Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

02 липня 2019 року Національна академія внутрішніх справ (далі - НАВС) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі в сумі 24 905 грн. 95 коп. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.09.2011 року між Національною академією внутрішніх справ, комплектуючим органом ГУМВС України в Хмельницькій області та відповідачем укладено Договір № 11-023 про підготовку фахівця у НАВС. Наказом НАВС від 06.08.2011 року № 622, [PERSON] зараховано на навчання курсантом першого курсу до НАВС. Наказом НАВС від 27.06.2014 року № 797 відповідач отримав вищу освіту та йому було видано диплом бакалавра. В період з 01.09.2011 року по 27.06.2014 року відповідно до умов договору, [PERSON] перебував на повному державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року (чинного на момент існування правовідносин), випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідач навчався в НАВС з 01.09.2011 року по 27.06.2014 року, і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 24 905 грн. 95 коп. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача вказані витрати в сумі 24 905 грн. 95 коп. та судовий збір 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник Національної академії внутрішніх справ в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. У відповідності до вимог ст. 280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причин неявки в судове засідання не подав, як і не подав відзиву на позов. Тому суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Між Національною академією внутрішніх справ, з одного боку, Головним управлінням МВС України в Хмельницькій області з другого боку та [PERSON] було укладено договір № 11-023 від 22.09.2011 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (Національній академії внутрішніх справ). За п. 2.1.3. Договору, виконавець зобов`язаний забезпечити Особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору, відповідач зобов`язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови Особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. 31 травня 2012 року НАВС, з одного боку, Головне управлінням МВС України в Хмельницькій області з другого боку та [PERSON] підписали додатковий договір № 1 до договору № 11-023 від 22.09.2011 року. Пунктом 3 додаткового договору доповнено основний договір № 11-023 від 22.09.2011 року пунктом 3.3., яким передбачено, що однією з підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи начальницького складу ОВС із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Наказом НАВС від 06.08.2011 року № 622, [PERSON] зараховано на навчання курсантом першого курсу до НАВС. Наказом НАВС від 27.06.2014 року № 797 відповідач отримав вищу освіту та йому було видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору [PERSON] направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Таким чином, НАВС умови договору виконано в повному обсязі. Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 22.03.2017 року № 105 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. У зв`язку з цим, відповідно до п. 2.3.6 договору № 11-023 від 22.09.2011 року [PERSON] зобов`язався відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі. Згідно довідок про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ за період з 01.09.2011 року по 27.06.2014 року, розмір таких витрат становить 24 905 грн. 95 коп. та складається з: 5 703 грн. 56 коп. грошового утримання, 7 925 грн. 66 коп. витрат на харчування, 8 069 грн. 75 коп. витрат на оплату комунальних послуг і спожитих енергоносіїв, 3 206 грн. 98 коп. вартість речового майна. Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію», який діяв на момент укладення договору № 11-023 від 22.09.2011 року, курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Аналогічне положення міститься і в ч. 4, 5 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», згідно яких, особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України ; у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року (чинного на момент існування правовідносин), випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Пунктом 4.4. договору № 11-023 від 22.09.2011 року передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в добровільному порядку вимоги позивача задоволені не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] звільнений зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення НАВС за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат по справі, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена останнім сума судового бору - 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: approved