overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

02 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, участі в утриманні дітей не приймає, вона працює в СП «Піщанський сир завод» і отримує заробітну плату в розмірі 804 гривень, іншого доходу не має, відповідач працює нелегально у приватних підприємців і отримує доходи, спроможний надавати матеріальну допомогу, проте не бажає цього робити, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі по 1/3 частки усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного до досягнення дітьми повноліття . Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2006 року по 18 вересня 2017 року (а.с 7). В сім'ї народились сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Діти проживають з позивачем, знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка визначає розмір аліментів у частці від заробітку відповідача. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоров'я, являються матеріально малозабезпеченими, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоров'я, є працездатним, має постійний заробіток, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнувши аліменти на користь позивачки, на утриманні якої в даний час знаходяться діти. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

02 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась із позовною заявою\~ до [PERSON] яким просила розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2012 року. Подружжя від шлюбу має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2012 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

02 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд розірвати шлюб зареєстрований між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Палацом урочистих подій м.Львова, 15 липня 1989 року, актовий запис 2003. В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає про те, що понад 20 років подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як у них виявились різні погляди на сімейне життя. Перебування у шлюбі суперечить інтересах позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 11.01.2017 року /а.с.9/ позов підтримав, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечував, просить шлюб розірвати. Додатково пояснив, що він є сином позивача та відповідача, батька не бачив з 1996 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, хоча належним чином був повідомлявся про дату та час розгляду справи, заперечень на позовну заяву ним до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено та стверджується свідоцтвом про одруження, що сторони зареєстрували шлюб 15.07.1989 року в [PERSON] урочистих подій м.Львова, актовий запис № 2003 /а.с.3/. Від спільного життя є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

02 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 25 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народилося дочка [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що постійно виникають сварки. Шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сімї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишивши неповнолітню дочку [PERSON] проживати з нею, та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сімї з відповідачем є неможливим, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з нею. Також просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце слухання справи, заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сімю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сімя розпалась, відповідач в судове засідання не зявився і не подав будь-яких заперечень проти позову, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сімю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати і залишити неповнолітню [PERSON] проживати з позивачем. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

02 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між її матірю, [PERSON] та [PERSON], як між рідними сестрами. На підтвердження заявлених вимог [PERSON] зазначає, що 04 квітня 1999 року померла її тітка, [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. 20 липня 2002 року померла мати заявниці, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема право на земельну частку пай. Заявниця вказує, що її мати проживала разом із сестрою, в с. Фотовиж Глухівського району Сумської області на момент її смерті та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Оформити спадщину мати не встигла. Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, після смерті [PERSON] є заявниця. При підготовці документів для оформлення спадщини зясовано, що свідоцтво про народження [PERSON] не збереглося. Також відсутні відомості про державну реєстрацію актового запису про народження [PERSON] в Державному реєстрі актів цивільного стану. Також не збереглись книги державної реєстрації актів про народження за 1919-1925 роки за місцем народження [PERSON] У звязку з наведеним [PERSON] не може оформити свої спадкові права. Тому звернулась до суду встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як між рідним сестрами. [PERSON] та її представник, адвокат [PERSON] підтримали прохання про встановлення юридичного факту викладеного у заяві. Представник Фотовизької сільської ради Глухівського району Полтавської області, в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист, в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. При винесенні рішення сільська рада покладається на розсуд суду. Встановлено, що 04 квітня 1999 року померла [PERSON]. 20 липня 2002 року помела мати заявниці, [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Дошлюбне прізвище матері заявниці є [PERSON]. В довідці Фотовизької сільської ради Глухівського району Сумської області та у викопіровках з погосподарської книги за 1944-1946 роки вказано, що головою колгоспного двору є [PERSON], а до складу її сімї входили доньки, [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. В своїх поясненнях [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] народились в сімї [PERSON] та [PERSON] в с. Фотевиж. Проживали з ними на одній вулиці та разом починали працювати в колгоспі. Заслухавши заявницю та її представника, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає що факт родинних відносин [PERSON], яка померла 04 квітня 1999 року та [PERSON], яка померла 20 липня 2002 року підтверджується. Згідно п.1, п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд прийшов до переконання, що заява [PERSON] є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

02 жовтня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 06 липня 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 661/Ф03.14/221, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 30 000,00 дол. США. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 9\~645,48 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 29 серпня 2017 року за курсом НБУ 25, 5157 грн. становить 246\~111,77 грн.) та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з» явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 06 липня 2007 року відповідач [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 30\~000.00 дол. США. Банк свої зобов»язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 29 серпня 2017 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 9\~645, 48 дол. США (гривневий еквівалент 246\~111,77 грн.); заборгованість за кредитом 8\~513,39 дол. США (гривневий еквівалент - 217\~225,63 грн.); -заборгованість по відсотках 994,85 дол. США ( гривневий еквівалент 25\~384,36 грн.); -заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення відсотків 137,24 дол. США (гривневий еквівалент 3\~501, 78 грн.) А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 9\~645,48 дол. США (гривневий еквівалент 246\~111,77 грн.) Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 3691,68 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

02 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, 12-Б/19. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.09.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.09.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, неспокійний, збуджений. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний с-м. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

02 жовтня 2017 року заявники звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. Заявники в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких свої вимоги підтримали у повному обсязі та просили справу розглядати без їх участі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви заявників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.06.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. 13.09.2017 року сторони уклали нотаріальний договір про утримання та виховання [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антух Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 208. У вищезазначеному договорі сторони визначили, що малолітній син [PERSON], [INFO], зареєстрований та буде проживати разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Також встановили порядок здійснення батьком - [PERSON] право на виховання дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

02 жовтня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 30.04.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №695ВІ10140430001. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 997769,64 грн. У порушенні умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 22.06.2017 року - 1020622,71 грн., а саме: за кредитом - 972509,65 грн.; 2977,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 44799,36 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 336,06 грн. - інфляційні витрати за відсотками. З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 30.04.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №695ВІ10140430001. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 997769,64 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 22.06.2017р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 972509,65 грн.; 2977,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 44799,36 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 336,06 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Загальна сума заборгованості складає 1020622,71 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved