Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

04.05.2018 [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що 07.03.2018 [PERSON] опублікував на сайті-відеохостінгу Youtube відео на персональній сторінці-акаунті за доменним ім'ям [INFO] під назвою «Как меня кинул [PERSON] «Готовый Бизнес» на 60 000 грн», до якого додав наступний коментар: «[PERSON] [PERSON] с левыми кейсами, он выставляет липовые отзывы, с цифрами которых не существует. Договор липа, который не несет ответственности никакой, менеджеры морозятся, рекламный специалист делает исправление наугад, вообщем все прекрасно до того, как вы заплатили деньги, потом начинается жесть и мороз!». Окрім цього, 02.04.2018 о 7 год. 06 хв. Відповідач опублікував на своїй персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям [INFO] відео, що стосується Позивача та до якого додав наступний коментар: «[PERSON] кидалово, пожаловался на мой отзыв и его удалили, объяснение было что я использую его фото))) Но вот оно сново! вернулось)))». Позивач вважає, що вищезазначена інформація не відповідає дійсності, є недостовірною, надуманою та безпідставною. Фактичні твердження Відповідача мають наклепницький характер, ображають та принижують честь, гідність та ділову репутацію Позивача, дискримінують в очах друзів, бізнес спільноти, громадян, завдають йому душевних страждань, та є порушенням презумпції невинуватості особи. Вказана інформація містить саме недостовірні дані, а не оціночні судження, оскільки, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо. Крім того, аналіз вказаної інформації вказує на те, що у ній висловлено не оціночне суб'єктивне судження відносно Позивача, не особисте відношення до нього, а йдеться про твердження щодо об'єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними. Поширена стосовно Позивача інформація нічим не підтверджується, є недостовірною та носить негативний характер щодо нього. Вищевикладена інформація не має статусу офіційної, не підтверджена жодними органами державної влади України, в тому числі обвинувальним вироком суду чи судовим рішенням у цивільній справі. Разом з цим, Позивач зазначає, що наслідки поширення негативної інформації потягли за собою нераціональне витрачання його життєвого часу (на реабілітацію, консультації, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. В своєму позові Позивач просить: 1) Визнати недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Позивача, поширену Відповідачем інформацію 07.03.2018 викладену у відео на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті за доменним ім'ям [INFO] під назвою «Как меня кинул [PERSON] «Готовый Бизнес» на 60 000 грн» та 02.04.2018 о 7 год. 06 хв. персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям [INFO] під назвою «[PERSON] кидалово, пожаловался на мой отзыв и его удалили, объяснение было что я использую его фото))) Но вот оно сново! вернулось)))». 2) Заборонити Відповідачу розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) негативну та недостовірну інформацію стосовно того, що Позивач шахрай та/або мошенник та/або кидала та/або кидалово. 3) Зобов'язати Відповідача, не пізніше 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, шляхом запису відео з подальшим його розміщенням на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям [INFO] та на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті за доменним ім'ям [INFO] наступного змісту: «Спростування. Шановні глядачі! Я, [PERSON] спростовую недостовірну інформацію, поширену мною 07.03.2018 на сайті-відеохостінгу Youtube та 02.04.2018 о 7 год. 06 хв. на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook щодо звинувачень [PERSON] в шахрайстві та недобросовісності. Зазначена інформація є недостовірною і не знайшла свого підтвердження, а тому всі звинувачення на адресу [PERSON] з мого боку - [PERSON], є надуманими та безпідставними». 4) Стягнути з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду у розмірі 3 (трьох) мінімальних заробітних плат, що становить 11 169, 00 грн. 5) Судові витрати покласти на Відповідача. Представник позивача - адвокат [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив у визначений судом строк чи клопотання до суду не подав, повідомлявся про час та місце розгляду справи, у встановленому законом порядку, завчасно. Суд, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, зважаючи на таке. В ст. 3, 28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та, що кожен має право на повагу до його гідності. Разом з цим, ст. 34 Конституції України гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. За змістом ст. 278 ЦК України, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права - це спосіб захисту особистих немайнових прав фізичної особи. Мета застосування даного способу зводиться до того, що у випадку порушення особистого немайнового права особа має право вимагати припинити поширення інформації, якою здійснюється це порушення. Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Однак, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалась недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07.03.2018 [PERSON] опублікував на сайті-відеохостінгу Youtube відео тривалістю 3 хв. 37 сек. на персональній сторінці-акаунті за доменним ім'ям [INFO] під назвою «Как меня кинул [PERSON] «Готовый Бизнес» на 60 000 грн», до якого додав наступний коментар: «[PERSON] [PERSON] с левыми кейсами, он выставляет липовые отзывы, с цифрами которых не существует. Договор липа, который не несет ответственности никакой, менеджеры морозятся, рекламный специалист делает исправление наугад, вообщем все прекрасно до того, как вы заплатили деньги, потом начинается жесть и мороз!». Вказане відео має 420 переглядів. Окрім цього, 02.04.2018 о 7 год. 06 хв. відповідач опублікував на своїй персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям [INFO] відео тривалістю 3 хв. 38 сек., що стосується Позивача та до якого додав наступний коментар: «[PERSON] кидалово, пожаловался на мой отзыв и его удалили, объяснение было что я использую его фото))) Но вот оно сново! вернулось)))». Зазначене відео має 3081 переглядів. На персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям [INFO], містяться особисті фото Відповідача, а також персональні дані та інформація. Так, переглядом вищезазначених відео в судовому засіданні, встановлено наступне. На відео зображений Відповідач, який повідомляє відомості, що стосуються Позивача: 21 сек. - 30 сек. «[PERSON] - это кидалово, потому что недавно он кинул меня на 60 тысяч гривен со своей франшизой, типо как готовый бизнес.» 2 хв. 32 сек. - 2 хв. 39 сек. «Они морозятся, трубку не брали, то есть, поддержка там работает - них*ра она не работает, раз в пол дня нам отвечали.» 2 хв. 49 сек. - 3 хв. 38 сек. «Поэтому, я призываю сообщество «Бизнес молодость», «Спарта», [PERSON], [PERSON], все сообщества, бизнес общества, которые существуют, просто сказать о том что есть такой парень как [PERSON], который кидает людей. Потому что они морозятся, они по договору, сейчас юристов мы наняли. Они от юристов морозятся, то есть там все липа. Договор - это полная фигня, ну и соответственно их слова ничего не стоят, поэтому будьте осторожны и сообщите всем, что [PERSON] - это кидалово, это подстава. Не верьте ничему, никаким отзывам, все это х*рня и кидалово.» Окрім цього, на відео (2 хв. 48 сек. - 3 хв. 31 сек.) присутня фотографія Позивача, на якій виконано напис: «[PERSON], кидает людей». Вказані факти підтверджуються актом огляду веб-сайтів від 12.04.2018 та вищезазначеними відео, що записані на DVD-R диску та наявні в матеріалах справи. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що представником Позивача в судовому засіданні доведено факт поширення Відповідачем в мережі Інтернет оспорюваної інформації, яка не відповідає дійсності та була доведена до відома невизначеному колу осіб. Згідно з Висновком семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 14637 від 29.05.2018 висловлення [PERSON] у вищезгаданих відео містять інформацію негативного характеру про [PERSON], є твердженнями (фактичними даними), а не оціночними судженнями. Жодних доказів на підтвердження того, що поширена інформація є достовірною, Відповідачем суду не надано, а Позивачем та його представником, в свою чергу, надані беззаперечні докази недостовірності поширеної інформації. За таких обставин, суд вважає, що поширена інформація про [PERSON] не є суб'єктивною оцінкою дійсних фактів та подій, оскільки вона подана у формі висновку, виразно, з власними коментарями про його протиправну діяльність, що у контексті має обвинувальний нахил і сприймається, як звинувачення Позивача у вчиненні шахрайських дій. Ця інформація висловлена не у формі припущення чи можливості, а в імперативній, стверджувальній формі без використання гіпербол, алегорій, сатири, іронії, натяків, підтекстів, двоякого змісту тощо, з прямим посиланням на конкретні дії. Поширена інформація не є оціночним судженням Відповідача, оскільки інформація містить конкретні фактичні дані, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності і спростовані в разі встановлення факту їх недостовірності, зокрема, обвинувальним вироком суду відносно Позивача. Отже, спірна інформація, містить відомості про події і явища (про те, що Позивач є шахраєм), яких не існувало взагалі, спростовується наданими позивачем доказами, а тому її слід визнати недостовірною. Крім того, суд вважає встановленим, що поширена Відповідачем інформація має наклепницький характер, ображає та принижує честь, гідність та ділову репутацію Позивача, дискримінує в очах друзів, бізнес спільноти, громадян. Поширена в мережі Інтернет інформація спрямована на формування негативної соціальної оцінки Позивача як людини та особистості, негативного ставлення суспільства до Позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Статтею 32 Конституції України передбачено право особи спростовувати в судовому порядку недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Вказане право також закріплене у положеннях ст. 15, 277 ЦК України. Згідно ч. 1, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. При цьому, негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] спростувати поширену ним в мережі Інтернет недостовірну інформацію про Позивача у спосіб, яким вона була поширена, а саме - шляхом запису відео з подальшим його розміщенням на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім'ям [INFO] та на сайті-відеохостінгу Youtube на персональній сторінці-аккаунті за доменним ім'ям https://www.youtube.com/, наступного змісту: «Спростування. Шановні глядачі! Я, [PERSON] спростовую недостовірну інформацію, поширену мною 07.03.2018 на сайті-відеохостінгу Youtube та 02.04.2018 о 7 год. 06 хв. на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook щодо звинувачень [PERSON] в шахрайстві та недобросовісності. Зазначена інформація є недостовірною і не знайшла свого підтвердження, а тому всі звинувачення на адресу [PERSON] з мого боку - [PERSON], є надуманими та безпідставними». Щодо вимоги Позивача про стягнення з Відповідача відшкодування завданої моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Окрім цього, п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, внаслідок публікацій Відповідача, наклепу та нанесенню образ відносно Позивача, в житті останнього відбулися негативні зміни: щоденні думки та переживання щодо опублікованої інформації, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов'язків, переживання психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, виникло стійке почуття щодо можливого спричинення йому тілесних ушкоджень. Крім того, таке розміщення призвело до суттєвої тривалої проблематизації життя Позивача, а також психоматичні розлади внаслідок тривалих переживань, негативних згадок обставин події, прокручуванні у свідомості дійсних та удаваних негативних наслідків психотравмуючої події. У душевних стражданнях, яких Позивач зазнав у зв'язку з аморальною та протиправною поведінкою розповсюджувача неправдивих категоричних звинувачень у вчиненні злочину при цілком моральній та законослухняній поведінці Позивача. У приниженні честі та ділової репутації, як усвідомлення приниження свого високого суспільного значення і авторитету серед інтернет-спільноти, бізнес-партнерів та клієнтів. Вищевикладене знайшло своє підтвердження у Висновку соціально-психологічного дослідження №24-04-18 від 24.04.2018, виконане Спілкою фахівців соціологічних та психологічних досліджень з якого також убачається, що розмір компенсації, яка рекомендується для застосування як розумна та справедлива, з урахуванням психічних особливостей Позивача, становить 3 (три) мінімальні заробітні плати на день винесення судового рішення, що складає 11 169 (одинадцять тисяч сто шістдесят дев'ять гривень), 00 грн. Враховуючи конкретні обставини справи, глибини душевних страждань Позивача, та виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне вимоги Позивача в цій частині задовольнити в повному обсязі, та стягнути з Відповідача на його користь на відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 11 169 (одинадцять тисяч сто шістдесят дев'ять гривень), 00 грн. Саме такий розмір морального відшкодування, на думку суду, буде співмірним із заподіяною шкодою. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 13 000 (тринадцять тисяч гривень), 00 грн, що підтверджуються: договором про надання професійної правничої допомоги № 04-04/18; додатковим договором № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 04-04/18; актом виконаних робіт (наданих послуг) від 17.07.2018; квитанцією до прибуткового касового ордера № 75 від 17.07.2018. Суд вважає, що такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та ціною позову. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з матеріалів справи висновок соціально-психологічного дослідження № 24-04-18 від 24.04.2018 та висновок семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 14637 від 29.05.2018 виконані на замовленням Позивача, й на підставі наданих суду рахунків, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідачів понесені Позивачем витрати на підготовку цих висновків у розмірі 11 200 (одинадцять тисяч двісті гривень), 00 грн. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову до суду в розмірі 3 876 (три тисячі вісімсот сімдесят шість гривень), 00 грн.

Outcome: approved