Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

03.08.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON]А 25.09..2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача- фізичної особи. 26.09.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 13.11.2018 року. 13.11.2018 року справа не розглядалась в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. справа призначена до розгляду на 31.01.2019 року. 31.01.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 31.01.2019 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 31.01.2019 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 28 березня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 28. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 28.03.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 28. Від сумісного життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2017 року вони припинили сімейні відносини та ведення спільного господарства. Причинами припинення сімейних відносин позивач вважає відсутність взаєморозуміння, виникнення сварок та скандалів. За даних обставин позивач вважає примирення між ними неможливе, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши\~зміст позовних\~вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 28 березня 2003 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 28, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. \~ \~ \~ \~В період шлюбу с у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта дитини та копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що з жовтня 2017 року шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторін припинені. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутні почуття на яких базується сім'я та інтерес одне до одного як подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Так як сторони протягом тривалого періоду проживають окремо одне від одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати. Тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Враховуючи позицію позивача, яка не просила відновлювати їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране під час реєстрації шлюбу «Ткач». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 352 грн. 40 коп., а також покласти на відповідача витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved