Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

02.11.2011 року позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, ПАТ «Укрсоцбанк» , з вимогами про розірвання договору відновлюваної кредитної лінії №837/18-27/36/7-253 від 26.12.2007р., укладений між ним та банком, у зв'язку із істотним порушенням умов договору. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 03.07.2012 року,залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.10.2012 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені, визнаний таким, що розірваний з 28.12.2008р. договір відновлюваної кредитної лінії №837/18-27/36/7-253 від 26.12.2007р. Ухвалою ВССУ від 13.03.2013 року рішення та ухвала судів скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляд. До початку розгляду справи по суті , під час нового судового розгляду, позивач подав заяву про зміну предмету та підстави позову, яка прийнята судом, а також в подальшому збільшив свої позовні вимоги, які також прийняті судом, і остаточно просить суд: - припинити правовідношення, що виникли між позивачем та банком за договором відновлюваної кредитної лінії №837/18-27/36/7-253 від 26.12.2007р.; - зобов'язати банк припинити дії спрямовані на отримання з позивача нарахованих сум за договором відновлюваної кредитної лінії №837/18-27/36/7-253 від 26.12.2007р ; - шляхом зобов'язання банк скасувати всі нараховані до сплати суми за договором відновлюваної кредитної лінії №837/18-27/36/7-253 від 26.12.2007р, відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача; - зобов'язати банк припинити дії щодо нарахування простроченої заборгованості за договором кредиту №837/18-27/36/7-252 від 26.12.2007р.; - відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача, шляхом зобов'язання банк скасувати всі нараховані до сплати суми простроченої заборгованості за договором кредиту №837/18-27/36/7-252 від 26.12.2007р . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між ним та банком був укладений кредитний договір (основний) на придбання автомобілю. Кошти за вказаним договором ним отримані, автомобіль придбаний. Основним договором передбаченого обов'язкове страхування автомобілю. Для здійснення страхових виплат між ним та банком укладений договір за відновлюваною кредитною лінією, за умовами якого банк повинен перераховувати кредитні кошти для здійснення страхових платежів, за договором страхування. Банк не виконав своїх зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії та не здійснив у грудні 2008 року перерахування коштів страховій, внаслідок чого страхова повідомила його про припинення договору страхування. Відповідно до ст. 615 ЦК України він вправі відмовити в односторонньому порядку від виконання зобов'язань за договором в разі порушення стороною умов договору, тому у зв'язку із невиконанням банком своїх зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії, він листом від 18.03.2010р. повідомив банк про відмову від послуг банку та припинення своїх зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії, з 28.12.2008р. Однак банк продовжує неправомірно нараховувати платежі за договором кредитної відновлюваної лінії за припиненим договором та листами вимагає сплату нарахованих платежів. Крім того, банк неправомірно нараховує йому прострочену заборгованість за основним договором, оскільки підвищив в односторонньому порядку відсоткову ставку, тоді як договором передбачено, підписання додаткової угоди, що ним здійснено не було. Відповідач - ПАТ «Укрсоцбанк», у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, зазначаючи, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а дії банку відповідають умовам договору. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 26 грудня 2007 р. між сторонами укладений договір кредиту № 837/18-2736/7-252 (далі - Основний договір), за умовами якого відповідач надав позивачу у користування грошові кошти в сумі 106830 грн., на придбання автомобілю Skoda Octavia, за умови їх повернення зі сплатою процентів в розмірі 0,01% річних. Згідно умов Основного договору позивач зобов'язався щомісячно повертати кредит зі сплатою відсотків, сплачуючи щомісячний платіж в розмірі 1271,78 грн., з кінцевим терміном погашення 20.12.2014р. Відповідно до п.3.3.1 Основного договору позичальник зобов'язався укласти договір страхування придбаного ним автомобіля. Банк надав кредитні кошти, позивач отримав та придбав автомобіль Skoda Octavia. 26.12.2007р. позивач застрахував придбаний ним автомобіль Skoda Octavia, уклавши договір добровільного страхування із ВАТ НАСК «Оранта» за №К837-040/07/СТ. Вигодонабувачем за договором страхування є банк. Договір страхування укладений на строк з 27.12.2007р. по 20.12.2014р. За договором страхування позивач зобов'язався вносити страхові платежі в загальні сумі 29566,03 грн. Страхові платежі, згідно з додатком до договору повинні сплачуватися щорічно до 26 грудня , останній страховий платіж повинен бути сплачений до 26.12.2013р. Також 26.12.2007р. між сторонами був укладений договір відновлюваної кредитної лінії №837/18-2736/7-253, за умовами якого банк зобов'язався надати позивачу грошові кошти, за умови повернення зі сплатою 15% річних. Кредит надається траншами, для забезпечення сплати чергових страхових платежів за договором страхування №К837-040/07/СТ від 26.12.2007р., шляхом перерахування коштів на рахунок страхової компанії. У 2008 році банк не здійснив видачу траншу позивачу, за договором відновлюваної кредитної лінії, та не перерахував кошти на рахунок страхової компанії. Листом від 01.02.2013 року ВАТ НАСК «Оранта» повідомила позивача про припинення договору страхування №К837-040/07/СТ з 24 години 26.12.2008р., у зв'язку із не сплатою страхового платежу. Після отримання листа від страхової позивач направив лист 18.03.2010р. до банку про відмову від своїх зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії з моменту порушення банком його умов в частині надання кредиту. Банк лист отримав, що сторонами не оспорюється. В обґрунтування не надання траншу за договором відновлюваної кредитної лінії банк посилається на виникнення у позивача заборгованості за Основним договором в розмірі 403,83 грн. Відповідно до п.2.9. Договору відновлюваної кредитної лінії банк має право зупинити надання траншів у разі невиконання або неналежного виконання позивачем умов Основного договору. Виниклу заборгованість в сумі 403,83 грн., банк пояснює підвищенням відсоткової ставки за Основним договором, з 20 жовтня 2008 року до 4, 01 % . Відповідно до п.2.6. Основного договору передбачена зміна (збільшення або зменшення) процентної ставки за користування кредитом. Порядок зміни відсоткової ставки, передбачений п.п. 2.6.1, 2.6.2 Основного договору, шляхом повідомлення банком про зміну відсоткової ставки та підписанням сторонами змін до Основного договору. Між тим, банк підвищив відсоткову ставку по Основному договору, в односторонньому порядку, лише повідомивши позивача про зміну відсоткової ставки листом від 01.10.2008р. за №25-3-04-01/96-2765, однак договір про внесення змін підписаний позивачем не був і позивач продовжував сплачував відсотки в розмірі передбаченому умовами Основного договору. Тобто заборгованість в сумі 403, 83 грн., яка виникла станом на 27.12.2008р. за Основним договором нарахована банком неправомірно, всупереч умовам укладеного та підписаного сторонами Основаного договору кредиту. Крім того, в подальшому банком, скасоване рішення про підвищення відсоткової ставки за основним договором та здійснений перерахунок, що підтверджується листом банку від 07.05.2009р. за №27/36-7/96-1763 та підтверджено представником банку у судовому засіданні. Таким чином, транш по відновлюваній кредитній лінії страховій банком у 2008 році перерахований не був, при відсутності передбачених умовами договору підстав. В подальшому , а саме в 2009 році, банком був перерахований транш за договором відновлюваної кредитної лінії на рахунок страхової, для сплати страхового внеску вже по недіючому договору страхування, укладеному між страховою та позивачем. Позивач грошові кошти за договором відновлюваної кредитної лінії не сплачував, вважаючи його припиненим. Пунктом 1.1.4. договору відновлюваної кредитної лінії передбачено, що зобов'язання позичальника за даним договором є пріоритетними при здійсненні ним погашення заборгованості з урахуванням Основного договору. Позивач згідно умов укладеного та підписаного з банком Основного договору сплачував щомісяця 1 271, 28 грн., що підтверджується наданим квитанціями та не оспорюється банком. Між тим, сплачені позивачем кошти за Основним договором банк перераховував в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії. Також банк листом від 20.08.2008р. за №25-3-04-01/96-2532 повідомив позивача про підвищення відсоткової ставки з 29.08.2008р. за договором відновлюваної кредитної лінії з 15% до 24 %, однак позивачем зміни до договору, як-то передбачено п.2.12.1, підписані не були. Внаслідок чого банком нарахована позивачу заборгованість, як по основному договору так і по договору відновлюваної кредитної лінії. У відповідності до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору . Строк дії Основного договору у відповідності до п.1.1.2 встановлений до 20.12.2014р. Строк договору відновлюваної кредитної лінії передбачений до 20.09.2014р. На теперішній час договір відновлюваної кредитної лінії є дійсним, в судовому порядку не розірваний та не визнаний недійсним, тому правовідносини за вказаним договором не є припиненими. Порушення банком умов договору відновлюваної кредитної лінії не є підставою для припинення правовідносин за цим договором. Посилання позивача на ст. 615 ЦК України, як підставу припинення правовідносин за договором відновлюваної кредитної лінії, судом не приймається, оскільки її норми передбачають, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, внаслідок чого умови зобов'язання припиняються. Договором одностороння відмова від зобов'язання позичальника не передбачена. Підстави, припинення договору, передбачені статтями 599- 601, 604- 609 ЦК України, зокрема у зв'язку із його виконанням, зарахуванням зустрічних вимог, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднання боржника та кредитора, неможливістю виконання зобов'язання, смертю фізичної особи, ліквідацією юридичною особою, які в даному випадку відсутні. Повідомлення позивача листом банк про відмову від своїх зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії не припиняє дію дійсного та не розірваного договору. Таким чином, вимоги позивача, щодо припинення правовідношень, що виникли між ним та банком за договором відновлюваної кредитної лінії №837/18-27/36/7-253 від 26.12.2007р. задоволенню не підлягають. У зв'язку із відмовою в задоволені вимог позивача про припинення договору відновлюваної кредитної лінії, не підлягають задоволенню і інші вимоги позивача, оскільки вони пов'язані та є похідними від вимоги про припинення вказаного договору. Більш того, такої форми захисту своїх прав, як зобов'язання банк припинити нарахування за договором та скасування нарахованої простроченої заборгованості норми чинного законодавства не передбачено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed