Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

03.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання виплатити борг в сумі 6240,80 грн. В подальшому представник позивача [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму боргу в розмірі 6693,13 грн., та суму понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошову суму в розмірі 5000 грн. та зобов'язався їх повернути в строк до 30 жовтня 2013 року, на підтвердження чого надав позивачу власноручно написану розписку. По закінченню терміну [PERSON] суми позики не повернув, на телефонні дзвінки та прохання добровільно повернути кошти не реагував, а на даний момент змінив контактний номер телефону, тому позивач просить стягнути їх в примусовому порядку. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст.169,224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Розпискою від 26 жовтня 2013 року, виданою [PERSON], підтверджено, що він отримав у борг від [PERSON] грошову суму в розмірі 5000 грн. і зобов'язався повернути позику в строк до 30 жовтня 2013 року. На даний час оригінал Розписки знаходиться у Позивача, інших доказів того, що вся сума була повернута Позивачеві не надано, з пояснень [PERSON], викладених у позовній заяві випливає, що коштів Відповідач не повертав, на телефонні дзвінки та прохання добровільно повернути кошти не відреагував, та в подальшому змінив контактний номер телефону. Зважаючи на це Позивач, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить стягнути тіло позики, збільшене на індекс інфляції та 3% річних станом на 04 грудня 2014 року в загальній сумі 6693,13 грн., відповідно до Уточнюючого розрахунку суми заборгованості від 04.12.2014 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1.,2. ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах ВСУ України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка, яка була видана [PERSON] засвідчувала суму, яку він отримав, а також термін її повернення та розмір пені в разі несвоєчасного повернення. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд бере до уваги розрахунки, подані представником позивача [PERSON] в уточнюючому розрахунку суми заборгованості від 04.12.2014 р., зроблені у відповідності з Рекомендаціями відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, затверджених Листом ВСУ N 62-97р від 03.04.97, в яких розраховано тіло позики, збільшеного на індекс інфляції з урахуванням 3% річних станом на 04.12.2014 р. у загальній сумі 6693,13 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути сплачені позивачем судовий збір 243,60 грн..

Outcome: approved