Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

04 вересня 2020 року представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» заборгованість по заробітній платі В обґрунтування позову зазначив, що в період з 27 квітня 2015 року по 30 травня 2020 року [PERSON] працювала на Відокремленому підрозділі Санаторій профілакторій «Привілля» ПАТ «Лисичанськвугілля». 30 травня 2020 року звільнилась за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. На день звільнення позивачу не виплачена заробітна плата, всупереч вимогам ст. 43 КЗпП України. У зв`язку з тим, що відповідачем не був проведений повний розрахунок при звільненні, не надані довідки про середній заробіток та заборгованість з заробітної плати позивач звернулась до суду за захистом порушених прав та разом з позовом надала заяву про витребування доказів. Ухвалою від 08 вересня 2020 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам, а відповідачеві разом із копією ухвали направлена копія позову з додатками. Разом з тим, клопотання позивача про витребування доказів задоволено (а.с. 15-16). 20 листопада 2020 року представник відповідача надав суду витребувані докази, а саме довідку про заборгованість. Правом на надання відзиву представник відповідача не скористався. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник відповідача Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. З копії трудової книжки, що позивач [PERSON] 27 квітня 2015 року була прийнята на роботу до Відокремленого підрозділу санаторій профілакторій «Привілля» ПАТ «Лисичанськвугілля» на посаду 0,5 ставки медичної сестри та 0.5 ставки медичної сестри інгаляторію (а.с. 9). Наказом № 30-к від 30 травня 2020 року [PERSON] була звільнена з відокремленого підрозділу відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до довідки про заборгованість № 103 від 09 жовтня 2020 року, наданої відповідачем на виконання ухвали про витребування доказів від 08 вересня 2020 року, невиплачена заробітна плата [PERSON] складає 12 978,25 грн. (за червень 2019 року - 1 146,76 грн.; за серпень 2019 року - 2 471,69 грн.; за вересень 2019 року - 3 172,38 грн.; за жовтень 2019 року - 3 568, 84 грн.; за грудень 2019 року - 2 558,59 грн.; за серпень 2020 року - 59,99 грн. (а.с. 6). Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19 жовтня 1973 року), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Крім того, невиплата всіх належних працівнику сум при звільненні з вини роботодавця розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Так, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Україною Законом від 17.07.1997 закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. При цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця для виплати належних працівникові сум не є підставою для невиконання рішення суду (справа «Баландіна проти України», заява № 16092/05, рішення від 06.12.2007; «Батрак проти України», заява № 50740/06, рішення від 18.06.1999; «Білецька проти України», заява № 25003/06, рішення від 10.12.2009). Аналогічно у справі «Безуглий проти України» Європейським судом з прав людини встановлено порушення ст. 1 Протоколу № 1 у зв`язку з тим, що заявнику не виплачені присуджені національним судом виплати щодо заборгованості по заробітній платі. Беручи до уваги, що відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача щодо не виплати заробітної плати та на доведення відсутності заборгованості перед позивачем не надав, не заперечував щодо наявності заборгованості перед позивачем, відзив у встановлені строки суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заборгованості з заробітної плати, підлягають задоволенню в розмірі 12 978,25 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved