Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

03.03.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 13.06.2014 в м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Astra, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зазначеної ДПП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в тому числі і автомобілю позивача, що завдало останньому майнової шкоди. Позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку, а згодом надав страховику всі необхідні для нього документи. Проте, станом на дату подання позовної заяви, в порушення норм чинного законодавства України, виплати страхового відшкодування здійснено не було. Просить стягнути на його користь страхове відшкодування у розмірі 23864,83 грн., штрафні санкції в розмірі 3047,05 грн. та судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду надійшла письмова заява від представника позивача, в якій останній позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та третя особа в судове засідання не з'явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить зворотні поштові повідомлення про вручення. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2014 року відбулася ДТП за участю автомобіля «Opel Astra, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень зазначених автомобілів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року винним у вчиненні вищевказаної ДТП визнано [PERSON], який керував автомобілем «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені вищевказаної ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER], на час ДТП, було застраховано у ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Згідно рахунку-фактури від 07.07.2014 вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля ЗАЗ Lanos», д.н.з. [NUMBER] та вартість матеріального збитку, якого зазнав позивач у результаті ДТП, становить 23 864,83 грн. Позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку, а згодом надав страховику усі необхідні для нього документи. Листом від 12.09.2014 за № 6243/в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повідомило позивача про прийняте рішення щодо виплати останньому страхового відшкодування за полісом № АС/8691718 стосовно ДТП від 13.06.2014 в розмірі 23 864,83 грн. Проте, станом на день розгляду справи в суді, позивачу страхове відшкодування ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не здійснило. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виплати позивачу страхового відшкодування, або доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати позивачеві, відповідачем не надано. За наведених обставин, вимога [PERSON] про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» суми страхового відшкодування в розмірі 23864,83 грн. 64 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 36.2 Закону України № 1961-ІV страховик повинен був виплатити страхове відшкодування не пізніше, ніж за 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Так як відповідна заява була отримана страховиком 19.06.2014, крайній строк виплати страхового відшкодування був до 17.09.2014. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, вимога [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-авто» 3047 грн. 05 коп. пені є обґрунтованою й підлягає задоволенню (з 18.09.2014 по 12.11.2014 (23864х0,068х56:100) - 908,77 грн. + з 13.11.2014 по 05.02.2015 (23864,83х0,076х85:100) - 1541,66 грн. + з 06.02.2015 по 02.03.2015 (23864,83х0,10х25:100) - 596,62 грн. = 3047,05 грн. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа [PERSON], про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь [PERSON] підлягає стягненню 269 грн. 12 коп. витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved