Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

04.11.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 25 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області між нею та відповідачем укладено шлюб. Від даного шлюбу дітей немає, спільного господарства не ведуть. Спільне подружнє життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. На цій підставі в них виникають сварки та непорозуміння, відповідач ображає її гідність, робить спільне життя нестерпним, постійно застосовує фізичну силу. Таким чином, просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, оскільки примирення і збереження сімї не можливе. Відповідач, який був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, за викликом суду не зявився, не використавши наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача. дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис\~ №\~ 772 (а.с.9). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви та пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивачка примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу, посилаючись на те, що відповідач постійно застосовує до неї фізичну силу. 19.11.2015 ухвалою суду сторонам було надано строк на примирення до 19.05.2016. Проте, 24.11.2015 позивачка подала заяву про відновлення провадження по справі, обґрунтовуючи свою заяву тим, що відповідач знову вчинив сварку, розбив віконне скло за місцем проживання її батьків, тобто вчиняє дії, які явно вказують на те, що примирення і збереження шлюбу він не бажає. Крім того, матеріали справи містять докази того, що позивач зверталась до Фастівського МВ ВС МВС України в Київській області, до Фастівської міжрайонної прокуратури щодо неправомірних дій стосовно неї зі сторони чоловіка [PERSON], що може свідчити про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить, зокрема, інтересам позивачки. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved