Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

03\~серпня 2020\~року позивачка\~ [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~яку згодом\~уточнила та\~просила розірвати\~шлюб з\~відповідачем,\~зареєстрований 12\~червня 2015\~року Московським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Харківського міського\~управління юстиції\~за актовим\~записом №654\~та стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~малолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/3\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилалась на\~те,\~що з\~12\~червня 2015\~року перебуває\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем,\~сімейне життя\~не склалося\~через відсутність\~порозуміння та\~суперечок,\~що стало\~причиною фактичного\~припинення шлюбних\~відносин. Подальше спільне\~життя і\~збереження шлюбу\~суперечить її\~інтересам. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом позивачкою та перебувають на її утриманні, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей було залишено буз руху для усунення недоліків позову, у встановлений судом строк позивачка недоліки позовної заяви усунула. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 09 вересня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просила проводити розгляд справи за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з`явивсяся, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, згідно якої, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 09 вересня 2020 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223\~ЦПК\~України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 червня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №654, під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 28 грудня 2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 21 серпня 2015 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20 червня 2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області). За змістом положень ч.1 ст.\~24\~СК\~України та ст.\~51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ ст. 56 СК України\~ передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з відсутністю заяви позивача щодо зміни її прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, шо шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.1 ст.80\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.183 СК України встановлено, що у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено\~судом,\~малолітні [PERSON] \~та [PERSON] \~проживають разом\~з матір`ю\~ [PERSON] за\~адресою:\~ [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він має постійний, регулярний дохід, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем не надано та позов визнано. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд враховує матеріальний стан сторін та стан здоров`я дітей, перебування дітей на утриманні позивачки. Враховуючи вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає можливим позовну заяву в цій частині також задовольнити та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2020 року до досягнення дітьми повноліття. За змістом ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України,\~а саме\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Приймаючи до\~уваги,\~що рішення\~винесене на\~користь позивачки\~та з\~урахуванням того,\~що позивачка\~за подачу\~позову про\~розірвання шлюбу\~сплатила судовий\~збір у\~сумі 840\~грн.\~80\~коп.,\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивачки понесені\~нею витрати\~зі сплати\~судового збору\~у розмірі\~840,80\~гривень,\~а також,\~з урахуванням\~того,\~що позивачка\~відповідно п.3\~ч.1\~ст.5\~до Закону\~України «Про\~судовий збір»\~звільнена від\~сплати судового\~збору в\~частині позовних\~вимог щодо\~стягнення аліментів,\~стягує з\~відповідача на\~користь держави\~судові витрати\~за подачу\~позову про\~стягнення аліментів\~у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved