Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

03 березня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 15 червня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, подружні стосунки фактично припинено з липня 2014 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], збереження шлюбу неможливе, тому просить розірвати шлюб. Оскільки син проживає з позивачем, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча за законом зобов'язаний надавати таку допомогу, позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини. Так як відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід, то позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні 24 березня 2015 року сторонам було надано строк на примирення до 23 квітня 2015 року. В судове засідання 23 квітня 2015 року сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач просила позов задовольнити, зазначила, що примирення не відбулось, відповідач у своїй заяві проти позову не заперечував, згоден на розірвання шлюбу, згоден сплачувати аліменти в сумі , що просить позивач.. За таких обставин, суд слухання справи проводить у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 15 червня 2013 року зареєстрували шлюб у Зарічному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 162, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 березня 2015 року сторонам надавався строк для примирення, тривалістю один місяць. Даний термін збереженню шлюбу не сприяв і сторони наполягають на його розірванні. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дитини між сторонами немає, дитина проживає з матір'ю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами припинені, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, вбачається, що батьком останнього записано [PERSON], про що зроблено актовий запис № 969. (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів щодо свого офіційного доходу, а за поясненням позивачки, відповідач має неофіційні заробітки, в зв'язку з чим його дохід має нерегулярний, мінливий характер, крім того, відповідач у своїй заяві позов визнав, суд вважає необхідним призначити аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. За таких обставин, суд вважає, що розмір аліментів 500 грн. буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 03 березня 2015 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved