Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

03 квітня 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 10 жовтня 2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Суворова», визнання недійсним договору оренди землі № 07/04 від 01 квітня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Сільськогосподарське товариство імені Б.Хмельницького», визнання укладеною між [PERSON] та ТОВ «Нива» додаткової угоди від 14 лютого 2019 року, яка додається до позовної заяви, про поновлення терміну дії договору оренди землі, укладеного 15 червня 2008 року. В обґрунтування позову ТОВ «Нива» посилається на те, що: - на момент укладення договору емфітевзису від 10 жовтня 2018 року земельна ділянка перебувала у користуванні ТОВ «Нива» на підставі дійсного на той час договору оренди землі від 15 червня 2008 року, укладеного строком на 10 років. Даний договір був зареєстрований у центрі ДЗК при Держкомземі України 20 березня 2009 року, у зв`язку з чим договір оренди землі діє до 20 березня 2019 року, - та обставина, що договір емфітевзису, укладений 10 жовтня 2018 року, інше речове право за яким зареєстровано 23 жовтня 2018 року, починає діяти з 21 березня 2019 року, не відповідає вимогам законодавства, оскільки нормами ЦК України не передбачено можливості застосування інституту відкладеного строку дії угоди в договорі емфітевзису, - ТОВ «Нива» має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, але не може реалізувати своє право, оскільки земельна ділянка ще під час дії договору оренди передана у користування іншій особі відповідно до договору емфітевзису, - відповідач [PERSON] відмовився від поновлення договору оренди, без обговорення запропонованих умов договору, не зазначивши, на яких умовах він погодився б на укладення договору на новий строк. Така поведінка відповідача [PERSON] є недобросовісною у відношенні до позивача, перешкоджає позивачу у реалізації переважного права на поновлення договору оренди. При відсутності спроби або конкретних дій сторін для досягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору не можна вважати, що переважне право орендаря на укладення договору оренди припинилося, - відповідач [PERSON] своїми діями щодо укладення договору оренди землі від 01 квітня 2019 року з ТОВ «Сільськогосподарське товариство імені Б.Хмельницького» стосовно земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ТОВ «Суворова» на підставі договору емфітевзису, знову порушив переважне право позивача на поновлення договору оренди землі. Умови, на яких [PERSON] було передано в оренду земельну ділянку ТОВ «СГТ імені Б.Хмельницького», є прийнятними для позивача і він готовий був поновити договір оренди землі на цих умовах, якби [PERSON] їх запропонував, однак цього не було зроблено, - розірвання сторонами договору щодо надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 10 жовтня 2018 року не позбавляє сторони права на звернення до суду про визнання такого договору недійсним, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, зазначив, що орендодавець [PERSON] . відмовився від продовження договору оренди з ТОВ «Нива», надавши формальну відписку, в якій не зазначив, які конкретно умови договору його не влаштовують і не запропонував своїх умов, на яких він погодився б продовжити договір оренди. Цими недобросовісними діями [PERSON] порушив переважне право позивача на поновлення договору оренди землі. Крім того зазначене право було порушене укладенням договору емфітевзису з ТОВ «Суворова», а в подальшому договору оренди з ТОВ «СГТ імені Б.Хмельницького». Представник відповідача ТОВ «Суворова» у судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву на позов просить розглянути справу у його відсутність, закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання договору емфітевзису від 10 жовтня 2018 року недійсним на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, в іншій частині позову відмовити. Представник ТОВ «Суворова» посилається на те, що: -позивач втратив своє переважне право на поновлення договору оренди 12 березня 2019 року, коли отримав лист [PERSON] з відмовою у поновленні договору, що свідчить про небажання [PERSON] продовжувати договірні відносини з позивачем. Наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дає підстави для висновку, що переважне право орендаря на поновлення договору оренди не порушено. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 625/166/18, -27 березня 2019 року ТОВ «Суворова» уклало з [PERSON] угоду про розірвання договору емфітевзису, вказану угоду зареєстровано належним чином, тобто на теперішній час зобов`язання, яка оспорює позивач, припинено за згодою сторін, що свідчить про відсутність предмету спору і є підставою для закриття провадження у справі згідно п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, -станом на 08 квітня 2019 року, тобто на дату реєстрації договору оренди між [PERSON] та ТОВ «СГТ імені Б.Хмельницького» позивач не мав будь-яких зареєстрованих речових прав на земельну ділянку, що є предметом оспорюваного правочину, -додаткова угода про поновлення строку договору оренди земельної ділянки не може бути визнана судом укладеною, оскільки орендодавець заперечував проти поновлення договору, між сторонами не було досягнуто згоди стосовно запропонованих позивачем змін істотних умов договору. Представником відповідача ТОВ «СГТ імені Б.Хмельницького» та відповідачем [PERSON] у поданих відзивах на позов викладено аналогічну позицію по справі. Представник відповідача ТОВ «СГТ імені Б.Хмельницького» у судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву на позов просить розглянути справу у його відсутність, закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання договору емфітевзису від 10 жовтня 2018 року недійсним на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, в іншій частині позову відмовити. Представник відповідача Безкровного М.М. у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що ст.33 Закону України «Про оренду землі» не зобов`язує орендодавця пропонувати орендарю нові умови договору оренди. [PERSON] відмовився від пропозиції позивача про поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, оскільки інші орендарі пропонували йому набагато більшу орендну плату. Відповідно до положень ст.33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. З матеріалів цивільної справи видно, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,299 гектарів, розташованої на території Новоруської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області згідно державного акту серії ІІІ-ДП №100844 (а.с.9). 15 червня 2008 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Нива» був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років. За умовами договору орендна плата складає 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно прикінцевих положень цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.10-12). Згідно відмітки на договорі його державна реєстрація відбулася 20 березня 2009 року. Строк дії договору закінчувався 20 березня 2009 року. 15 лютого 2019 року ТОВ «Нива» направило [PERSON] лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі. У цьому листі запропоновано орендодавцю надати пропозиції щодо зміни будь-яких умов договору оренди, надано згоду на приведення розміру орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства. До листа був доданий проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах (а.с.16-17). Листом-повідомленням від 22 лютого 2019 року [PERSON] повідомив керівника ТОВ «Нива» про своє рішення щодо відсутності наміру і бажання поновлювати договір оренди, а також про відсутність домовленості зокрема щодо орендної плати та інших істотних умов договору оренди з ТОВ «Нива» у зв`язку з тим, що такі умови значно гірші за ті, що запропоновані іншими орендарями (а.с.19). 10 жовтня 2018 року [PERSON] уклав з ТОВ «Суворова» договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), за умовами якого землекористувач набуває право користування земельною ділянкою на строк 10 років, починаючи з 21 березня 2019 року. Орендна плата складає 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.35-36). Угодою від 27 березня 2019 року зазначений договір було розірвано, земельну ділянку передано власнику (а.с.38). 01 квітня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «СГТ імені Б.Хмельницького» був укладений договір оренди землі № 07/04. Договір укладено строком на 10 років до 01.01.2029 року з правом пролонгації. Розмір орендної плати за використання - 12% від вартості земельної ділянки, що на момент укладення договору складає 25 620 грн 17 коп на рік у грошовій формі. Державна реєстрація договору відбулася 08 квітня 2019 року. (а.с.41) Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 213 501 грн 40 коп (а.с.42). Таким чином власником земельної ділянки були укладені договори емфітевзису та оренди на значно кращих умовах, ніж було запропоновано позивачем, а саме плата за користування земельною ділянкою становить 12% від її нормативної грошової оцінки, а згідно договору оренди, який орендар запропонував продовжити на тих самих умовах, орендна плата складала 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивач вважає, що орендодавець [PERSON] порушив його переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк тим, що відмовився від укладення додаткової угоди, посилаючись на недосягнення домовленості щодо істотних умов договору, при цьому не запропонувавши інших умов, на яких він погодився б укласти додаткову угоду. Однак за змістом ст.33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець не зобов`язаний у разі незгоди з запропонованими орендарем умовами поновлення договору оренди робити нову пропозицію про поновлення договору на інших, ніж було запропоновано, умовах, що відповідно до ст.646 ЦК України є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію. Згідно зазначеної норми закону, при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін, однак такої згоди між орендарем ТОВ «Нива» та орендодавцем [PERSON] не було досягнуто, тому переважне право ТОВ «Нива» на укладення договору оренди землі припинилося через наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі, про що орендодавець повідомив 12 березня 2019 року. Тому підстави для визнання недійсними договорів, укладених орендодавцем з іншими орендарями відсутні.

Outcome: dismissed