overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

04.02.2015 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 30 листопада 1984 року у відділі державної реєстрації цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №392. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON]не з'явився, надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 30 листопада 1984 року у відділі державної реєстрації цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №392 (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 04.02.2015 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

04.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.12.2008 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 1074 з відповідачкою по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 20 грудня 2008 року зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 1074 (а.с. 6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки позивач не бажає в подальшому жити разом з відповідачкою, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

04.02.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. При цьому позивачка посилається на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судове засідання позивач подала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, 28.04.2006 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції зроблено актовий запис № 347. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів у сторін не існує. На даний час відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працює, про що надав довідку з місця роботи, не є інвалідом, інших аліментних обов'язків не має. Виходячи зі змісту ст.181 СК України суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу, оскільки відповідач має постійне місце роботи, в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

04.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 06 серпня 2011 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилося невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, втрату почуття любові, нездатність відповідача підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї. З цих причин шлюбно-сімейні відносини було припинено в листопаді 2014 року. Відповідач мешкає окремо. У зв'язку з викладеним, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду, прохав розглянути справу за його відсутності вказав, що позов визнає повністю, на розірвання шлюбу згоден. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 06 серпня 2011 року, актовий запис № 75. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з листопада 2014 року, спільного господарства не ведуть, проживають за різними адресами. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір»ю. Спір з приводу місця проживання доньки відсутній. Клопотання про надання терміну для примирення ні від дружини, ні від чоловіка не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачем [PERSON] договору № б/н від 18.06.2009 року, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 20.01.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 7763,43 грн., яку сплатити у добровільному порядку відмовився, просить суд стягнути з нього заборгованість примусово. Представник позивача Круподьорова О.В. у судове засідання не з,явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з*вився, належним чином був повідомлений про час слухання справи, що підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки, заперечень проти позову не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов*язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 18.06.2009 року між банком та відповідачем було укладено договір № б/н від 18.06.2009 року, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 20.01.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 7763,43 грн., яку необхідно стягнути з останнього на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачкою [PERSON] договору № б/н від 19.10.2010 року, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31.12.2014 року відповідачка має заборгованість у розмірі 7723,66грн., яку сплатити у добровільному порядку відмовилася, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Представник позивача Круподьорова О.В. у судове засідання не з,явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з*вилася, належним чином була повідомлена про час слухання справи, що підтверджується розпискою про вручення їй судової повістки, заперечень проти позову не надала, тому суд вважає можливим розглянути справу за її відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідачки. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов*язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 19.10.2010 року між банком та відповідачкою було укладено договір № б/н від 19.10.2010 року, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31.12.2014 року відповідачка має заборгованість у розмірі 7723,66 грн., яку необхідно стягнути з останньої на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати його батьком [PERSON], [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. У своєму позові посилається на те, що з початку 2006 року і по грудень 2008 року він фактично перебував у шлюбних відносинах, проживав однією сім'єю з [PERSON]. 15.12.2008 року вони зареєстрували шлюб. Однак, [INFO] році у них народився син [PERSON]. Оскільки у цей період [PERSON] не перебувала у офіційному шлюбі з ним, а сам він перебував на заробітках, то у свідоцтві про народження їхнього сина батько [PERSON] був записаний зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. [INFO] року [PERSON] раптово померла. Оскільки позивач являється рідним батьком [PERSON], тому просить визнати батьківство за ним. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також просив змінити прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позов визнає. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд, заслухавши позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Батька [PERSON] записано зі слів матері, на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 21). 15.12.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією паспорта (а.с. 12). Син [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 5). Окрім цього, допитаний у судовому засідання у якості свідка [PERSON] підтвердив те, що [PERSON] дійсно проживав однією сім'єю із [PERSON], і той являється батьком [PERSON] Ч. 2 п. 3 ст. 128 СК України передбачає, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. На підставі вищевикладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду. На доведеність своїх вимог зазначила, що відповідач по справі є її батьком. На даний час позивач навчається на третьому курсі денного відділення Дзержинського музичного училища, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Батько позивача проживає окремо та матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Відповідач отримує пенсію, інших утриманців не має, тому має можливість допомагати позивачу матеріально, крім того він не заперечує проти виплати аліментів на користь позивача за рішенням суду, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ? частини від всіх видів доходу, щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З матеріалів справи вбачається, що позивач навчається в Дзержинському музичному училищі з 01.09.2012 року до 30.06.2016 року на денному відділенні(а.с. 5). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2015 року, на період його навчання, тобто до 30.06.2016 року. На підставі ст.ст. 182,199,200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернувся із позовом до відповідача про розірвання шлюбу в якому зазначив, що 30.04.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із відповідачем. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак вказував про те, що сім'я розпалася з вини позивача, оскільки він має стосунки з іншою жінкою. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 30.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 464. Від зареєстрованого шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із відповідачем, проти чого позивач не заперечує. Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позову послалась на те, що 25.11.2010 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.11.2014 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина [PERSON] не дає. Сторони у судове засідання не з'явились, подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі, на сплату аліментів погоджується. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що з 25.11.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження [NUMBER]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.11.2014 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Дитина проживає з позивачем та фактично перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання сина не дає. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, а отже, про його задоволення.

Outcome: approved