Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

03.08.2021 року орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області звернувся до суду в інтересах\~малолітньої [PERSON] ,\~ з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Вільнозапорізької сільської ради, в якому просив відібрати без позбавлення батьківських прав малолітню [PERSON] , [INFO] , уродженку с.Показного Новобузького району Миколаївської області, у матері [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Миколаєва та передати її органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області для подальшого її влаштування. Крім того просив стягнути з [PERSON] аліменти на користь того закладу, де в подальшому буде перебувати дитина, або особи, яка буде опікуватися дитиною, в розмірі ј частини заробітку відповідачки щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що на обліку у службі у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради з 01.07.2021 року перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка потрапила в складні життєві обставини через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини відповідачка [PERSON] . Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківські обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідно харчування, медичного догляду, лікування дитини, не забезпечує дитину безпечними умовами проживання. 30.06.2021 року під час об`їзду, території сільської ради була виявлена сімя [PERSON] яка проживає в с. Показному. Під час візиту спеціалістів було виявлено, що відповідачка разом із співмешканцем [PERSON] перебували у стані алкогольного сп`яніння, умови проживання дитини в сімї були вкрай незадовільні. Із бесіди з [PERSON] було з`ясовано, що вона вже довгий час зловживає алкогольними напоями. У даному помешканні відповідачка проживає без нотаріального оформлення права власності житло. Будинок, який складається із 3 кімнат перебуває у аварійному стані, електроенергія відключена, немає водопостачання, город не оброблений, огорожа відсутня, подвір`я захаращене сміттям та бур`янами. Фактично сімя із трьох осіб проживає в одній кімнаті, де є три ліжка та стіл. У зв`язку з відсутністю електропостачання немає можливості готувати їжу на електроплиті, тому готують на вулиці на кострі. У веранді вибиті шибки у вікні, стеля обвалюється, кімнати перебувають в аварійному стані, є тріщини в стінах, вікна відійшли від стін, стеля підперта балкою як ззовні так і з середини кімнат. Майже відсутні продукти харчування, немає запасів та заготовок. Дитина мала занедбаний вигляд, одягнена не за погодою та у брудний одяг, не змогла згадати що і коли останній раз їла. Відповідачка [PERSON] була попереджена про відповідальність за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, та запропоновано матері терміново змінити місце проживання, щоб убезпечити себе та дитину від можливого руйнування будинку та травмування людей, що там проживають. Відповідачка [PERSON] по відношенню до своїх старших дітей [PERSON] , 1998 р.н., [PERSON] , 1999 р.н. та [PERSON] , 2004 р.н. теж ухилялася від виконання батьківських обов`язків, перебувала на обліку служби у справах дітей Новобузької райдержадміністрації, у зв`язку із чим діти виховувалися у Ганнівському пришкільному інтернаті. Відповідач по справі довгий час ніде не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків, зароблені кошти витрачає на алкогольні напої. Відповідно до довідки Новобузької районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 14.07.2021 року громадянка [PERSON] до центру щодо пошуків роботи не зверталася, на обліку як безробітна не перебуває. Відповідачка до цього часу не підписала декларацію про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги з лікарем, чим порушує право дитини на отримання всіх передбачених державою безкоштовних медичних послуг. Так як за результатами оцінки рівня безпеки дитини комісія підтвердила факти безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини, служба у справах дітей ініціювала розгляд питання доцільності відібрання дитини [PERSON] , [INFO] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Відповідно до рішення комісії, викладеного в протоколі N 4 від 19.07.2021 року, відібрання дитини [PERSON] , без позбавлення матері [PERSON] батьківських прав визнала доцільним і таким, що відповідає найкращим інтересам дитини через реальну загрозу життю та здоров`ю дитини під час спільного проживання дитини з матір`ю. Під час прийняття даного рішення було враховано висновок комунальної установи Центр надання соціальних послуг Вільнозапорізької сільської ради про доцільність вилучення дитини. Таким чином орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради вважає достатньо доведеними факти свідомого ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вважає доведеними факти загрози життю або здоров`ю дитини - тобто обставин, що можуть призвести, чи призвели до тяжких наслідків для здоров`я та розвитку дитини, зокрема можуть спричинили тяжку, у тому чиї невиліковну, хворобу, тілесні ушкодження або заподіяти шкоду нормальному фізичному, духовному, моральному розвитку дитини, у зв`язку з чим вона потребує допомоги. Ухвалою суду від 25.08.2021 року провадження у даній справі відкрито та призначено справу до підготовчого засідання в порядку\~загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.09.2021 року підготовче судове засідання по справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримала у повному обсязі, просили її задовольнити. Представник третьої особи Нестерюк Л.С. також підтримала позовну заяву, просила її задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Пояснила, що дійсно її старші діти виховувалися у інтернаті, але чому їх забрали вона не знає. Відповідачка пояснювала, що ремонт у будинку вона давно не проводила, через відсутність коштів, але коли була змога, то вона білувала хату і в деяких кімната клеїла шпалери. Наразі вони із співмешканцем планують змінити місце проживання, а саме переїхати в місто Новий Буг у будинок сестри співмешканця. На даний час старші діти відповідачки знаходяться в іншому місті на заробітках. Також відповідачка повідомила, що з часу вилучення доньки із сім`ї, вона її не відвідувала, оскільки не мала грошей на проїзд. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , а відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої\~статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 07). Із довідки про склад сім`ї [PERSON] , яка видана 15.07.2021 року за вих. № 450 Вільнозапорізькою сільською радою, судом встановлено, що до складу сім`ї відповідачки входять доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.08). Відповідачка [PERSON] на даний час на території Вільнозапорізької сільської ради майна або житла на праві власності не має, що встановлено із довідки Вільнозапорізької сільської ради від 01.07.2021 року за вих. № 411 (а.с.09). 30.06.2021 року було проведено обстеження умов проживання відповідачки [PERSON] та її дітей, за результатами якого матері було надано термін змінити умови проживання на краще та пройти лікування від алкогольної залежності, а також попереджено про можливість вилучення дітей із родини у разі невиконання рекомендацій ( а.с.10). Із інформації наданої 14.07.2021 року Новобузькою районною філією Миколаївського обласного центру зайнятості за вих. № 69-01-453/10, судом встановлено, що [PERSON] з приводу пошуку роботи до центру зайнятості не зверталась ( а.с.11). Згідно характеристики виданої Вільнозапорізькою сільською радою Миколаївської області 05.07.2021 року [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей, старші доньки були влаштовані до Ганнівського пришкільного інтернату де і виховувались. [PERSON] донька проживає із матерю, але дошкільний освітній заклад не відвідує. Сама відповідачка зарекомендувала себе з негативного боку, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, домашнім господарством не займається (а.с.12). 15.07.2021 року комісійно було проведено обстеження технічного стану житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в результаті чого було встановлено, що будівля знаходиться в аварійному стані ( а.с.13-20) Згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , було прийнято рішення про негайне вилучення дитини та тимчасове влаштування ( а.с.21-29) та складено Висновок про доцільність вилучення дитини [PERSON] ( а.с.30,31). Згідно Рішення виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради Миколаївської області від 23.07.2021 року № 113 було прийнято рішення негайно відібрати [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] ( а.с.32 33). Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбується про стан їхнього здоров`я. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст.150СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно статей\~9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної\~Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської\~Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам\~ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.164СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У статті 170\~СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно\~ст.12Закону\~України «Про\~охорону дитинства» \~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1ст. 17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року «Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини» суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Суд вважає доведеним, що не спростовано і самою відповідачкою, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, не піклується про їхній духовний та фізичний розвиток не цікавиться життям дітей. Враховуючи вище наведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність підстав для відібрання дитини [PERSON] від відповідачки [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, оскільки дитина опинилась у складних життєвих обставинах, існують умови, загрозливі для здоров`я та життя дитини у зв`язку з тим, що відповідачка не приділяє належної уваги вихованню доньки, ніде не працює та не забезпечує дитині належні умови проживання. Зазначену міру суд рахує виправданою, оскільки перебування малолітньої доньки з матір`ю, яка свідомо не доглядає за нею становить реальну загрозу для життя та здоров`я, що на думку суду є виключними обставинами, виходячи насамперед з інтересів дитини. Залишення дитини у відповідачки буде небезпечним для її здоров`я і виховання. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що статтями\~169\~та ст.170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини та поновлення батьківських праві відносно дітей. У відповідності до ст.\~180\~СК України відповідач, будучи матір`ю дітей, зобов`язана утримувати їх до досягнення повноліття. При цьому згідно ст.\~166\~ч.\~2\~СК України особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дітей за станом його здоров`я або за іншими поважними причинами судом не встановлені. Відповідач є особою працездатного віку. Відповідно ст.\~182\~ч.1\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 17 в абзаці 3постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1\~ст.191СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин та на підставі ст. ст.180, 182, 183\~СК України позов в цій частині також підлягає задоволенню з визначенням розміру стягуваних аліментів - 1/4 частини усіх видів заробітку відповідачки. Крім цього, відповідно дост.141 ЦПК України\~з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1816,00\~грн.тобто по 908 грн. 00 коп. за кожну з двох позовних вимог. На підставі ст.ст.\~150,\~155,\~170 Сімейного кодексу України\~та

Outcome: approved