Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

02 серпня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: визнати договір поруки №906729, укладений 26.09.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] припиненим. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2008 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та ВАТ КБ «Надра» (далі - Банк) було укладено Кредитний договір №906729, згідно з яким Позичальник отримала грошові кошти в іноземній валюті в сумі 34 000,00 дол. США. У якості забезпечення зобов'язань Позичальника, між [PERSON] (далі - Поручитель) та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки №906729 від 26.09.2008 року. Як зазначає позивач, договір поруки є таким, що припинив свою дію на тій підставі, що направивши вимогу про дострокове повернення коштів Банк змінив строк виконання зобов'язання на 30.04.2010 року, а тому Банк мав би пред'явити вимогу до поручителя в строк до 30.10.2010 року, проте з позовом Банк звернувся до суду лише в травні 2012 року. В судовому засіданні, яке відбулось 23.10.2017 року представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 14.02.2018 року до суду надійшла заява представника позивача про слухання справи у її відсутність та відсутність позивача. В заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 29 грудня 2017 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на заявлені вимоги в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог та слухати справу в їх відсутність. Заперечення обгрунтовані тим, що рішення суду яким стягнуто заборгованість за кредитним договором не виконано на даний час та перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС. Судом при вирішенні питання про стягнення заборгованості за кредитним договором аналізувався зміст договорів поруки, встановлено дійсність поруки, відхилилися доводи про припинення поруки. Так як вже є рішення про стягнення заборгованості з поручителя в якому суд розглядав питання дійсності договору поруки, і це рішення набрало законної сили, то під час вирішення справи про визнання поруки припиненою суд повинен враховувати встановлені таким рішенням обставини. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03.02.2016 року у справі №6-2017цс15 та постанові від 06.07.2016 року у справі №6-1199цс16. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Суд на підставі положень ст.223 ЦПК України ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, врахувавши заперечення представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є відповідач, далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір №906729, відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 34 000,00 доларів США зі сплатою 10,99% річних для придбання нерухомості строком користування до 12.04.2019 року (п.1.1, 1.2, 1.3.1, 1.4 Договору). В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №906729 від 29.09.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] (далі - Поручитель) укладено Договір поруки до кредитного договору №906729 від 26.09.2008 року, за умовами якого, Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №906729 (п.1.1. Договору). 27.04.2010 року Банк підготував претензії Позичальнику та Поручителю в яких вимагав протягом 3-х робочих днів з дня надіслання претензії погасити перед Банком заборгованість за кредитом станом на 26.04.2010 року в сумі 34 492,89 доларів США за Договором №ZZZ906729 від 26.09.2008 року. Позов, який Банк подавав до Сторожинецького районного суду Чернівецької області про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за вказаним кредитним договором датований 25.05.2012 року. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01.10.2012 року (справа №2-624/12) позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково та стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Банку заборгованість за Кредитним договором в розмірі 278 308,88 грн. Як вбачається з тексту рішення, [PERSON] та його представник були присутні під час розгляду справи та позов визнали частково. Також в рішенні суду зазначено про претензії від 27.04.2010 року, тобто суд надавав оцінку таким вимогам. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 559 ЦК України передбачає підстави припинення поруки. Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з матеріалів справи, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до належного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього Договору. Унаслідок порушення боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати з позичальника та поручителя стягнення заборгованості за кредитним договором, надіславши їм 27 квітня 2010 року письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише 25 травня 2012 року, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику 27 квітня 2010 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та порука має бути визнана припиненою. Суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача на правову позицію постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року № 6-2017цс15 та постанову від 6 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16, оскільки з тексту рішення не вбачається, що судом вирішувалось питання щодо поруки, зокрема, що відсутні підстави для її припинення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що порука припинилась, суд приходить до висновку про задоволення вимог та припинення поруки. Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved