Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

02 лютого 2021 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення суми збитків завданої неправомірними діями. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач по [ADDRESS] проживала разом з трьома дітьми. 20 серпня 2020 року приблизно о 15 годині 10 хвилин без дозволу [PERSON] на вказане подвір`я прийшов [PERSON] , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, та ігнорував вимоги позивача покинути її двір. При цьому відповідач виніс з будинку особисті речі [PERSON] та дітей на подвір`я після чого за допомогою бензину речі спалив. Такі дії відповідача спричинили матеріальні збитки та моральну шкоду. Постановою Межівського районного суду від 03 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з накладенням штрафу. Добровільно відшкодовувати збитки [PERSON] не бажає, тому позивач просить стягнути з останнього матеріальну шкоду в сумі 35130,00 гривень. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву стосовно розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнає частково та згідний сплатити [PERSON] 10000 гривень в рахунок завданих ним збитків. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Талоном-повідомленням єдиного обліку №2742 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення підтверджується звернення [PERSON] до Межівського ВП Синельниківського ГУНП в Дніпропетровській області з приводу пошкодження колишнім співмешканцем [PERSON] речей заявниці на території домоволодіння останньої. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] має трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] батьком якої записано [PERSON] . Згідно довідки Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області №1394 від 18 грудня 2020 року [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , однак фактично разом з сином [PERSON] та донькою [PERSON] проживає по [ADDRESS] . Довідкою управління соціального захисту населення Межівського РДА №1145 від 17 листопада 2020 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку як одержувач допомоги при народження дитини. Згідно постанови Межівького районного суду Дніпропетровської області №181/964/20 від 03 листопада 2020 року встановлено, що 20 серпня 2020 року о 15 години 10 хвилин [PERSON] , знаходячись по [ADDRESS] ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою колишній співмешканці [PERSON] , чим своїми діями вчинив домашнє насильство та внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. [PERSON] вину свою визнав, якого було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень. Положенням ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини, встановлені в постанові суду додатковому доказуванню не підлягають. Відповідно до ст.55Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом вищезазначеної ст. 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи зі сталих критеріїв добросовісності, справедливості, пропорційності та розумності, а також враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial