014 року встановлено, що на час укладання спірних договорів [PERSON] не знав та не міг знати про накладання арешту на належні йому приміщення, ухвала суду про забезпечення позову фактично виконана не була, та відсутність запису про обтяження про накладання обтяження на спірне майно не перешкоджала, а навпаки, надавала змогу нотаріусу посвідчити договори. Враховуючи відсутність обізнаності [PERSON] та приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] про наявність обтяжень нерухомого майна суд прийшов до висновку, що підстави вважати договори недійсними відсутні, у зв'язку з чим в задоволенні позову ПАТ «Мегабанк» було відмовлено. (а.с. 27-29) Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.06.2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2014 року було залишено без змін. (а.с. 30-32) Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Представник позивача в судовому засіданні вказувала, що на теперішній існує обтяження нерухомого майна, що належить [PERSON], встановлене ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2012 року, зареєстроване 12.12.2012 року, тобто вже після переходу права власності до позивача у справі, що, на її думку, є порушенням права власності позивача. Згідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, які містяться в Інформаційній довідці №62542032 від 01.07.2016 року, нежитлові приміщення літ. «Б-1» площею 341,6 кв.м., літ. «Д-1» площею 518,5 кв.м. за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Цементна, б. 8б перебувають під обтяження типу арешту нерухомого майна (реєстраційний номер 13370121), зареєстроване 12.12.2012 р. Дванадцятою ХДНК на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова №2033/7973/2012 від 12.11.2012 року. При цьому, власником майна вказано [PERSON]. Однак, як було встановлено у рішенні вище станом на 12.12.2012 року власником нежитлових приміщень літ. «Б-1» площею 341,6 кв.м., літ. «Д-1» площею 518,5 кв.м. за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Цементна, б. 8б вже був [PERSON] Відповідно до п. 5-1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції станом на 12.12.2012 р.), у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем. За таких обставин державний реєстратор Дванадцятої ХДНК повинен був відмовити у проведенні державної реєстрації обтяження на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова №2033/7973/2012 від 12.11.2012 року, оскільки на момент здійснення реєстрації власником нерухомого майна вже була інша особа. Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає необхідним їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved