Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

04 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 липня 2005 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Високопільського районного управління юстиції у Херсонській області, про що зроблено актовий запис №20. Вказував на те, що від спільного шлюбу він з відповідачкою мають спільну малолітню дитину, сина, - [PERSON], [INFO]. Зазначав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, та вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, поновлювати шлюбні відносини він не збирається, оскільки збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Посилався на ті обставини, що спір стосовно місця проживання спільної малолітньої дитини та поділу спільно нажитого майна між ним та відповідачкою на даний час відсутній. Тому просив позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, просив не надавати строк на примирення. Присутній у судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення в обґрунтування позовних вимог, підтримав їх у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, також просив суд не надавати їм з відповідачкою строк на примирення, оскільки він вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а надання строку на примирення буде суперечити його інтересам. Присутня у судовому засіданні відповідач [PERSON] також надала пояснення по суті справи, проти позовних вимог заперечувала, просила суд не розривати шлюб, укладений між нею та позивачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 30 липня 2005 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Високопільського районного управління юстиції у Херсонській області, про що зроблено актовий запис №20 (а.с.7). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина, - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження котрого сторони вказані батьками дитини (а.с.8). У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги наявність спільної малолітньої дитини, ті обставини, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідачем [PERSON] не заявлено вимог про повернення їй дошлюбного прізвища, а тому суд вважає за доцільне залишити за нею прізвище, взяте при реєстрації шлюбу, - «Ревура». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved