Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

04.01.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зіслалась на те, що 11 січня 2018 року рішенням Полонського районного суду, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.11.2018 року визначено місце проживання її малолітньої дитини [PERSON], 10.11.2016 року разом з матірю [PERSON] Незважаючи на дане рішення, яке набрало законної сили, відповідач доньку не повертає та продовжує її у себе утримувати. Всі звернення відповідач ігнорує, забороняє бачитися та спілкуватися з дитиною. При звернені до виконавчої служби про примусове виконання вищезгаданого рішення, виконавчий лист був повернути без виконання, у звязку з тим, що виконання даного рішення не передбачає заходів примусового виконання і рекомендовано звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 04.02.2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд підготовчого судового засідання на 04.03.2019 року. 20.03.2019 року ухвалою було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 28.03.2019 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник служби у справах діте й [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, проти вимог позову не заперечувала. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному судової влади, до суду не прибув, причини неявку суду не повідомив. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Суд заслухавши позивачку, дослідивши фактичні обставини та матеріали справи приходить до наступного. В частині першій статті 162 Сімейного кодексу України зазначено, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно ч.1 статті 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] перебували з 30.08.2016 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2018 року було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БВ №302595 від 29 серпня 2017 року. Позивач проживає і зареєстрована в [INFO], що підтверджується копією паспорту (а.с.19). Рішенням Полонського районного суду від 11 січня 2018 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.11.2018 року, визначено місце проживання її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] На підставі ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Незважаючи на дане рішення, яке набрало законної сили, відповідач дитину не повертає та продовжує її у себе утримувати. 27 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до Полонського районного відділу державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду. 29 листопада 2018 року виконавчий лист було повернуто, у звязку з тим, що виконання даного рішення не передбачає заходів примусового виконання. Враховуючи викладене, діючи в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], для забезпечення повного гармонійного, духовного, морального і фізичного її розвитку з урахуванням інтересів дитини, суд вважає що позов слід задовольнити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved