Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

04 липня 2017 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] у місті Слов'янську помер [PERSON]. До часу своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS]. Спадщина після його смерті відкрилася за заповітом. Спадкоємцем за заповітом на все майно є [PERSON], громадянин Російської Федерації, який постійно проживає у РФ, не подавав письмової заяви про прийняття спадщини нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк. Нотаріус визнає [PERSON] таким, що спадщину не прийняв. Спадкова справа в Україні після смерті [PERSON] заведена у Першій Слов'янській державній нотаріальній конторі за її заявою про прийняття спадщини. Інших заяв не надходило. З [PERSON] заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1965 року по 16 жовтня 1979 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина - частка житлового будинку [ADDRESS] Вказаний житловий будинок належав їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, як майно, нажите під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Рішенням народного суду міста Слов'янська від 16 жовтня 1979 року за заявницею було визнано право на 13/25 часток, а за [PERSON] право на 12/25 часток вказаного будинку. Вважає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Втім, постановою нотаріуса від 16 червня 2017 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку із відсутністю письмових доказів на підтвердження факту сумісного проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Після розірвання шлюбу заявниця та [PERSON] продовжували проживати за однією адресою, у будинку, який був предметом розподілу в суді. Переобладнання, які суд зобов'язав зробити [PERSON] у будинку, він не зробив. Фактично будинок і дотепер не поділений на дві окремі кімнати. Після розірвання шлюбу із [PERSON] заявниця виїхала із міста Слов'янська, однак у 1993 році повернулася до спірного житлового будинку. [PERSON] продовжував проживати в ньому. Продовжував він проживати у будинку і після повернення заявниці. Таким чином, з 1993 року і по час смерті [PERSON] вона та спадкодавець проживали разом, однією сім'єю у будинку [ADDRESS]. Вони проживали однією сім'єю, оскільки не були чужими одне одному, тривалий час перебували в шлюбі та сумісно вирішили спробувати наново побудувати сім'ю. Проживаючи разом у зазначеному вище будинку заявниця та [PERSON] мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет, мали спільні витрати та придбання. Отримані ними доходи вони витрачали спільно - на придбання продуктів харчування, оплату комунальних послуг, ліків та мали інші витрати, спільно зустрічали свята, запрошували гостей до себе додому та самі спільно ходили у гості. [PERSON] займався дрібним поточним ремонтом у усьому будинку, а заявниця готувала їжу на них обох, займалася іншими господарськими справами у усьому будинку, тобто вони були сім'єю. Після смерті [PERSON] заявниця займалася організацією його поховання, витрачала на його похорон та організацію поминальних обідів власні кошти. У зв язку із відмовою нотаріуса в оформленні спадщини після смерті [PERSON], заявниця вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт проживання [PERSON], [INFO] з [PERSON], [INFO], який помер [INFO], починаючи з 1993 року по день відкриття спадщини - [INFO]. Заявниця [PERSON], у судове засідання не з'явилася, проте на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Слов'янська міська рада Донецької області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, рішення просив ухвалити на розсуд суду з урахуванням наявних в справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON], підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть [NUMBER], [INFO] в місті Слов'янську Донецької області помер [PERSON] (а.с. 12). З 06 лютого 1965 року по 16 жовтня 1979 року, заявниця перебувала із спадкодавцем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, що стверджується рішенням Слов'янського народного суду Донецької області від 16 жовтня 1979 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с. 15,15 з.б.,14). Згідно із заповітом [PERSON], складеного 08 липня 2008 року в Першій словянській державній нотаріальній конторі Донецької області зареєстрованим в реєстрі за № 2-1376, за життя [PERSON] все своє майно, яке належатиме йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі все те, на що за законом матиме право він заповів [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Як видно із постанови Першої слов'янської державної нотаріальної контори від 16 червня 2017 року №1512/01-31, встановлено, що до часу своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS]. В склад спадкового майна після його смерті увійшли 12/25 частки житлового будинку [ADDRESS] За даними спадкового реєстру спадщина відкрилась за заповітом. Спадкоємцем за заповітом на все майно є [PERSON], громадянин Російської Федерації, який постійно проживає у РФ, не подавав письмової заяви про прийняття спадщини нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк. Спадкова справа в Україні №73/2017 після смерті [PERSON] заведена у Першій слов'янській державній нотаріальній конторі за заявою колишньої дружини - [PERSON] Інших заяв не надходило (а.с. 9). Згідно із довідкою КП «БТІ» м. Слов'янська, від 28 лютого 2017 року № 557-2/0.45/01, право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], станом на 01 січня 2013 року зареєстроване: 13/25 часток - за [PERSON] на підставі рішення народного суду м. Слов'янська Донецької .області від 16 жовтня 1979 року № 2-1214- 79; дата реєстрації - 26 травня 1981 рік; номер запису 13912 в книзі 51, частка - за [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Другою Слов'янською державною нотаріальною конторою 01 липня 1965 року р/№ 1918. Право власності за рішенням народного суду м. Слов'янська Донецької області від 16 жовтня 1979 року № 2-1214-79, згідно із яким [PERSON] виділено 12/25 часток, не було перереєстроване (а.с. 8). Постановою Першої слов'янської державної нотаріальної контори від 16 червня 2017 року №1512/01-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 12/25 часток житлового будинку [ADDRESS] після померлого [PERSON] у зв'язку із відсутністю письмових доказів на підтвердження факту сумісного проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення відповідного юридичного факту (а.с. 9,9з.б.). Відповідно до акту керівника комітету мікрорайону «Северный» м. Слов'янська, заявниця [PERSON] проживала спільно із [PERSON] та вели спільне господарство з 1993 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS], здійснювала догляд за [PERSON] та поховання, після смерті продовжує мешкати в будинку, що підтвердили свідки сусіди: [PERSON], [PERSON] (а.с. 5). Згідно із вимогами статті 1264 Цивільного кодексу України, четверту чергу права спадкування за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка ( чоловік), які проживали однієї сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім'ї, тощо. Згідно із вимогами ст.ст. 234,256, 258 ЦПК України, роз'яснень, що маються у п. 1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення факту за наявності певних умов: згідно з законом факт породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів». Встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини є фактом, що має юридичне значення для заявниці, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення в заявниці право на оформлення спадщини після смерті [PERSON] як за спадкоємицею четвертої черги за законом. У судовому засіданні достовірно встановлено і це видно із матеріалів справи, що після смерті [PERSON] відсутні інші спадкоємці крім [PERSON] які б прийняли спадщину після його смерті. [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю в будинку [ADDRESS] з 1993 року по день його смерті - [INFO]. Вони мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. На час сумісного проживання [PERSON] не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, а [PERSON] у шлюбі із іншою жінкою. Вказані обставини знайшли своє підтвердження у письмових доказах. Таким чином, оскільки було встановлено, що [PERSON] постійно мешкала разом з [PERSON] який помер [INFO], однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, тобто з 1993 року до часу його смерті - [INFO], інших спадкоємців, які б прийняли б спадщину немає, [PERSON] прийняла спадщину у порядку, визначеному чинним законодавством, то суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved