Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

02 липня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначив, що 11 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір кредиту № 219/144, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 63970,00 доларів США, зі сплатою 14% річних та цільовим призначенням купівля нерухомості. З метою забезпечення виконання зобовязань по договору кредиту 11 вересня 2008 року між банком та позичальником був укладений іпотечний договір № 659, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON], за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно: в житловому будинку літ. А-2 квартира № 10, яка складається з: 1- коридор, 2- санвузол, 2- кухня, 4,5- житлові кімнати, загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бородинська, будинок № 28. Оскільки відповідачем в односторонньому порядку було припинено виконання умов договору кредиту щодо своєчасного повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, 15 квітня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 943, згідно якого було звернуто стягнення на предмет іпотеки. При примусовому виконанні виконавчого напису та з метою стягнення з відповідача заборгованості в сумі 727\~008,46 грн., 16 серпня 2013 року приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» було проведено прилюдні торги з реалізації зазначеного нерухомого майна. Переможцем прилюдних торгів став ПАТ «Укрсоцбанк». 07 липня 2014 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було складено відповідний акт про передачу переможцю торгів двохкімнатної квартири № 10, загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бородинська, будинок № 28. Під час звернення до приватного нотаріуса [PERSON] з проханням зареєструвати право власності ПАТ «Укрсоцбанк», виявилося, що відповідач не зареєстрував право власності на предмет іпотеки своєчасно, чим порушив п.2.1.1 іпотечного договору. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: в житловому будинку літ. А-2 квартира № 10, яка складається з: 1- коридор, 2- санвузол, 2- кухня, 4,5- житлові кімнати, загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Бородинська, будинок № 28. Зобовязати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції або інший компетентний орган зареєструвати за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не зявилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником прав і обовязків якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір кредиту № 219/144, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 63970,00 доларів США, зі сплатою 14% річних та цільовим призначенням купівля нерухомості (а.с. 5-9). З метою забезпечення виконання зобовязань по договору кредиту 11 вересня 2008 року між банком та позичальником був укладений іпотечний договір № 659, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON], за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно: в житловому будинку літ. А-2 квартира № 10, яка складається з: 1- коридор, 2- санвузол, 2- кухня, 4,5- житлові кімнати, загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бородинська, будинок № 28 (а.с. 10-11). Зазначена квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до п.2.1.1 іпотечного договору іпотекодавець зобовязаний здійснити реєстрацію права власності на квартиру, що є предметом іпотеки, в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» протягом одного місяця з дати укладання цього договору та надати іпотекодавцеві відповідні документи. Оскільки відповідачем в односторонньому порядку було припинено виконання умов договору кредиту щодо своєчасного повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, 15 квітня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 943, згідно якого було звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. 16). При примусовому виконанні виконавчого напису, 16 серпня 2013 року приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» було проведено прилюдні торги з реалізації зазначеного нерухомого майна. Відповідно до протоколу № 08/368/13/І-22н-1 проведення прилюдних торгів, затвердженого директором Дніпропетровської філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» [PERSON] 16 серпня 2013 року, переможцем торгів став ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 17). 07 липня 2014 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] було складено Акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна (а.с. 18) та постанову, згідно якої передано переможцю торгів двохкімнатну квартиру № 10, загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бородинська, будинок № 28 (а.с. 19). За твердженням позивача, під час звернення до приватного нотаріуса [PERSON] з проханням зареєструвати право власності ПАТ «Укрсоцбанк», виявилося, що відповідач не зареєстрував право власності на предмет іпотеки своєчасно, чим порушив п.2.1.1 іпотечного договору. Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає \~цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 \~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що зареєструвати своє право власності на нерухоме майно у передбаченому законом порядку позивач не має можливості, отже, його права підлягають судовому захисту. Стосовно вимоги про зобовязання Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції або інший компетентний орган зареєструвати за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно, суд зазначає наступне. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їх особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є субєктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Відповідно до ст. 26 ЦПК особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Субєкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, предявивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих субєктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК). Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є субєкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх субєктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК). Ознаками сторін, які вирізняють їх від інших субєктів цивільних процесуальних правовідносин взагалі, та осіб, які беруть участь у справі, зокрема, є наступні: сторони це обовязкові субєкти цивільного процесу у справах позовного та наказного провадження; сторони це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом; юридична заінтересованість сторін носить особистий характер, тобто вони наділені і матеріально-правовою, і процесуальною заінтересованістю; справа (процес) ведеться від імені сторін; сторони несуть судові витрати у справі; на сторони поширюються усі наслідки та властивості рішення суду; правосубєктність сторін допускає правонаступництво. Відповідач це особа, яка за заявою позивача або іншого ініціатора процесу залучається судом до участі у справі для визначення підстав покладення на неї обовязку щодо поновлення субєктивного права позивача, яке зазнало посягання. Конкретна вказівка на відповідача становить обовязок позивача чи іншого ініціатора процесу. Разом з тим, позивачем предявлено у даному спорі вимогу до особи, яка не є відповідачем, а отже, у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial