Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

03 квітня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТДВ «Миколаївській діпроміст» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.03.2013 року по 13.05.2013 року та з 01.07.2013 року по 12.03.2014 року в сумі 29 678 грн. 41 коп.; стягнути з ТДВ «Миколаївській діпроміст» на користь [PERSON] заборгованість її середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після її звільнення з ТДВ «Миколаївській діпроміст» з нею не було проведено повного розрахунку по нарахованій заробітній платі внаслідок відсутності грошових коштів у ТОВ «Миколаївській діпроміст». Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. На неодноразові запити суду жодних заперечень, довідок про середню заробітну плату позивача та наказів про прийняття [PERSON] на робота та її звільнення не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] перебувала з ТДВ «Миколаївській діпроміст» в трудових відносинах з 27.12.1989 року по 13.05.2014 року. Працювала на посаді інженера електрика, а 01.08.2005 року була призначена керівником групи електриків, про що зроблено відповідні відмітки у трудовій книжці (а.с. 5-6). 13.05.2013 року була звільнена з посади в зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпПУ (а.с. 6, 8). 14.05.2013 року [PERSON] була прийнята на роботу до ТДВ «Миколаївській діпроміст» на посаду провідного інженера проектувальника (а.с. 6), а 12.03.2014 року була звільнена на підставі п. 5 ст. 36 КЗпПУ в зв'язку з переведенням на роботу до ТОВ фірма «Архдізайн» (а.с. 7, 9). Згідно довідки № 138/02 від 26.03.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі та вихідній допомозі станом на 26.03.2013 року складає 29 678 грн. 41 коп., в тому числі: за березень 2013 року - 1 722 грн. 37 коп., за квітень 2013 року - 2 222 грн. 37 коп., за травень 2013 року - 15 752 грн. 74 коп., за липень 2013 року 1 089 грн. 51 коп., за серпень 2013 року 1 095 грн. 25 коп., за вересень 2013 року - 1 089 грн. 51 коп., за жовтень 2013 року - 1 089 грн. 51 коп., за листопад 2013 року - 1 089 грн. 51 коп., за грудень 2013 року - 1 095 грн. 25 коп., за січень 2014 року - 1 100 грн. 85 коп., за лютий 2014 року - 1 094 грн. 84 коп., за березень 2014 року - 1 1236 грн. 70 коп. (а.с. 10). На підставі викладеного, згідно зі ст. ст. 116 КЗпП України, суд вважає пред'явлені вимоги у частині стягнення заборгованості по заробітної платі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача слід стягнути на користь позивача суму у розмірі 29 678 грн. 41 коп., зобов`язав при її виплаті стягнути належні збори і податки. Статтею 117 Кодексу встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд вважає, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати повного розрахунку підлягають задоволенню. Враховуючи положення п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до п.21 цієї Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Виходячи з довідки № 138/02 від 26.03.2014 року судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивачки за час роботи до звільнення 13.05.2013 року складала 93 грн 92. коп. Суд вважає правильним стягнути на користь позивачки на підставі ст. 117 КЗпП України 24 513 грн 12 коп. середнього заробітку за час затримки виплати повного розрахунку при звільненні (3 944 грн. 74 коп. / 42 робочі дні = 93 грн. 92 коп. середньоденної зарплати х 261 робочий день з 13 травня 2013 року по 27 травня 2014 року). Виходячи з довідки № 138/02 від 26.03.2014 року судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивачки за час роботи до звільнення 12.03.2014 року складає 52 грн. 81 коп. Суд вважає правильним стягнути на користь позивачки на підставі ст. 117 КЗпП України 2 640 грн 50 коп. середнього заробітку за час затримки виплати повного розрахунку при звільненні (6 706 грн. 66 коп. / 127 робочих днів = 52 грн. 81 коп. середньоденної зарплати х 50 робочих днів з 12 березня 2014 року по 27 травня 2014 року). На час розгляду справи заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. За такого,

Outcome: partial