Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

04.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВДВС Первомайського МРУЮ у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], про зняття арешту з автомобіля, посилаючись на таке: 03.03.2014 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області ухвалене рішення у справі № 632/250/14-ц, провадження № 2/632/218/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно. Позов задоволено та звернуто стягнення на заставне майно, а саме: автомобіль Опель Вектра, державний номерний знак [NUMBER], № кузова (VIN) WOL000087L1077982 на користь [PERSON] шляхом отримання його у власність з правом зняття та поставки на реєстраційний облік в органах ДАІ. Під час підготовки документів для зняття автомобіля з реєстрації встановлено, ще на автомобіль, що до того належав [PERSON], ВДВС Первомайського МРУЮ накладено арешт за іншими зобовязаннями [PERSON] При звернення до ВДВС з заявою про зняття арешту, останній відмовив, вказавши, що його може зняти тільки суд своїм рішенням на підставі ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження». Тому, позивач і звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю [PERSON], повністю підтримав заявлен вимоги та просив їх задовольнити. Представник ВДВС Первомайського МРУЮ у Харківській області в судовому засіданні просив суд визначитися щодо заявлених вимог відповідно до закону та на свій розсуд. Представник третьої особи, за договором адвокат [PERSON], повністю заперечувала проти задоволеню позову. Так, остання послалася на те, що вважає рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської област від 03.03.2014 року щодо передання права власності на спірний автомобіль [PERSON] та звернення на ньогс стягнення є незаконним. Оскаржила його до апеляційної інстанції, проте рішення першої інстанції залишено в силі тому вона звернулася до касаційної інстанції з оскарженням рішень обох інстанцій. Також, вважає, що застав: автомобіля Опель Вектра за договором позики між [PERSON] та [PERSON] є нічим іншим, як махінацієк для того, щоб [PERSON] уник цивільної відповідальності перед [PERSON] за рішенням Первомайськогс міськрайонного суду від 12.03.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу з: позикою в розмірі 160200 грн. і на підставі якого ВДВС арештував спірний автомобіль. Зареєстровано заставу було ; реєстрі обтяжень рухомого майна у лютому 2014 року, тоді як на спірний автомобіль вже 20.09.2012 року накладеш арешт на виконання рішення суду від 12.03.2012 року, що внесено до реєстру обтяжень нерухомого майна. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмов матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: рішенням від 03.03.2014 року Первомайського міськрайонного суду Харківської області, ухваленим у справ № 632/250/14-ц, провадження № 2/632/218/14, за позовом [PERSON] до [PERSON]: Володимировича про звернення стягнення на заставне майно - позов задоволено. Звернуто стягнення на заставні майно, а саме: автомобіль Опель Вектра, державний номерний знак [NUMBER], № кузова (VIN) WOL000087L1077982 що належить [PERSON], на користь [PERSON] шляхом отримання його у власність з правок зняття та поставки на реєстраційний облік в органах ДАІ (а.с.5). Відповідно до ч.З ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню і мають преюдиційне значення обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили Вони не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що позивачеві згідно вказаного рішення суду передано у власність спірниі автомобіль проте не вирішено питання про зняття з нього арешту, а відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавчі провадження», що регулює порядок зняття арешту з майна, зазначено, що особа, яка вважає, що майно, на які накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності н; це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майні знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відоме тго так обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), яком) бул надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Отже, беручи до уваги той факт, що власником автомобіля є [PERSON] відповідно до рішення с> л>. як набрало чинності після його апеляційного оскарження 13.08.2014 року (а.с.42-44), останній має право звернутися позовом до суду про зняття арешту, оскільки зняти його відмовляється ВДВС. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається я: на підставу своїх вимог і заперечень. На думку суду, сторона позивача повністю довела судові своє право на автомобіль та право на зняття з нього арешту, накладеного державним виконавцем. Натомість, посилання представника третьої особи на якісь протиправн: махінації з договорами застави чи позики є безпідставними і не грунтуються на існуючих фактичних даних. Відмовляючи представникові третьої особи у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі звязку із неможливістю розгляду даної справи без вирішення іншої, а саме, справи за позовом [PERSON] де [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно, суд виходив з наступного: відповідно до ч.І ст. 223 ЦГО України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якше апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набира*: законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Таким чином, справа, через яку представник третьої особі просив зупинити дану справу, вже вирішена відповідно до рішення першої інстанції від 03.03.2014 року та ухвали апеляційної інстанції від 13.08.2014 року. Подання ж касаційної скарги і прийняття з цього приводу ухвали від 08.09.2014 року (а.с.47) не передбачає зупинення розгляду іншої справи в порядку ст. 201 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved