Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

03 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості у розмірі 92\~753,00 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.11.2018 року за усним договором позики передав позичальнику [PERSON] 3250 доларів США (еквівалент в гривні на момент написання розписки 91\~383 гривні). При фактичному одержанні вказаної суми коштів відповідачем було надано розписку від 01.11.2018 року, згідно якої відповідач зобов`язувалася повернути грошові кошти 07.11.2018 року в повному обсязі, однак відповідач зобов`язання не виконала, борг не повернула. Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 1\~370,00 гривень. 13 травня 2019 року Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпаткої області вказану позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідач ухвалу про відкриття провадження в справі разом з позовною заявою та додатками до неї отримала 16.05.2019 року, однак у наданий судом строк та станом на 11.06.2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалася, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В матеріалах справи міститься боргова розписка, з якої вбачається, що [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 3250 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 07.11.2018 року. Дана розписка датована 01.11.2018 року (а.с.7). Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № \~564/2736/15-ц від 28 листопада 2018 року. З огляду на це, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли\~згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї\~із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до змісту\~ст. 545 ЦК України\~якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен\~вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обв`язку. Згідно ст.ст. 78, 81\~ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545\~ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до вимог\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний\~повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надавав в борг відповідачу долари США, однак просить повернути борг в національній валюті гривні в еквіваленті на день підписання розписки. Відповідно до\~ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до офіційного курсу валют НБУ на день ухвалення рішення судом\~вартість 100 доларів США складає 2629,89 гривень, з огляду на це з відповідача на користь позивача слід стягнути 3250 доларів США, що становить 85\~475, 00 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1\~370,00 гривень 3% річних від простроченої суми заборгованості. Згідно з ч.1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду Україниу справах №6-59цс13 від 30.10.2013, №6-113цс14 від 01.10.2014). Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином з відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України 6-369цс15 від 02.09.2015 року, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач, станом на день розгляду справи, свої зобов`язання за договором позики, в обумовлений сторонами термін, не виконала, а отже зобов`язана повернути позивачу борг за розпискою. Сума трьох відсотків річних за період з 08.11.2018 року по 24.04.2019 року (167 днів), становить 1\~183,50 гривень (3%*3250*167 днів прострочення):365 днів в році = 45 доларів США, що по курсу НБУ станом на 12.06.2019 року становить 1\~183,50 гривень; Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу\~статті 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, а саме: суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 85\~475, 00 гривень заборгованості за договором позики та 1\~183,50 гривень 3% річних від простроченої суми. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved