Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

02 березня 2016 року до Вінницького районного суду Вінницької області звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Даний позов мотивує тим, що 01 липня 2015 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір позики. На виконання даного договору він передав відповідачу гроші в сумі 5000 (пять тисяч) гривень. На підтвердження укладення зазначеного договору відповідач [PERSON] видав йому власноручно написану розписку, в якій зазначено, що він зобов`язується повернути йому борг в сумі 5000 (пять тисяч) гривень до 14 серпня 2015 року. Проте, відповідач у встановлений строк борг не повернув. Вказує, що по закінченню строку повернення грошей відповідач суму позики не повернув та ухиляється від повернення позики й до цього часу. Тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь борг відповідача в розмірі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяви про розгляд даної цивільної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не зявився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надав. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення коштів за договором позики, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правову допомогу у справі, слід відмовити, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 01 липня 2015 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] гроші в сумі 5000 (пять тисяч) гривень, про що склав відповідну розписку, згідно до умов якої зобовязався повернути гроші в строк до 14 серпня 2015 року (а.с.6). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що в обумовлений строк у розписці відповідач [PERSON] позику не повернув. Враховуючи те, що відповідач взяте на себе зобов'язання за договором позики не виконав та не повернув отриманих грошових коштів за договором позики в сумі 5000 (пять тисяч) гривень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 5000 (пять тисяч) гривень підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.5) , сплачений судовий збір по даній справі в розмірі 551,21 грн., тому, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved