Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Увин Радехівського району Львівської області помер його дідо [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 06 грудня 2007 року ВРАЦС Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] видане Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 22 квітня 1980 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданим повторно 06 лютого 1970 року відділом бюро ЗАГС Радехівської районної ради Львівської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] . [INFO] в с.Павлів Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 24 жовтня 1996 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Після смерті Спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Відповідно до листа від 30.01.2014 року приватним нотаріусом Юрченко О.В. розпочата спадкова справа, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , останнє місце проживання якого було с.Увин Радехівського району Львівської області. Дана справа зареєстрована за номером 11/2014, номер у спадковому реєстрі 55669137. Як вбачається з вищезгаданого листа позивачу відмовленно у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригінала державного акта на право приватної власності на землю І-ЛВ №089252. Позивач після смерті Спадкодавця, фактично вступив в володіння спадщиною і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме городом, садом, земельною ділянкою загальною площею 1,5729 гектарів, земельною ділянкою загальною площею 0,9753 гектарів, земельною ділянкою загальною площею 0,2762 гектарів, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І -ЛВ №089252 належать Спадкодавцю. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому Позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із Спадкодавцем - його дідом [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на наступні земельні ділянки в порядку спадкування після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] , які належали Спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І -ЛВ №089252, згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю, серії І -ЛВ №089252, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,5729 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,9753 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,2762 гектарів. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує за виключенням вимог про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.72). Представник відповідача Увинської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.32,71). За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в с.Увин Радехівського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 06 грудня 2007 року ВРАЦС Радехівського районного управління юстиції Львівської області (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] видане Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 22 квітня 1980 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданим повторно 06 лютого 1970 року відділом бюро ЗАГС Радехівської районної ради Львівської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.8). [INFO] в с.Павлів Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 24 жовтня 1996 року Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9). Відповідно до листа від 30.01.2014 року приватним нотаріусом Юрченко О.В. розпочата спадкова справа, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , останнє місце проживання якого було с.Увин Радехівського району Львівської області. Дана справа зареєстрована за номером 11/2014, номер у спадковому реєстрі 55669137. Як вбачається з вищезгаданого листа позивачу відмовленно у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа (а.с.13,14). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ЛВ №089252, виданого 24.12.1999 року головою Радехівської районної ради народних депутатів на підставі рішення VІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 19.10.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3289, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,8244 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.12 - зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved