Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

04 березня 2019 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] - про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. 07 березня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, яка обґрунтована зокрема тим, що вона перебувала шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON] з 2000 року по 2008 року. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дочка залишилася проживати разом з нею. На даний час їхня з відповідачем дочка досягла повноліття. Але разом з тим, вона навчається у Київському національному університеті імені Т. Шевченка, денної форми навчання, що підтверджується довідкою виданою вищезазначеним закладом за № 036/029 від 28.01.2019 року. Після досягнення дочкою повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, працює, отримує заробітну плату, а відповідно до ст. 199 СК України, він зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися до досягнення нею 23 років. Оскільки їхня з відповідачем дочка навчається на денній формі навчання, та враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітньою дочку - [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання повнолітньої Дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. 29 травня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, який обґрунтовував зокрема тим, що він працює на підприємстві ТОВ «Компанія «Технопартс» на посаді слюсаря з 21 лютого 2019 року (наказ №147 від 20 лютого 2019 р.) по теперішній час. До цього, 8 місяців він був безробітним і доходів не мав. З довідки про доходи вбачається, що його заробіток з лютого 2019 року по травень 2019 року без урахування аліментів на [PERSON] складає 9905,04 грн. З постанови про закінчення виконавчого провадження, вбачається що утримані аліменти до повноліття [PERSON] перераховані [PERSON] в повному обсязі, тобто заборгованості по аліментах на неповнолітню дитину [PERSON] у нього перед позивачем немає. Окрім того, на його утриманні перебуває його малолітня дочка - [PERSON] [INFO] , на яку він сплачує аліменти відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2019 року. Також він сплачує досить високі комунальні послуги і субсидій немає. З цих підстав він не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, тому що це не тільки істотно погіршить його становище, а взагалі позбавить його засобів до існування. На підставі викладеного просив суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивач та відповідач з 2000 року по 2008 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстроване у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, за актовим записом № 358; та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , зареєстроване у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького РУЮ Полтавської області, за актовим записом № 118. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстроване у Відділі РАГС Автозаводського РУЮ м. Кременчука, за актовим записом № 187. Дочка залишилася проживати разом з позивачем. На даний час їхня з відповідачем дочка досягла повноліття, яка навчається у Київському національному університеті імені Т. Шевченка, денної форми навчання, що підтверджується довідкою виданою вищезазначеним закладом за № 036/029 від 28.01.2019 року. Після досягнення дочкою повноліття відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач вказувала, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітньою дочку - [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Суд, не може погодитися з такою позицією позивача з огляду на таке. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З даної норми вбачається, що законодавець визначив певні умови за настання яких, можливо проводити стягнення аліментів, а саме: - продовження навчання повнолітніми дітьми; - у зв`язку з таким навчанням потребують матеріальної допомоги: - можливість надання такої матеріальної допомоги. Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи вищезазначене, суд зауважує, що позивачем не наведено жодної обставини та не надано жодного доказу на підтвердження того, що їхня дитина - [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Відповідно до ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів зокрема враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, по-перше, суд звертає увагу, що відповідач має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстроване Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, за актовим записом № 987, на яку сплачує аліменти, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. По-друге, як вбачається з довідок про доходи [PERSON] виданих ТОВ «Компанія тенопартс», останній займає посаду слюсар з ремонту автомобілів, заробітна плата складається з наступних виплат: - за лютий 2018 року нараховано 1290 гривень з них нараховано податок 232,20 грн.; - за березень 2018 року нараховано 4300 гривень з них нараховано податок 774 грн.; - за квітень 2018 року нараховано 4300 гривень з них нараховано податок 774 грн.; - за травень 2018 року нараховано 4300 гривень з них нараховано податок 774 грн., та нараховано аліменти в розмірі 1730, 76 грн.; Всього за 4 місяці з урахуванням інших виплати відповідачем отримано 9905 гривень 05 копійок. Крім цього, згідно довідки про доходи [PERSON] виданих ТОВ «Компанія тенопартс», останній займає посаду слюсар з ремонту автомобілів, заробітна плата складається з наступних виплат: - за червень 2019 року нараховано 4350 гривень з них нараховано податок 783 грн., та нараховано аліменти в розмірі 1730,76 грн.; - за липень 2019 року нараховано 4350 гривень з них нараховано податок 783 грн., та нараховано аліменти в розмірі 1750,88 грн.; - за серпень 2019 року нараховано 4350 гривень з них нараховано податок 783 грн., та нараховано аліменти в розмірі 1750,88 грн.; - за вересень 2019 року нараховано 4350 гривень з них нараховано податок 783 грн., та нараховано аліменти в розмірі 1750,88 грн.; Всього за 4 місяці з урахуванням інших виплат відповідачем отримано 7284 гривні 60 копійок. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено такий прожитковий мінімум для працездатних осіб - з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні. Відповідно до ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Підсумовуючи вищевикладене, відповідач з урахуванням виплат на аліменти та на податки, фактично має грошові кошти значно менше, ніж установлений законом прожитковий мінімум, крім цього, відповідач також несе витрати на сплату комунальних послуг, що підтверджено відповідними чеками. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу, а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed