Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

02.10.2019р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2-4). Разом з позовною заявою, позивач надав суду заяву про залучення у якості третьої особи приватного нотаріуса Харківського МНО Остапенка Є.М. і витребування у копії документів, наданих ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»для вчинення виконавчого напису від 12.08.2018р. за реєстровим № 3323 (а.с. 23-24). Ухвалою судді Наумової О.С. від 04.10.2019р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Ухвалою судді від 04.10.2019р. витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Остапенка Є.М. належним чином засвідчені документи, надані ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»для вчинення виконавчого напису від 12.08.2018р. за реєстровим № 3323 (а.с. 27-28). Також суддею вирішено за клопотанням позивача залучити до участі у справі у якості третьої особи приватного нотаріуса Харківського МНО Остапенка Є.М. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що виконавчим написом № 3323, вчиненим приватним нотаріусом Харківського МНО Остапенком Є.М. від 12.08.2019р. вирішено стягнути з позивача - [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»за період з 23.03.2018р. по 13.06.2019р. включно суму у розмірі: 95 001,00 грн. - заборгованість за основним договором; 44,00 грн. - заборгованість за відсотками; 112 500 грн. - заборгованість за комісією; 3 500 грн. - заборгованість по сплаті пені та штрафів; 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 211 195,00 грн. Постановою державного виконавця Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Крайняка М.С. відкрито виконавче провадження ВП № 59952837 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає, що виконавчий напис є спірним, вчиненим з порушеннями вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1., 3.3., 3.4. ч. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, поза межами строків давності, оскільки заборгованість, яка стягнута виконавчим написом, виникла за кредитним договором № 0860912401/Т/973816 від 06.07.2012р., укладеного позивачем з ПАТ «Актабанк», право вимоги за яким було відступлене ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»за договором № 2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018р. Проте виконавчий напис учинений поза межами загального трирічного строку позовної давності, оскільки за умовами кредитного договору виконання зобов`язань здійснювалося періодичними місячними платежами починаючи з 15.08.2012р. і до 15.08.2016р. включно (49 платежів) згідно графіку (додаток № 1 до кредитного договору), а також поза медами спеціального річного строку позовної давності стосовно вимог про сплату штрафів. У порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, заїв, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити, компенсувати судові витрати за рахунок відповідача. 31.10.2019р. електронною поштою, а 06.11.2019р - на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - генеральний директор Ревунов Р.О. (діє на підставі протоколу загальних зборів від 26.06.2014р. і наказу від 02.07.2014р. - а.с. 48-49) виклав свої заперечення щодо спору зазначивши про те, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог законодавства, товариством були надані усі необхідні документи згідно з Переліком документів затвердженим КМУ, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи, які підтверджують заборгованість. Зазначив, що дійсно між ПАТ «Актабанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги від 23.03.2018р., на підставі якого банк відступив агенції право вимоги за кредитним договором від 06.07.2012р., укладеним з [PERSON] на суму 100 000,00 грн. Станом на 15.07.2019р. позичальник не вчинив жодних спроб, що б зв`язатися з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з метою повернення заборгованості, тому відповідач вернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, надавши: оригінал кредитного договору; засвідчений стягувачем розрахунок із зазначенням суми заборгованості і строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 12.08.2019р. на цих документів приватним нотаріусом Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис. 13.06.2019р. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за адресою реєстрації позичальника: [ADDRESS] , було рекомендованим листом направлене повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та вимогу про усунення порушень кредитного договору, відповідно до якої позичальнику запропоновано протягом 30-ти календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання. лист повернутий на адресу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з відмоткою пошти про закінчення терміну зберігання, що підтверджується відстеженням з сайта «Укрпошти», копією конверту, що відповідає Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Щодо строків даності, зауважив, що пунктом 5.3. кредитного договору від 06.07.2012р. встановлено, що термін позовної давності по вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, пені та/або штрафів встановлюється сторонами тривалістю 10 років, тому посилання позивача на пропуск стоків позовної даності не заслуговують на увагу. До того ж, під час вчинення виконавчого напису нотаріус не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Зазначив, що строки передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за своєю природою, не є позовною давність, вчинення виконавчого напису та є позасудовим способом захисту цивільних прав. 19.11.2019р. від представника позивача - адвоката Касьян О.В. (діє на підставі ордеру від 21.10.2019р. - а.с. 58) надійшла відповідь позивачки на відзив відповідача (а.с. 61-62), в якій, окрім вже викладених у позові доводів, представник позивача зазначив, що відповідач на представив суду жодних доказів того, що первинним кредитором - ПАТ «Актабанк» відповідачеві - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було відступлено право вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором № 0860912401/Т/973816 від 06.07.2012р. на підставі Договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018р. Позивач не отримував жодних повідомлень від ПАТ «Актабанк» і від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про відступлення права вимоги. Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, виникнення у нового кредитора права на отримання суми боргу, пов`язано не тільки з укладенням відповідного договору про відступлення права вимоги, а ще й з наданням доказів цього боржнику. Звернув увагу, що у відзиві відповідач вказує, що таке повідомлення направлялося позивачеві у червні 2019 року, але не було вручене йому у зв`язку з закінченням терміну зберігання, на підтвердження чого надав копію конверту, що повернувся з повідомленням Укрпошти та інформаційний витяг з інтернет-ресурсу ПАТ «Укрпошта». Проте, з цих документів не слідує, що позивачу направлялося саме повідомлення про відступлення права вимоги. З цих же підстав вважав недоведеними твердження відповідача про те, що ним разом з повідомленням про відступлення права вимоги в одному поштовому відправленні було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Таким чином, відповідач не довів, що у нього взагалі виникло право вимоги до позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Ця обставина мала бути перевірена нотаріусом перед вчиненням спірного виконавчого напису. Враховуючи зазначене наполягав на задоволенні позовних вимог. На виконання ухвали судді від 04.10.2019р. від приватного нотаріуса ХМНО Остапенка Є.М. 24.11.2019р. до суду надійшла заява, в якій нотаріус пояснив, що згідно з наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 15.08.2019р. № 258/3. нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. по Харківському МНО припинено 01.10.2019р., у зв`язку з чим припинено дію реєстраційного посвідчення, виданого 22.01.2010р. за № 446. Цим наказом зобов`язано приватного нотаріуса Остапенка Є. М. передати всі документи нотаріального діловодства та архіву до Харківського обласного державного нотаріального архіву (копія наказу додається - а.с. 70). Таким чином надати документи немає можливості. У заяві нотаріус просив розглядати справу без його участі (а.с. № 69). Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Під час розгляду справи встановлено, що 06.07.2012р. між ПАТ «Актабанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 0860912401/Т/973816 на споживчі потреби, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн. строком до 05.07.2017р. зі сплатою 0,01% річних (а.с. 7-9). 12.08.2019р. приватним нотаріусом Харківського МНО Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 3323, яким запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що виникли на підставі договору про відступлення прав вимоги від 23.03.2018р. № 2 за кредитним договором № 0860912401/Т/973816 на споживчі потреби, і стягнути з [PERSON] за період з 23.03.2018р. по 13.06.2019р. включно суму у розмірі: 95 001,00 грн. - заборгованість за основним договором; 44,00 грн. - заборгованість за відсотками; 112 500 грн. - заборгованість за комісією; 3 500 грн. - заборгованість по сплаті пені та штрафів; 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 211 195,00 грн. (а.с. 6). Постановою державного виконавця Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Крайняка М.С. ВП № 59952837 від 10.09.2019р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 5). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Згідно з п.п. 3.1., 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р. нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено в правовій позиції ВСУ у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 3323, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед агенцією на день вчинення напису, враховуючи наступне. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вказує відповідач, між ним і ПАТ «Актабанк» було укладено договір про відступлення прав вимоги від 23.03.2018р., на підставі якого банк відступив агенції право вимоги за кредитним договором від 06.07.2012р., укладеним з [PERSON] на суму 100 000,00 грн. Але станом на 15.07.2019р. позичальник не вчинив жодних спроб, що б зв`язатися з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з метою повернення заборгованості, що стало підставою звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Нотаріусу були надані: оригінал кредитного договору; засвідчений стягувачем розрахунок суми заборгованості і строків її погашення з відміткою стягувача про її непогашення. При цьому, 13.06.2019р. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за адресою реєстрації позичальника: [ADDRESS] , було рекомендованим листом направлене повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та вимогу про усунення порушень кредитного договору, в якому позичальнику запропоновано протягом 30-ти календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання. Втім лист був повернутий на адресу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з відмоткою пошти про закінчення терміну зберігання, що підтверджується відстеженням з сайта «Укрпошти», копією конверту (а.с. 50-51). Натомість жодних доказів того, що між ПАТ «Актабанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення прав вимоги від 23.03.2018р., на підставі якого банк відступив агенції право вимоги за кредитним договором від 06.07.2012р., укладеним з [PERSON] , відповідач не надав. Позивачем заперечується та обставина, що він отримував від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомлення про відступлення права вимоги. У відповідності до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Суд приймає до уваги пояснення позивача щодо відсутності факту повідомлення позивача про обставину укладення між ПАТ «Актабанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договору про відступлення прав вимоги від 23.03.2018р., адже як стверджує сам відповідач (агенція) лист був повернутий на адресу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з відмоткою пошти про закінчення терміну зберігання. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про обов`язок позивача самостійно цікавитися правовідносинами, що склалися між новим і попереднім кредитор, оскільки жодними нормами закону цього не передбачено. Відповідач не переставив суду доказів того, що позивачеві направлялося саме повідомлення про відступлення права вимоги, у т.ч. дату цього повідомлення, коли воно направлене, його зміст. До копії конверту, доданого відповідачем до відзиву не надано навіть опису вкладення із зазначенням змісту поштового відправлення. Відповідач не надав суду ані договору про відступлення права вимоги, ані додатків до нього, які посвідчують про перехід права вимоги до нього як до нового кредитора заборгованості, стосовно якої учинений виконавчий напис. Отже, відповідач не довів, що в нього взагалі виникало право вимоги до позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором № 0860912401/Т/973816 від 06.07.2012р За таких умов суд вважає, що у позивача не виникло обов`язку щодо виконання письмової вимоги відповідача від 09.07.2015 року, а тому вчинення виконавчого напису за заявою відповідача було передчасним та не грунтувалося на вимогах закону. Аналогічна правова позиція стосовно доведення боржникові відомостей про перехід права вимоги до нового кредитора висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019р. по справі № 461/4609/16-ц (провадження № 61-25315св18). Суду відповідачем взагалі не надано доказів того, що позивачу була направлена вимога про усунення порушень кредитного договору, відповідно до якої позичальнику запропоновано протягом 30-ти календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання. Як вказує відповідач, лист, яким надсилалося повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та вимога про усунення порушень кредитного договору, повернутий на адресу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з відмоткою пошти про закінчення терміну зберігання. Але, як було вище зазначено, жодних доказів, що цим листом надсилалися саме указані документи, відповідачем не надано. Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з розрахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003р. первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Як стверджує відповідач, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий документ найменований, як «засвідчений стягувачем розрахунок суми заборгованості і строків її погашення з відміткою стягувача про її непогашення відповідача», який не є в розумінні п. 2 Переліку документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку. Відповідно до п. 10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» ВССУ від 07.02.2014р. належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Підводячи підсумок викладеному, вважаю, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису № 3323 від 12.08.2019р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 768,40 грн. (а.с. 1). Решта сума помилково сплаченого судового збору в розмірі 1 643,60 грн. може бути повернута позивачеві за його окремою заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved