Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

03 лютого 2013 року позивач домовився з відповідачем [PERSON] про продажу йому житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Даний будинок позивач купував для своєї матері [PERSON]. Сторони домовились купити цей будинок за 30 000 грн. Оскільки даний будинок належав його покійному батькові, то між ними була домовленість, що за будинок позивач дає відповідачу завдаток в сумі 10 000 грн. (десять тисяч гривень). А решту грошей в сумі 20 000 грн., позивач заплатить, коли він оформить документи на будинок на своє ім'я та буде оформляти договір купівлі - продажу будинку. Гроші в сумі 10 000 грн., [PERSON], дав [PERSON], і він написав йому розписку про отримання грошей. Після оплати [PERSON], завдатку в сумі 10 000 грн., (десять тисяч гривень) він дозволив його матері [PERSON], в будинку проживати. Вона в будинок завезла свої речі, посадила город, підрізала виноград. Проте [PERSON], почав вимагати від його матері [PERSON], решту грошей, тобто не доплачених 20 000 грн.. Позивач нагадував відповідачу за їх домовленість. Проте влітку 2013 року він виселив його матір з будинку і дав оголошення в районній газеті про його продаж. Зараз мати [PERSON], проживає на квартирі в [ADDRESS] Після того, як мати виселилася з будинку, позивач став вимагати від [PERSON], повернути йому завдаток в сумі 10 000 ( десять тисяч гривень ). Проте [PERSON], обіцяв позивачу їх повернути після того, як продасть будинок. Це вже рік минув з часу, коли він виселив його матір з будинку, а гроші не повертає. [PERSON], не може купити їй інший будинок із-за відсутності у нього грошей. Із-за цього його мати [PERSON], якій 83 роки, вимушена орендувати житло. Позивач вважає, що з вини [PERSON], не відбулася купівля ним будинку в [ADDRESS] оскільки він не прийняв ніяких заходів для підготовки документів для оформлення купівлі - продажу будинку. З його ініціативи мати позивача [PERSON], була виселена влітку минулого року з будинку, попри того, що в ньому матір'ю був зроблений косметичний ремонт, оброблений город. А тому позивач вважає, що він повинний йому повернути сплачений ним завдаток в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень і відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України ще 10 000 (десять тисяч ) гривень тобто 20 000 ( двадцять тисяч ) гривень. Крім того, позивачем понесені витрати в сумі 500 грн., на оплату юридичних послуг при оформленні даної позовної заяви, консультацій, за послуги по представленню адвокатом його інтересів в суді в сумі 800 грн., а також оплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. Таким чином, [PERSON], повинний сплатити позивачу всього 21 543 грн. 60 коп. ( 20 000 грн. + 500 грн. + 800 грн. + 243 грн. 60 коп.) Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить задоволити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали. Суду пояснили, що дійсно між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо купівлі-продажу житлового будинку в [ADDRESS]. Сума договору склала 30 000 гривень. Даний будинок позивач купував для своєї матері [PERSON]. 03.02.2013 року відповідач від позивача отримав завдаток в сумі 10000 гривень про що надав відповідну розписку. Потім сторони домовилися, що відповідач оформить всі документи на домоволодіння і вони зможуть оформити договір купівлі-продажу нотаріально, після чого позивач передасть відповідно іншу частину коштів в сумі 20000 гривень. Мати позивача безперешкодно проживала в даному будинку, її ніхто не вигонив. Однак десь ближче до літа 2013 року мати позивача переїхали проживати в інший будинок, а позивач повідомив відповідача, що він не буде купувати даний будинок, оскільки знайшов дешевший. Таким чином, договір купівлі-продажу стався з вини позивача, а тому відповідач та його представник вважають, що підстав для задоволення позову немає. В даному випадку завдаток не повертається. Крім того представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача понесенні ним судові витрати за представлення його інтересів в суді. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дізналася від знайомих, що відповідач продає будинок, оскільки хотіла купити для своїх батьків. В 2013 році звернулася до [PERSON], але він відмовив, оскільки будинок вже продав і там проживають покупці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що біля неї по сусідству в с. Стрюково, Миколаївського району проживав [PERSON], потім продав будинок [PERSON]. Ближче до літа батько [PERSON] приніс ключі і повідомив, що купили іншу хату. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вони з чоловіком мали бажання придбати будинок в с. Стрюково у [PERSON], однак будинок не придбали, оскільки [PERSON] повідомив, що там вже проживають люди, яким він продав будинок. Оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2013 року позивач домовився з відповідачем [PERSON] про продажу йому житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Даний будинок позивач купував для своєї матері [PERSON]. Сторони домовились купити цей будинок за 30 000 грн. Оскільки даний будинок належав його покійному батькові, то між ними була домовленість, що за будинок позивач дає відповідачу завдаток в сумі 10 000 грн. (десять тисяч гривень). А решту грошей в сумі 20 000 грн., позивач заплатить, коли він оформить документи на будинок на своє ім'я та буде оформляти договір купівлі - продажу будинку. Гроші в сумі 10 000 грн., [PERSON], дав [PERSON], і він написав йому розписку про отримання грошей ( а.с. 4). Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч.1 ст.571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином положення законодавства про залишення завдатку особі яка його отримала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються лише у випадку, коли між сторонами був укладений договір, але він не виконується з вини будь-якої із сторін. У випадку коли сторони лише домовилися укласти договір в подальшому, але належним чином його не оформили, грошові кошти сплачені в рахунок виконання договору повинні бути визнані авансом та повернені в тому ж розмірі, в якому вони були передані. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відміність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. При цьому, сама по собі ст. 570 ЦК України, на яку посилається позивач, не встановлює правових підстав стягнення будь-якого авансового платежу. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Згідно зі ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Стаття 220 ч. 1 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами договору вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За положеннями глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, зокрема, ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Судом встановлено, що сторони усно домовились про укладення між ними договору купівлі-продажу будинку в [ADDRESS] На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 10000 грн. завдатку, що підтверджується розпискою [PERSON] від 03. 02. 2013 року. Документи на будинок, необхідні для оформлення договору купівлі-продажу будинку, не оформлені і у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу на будинок між сторонами не укладено. Мати позивача проживала у вказаному будинку, але на теперішній час вона не проживає у цьому будинку. Викладені фактичні обставини підтверджені показами сторін. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що вищевказані правові положення з урахуванням обставин справи виключають наявність між сторонами оформлених у встановленому законом нотаріальному порядку попереднього договору щодо купівлі-продажу вказаного будинку та договору купівлі-продажу цього будинку, що також підтверджено в судовому засіданні сторонами. Доводи представника відповдача, що відповідач надав докази того, що ним частково виконані та виконуються в подальшому умови, які є істотними для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, за викладених вище обставин не має правового значення у справі. З урахуванням викладеного суд вважає, що права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах щодо грошових коштів у даному випадку мають визначатися відповідно до глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, оскільки відповідач зберігає передані йому позивачем в рахунок купівлі будинку кошти в розмірі 10000 грн. без достатньої правової підстави. При цьому суд врахував, що в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це представника позивача, з пояснення якого в судовому засіданні вбачається, що він підтвердив вищевказані встановлені фактичні обставини у справі, підстави позову і не знає, які правові норми мають бути застосовані у даному випадку. За таких обставин, з урахуванням положень глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, в т. ч. ст. 1212 ЦК України, зазначені 10000 грн. підлягають поверненню відповідачем позивачу як аванс. Крім того, згідно ст.. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню також судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок та витрати на юридичні послуги в сумі 1300 гривень. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial