Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача в рахунок страхового відшкодування 33784,32грн. та 500 грн. сплачені позивачем за роботу експерта. Позов мотивовано тим, що 25 грудня 2013 року о 17 годині на вулиці Дніпровській м. Павлограда на перехресті з вулицею Калініна ([PERSON]) водій автомобіля «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], виїжджаючи з вулиці Калініна ([PERSON]) на вулицю Дніпровську, не пропустив мотоцикл [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по вулиці Дніпровській в напрямку м. Донецька, внаслідок чого сталось зіткнення, вказаному мотоциклу були завдані механічні ушкодження, а позивачу завдані легкі тілесні ушкодження. Мотоцикл відповідно до реєстраційного документа належить позивачу. Між власником вказаного автомобіля як страхувальником, та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» як страховиком, було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що був складений поліс №АС/7127964 від 25.12.2013 року. Таким чином, страхова компанія повинна була відшкодувати завдану внаслідок пошкодження мотоцикла шкоду. Відповідно висновку експерта № 068/14 від 19.03.2014 року вартість майнової шкоди, завданої власнику вказаного мотоцикла складає 33784,32 гривень. У встановлений [PERSON] термін, позивач повідомив страхову компанію, про настання страхового випадку. До даного часу страхова компанія страхового відшкодування позивачу не виплатила. Вищевказані обставини примушують позивача звернутись до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, відшкодування шкоди в частині позовних вимог до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., стягнення 500 грн. франшизи та судового збору залишено судом без розгляду на підставі заяви позивача відповідно до п.5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача згідно письмової заяви просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги до страхової компанії підтримали в повному обсязі. Додатково вказав, що [PERSON] до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування не звертався. Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі, вважав їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В запереченні вказують, що 24 грудня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено поліс №АС/7127964, відповідно до якого транспортний засіб «Daewoo Nubira» р.н. [NUMBER] - є забезпечений. Позивачем не надано доказу, який підтверджував настання цивільно-правової відповідальності, а саме постанову суду відносно [PERSON], якою останнього визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до узагальнюючої практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 року, зробленої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначається, що доказами вини відповідача у завданні шкоди позивачу є постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, в адміністративній справі зясовуються обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини дорожньо-транспортної пригоди і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до цієї дорожньо-транспортної пригоди. Позивач не надав постанову суду, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними, позивач не надав автотоварознавче дослідження вартості пошкодженого майна після дорожньо-транспортної пригоди. Позивач в обґрунтування ціни позову не визначив вартість мотоцикла після дорожньо-транспортної пригоди. Просять врахувати ухвалу від 30.09.2015 року Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до якої суд касаційної інстанції скасував судові рішення та зазначив, що у страховика не виникло цивільно-правової відповідальності відповідно до [PERSON]. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з'ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 грудня 2013 року приблизно о 17-20 год. на перехресті вулиць Дніпровська та Калініна ([PERSON]) в м.Павлоград Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON], який керував транспортним засобом автомобілем марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер [NUMBER], та [PERSON], який керував транспортним засобом мотоциклом марки «HYOSUNG GT 250R», реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2014 року у справі №185/4224/14-п провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у відношенні [PERSON], [INFO], закрито. Постанова мотивована тим, що розгляд справи у відношенні [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є передчасним, оскільки на момент розгляду справи триває кримінальне провадження № 12013040370005475, в якому ведеться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого СВ Павлоградського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 12 травня 2014 року кримінальне провадження № 12013040370005475 від 26 грудня 2013 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у звязку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2014 року у справі №185/8206/14-п провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у відношенні [PERSON], [INFO], закрито відповідно до п.8 ст.247 КУпАП, оскільки постанову Павлоградського міськрайонного суду від 07.05.2014 року провадження по справі № 185/4224/14-п не скасовано. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року у справі №185/8228/14-п провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення. Вказані вище судові рішення не містять висновків суду щодо вини будь-кого з водіїв [PERSON], який керував транспортним засобом автомобілем марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер [NUMBER], або [PERSON], який керував транспортним засобом мотоциклом марки «HYOSUNG GT 250R», реєстраційний номер [NUMBER], у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25 грудня 2013 року приблизно о 17-20 год. на перехресті вулиць Дніпровська та Калініна ([PERSON]) в м.Павлоград Дніпропетровської області. Проте провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП як у відношенні [PERSON] так і у відношенні [PERSON] закриті не за реабілітуючими ознаками. Згідно висновків судової експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, висновок від 30 травня 2016 року №5/10.1-234, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Део-Нубіра» держ. номер [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 розділ 33 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Хьюсонг» держ. номер [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України; технічна можливість запобігти ДТП в даній дорожній обстановці для водія автомобіля «Део-Нубіра» держ. номер [NUMBER] [PERSON] визначалася шляхом виконання ним вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 розділ 33 Правил дорожнього руху України; при заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Део-Нубіра» держ. номер [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 розділ 33 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв'язку з настанням даної ДТП; відповісти на питання чи відповідали дії водія [PERSON] вимогам Правил дорожнього руху України в момент небезпеки для руху - не надається можливим з причин зазначених в дослідницькій частині. Згідно полісу № АС/7127964 від 24 грудня 2013 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована страховиком - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», строк дії полісу з 25 грудня 2013 року до 24 грудня 2014 року, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн. Відповідно до ч. 1 та 2ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо\~законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом\~може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~[PERSON] України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою\~здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон\~(ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 [PERSON]). Згідно зі ст.\~6 [PERSON] України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст.9, 22-1, 28, 35, 36 [PERSON] України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим [PERSON] порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. При цьому, суд враховує розяснення, надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в постанови Пленуму від 01.03.2013 року №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, згідно яких строки, передбачені статтею 33\~[PERSON] України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV\~для звернення до страховика, а у випадку, зазначеному в статті 41 цього [PERSON], - до МТСБУ, із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, не є строками здійснення потерпілим свого права на отримання страхового відшкодування. Потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.\~\~ Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2ст.\~14\~ЦК України). Відповідно до ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч. ч. 1 та 4ст.\~636\~ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. [PERSON] надають потерпілому право одержати страхове відшкодування. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про\~відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Позивач обрав спосіб захисту свого права шляхом заявлення вимог до страхової компанії, суд вважає законним та обґрунтованим забезпечити реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, згідно із ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Винуватість водія [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25 грудня 2013 року приблизно о 17-20 год. на перехресті вулиць Дніпровська та Калініна ([PERSON]) в м.Павлоград Дніпропетровської області підтверджена висновком судової експертизи, що підтверджує той факт, що у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» виникла цивільно-правова відповідальність відповідно до чинного законодавства. Згідно висновку №068/14 автотоварознавчого дослідження від 19 березня 2014 року вартість матеріального збитку спричиненого власнику мотоцикла марки HYOSUNG GT 250R, реєстраційний номер [NUMBER], складає 33784,32 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником мотоцикла марки HYOSUNG GT 250R, реєстраційний номер [NUMBER] є позивач, [PERSON]. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику мотоцикла марки HYOSUNG GT 250R, реєстраційний номер [NUMBER], встановленого згідно висновку №068/14 автотоварознавчого дослідження від 19 березня 2014 року. Таким чином, суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування в розмірі матеріального збитку спричиненого власнику мотоцикла марки HYOSUNG GT 250R, встановленого згідно висновку №068/14 автотоварознавчого дослідження від 19 березня 2014 року, а саме 33784,32 грн. Проте, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 500 грн. сплачених позивачем за роботу експерта з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Висновок №068/14 автотоварознавчого дослідження від 19 березня 2014 року не є висновком експертизи, призначеної судом відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного, витрати у сумі 500 грн. сплачені позивачем за складання висновку автотоварознавчого дослідження до відкриття провадження у даній цивільній справі, не відносяться до судових витрат у розумінні Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до пп.3 п.1 ч.2 ст. 4 [PERSON] України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання позову до суду) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 (243,60грн.) розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 (3654 грн.) розмірів мінімальної заробітної плати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на дату подання позову до суду 1218 грн. Таким чином, при поданні до суду позову до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення в рахунок страхового відшкодування 33784,32грн., позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 337,84 грн. (1 відсоток ціни позову), проте сплатив тільки 243,60 грн. З огляду на вищезазначене, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі в розмірі 94,24 грн. (337,84 грн. - 243,60 грн.), з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial