Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

04.12.2018 року позивач ФОП [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6 984 грн. 84 коп., витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 704 грн. 80 коп., та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 05.03.2015 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АЗ-048/105/1500093, предметом якого були майнові інтереси страхувальника [PERSON] , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Hyundai» державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного договору страхування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 23.12.2015 року в м. Києві по Харківському шосе, 12 зі сторони Ленінградської площі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку. Згідно рахунку-фактури № АБ-0000323 від 14.01.2016 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », склала 21 031 грн. 46 коп. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило страхувальнику страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № КАСКО/048/000/16/0009 від 29.01.2016 року склав 19 781 грн. 46 коп. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] . Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] як власника транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак « [NUMBER] », була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АІ/4267876, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до ПрАТ «СК «Київський страхований дім» з заявою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «СК «Київський страховий дім» відшкодувало ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» завдані відповідачем збитки в розмірі 12 796 грн. 62 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № АЕ/7771988 склала 6 984 грн. 84 коп. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. 01.10.2018 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відступив (передав), а новий кредитор позивач ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № АЗ-048/105/1500093 від 05.03.2015 року. Тому, позивач посилаючись на те, що до нього перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу, звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 01.02.2019 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 08.05.2019 року залучено в якості третіх осіб ПрАТ «Київський страховий дім» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, та заперечив проти їх задоволення, з тих підстав, що відповідно до поліса № АІ4267876 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становила 50 000 грн. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 05.03.2015 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АЗ~048/105/1500093, а саме автомобіля «Hyundai» державний номерний знак « [NUMBER] ». 23.12.2015 року в м. Києві по Харківському шосе, 12 зі сторони Ленінградської площі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », та автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Hyundai», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 23.12.2015 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 19 781 грн. 46 коп., що підтверджується копією платіжного доручення. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак « [NUMBER] », який належить [PERSON] була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується копією полісу № АІ/4267876. ПрАТ «Київський страховий дім» відшкодувало ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» завдані відповідачем збитки в розмірі 12 796 грн.62 коп., що підтверджується копією банківської виписки № 001 від 03.02.2017 року. 16.03.2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» направила на адресу [PERSON] претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій просила сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 6 984 грн. 84 коп. Однак, вимога претензії не була виконана відповідачем. 01.10.2018 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №АЗ~048/105/1500093 від 05.03.2015 року. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної, юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до положень ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право регресу страховика. Пунктом 38.1. цієї статті передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: п.38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадку: підпункт в) якщо він після ДТП за його участі самовільно залишив місце пригоди; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, який виплатив страхове відшкодування потерпілому від ДТП, має право зворотньої вимоги до власника транспортного засобу, визнаного винним у ДТП. Розмір виплаченого страхового відшкодування позивачем підтверджено належними доказами, тому відповідач, як особа, цивільна відповідальність якого застрахована, має відшкодувати позивачу ФОП [PERSON] , який є правонаступником ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суму, виплачену страховиком потерпілому у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог ФОП [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь збитків відшкодування страхової виплати, у порядку регресу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути судові витрати, що складаються 704 грн. 80 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у сумі 500 грн.

Outcome: approved