Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

04 квітня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 33 в будинку № 6 по вулиці Промислова в місті Павлоград Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що на праві спільної приватної власності їм належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі вони зареєстровані та проживають, однак крім них за зазначеною адресою зареєстрований ще [PERSON], проте не проживає там з січня 2015 року і де він перебуває станом на сьогоднішній день їм не відомо. Реєстрація відповідача їм заважає вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідач ухиляється від зняття з реєстрації добровільно, тому вони вимушені звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної (сумісної або часткової власності) 1/3 ч. [PERSON], [INFO], 1/3 ч. [PERSON], [INFO] та 1/3 ч. [PERSON], [INFO], квартира приватизована, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 червня 2006 року (арк.с.6). Однак, 15 вересня 2016 року було укладено Договір дарування 1/3 частки квартири між представником дарувальника [PERSON] (дарувальник [PERSON]М.) та [PERSON] (обдаровувана), який було посвідчено [PERSON], державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори та зареєстровано у реєстрі за № 2-1471 (арк.с.7,8). На умовах, передбачених цим Договором представник дарувальника передає безоплатно у власність обдаровуваної належні дарувальнику 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Дарування 1/3 частки квартири здійснено особі першого ступеня спорідненості батько донці. Технічний паспорт на квартиру виготовлено 07 лютого 2017 року на замовлення [PERSON] та [PERSON] (арк.с.9). Відповідно до довідки за № 10522 від 03 квітня 2017 року про реєстрацію та склад сімї (арк.с.10), відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO]. Проте, як вбачається з Акту № 28 від 31 березня 2017 року про проживання (арк.с.11), який було складено головою ОСББ «Промислова 6» та комісією у складі членів правління вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] за адресою прописки не проживає з січня 2015 року. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.ст. 6, 8 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Відповідач не є співвласником житла, не проживає за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів повинно бути стягнено сплачені судові витрати по справі у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved