Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

02 лютого 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та компенсації моральної шкоди завданої злочином. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 18 серпня 2014року близько 07 год. 30 хв. за місцем його проживання [ADDRESS], громадянином [PERSON] йому було нанесено ряд побоїв по обличчю, чим спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. За вищевказаним фактом СВ Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області було відкрите кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст. 122 Кримінального кодексу України з наступним проведенням досудового розгляду та направленням обвинувального акту до Кременчуцького районного суду Полтавської області. Позивач [PERSON] зазначив, що йому умисними діями [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, він змушений був проходити тривалий курс лікування в закладах охорони здоров»я міст Кременчука та Полтави. У зв»язку в цим позивач поніс витрати пов»язані із переїздом до м. Полтави та неодноразовим придбанням ліків. Через втрату таким чином працездатності позивач був позбавлений можливості своєчасно повернути внески за одержання в банківських установах кредитних коштів. В цілому ці втрати становлять грошову суму в розмірі 3432 грн. 67 коп. З метою одержання належної правової допомоги при проведенні досудового розслідування позивач скористався правом на забезпечення представництва його інтересів у уклав відповідну угоду з адвокатом, якому сплати за послуги гонорар в розмір 5000 гривень . Крім цього позивач вказував, що вищевказаним злочином йому було нанесено і моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 15000 гривень. Оскільки через вказаний злочин, вчинений відносно його здоров»я, позивач переніс в продовжує відчувати душевні страждання, тривалий час після вчинених відносно позивача насильницьких дій він перебуває у стані депресії, продовжує відчувати приниження честі та людської гідності, несе моральні переживання, що негативно відобразилося на особистих нормальних життєвих зв»язках через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з рідними та близькими людьми, а також спричинили інші негативні наслідки. На підставі викладеного позивач [PERSON] просив суд постановити рішення , яким: - Стягнути з [PERSON] на його, [PERSON], користь грошову суму в розмірі 8432,67 грн. у якості відшкодування майнової шкоди; - Стягнути з [PERSON] на його, [PERSON], користь грошову суму в розмірі 15000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Письмово про причини неявки суд не повідомляв. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнавав, вважав їх безпідставними та необгрунтованими. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 18 серпня 2014 року, приблизно о 08 годині, [PERSON], разом зі своїм знайомим [PERSON] та [PERSON] приїхали на автомобілі «Москвич» до будинку [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Знаходячись біля двору вказаного домоволодіння, між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виникла сварка, на грунті того, що [PERSON] має повернути гроші, які потерпілий заборгував [PERSON] за виконану роботу. Під час сварки [PERSON] та [PERSON] намагалися нанести удари один одному, розмахуючи при цьому руками та висловлюючись в бік один одного нецензурними словами. В цей час у [PERSON] на грунті неприязних відносин виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] Реалізуючи свої злочинні наміри на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], перебуваючи біля двору вказанного домоволодіння, [PERSON] підійшов до [PERSON] та навмисно наніс йому удар правим кулаком в щелепу. Після завданого удару потерпілий [PERSON] пішов у двір свого будинку, а [PERSON] разом зі своїми товаришами на автомобілі поїхали з місця пригоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 989 від 27.08.2014 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого двостороннього перелому нижньої щелепи в ділянці восьмого зуба справа та першого, другого зубів зліва, який міг утворитися як від однократної так і неодноразової ударної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо руками, стиснутими в кулак, або подібними за характеристикою тупими твердими предметами та за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм довготривалого розладу здоров'я. Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на с строк один рік. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до статті 76 КК України обов'язків повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та з'являтися для реєстрації в цей орган. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10 000 гривень, судові витрати на правову допомогу в сумі 2 712 гривень 50 копійок, а всього 12 712 (дванадцять тисяч сімсот дванадцять ) гривень 50 копійок Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 листопада 2014 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] скасовано. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки винність [PERSON] у вчиненні злочину встановлено вищевказаним вироком, остання не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В обґрунтування майнової шкоди [PERSON] зазначив, що ним витрачені кошти на придбання ліків та тривалий курс лікування з закладах охорони здоров»я міст Кременчука та Полтави, кошти пов»язані із переїздом до м. Полтави - загальним розміром 3432 гривень 67 копійок. А також були витрачені кошти на юридичну допомогу - 5000 гривень. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позовна вимога потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди належними та допустимими доказами не обгрунтована. Позивачем надані суду письмові докази про витрати на закупівлю різних медичних препаратів, матеріалів та харчування, але з них не можливо однозначно встановити, що вони були призначені лікарем для лікування тілесних ушкоджень позивача, спричинених діями відповідача. Надані позивачем в обгрунтування цих своїх позовних вимог розрахунки банків, квитки на проїзд, які носять характер припущень та достовірно не доводять, що ці витрати пов'язані з отриманими тілесними ушкодженнями, вони не містять відомостей про прямий зв'язок з наслідками заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та його лікуванні у медичних закладах. Також позивачем не доведено факт витрат в розмірі 5000 гривень на юридичну допомогу. На підтвердження цього суду не надано жодного доказу. Відповідно до статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно частин 1,4,5 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, відсутні правові підстави для задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної правової норми передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, й відшкодування моральної (немайнової шкоди). В результаті злочину позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду у виді ушкодження здоров'я, перенесення душевних страждань і психологічних переживань з приводу злочину, які він переніс. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.2 ст. 23 Цивільного Кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема,повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які виразилися у нанесенні [PERSON] тілесних ушкоджень, позивачу був нанесений моральний збиток, який виражається у відчутті фізичного болю, зміні звичайного та усталеного способу життя, погіршенні майнового стану, в зв'язку з цим та з огляду на співмірність завданих моральних страждань з грошовим відшкодуванням суд вважає співмірним часткове задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди і оцінює її в розмірі 10000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з урахуванням ст.. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243грн. 60коп. На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved