Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

02.08.2016 року [PERSON] звернувся із позовом до ТОВ «Ліспромресурс» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної платі, встановлення дати звільнення та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що наказом №02-ОК від 23.02.2015 року був прийнятий на роботу у ТОВ «Ліспромресурс». З квітня 2015 року відповідач перестав здійснювати виплату заробітної плати. 06.12.2015 року [PERSON] звернувся до товариства із заявою про звільнення з займаної посади за власним бажанням. Відповідач, однак, наказу про звільнення не видав, відповідного запису в трудову книжку позивача не здійснив. Позивач стверджував, що на момент звернення до суду розмір невиплаченої заробітної плати складає 22\~557, 60 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся в порядку статей 74, 76 ЦПК України Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Судом встановлено, що за наказом №02-ОК від 23.02.2015 року [PERSON] був прийнятий до ТОВ «Ліспромресурс» на посаду головного бухгалтера. З травня 2015 року відповідач припинив виплату позивачу заробітної плати. Вказані обставини підтверджується витягом з карткового рахунку [PERSON], розрахунковими та оборотно - сальдовими відомостями товариства за 2015 рік. Вказані обставини стали підставою звернення [PERSON] із заявами про захист порушених прав до Головного управління держпраці в Одеській області, Головного управління ДФС в Одеській області, Прокуратури Одеської області. Так, відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Станом на 02.08.2016 року відповідач не виплатив нараховану позивачеві заробітну плату, у наслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року складає 10\~768, 29 грн., Окрім того, заборгованість товариства за час затримки сплати заробітної плати з грудня 2015 року по липень 2016 року складає 11\~789,31 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до ст. 38 КЗпП України, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, працівник має право за власним бажанням у визначений ним строк розірвати трудовий договір. 06.12.2015 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Ліспромресурс» із заявою про звільнення із займаної посади за власним бажанням. Вказана заява була направлена на адресу відповідача шляхом поштової кореспонденції (кур'єрська накладна №0270460) та отримана товариством. Наказ про звільнення позивача з роботи на підставі його заяви відповідачем, однак, не виданий. Відповідно до п. 2.25 Iнструкції №58, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України при розірванні трудового договору запис про звільнення вноситься до трудової книжки. Так, з трудової книжки позивача від 01.07.2000 року вбачається відсутність відповідного запису про його звільнення з товариства. Враховуючи викладене та розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд погоджується із доводами позивача про те, що суд відповідно до вимог ст. 16 ЦК України може захистити порушене право [PERSON] шляхом встановлення дати його звільнення з посади головного бухгалтера ТОВ «Ліспромресурс» 6.12.2015 року та стягнення на його користь заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі згідно заявлених позовних вимог. При вирішенні спору суд враховує також загально правовий принцип правової визначеності, який передбачає стабільність правового регулювання та можливість реального виконання судового рішення. Зазначене узгоджується із статтею 217 ЦПК України, за якою суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, рішення суду є підставою для видачі відповідачем наказу про звільнення [PERSON] на підставі його заяви від 6.12.2015 року, внесення адміністрацією ТОВ відповідного запису до трудової книжки позивача. Судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає присудженню з відповідача в дохід держави в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved