Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

03.02.2016 року від КЗОЗ Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 до суду надійшла заява про госпіталізацію [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласної психіатричної лікарні №1 терміном на три місяці для примусового лікування заразної форми туберкульозу та алкоголізму. В обґрунтування заяви зазначено, що у [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO] зміни в легенях вперше виявлено у вересні 2011 року. А 13.09.2011 року у хворого встановлено діагноз туберкульоз легень інфільтративний. В зв'язку з цим [PERSON] проходив лікування в Обласному протитуберкульозному диспансері № 3, у хворого відмічалася позитивна динаміка. В жовтні 2011 року [PERSON], за рішенням МСЕК, визнаний інвалідом 3 групи. 14.01.2013 року [PERSON] повторно був оглянутий МСЕК і знову йому встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання. В березні 2014 року у [PERSON] встановлено рецидив туберкульозного процесу та встановлено діагноз: туберкульоз верхньої долі лівої легені інфільтративний. 22.05.2014 року рішенням ЦЛКК [PERSON] встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз верхньої долі лівої легені інфільтративний. З 17 лютого 2014 року по 01.07.2014 року хворий проходив лікування в ОПТД № 3, був виписаний за самовільне залишення диспансеру. Потім лікувався на протязі місяці в умовах стаціонару і знову припинив лікування з власної ініціативи. З 09.10.2014 року по 09.01.2015 року [PERSON] знаходився на примусовому лікуванні в Обласній психіатричній лікарні № 1 на підставі рішення суду. Після закінчення примусового лікування лікувався амбулаторно. При плановому обстеженні в умовах ОПТД № 3 16.12.2015 року у нього виявлено негативна рентген-динаміка у вигляді збільшення кількості осередків інфільтрації. Тому, [PERSON] призначено відповідне лікування, але воно не дало бажаного результату. Було вирішено продовжити лікування в умовах стаціонару контролюючим методом. В зв'язку з цим, [PERSON] неодноразово відвідувався за місцем свого проживання сімейним лікарем, головою Геніївської сільської ради. З ним проводилися бесіди про необхідність лікування в умовах стаціонару та ізоляції. Але [PERSON] від стаціонарного лікування категорично відмовився. 28.01.2016 року [PERSON] з'явився до ОПТД № 3 за викликом та був оглянутий лікарем - наркологом, яким було встановлено, що [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, тобто, у нього встановлено також і діагноз - хронічний алкоголізм (F 10.20). В зв'язку з цим, хворому рекомендовано примусове лікування. Після обстеження [PERSON] покинув ОПТД № 3 і зараз перебуває за місцем свого проживання. Тобто, в добровільному порядку [PERSON] бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму[PERSON] не виконуються. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини [PERSON], туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 29.01.2016 року за № 19 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз верхньої долі лівої легені інфільтративний з бактеріовиділеннями. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм (F 10.20). В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоровя Обласна психіатрична лікарня № 1, терміном на три місяці. Оскільки, [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а у Обласній психіатричній лікарні № 1 є відділення для лікування хворих на туберкульоз та алкоголізм, то буде найдоцільнішим направити його на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяці, бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON], який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи за його відсутністю, оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби. Враховуючи заяву [PERSON], а також те, що за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, судовий розгляд проведено за його відсутністю. Вислухавши представника заявника, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 29.01.2016 року за №19 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз верхньої долі лівої легені інфільтративний з бактеріовиділеннями. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм (F 10.20). В зв'язку з чим, він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня № 1, терміном на три місяці. (а. с. 4). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу та алкоголізм, а також його ухилення від лікування та порушення режиму лікування підтверджується даними виписки із медичної карти №0764905 та медичної довідки. (а. с. 5, 6). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обовязкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоровя; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Представником Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 надано докази того, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та алкоголізм, під час амбулаторного та стаціонарного лікування порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та хронічний алкоголізм, ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved