Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

02.10.19 року позивач звернувся до суду з позовом до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] про тлумачення змісту заповіту, визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої входить земельна ділянка, розташована на території КСП «Україна» Михайлівської сільської ради, площею 6,7838 га. 16 листопада 1999 року спадкодавець склав заповіт, відповідно до якого заповів належний йому державний акт на право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення Михайлівської сільської ради № 5/23 від 06 квітня 1999 року у приватну власність, земельна ділянка, площею 6,7838 га, у межах згідно з планом, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 794 - [PERSON] . Іншим спадкоємцем вказаного майна за законом є дружина спадкодавця [PERSON] , яка на час відкриття спадщини була непрацездатною. 04.12.2018 року [PERSON] , який діє від імені та в інтересах спадкоємця [PERSON] , звернувся до державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з дублікатом зазначеного раніше заповіту, виданого замість втраченого оригіналу заповіту від 16.11.1999 року. Відповідно до дублікату заповіту, виданого [PERSON] 10 жовтня 2014 року за реєстровим № 50 замість втраченого, [PERSON] заповів [PERSON] належну йому земельну ділянку, площею 6,7838 га, що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.Згідно довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46064832 , яка міститься в матеріалах спадкової справи після смерті [PERSON] , оригінал заповіту від імені [PERSON] посвідчено не 16, а 18 листопада 1999 року. Пунктом 2.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1298/20036, дублікат заповіту повинен містити весь текст посвідченого документа. В порушення вимог вказано пункту текст заповіту, посвідченого 16.11.1999 року за реєстром № 83, та текст дублікату, виданого 10 жовтня 2014 року за реєстром № 50, містить відмінності з текстом оригіналу. Частиною 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» встановлено що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність, та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи незастережені виправлення, документи, тексти, яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи написані олівцем. В результаті викладеного постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2018 року державним нотаріусом зазначено, що дублікат заповіту, виданий 10.10.2014 року за реєстровим номером 50, не відповідає вимогам законодавства, в зв`язку з чим постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на Ѕ частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,7838 гектарів, в межах згідно з планом, кадастровий № 120386600:04:001:0111, розташована на території Михайлівської сільської ради. Таким чином, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала необхідність тлумачення змісту заповіту та помилки, які були допущені органами державної влади та місцевого самоврядування при реєстрації заповіту та видачі його дублікату. Помилка в даті внесення даних зазначеного вище заповіту, а саме: 18 листопада 1999 року замість 16 листопада 1999 року повністю покладається на державу та не може впливати на набуття спадкоємцем права власності, так само як і видача дублікату заповіту, виданого з розбіжностями з текстом оригіналу, (який після видачі дублікату було віднайдено в оригіналі) та не повинна перекладатись на позивача, а тим більше позбавляти його законного права власності.Враховуючи, що саме на підставі державного акту серії ДП АП № 000841 спадкодавцю - заповідачу належало право власності на земельну ділянку, площею 6,7838 га, на території КСП «Україна» Михайлівської сільської ради, тому, заповідаючи державний акт, як правовстановлюючий документ, який підтверджував його право, слід вважати, що заповідач заповів саме земельну ділянку, площею 6,7838 га, у межах згідно з планом, розташовану на території КСП «Україна» Михайлівської сільської ради, право власності на яку зареєстровано за заповідачем і підтверджувалось державним актом на право власності на землю серії ДП АП № 00084 . Просить позовні вимоги задовольнити, тлумачити зміст заповіту [PERSON] , який помер [INFO] , що був посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області Сапелкіною Л.І. 16 листопада 1999 року за реєстровим № 83, а саме, що [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,7838 гектарів, у межах згідно з планом, розташовану на території КСП «Україна» Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП АП № 000841, виданого Михайлівською сільською Радою народних депутатів, та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,7838 гектарів, у межах згідно з планом, розташовану на території КСП «Україна» Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП АП № 000841, виданого Михайлівською сільською Радою народних депутатів № 5/23 від 06 квітня 1999 року. За заявою представника позивача справу розглянуто за його відсутності та відсутності позивача. Представник ВК Апостолівської міської ради подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст заповіту може бути юридично розтлумачений. Тлумачення може бути здійснено двома способами: тлумачення сторонами і судове тлумачення. Ч.2 ст. 1256 вказаного Кодексу визначено, що тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1267, 1268, 1269 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.02.2005 року, виданого ВК Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. 16.11.1999 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON] належний йому Державний акт на право приватної власності на землю, виданого громадянину України на підставі рішення Михайлівської сільської ради № 5/23 від 06.04.1999 року у приватну власність, земельна ділянка, площею 6,7838 гектарів в межах згідно з планом, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 794. Згідно копії паспорта [PERSON] народилася [INFO] в с. Михайло - Заводське Апостолівського району Дніпропетровської області. З державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП АП № 000841, виданого на підставі рішення Михайлівської сільської ради народних депутатів № 5/23 від 06.04.1999 року, встановлено, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 6,7838 гектарів, в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території КСП «Україна» Михайлівської сільської ради. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 794. Згідно повідомлення ВК Апостолівської міської ради № 6 від 25.01.2019 року текст заповіту [PERSON] за реєстром № 83 від 16.11.1999 року та дублікат заповіту за реєстром № 50 від 10.10.2014 року мають такі розбіжності: абзац третій заповіту від 16.11.1999 року викладений в редакції: «належний мені Державний акт на право приватної власності на землю виданого громадянину України на підставі рішення Михайлівської сільської ради № 5/23 від 06.04.1999 року у приватну власність земельна ділянка площею 6,7838 гектарів в межах згідно з планом.» Абзац третій дублікату заповіту від 10.10.2014 року викладений в редакції: «належна мені земельна ділянка площею 6,7838 га, що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області і належить мені на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДП № 000841, виданого 03.09.1999 року, я заповідаю [PERSON] ». Відповідно копії спадкової справи до майна [PERSON] , померлого [INFO] за № 523 подано заяву до нотаріальної контори [PERSON] діючого від імені [PERSON] про видачу на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, після смерті [PERSON] . Згідно копії дублікату заповіту від 16.11.1999 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження: «належна мені земельна ділянка площею 6,7838 га, що знаходиться на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області і належить мені на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДП № 000841, виданого 03.09.1999 року, я заповідаю [PERSON] ». Відповідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище- « [PERSON] ». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2018 року державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на Ѕ частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7838 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер 1220386600:04:001:0111, розташованої на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, у зв`язку з тим, що дублікат заповіту, виданий 10.10.2014 року за реєстровим № 50, не відповідає вимогам законодавства, оскільки не містить текст заповіту, виданого взамін нього, і не може бути прийнятий для вчинення нотаріальної дії, крім того у спадковому реєстрі зареєстрований заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 18.11.1999 року за реєстром № 83, копія якого не була надана на запит нотаріуса. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] заповів позивачу право на земельну ділянку на підставі належного йому державного акту, але текст заповіту та дублікат заповіту мають розбіжності, на підставі чого суд приходить до висновку про задоволення позову в даній частині та тлумачення змісту заповіту [PERSON] як такий, що містить посмертне розпорядження спадкодавця [PERSON] щодо його майнового права на земельну ділянку, яке підтверджується державним актом на право на земельну ділянку серії ДП № 000841 на ім`я [PERSON] , виданого 03.09.1999 року на підставі рішення Михайлівської сільської ради Дніпропетровської області, відповідно до якого [PERSON] заповіла належну йому земельну ділянку, площею 6,7838 га, на території - КСП «Україна» Михайлівської сільської ради [PERSON] . Також суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,7838 гектарів, у межах згідно з планом, розташовану на території КСП «Україна» Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП АП № 000841, виданого Михайлівською сільською Радою народних депутатів № 5/23 від 06 квітня 1999 року, так як позивач позбавлена можливості оформити спадкові права на вищезазначену земельну ділянку у встановленому законом порядку, на підставі чого суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved