Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

03.12.2020 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування на праві приватної власності. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої обслуговуючою організацією ПП «СІБ» у вказаній квартирі зареєстрований з 03.01.2001 [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що [PERSON] не проживає в даному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, перешкод в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинить, а факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, зокрема, [PERSON] позбавлений можливості оформити субсидію на сплату комунальних платежів, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 10.12.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що востаннє бачили відповідача у 2013 році на похоронах його матері та він говорив, що від`їздить до Фінляндії разом зі своєю родиною. З того часу вони відповідача не бачили. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву не скористався, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними у справі доказами. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 03.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М., реєстр № 467, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2015 № 35919122 (а.с.5,6) З довідки ПП «СІБ» від 06.11.2020 № 740 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно акту, складеного фахівцем Бондаренко Н.С. та юрисконсультом Фесенко С.М. від 02.11.2020 встановлено, що в квартирі зареєстровані власник [PERSON] , 1965 року народження, та [PERSON] , 1984 року народження, але фактично в даній квартирі [PERSON] не проживає (а.с.8). Згідно повідомлення відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 08.12.2020 № 15-11/6347, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11) Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. При цьому визначальним є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю, незважаючи ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405\~ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64\~ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391\~ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156\~ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача за вказаною адресою без наявних на те підстав є порушенням права власності [PERSON] , відповідач з серпня 2013 року, у тому числі на момент набуття права власності позивачем на квартиру у 2015 році і на момент звернення до суду з цим позовом у грудні 2020 року у спірній квартирі не проживав, у зв`язку із чим суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки саме у такий спосіб порушені права позивача будуть відновлені. Питання щодо розподілу судових витрат підлягає вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved