Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

04.12.2017 року позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом та просить постановити судове рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 17.09.2011 року, від якого мається спільна малолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 17.09.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, однак подружнє життя не склалося, через несумісність характерів, сварки та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинили з серпня 2017 року. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Матеріали справи містять дві окремі письмові заяви від сторін, де [PERSON] та [PERSON] просять справу розглядати за їх відсутності, при цьому, позивач свої позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 250, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. При цьому дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]» (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 02.03.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 87, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Однак, на теперішній час подружні стосунки між сторонами припинені і відновлювати відносини [PERSON] з [PERSON] не бажають. Причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, часті сварки та різні погляди на сімейне життя. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і вважають, що примирення між ними не можливе, від спільного життя сторони не мають неповнолітніх дітей, суд вважає що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Згідно ст.ст. 141 ЦПК України ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.2) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved