Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

04.05.2016 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з підстав не проживання у даній квартирі понад один рік без поважних причин. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. При таких даних, суд у відповідності до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, знаходить можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, який укладений 15.06.2004 між ними та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 3809. Згідно з довідкою форми №3, виданої структурним підрозділом ЖЕД-901 КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва» від 04.03.2016 №831, на даний час в квартири [ADDRESS] зареєстровані позивач, третя особа та відповідач [PERSON] Як зазначено позивачем, після реєстрації відповідача, останній змінив свої наміри щодо проживання у вказаній квартирі, та з моменту реєстрації і до цього часу у квартирі не проживає, його речі у квартирі відсутні, участь у витратах по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач не бере. Факт не проживання відповідача більше одного року підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме, договором оренди від 01.08.2015, а також показаннями свідка [PERSON], який зазначив, що на підставі вказаного договору є орендарем квартири [ADDRESS], заселений та проживає з серпня 2015, відповідач йому не відомий, з моменту його заселення жодного разу не з'являвся та не намагався вселитися до квартири. Як наполягав позивач в судовому засіданні у своїх поясненнях, жодних перешкод з його боку відповідачу у користуванні квартирою а також з боку членів його сім'ї не здійснювалось, дій які б свідчили про наміри та бажання зберегти за собою право користування житловим приміщенням відповідач не вчиняв. Обставини, які б вказували на те, що позивач чинить відповідачеві перешкоди в користуванні спірною квартирою, та обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача в ході розгляду справи судом встановлено не було. Відповідно до норм ЦК України та ЖК Української РСР, відсутність особи понад визначені строки без поважних причин тягне за собою втрату користування житлом. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача належить задовольнити в повному обсязі, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. З огляду на висновок суду про задоволення позовних вимог та з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати - сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved