Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

04.09.2020 року КП «Наше місто» ЗМР, в особі генерального директора Леонтьєва А.В., звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Наше місто» збитки у розмірі 12 641,76 грн., а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] безпідставно займають кімнату [ADDRESS] , при цьому, користуючись усіма комунальними послугами, не здійснюють оплату, чим завдають збитки підприємству. Тому, зважаючи на вищевикладене, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів 12 641, 76 грн. реальних збитків, що складають суму, яка підлягає відшкодуванню за спожиті відповідачами під час проживання у гуртожитку за період з 01.09.2016 року по 31.07.2020 року послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також послуги з електропостачання та газопостачання. 16.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач 1 [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що 21.10.2011 року, у квартирі [ADDRESS] , в якій вона проживала разом із [PERSON] , виникло залиття гарячою водою. Зазначила, що їм із сином на період проведення ремонтних робіт було запропоновано житло, а саме кімната у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . 29.12.2019 року відповідачам повідомили, що ремонт в їх квартирі завершено, проте дефектний акт та акт виконаних робіт складався без їх участі, лише в одному екземплярі. Ремонт було проведено з недоліками, комунальні послуги, надані в квартиру, відповідачі повністю сплачували, хоча там і не проживали. Зараз у квартирі відключене енергопостачання та її стан не дозволяє в ній проживати, оскільки ремонт зроблений неякісно. На час проживання відповідачів у гуртожитку змінилось підприємство, яке надає комунальні послуги, проте жодних вимог зі сплати комунальних послуг до них не висували. Жодного договору про оплату комунальних послуг з КП «Наше місто» відповідачі не укладали. Відповідач 2 [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що 29.12.2012 року відповідачам повідомили, що ремонт у квартирі закінчено, проте Акт виконаних робіт складався не безпосередньо у квартирі, та без участі її власників. Тому відповідач вважає, що ремонтні роботи на сьогоднішній день є незавершеними, а оскільки питання про сплату ними комунальних послуг у гуртожитку під час переселення не підіймалось, тому і комунальні платежі сплачувати він не повинен. Заслухавши сторін по справі, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У травні 2012 року в результаті пориву трубопроводу теплопостачання виникло залиття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] , складеного комісією 15.05.2012 року, було рекомендовано затвердити дефектний акт на ремонт квартири, КП «ВРЕЖО № 13» - провести обстеження електричних мереж для визначення технічного стану та відновлення освітлення у строк до 16.05.2012 року та звернутись до КП «РЕПООГ» з питання виділення житлової площі родині [PERSON] на період проведення ремонтних робіт, а власникам квартири запропоновано вивезти речі або перемістити в одну з кімнат та надати доступ підрядній організації для проведення ремонтних робіт. Після цього власники вказаної квартири, [PERSON] та [PERSON] , за їх згоди були тимчасово на період проведення ремонтних робіт переселені до гуртожитку (готелю) за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 15.05.2012 року було складено Дефектний акт на ремонт квартири [ADDRESS] (нова назва - Незалежної України), ознайомлення із яким [PERSON] засвідчив своїм підписом. Відповідно до Акту, складеного комісією у складі представників департаменту ЖКГ Запорізької міської ради, МКП «Основаніє», підрядної організації «Лакма-Z» 29.12.2012 року, було проведено обстеження квартири [ADDRESS] на предмет виконання поточного ремонту підрядною організацією і встановлено, що ремонтні роботи виконані відповідно до кошторисної документації в повному обсязі. Комісія вважає, що квартира є придатною для проживання. Обстеження квартири проводилося у присутності [PERSON] , яка, відповідно до Витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.08.2018 року, є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Згідно листа № 3860/01-03 від 11.07.2018 року, під час обстеження кімнат у гуртожитку, який знаходиться в господарському віданні КП «Наше місто» ЗМР, за адресою: [ADDRESS] займають гр. [PERSON] та [PERSON] , яким надано тимчасове житло на час ремонтних робіт у їх квартирі по [ADDRESS] . Також вказана обставина підтверджується копіями актів про проведення обстежень житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на предмет фактичного проживання в ньому мешканців від 29.08.2018 року, 19.09.2018 року, 17.10.2018 року, 22.11.2018 року, 26.12.2018 року, 23.01.2019 року та 14.08.2020 року, згідно яких вказане приміщення безпідставно зайняте [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до листа № 851/01-38/01 від 23.09.2018 року Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, роботи по ремонту квартири [ADDRESS] , виконані за рахунок бюджетних коштів. Згідно Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2014 року, будинок [ADDRESS] є власністю Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 494 від 26.08.2016 року, будинок за адресою: [ADDRESS] , переданий у господарське відання КП «Наше місто» ЗМР. Відповідно до Статуту КП «Наше місто» ЗМР, метою його діяльності є здійснення відповідно до вимог чинного законодавства функцій управління та утримання в господарському віданні, переданих йому за договором з власником житлових будинків, споруд та іншого майна; забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов проживання; забезпечення безперебійної роботи технічного обладнання житлових будинків; забезпечення дотримання квартиронаймачами, власниками приватизованих квартир, орендарями та власниками нежилих приміщень обов`язків, передбачених відповідними договорами. Таким чином, позивачем з 01.09.2016 року по теперішній час надаються послуги з утримання будинку (гуртожитку) та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку фактичних витрат за надані житлово-комунальні послуги, заборгованість відповідачів за період з вересня 2016 року по липень 2020 року, станом на 04.09.2020 року становить 12 641, 76 коп. Станом на день подачі позову відповідачі із зайнятої ними кімнати не виїхали та продовжують її займати, від запропонованих рахунків на оплату проживання у кімнаті відмовляються, про що свідчать акти від 01.07.2019 року та від 01.08.2019 року. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідачами не надано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. До твердження відповідача [PERSON] про відмову сплачувати комунальні послуги у зв`язку із тим, що між відповідачами та КП «Наше місто» не укладено відповідного договору, суд відноситься критично, оскільки, відповідно до ст. 9 вказаного Закону Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Більш того, власниками та територіальною громадою, яка є співвласником гуртожитків, не врегульовано питання щодо укладання мешканцями гуртожитків прямих договорів з підприємствами, які надають житлово-комунальні послуги, а саме: послуги з електропостачання, газопостачання, водопостачання. Ст. 22 ЦК України визначає поняття збитків: реальні збитки і упущена вигода. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, у тому числі, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Беручи до уваги, що відповідачами не було жодним чином доведено що у них відсутнє зобов`язання перед КП «Наше місто» ЗМР, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачами також не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як свідчить розрахунок фактичних витрат за надані житлово-комунальні послуги, розмір заборгованості складає 12 641,76 гривень. Разом із тим, відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. При вирішенні питання про застосування позовної давності суд виходить з того, що до заявлених позовних вимог, відповідно до ст. 257 ЦК України, встановлено загальний строк позовної давності в три роки. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. За ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідачі протягом тривалого часу, а саме з вересня 2016 року, не здійснювали оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти. Проте, до суду із даним позовом позивач звернувся 04.09.2020 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до червня 2017 року включно. З урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості. Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.09.2016 року по 01.06.2017 року слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності. З урахуванням викладеного та наданого позивачем розрахунку фактичних витрат за надані житлово-комунальні послуги задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 01.07.2017 року по 31.07.2020 року включно у розмірі 9 777,26 грн. Таким чином, позовна заява КП «Наше місто» ЗМР підлягає частковому задоволенню. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України, відповідно до ч. 1 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом було задоволено позов на суму 9 777, 26 грн., що складає 77% від суми вимог. А відтак, сума судового збору, що підлягає стягненню солідарно з відповідачів, складає 1618, 54 грн.

Outcome: partial