Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

02 грудня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача [PERSON], - [PERSON] із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач [PERSON], виконуючи свої професійні обов'язки, знаходячись на робочому місці 06 червня 2013 року отримав ушкодження здоров'я у вигляді травми. Травма відбулася внаслідок падіння з висоти, в результаті чого отримано закриту черепно-мозкову травму, забій грудної клітини, скольчатий перелом переднього краю тіла. Згідно акту №2 про нещасний випадок на виробництві, падіння відбулось внаслідок того, що отвір для монтажу технологічного обладнання був не огороджений. Довідками МСЕК позивачеві встановлена 3-тя група інвалідності та 35% втрати професійної працездатності по травмі. Вказує на те, що внаслідок вищевикладеного позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У зв'язку з травмою було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку із загальною слабістю, втомою, постійними болями. Перебуваючи на лікуванні, позивач не міг і не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані позивача. Зазначає, що на даний час самопочуття позивача не поліпшується. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавця позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я, яку позивач оцінює в 160020,00 гривень. На підставі викладеного представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне управління Аглобуд-4», на користь позивача [PERSON] суму моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 160020,00 гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Позивач [PERSON] О,П. до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.38 ЦПК України скористався правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представника. Присутня у судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] надала пояснення в обґрунтування позовних вимог, підтримала їх у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні представник відповідача, - ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4», - [PERSON], також надав пояснення по суті справи, заперечував з приводу заявлених позовних вимог, зазначав, що нещасний випадок стався саме з вини позивача та просив суд відмовити в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях. Вказував також на те, що зі сторони відповідача відсутні будь-які порушення трудового законодавства, а розмір заявленої позивачем моральної шкоди є нічим необґрунтований. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює на підприємстві відповідача, - ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4». Вказувала на те, що з позивачем [PERSON] вона знайома, спілкуються з ним і на теперішній час. Зазначала, що позивач [PERSON] був прийнятий на підприємство відповідача в 2013 році, пропрацював на ньому приблизно вісім днів, більшу частину з котрих проходив інструктаж, та ознайомлювався з умовами охорони праці. Посилалася на ті обставини, що нещасний випадок з позивачем стався в силу невиконання умов охорони праці останнім, що не заперечувалося останнім. Вислухавши думку сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу (розпорядження) №375к від 27 травня 2013 року ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4», позивача було прийнято на посаду електрогазозварювальника (а.с.39). Відповідно до Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 06 червня 2013 року о 16 годині 20 хвилин на ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» (Форма Н-5), обставини, за яких стався нещасний випадок: згідно договору підряду №463 від 25 березня 2010 року між ПАТ «ПівнГЗК» та ПрАТ «Криворіжаглобуд», та договору підряду №6 від 10 лютого 2011 року між ПрАТ «Криворіжаглобуд» та ТОВ «БУ Аглобуд-4», працівниками ТОВ «БУ Аглобуд-4» виконуються будівельно-монтажні роботи на обєктах ПАТ «ПівнГЗК» згідно Ліцензії AB №588395 від 01 листопада 2011 року №11-Л виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією Міністерства регіонального розвитку та будівництва України та дозволу №1061.10.30-45.21.1 на початок виконання робіт підвищеної небезпеки виданого 14 квітня 2010 року Криворізьким гірничопромисловим територіальним управлінням. Працюючи у зміну з 08 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин (графік роботи однозмінний з двома вихідними днями) 06 червня 2013року, о 07 годині 45 хвилин старший виконроб [PERSON] видав наряд-завдання бригаді електрогазозварника [PERSON] в складі, якої працював електрогазозварник [PERSON], на виконання зварювальних робіт по встановленню металоконструкцій зовнішніх сходів на відмітці +10,440м. [PERSON] згідно наряд-завдання повинен був виконувати зварювання металоконструкцій марки «В» (зовнішні сходи) в вісях 1-2 ряду А-Б на відмітці +10,440м. Враховуючи, що обєми цих робіт були не великі, по закінченню електрогазозварник [PERSON] повинен був виконувати зварювальні роботи проектного перильного огородження майданчика обслуговування монорельса (марка Е) в вісях 1-2 ряду А-Б приміщення складу вскриші наземному-1П на обєкті ЦПТ горизонта-205м в Першотравневому карєрі ПАТ «ПівнГЗК». Об 11 годині 00 хвилин роботи були припинено, бо пішов дощ. О 12 годині 00 хвилин працівники бригади пішли на обідню перерву, а старший виконроб [PERSON] ще раз обговорив з бригадиром [PERSON] що потрібно виконувати далі і хто буде виконувати ті чи інші роботи, згідно запису в журналі видачі наряд завдань. Після обідньої перерви старший виконроб по виклику керівництва поїхав в управління ТОВ «БУ АГЛОБУД-4» для здачі матеріального звіту. О 16 годині 20 хвилині електрогазозварник [PERSON], який виконував зварювальні роботи проектного перильного огородження майданчика обслуговування монорельса на відмітці +10,440м, вирішив щось запитати у бригадира [PERSON], який в цей час знаходився на відмітці +14,550м. Рухаючись по майданчику, де працював, [PERSON] підняв голову догори, забувши про не огороджений на даний момент отвір для монтажу технологічного обладнання, упав вниз на відмітку +0,00м. Бригадир [PERSON] негайно спустився до місця падіння потерпілого, визвав бригаду швидкої допомоги і став надавати долікарняну допомогу [PERSON] В 16 годин 28 хвилин бригадир [PERSON] сповістив в телефонному режимі старшого виконроба [PERSON] про нещасний випадок (а.с.8-10). 10 червня 2013 року, у звязку із нещасним випадком, який стався із [PERSON] на виробництві, виконавчим директором ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4», створено комісію, якою був складений «АКТ №2 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом», (Форма Н-1), згідно якого було встановлено, що [PERSON] було порушено вимоги п.2.1 Інструкції з охорони праці для електрозварника ручного зварювання», затвердженої наказом директора ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» за №303 від 14 жовтня 2011 року, та ст.14 ЗУ «Про охорону праці» (а.с.5-7). Згідно чинного законодавства відповідач забезпечив проведення позивачу інструктажів з охорони праці, що підтверджується наявними матеріалами справи. Згідно довідки «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серія 12ААА №016056, виданої Дзержинською медико-соціальною експертною комісією від 26 жовтня 2016 року, виданої на підставі Акту №1526 МСЕК від 26 жовтня 2016 року, [PERSON] повторно присвоєно третю групу інвалідності, причина інвалідності, - «трудове каліцтво», ступінь втрати професійної працездатності на 35% з 01 листопада 2016 року по 01 листопада 2018 року (а.с.4). 01 жовтня 2013 року наказом (розпорядженням) №65к ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» про припинення трудового договору (контракту), [PERSON] звільнено з підприємства відповідача за ст.38 КЗпП України, на підставі особистої заяви [PERSON] (а.с.71). Ураховуючи наведене, незважаючи на наявність вини позивача [PERSON] у настанні нещасного випадку, котрий стався з ним, проведенню з ним інструктажів з охорони праці, суд вважає, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності у зв'язку із завданим трудовим каліцтвом, яке виникло через нещасний випадок, що стався 06 червня 2013 року, йому спричинена моральна шкода, яка має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача [PERSON] до ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Так, наявність трудового каліцтва у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя (а.с.11-14). Крім того, Акти розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 10 червня 2013 року, так само як і Акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1 від 10 червня 2013 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати їх не дійсними судом не встановлено. Згідно зі ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Доводи представника відповідача про те, що вина підприємства у нещасному випадку не встановлена, суд вважає необґрунтованими, оскільки, хоча Актами за формами Н-1 та Н-5 не встановлено виключної вини роботодавця у заподіянні шкоди, однак ця обставина не може бути підставою для відмови в позові до роботодавця, оскільки як вбачається з аналізу норм ч.2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не зазначена серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутністю його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на відповідача в силу ст.1172 ЦК України, та виходячи зі змісту ст.ст.153, 173 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці». З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої трудовим каліцтвом, повинен вирішуватися не лише на підставі норм КЗпП України, а й у відповідності до ст.1172 ЦК України, яка в даному випадку є спеціальною нормою. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати відповідач, - ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4». У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода, він втратив працездатність в розмірі 35%, та отримав інвалідність третьої групи. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого каліцтва, позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації саме за рахунок відповідача, - ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4». Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням розяснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, та з урахуванням встановлених обставин характеру спричиненої шкоди, віку позивача, ступеню його вини в отриманні каліцтва, встановлення третьої групи інвалідності, вжиття відповідачем заходів для невідкладного надання медичної допомоги позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи незворотність наслідків від отриманого каліцтва, суд вважає можливим стягнути на його користь з ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4», - 15000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить на теперішній час. В задоволені решти позовних вимог, - суд відмовляє. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial