Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

02 липня 2020 року до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою звернувся [PERSON] . На підтвердження позовних вимог зазначив, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.01.2020 року у цивільній справі №2-117/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб зареєстрований 28.01.2006 року у відділі РАЦС по м.Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області був розірваний. Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.06.2010 року у цивільній справі №2-1682/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.04.2010 року і до повноліття дитини. Виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1682 від 21.06.2010 року Новозаводського районного суду м.Кременчука про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м.Чернігів, виконавче провадження №20111205. Позивач вказує, що сплачувати аліменти в такому розмірі в подальшому він не має можливості, оскільки його матеріальний стан на даний час не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі ј часини всіх видів його доходів, обґрунтовуючи даний факт наступним. Зазначив, що з 05.03.2018 року по 30,04.2018 року він брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, та є учасником бойових дій. З 14.07.2016 року він, його дружина та їхня спільна дитина зареєстровані за адресою військова частина [NUMBER] [ADDRESS] , однак через неможливість проживання за даною адресою він змушений орендувати квартиру в [ADDRESS] . Сплата орендної плати якої складає 30000 грн., окремо сплачуються комунальні послуги приблизно 1800 гривень на місяць. Його дружина [PERSON] отримує заробітну плату в розмірі 7792,93 грн. Він з 2010 року по 2018 рік не працював, оскільки в цей час здійснював догляд за своїм батьком [PERSON] , 1962 року народження, який є інвалідом ІІ групи постійно хворів розлучений, проживав з літньою матір`ю [PERSON] , 1934 року народження, у зв`язку з чим позивач був змушений звільнитися з військової служби у запас через вказані сімейні обставини. Позивач на даний час також періодично надає матеріальну допомогу своєму батькові, приблизно 10000 гривень на місяць, купує ліки. Оскільки він не працював у вказаний час, станом на березень 2018 року по сплаті аліментів утворилася заборгованість в розмірі 66807,57 гривень, яка була повністю сплачена до 04.07.2019 року та на даний час заборгованості не має. Також зазначив, що на даний час він працює на посаді військовослужбовця військової частини [NUMBER] та отримує заробітну плату в розмірі 13126,34 гривень, аліменти сплачуються у розмірі 4068,67 гривень на місяць. В своїй власності нерухомого та/або рухомого май \~ \~ \~ \~на на праві приватної власності немає. В свою чергу відповідач має на праві приватної власності частину будинку [ADDRESS] та земельну ділянку. Оскільки позивач має другу малолітню дитину від іншого шлюбу, яка знаходиться повністю на його утриманні та проживає з ним , то аліменти на утримання [PERSON] мають складати на більше 1/6 частини всі видів його доходу (заробітку), що становитиме 2187,72 грн., а такий розмір буде пропорційно змінюватися, внаслідок збільшення заробітної плати чи отримання інших доходів/доплат і буде забезпечувати дитину [PERSON] відповідно до встановленого державою прожиткового мінімуму. На підставі вищевикладеного, прохав суд зменшити розмір стягуваних аліментів, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.04.2010 року і до повноліття дитини, на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.60). У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Дубинка Ю.С., що діє на підставі ордеру на надання правової допомоги (а.с.11) позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином судовою повісткою (а.с. 65,66), в тому числі відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.72). Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 червня 2010 року з [PERSON] стягуються аліменти не утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.04.2010 року (а.с.19). 27 липня 2013 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 29). Від даного шлюбу подружжя має дитину, доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.28). Позивач з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.26), згідно акту проживання від 30 червня 2020 року встановлено, що [PERSON] разом зі своїми батьками проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.27). Згідно копії довідки виданої 13.08.2018 року №696/ВП виданої командиром в/ч [NUMBER] встановлено, що [PERSON] в період з 05.03.2018 року по 30.04.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітеті та цілісності України в районі проведення антитерористичної операції у м.Краматорськ Донецької області (а.с.10). 10 липня 2009 року [PERSON] був звільнений у запас (а.с.34) за сімейними обставинами, для надання допомоги батьку (а.с.33), який є особою з інвалідністю ІІ групи(а.с.36), має хронічні захворювання і потребує лікування (а.с.39). Дружина позивача [PERSON] офіційно працює і має дохід у розмірі 7792,93 грн (а.с.31). Станом на 16.02.2018 року позивач [PERSON] мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 66807,57 грн, яка була погашена до 04.07.2019 року (а.с.21). На день подання позову [PERSON] працює військовослужбовцем військової частини [NUMBER] і отримує заробітну плату, загальна сума доходу якої з 01.12.2019 року по 27.05.2020 року становила 97836,12 гривень, розмір сплачених аліментів за цей період становив 24409,61 грн. (а.с.43). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз`яснень, даних у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини матеріальний стан позивача змінився в бік погіршення, у нього з`явились додаткові зобов`язання щодо утримання малолітньої дитини від другого шлюбу, непрацездатного батька (котрий має підвищенні потреби у зв`язку із наявністю інвалідності другої групи), та інші життєві обставини, які впливають на матеріальне забезпечення позивача. Отже, змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів. На переконання суду, розмір аліментів на утримання дитини, [PERSON] , який визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.01.2010 року в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) підлягає зменшенню до розміру 1/5 частини усіх видів заробітку (доходів). Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial