Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

04.11.2019 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] вимогами якого є розірвання шлюбуміж нею та [PERSON] , зареєстрований 19.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м, Києві про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 1092. Також просить визначити місце проживання дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.11.2019 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі вирішено розглянути справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.02.2020 року роз`єднано позовні вимоги про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дітей у самостійні провадження у справі, продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в даному провадженні (759/20521/19, 2/759/1745/20). Свої позовні вимоги вимоги щодо розірвання шлюбу позивач обгрунтовує наступним. У позивача з відповідачем склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, втратилось почуття взаємоповаги та любові, у зв`язку з чим, позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх малолітніх дітей. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 11.08.2020 року клопотання про надання строку на примирення задоволено, зупинено розгляд справи до 09.09.2020 року, вирішено 09.09.2020 року продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзиву не надав. У судовому засіданні 14.09.2020 року позивач, представник позивача просять задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача заперечували проти позову, просили надати додатковий строк на примирення. Врахувавши доводи позивача та відповідача, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до рішення Верховного суду у справі № 761/33261/16-ц від 26.11.18, суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду. Суд, при розгляді справи про розірвання шлюбу досліджує всі наявні докази, які свідчать про необхідність у задоволенні позову або у відмові. Такими доказами, окрім зазначених фактичних обставин у позовній заяві або відзиві (якщо такий присутній) можуть слугувати, зокрема, також і поведінка сторін під час розгляду справи, а також їх дії поза судовими засіданнями, які спрямовані на збереження, або припинення шлюбу. Законодавець, передбачаючи можливість розірвання шлюбу особами, в яких наявні діти лише в судовому порядку першочергово заклав принцип пропорційності, відповідно до права окремої особи мають співставлятися з правами суспільства в цілому. В даному випадку право однієї зі сторін на розлучення не має порушувати моральні засади суспільства, права дітей, які можуть постраждати внаслідок розлучення, а також не має зумовлювати можливе знецінення інституту сім`ї. Саме тому першочерговою та унікальною, притаманною лише цій категорії справ фунцією суду є збереження сім`ї, як суспільної ланки. В той же час, суд не може порушувати конституційні права особи, та має здійснювати вищезгадані функції відповідно до принципу розумності. Імперативне рішення суду, яке б повністю суперечило б волі особи не здатне забезпечити функціонування сім`ї, оскільки вже сама суть сім`ї полягає у взаємолюбові та повазі. Суд при забезпеченні вищезгаданої функції повинен керуватися, перш за все, інструментами які йому надало для цього законодавство, зокрема надання строку на примирення. Вирішення справи по суті має відбуватися не на підставі самого бажання суду до збереження сім`ї, а на підставі всіх використаних інструментів для його збереження. Таким чином, з огляду на активну поведінку відповідача у питанні примирення, суд надав строк на примирення. З пояснень наданих суду у судовому засіданні 11.08.2020 року, з`ясована наявність позову [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Даний факт не заперечувала жодна зі сторін. Судом вбачається, що при наданні строку на примирення, відповідач мав здійснити всі необхідні засоби для примирення з позивачем, зокрема здійснити подачу заяви [PERSON] про залишення такого позову без розгляду. У судовому засіданні 14.09.2020 року з`ясовано, що така заява відсутня, тобто судом достовірно встановлений факт, що [PERSON] має позовоні вимоги до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, що свідчить про небажання [PERSON] до примирення. В той же час, відповідач та представник відповідача у судовому засіданні 14.09.2020 року просили надати ще один додатковий строк на примирення. Таке протиставлення у поведінці відповідача наводить суд на думку, що дії відповідача спрямовані на затягування розгляду справи, а не на примирення з позивачем. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, вищезазначений факт, а також те, що строк на примирення вже надавався, суд доходить висновку, що ним було застосовано всі можливі засоби для примирення сторін, позивач не змінила своєї думки щодо розірвання шлюбу, впродовж всього часу розгляду справи, який тривав з моменту подачі позову у листопаді 2019 року, а відтак позовні вимоги має бути задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved