Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

02 травня 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15 вересня 2000 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №264. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та [PERSON] розірвано 13 травня 2005 року. 12 квітня 2019 року [PERSON] виповнилося 18 років та наразі він продовжує навчання, так як 01 вересня 2018 року вступив до Університету митної справи та фінансів за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування» і на сьогодні навчається на 1 курсі. Строк навчанні на базі бакалавру складає 4 роки, тобто навчання триватиме до 30 червня 2021 року. Вона самостійно займається вихованням сина, він повністю знаходиться на її утриманні, оскільки добровільної фінансової допомого відповідач не надає. Оскільки син навчається на немає ніякого джерела прибутку, він потребує фінансового забезпечення. Вони проживають з сином разом за однією адресою у орендованому приміщенні. Вона намагалася урегулювати питання щодо стягнення аліментів у досудовому порядку, але розмови з відповідачем не дали ніякого результату. Відповідач фізично здоровий, знаходиться у працездатному віці, працює у Відокремленому підрозділі «Придніпровська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», інших дітей немає, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина на час навчання. Просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу до закінчення [PERSON] навчання 30 червня 2022 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. 16 травня 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.25-26). Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). З 01 вересня 2018 року [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб, фінансового факультету Університету митної справи та фінансів (ІV рівня акредитації) за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування», строк закінчення\~навчання 30 червня 2021 року (а.с.28). Положеннями\~ст.199 СК України\~передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. Першої умовою є те, що повнолітня донька, син у віці від 18 років до 23 років має навчатися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а другою умовою є фінансова спроможність батьків надавати допомогу на утримання. У разі настання таких обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обов`язком. Оскільки письмовими доказами була підтверджена та обставина, що [PERSON] , [INFO] , в дійсності є сином відповідача, наразі навчається на контрактній формі навчання та не має змоги заробити на життя самостійно у зв`язку із навчанням, вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими. Змістом ч.1\~ст.200 СК України\~передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці у заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього кодексу. Згідно ч.1\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище позивача, яка навчається і не має змоги заробляти самостійно, а тому приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення аліментів на період навчання є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення дочкою 23 років, а саме до 30 червня 2021 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Статтею 133 ЦПК України\~визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що діяв на день звернення до суду з зазначеним позовом. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правової (юридичної) допомоги від 11 квітня 2019 року (а.с.16), акт прийому-передачі виконаних робіт від 24 квітня 2019 року, вартість робіт склала 1500,00грн. (а.с.17), квитанцію №1104/2019 відповідно до якої сума розрахунку складає 1500,00грн. (а.с.18) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2337 від 18 липня 2011 року (а.с.19). Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial