Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

02.09.2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду, який надалі було уточнено, де зазначила, що вона з 01.04.1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Цей шлюб було розірвано 07.12.2004 року, Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], та [PERSON]. Сторонам у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності кімната [NUMBER] у будинку готельного типу [ADDRESS] площею 14,1 м.кв. та кімната [NUMBER] у цьому ж будинку площею 15,1 кв.м. Після розірвання шлюбу вона не проживала у спірних кімнатах та проживала у орендованій квартирі. В теперішній час позивач не має можливості сплачувати за оренду житла та намагалася вселитися на спірну житлову площу, як співвласник, але відповідач [PERSON] перешкоджав їй у вселені, тому вона просить суд усунути перешкоди у праві володіння та користування житловим приміщенням та вселити її - [PERSON] в кімнати [NUMBER] та [NUMBER] у будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов. Відповідач [PERSON] з позовом згоден частково та надав пояснення, що не перешкоджав позивачу у вселені в спірне житлове приміщення. Але він має іншу сім'ю - дружину [PERSON] та неповнолітню дочку [PERSON], які, теж, проживають на спірній жилплощі разом з ним та вселення позивача в на зазначену житлову площу значно погіршать умови життя його та його сім'ї. Відповідач [PERSON] з позовом не згодна та зазначила, що при вселенні позивача на спірну житлову площу погіршать умови проживання її сім'ї, оскільки спірні кімнати є невеликими - 14 кв. м та 15 кв. м. Відповідачі [PERSON], [PERSON] з позовом згодні та звернулись до суду з заявами про слухання справи у їх відсутності. Представник третьої особи - управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився повідомлявся належним чином, суд ухвалив слухати справу у його відсутності. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право власності на житло, виданих 15.07.1999 року Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський тракторний завод» сторонам у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності кімнати [NUMBER] та [NUMBER] у будинку готельного типу [ADDRESS] площею 14,1 кв.м.(а.с.6-7). Право спільної часткової власності зареєстроване на сторони у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 16.07.1999 року за реєстровим № В-49457 та за № В-49459.(а.с.58). Відповідно до договору дарування, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як законного представника малолітньої [PERSON], посвідченого 06.07.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чудовською М.С. за реєстровим № 3860, неповнолітній [PERSON] належить на праві власності 2/4 частини кімнати [NUMBER] у будинку готельного типу [ADDRESS].(а.с.55). Сторони у справі є співвласниками спірних жилих приміщень, частки у майна є наступними: [PERSON] належить на праві власності ? частина кімнати [NUMBER] і 1/4 частина кімнати [NUMBER] у будинку готельного типу [ADDRESS]; [PERSON] належить на праві власності 1/4 частина кімнати [NUMBER] ; [PERSON] належить на праві власності ? частина кімнати [NUMBER] і ? частина кімнати [NUMBER] ; [PERSON] належить на праві власності ? частина кімнати [NUMBER] ; [PERSON] належить на праві власності 2/4 частини кімнати [NUMBER]. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як передбачено ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим, особа не може бути виселена або іншим чином позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Позивач стверджує, що намагалася вселитися в спірне житлове приміщення, але їй перешкоджали відповідачі.Зазначені обставини підтверджуються висновком перевірки ДІМ Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківської області від 26.02.2015 року за заявою позивача [PERSON] що до вжиття заходів проти її колишнього чоловіка [PERSON], який перешкоджає їй у доступі у спірне житло.(а.с.40). Оскільки, позивач [PERSON] є співвласником спірного житла, то вона має право як власник проживати на зазначеній житловій площі, тому суд вважає за необхідне вселити позивача в зазначене житло. На підставі викладеного та

Outcome: approved