Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

02 липня 2008 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входило, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 1,86 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Дністер» с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину прийняв чоловік спадкодавця [PERSON], але не оформив належним чином спадкове право на землю. 24 січня 2015 року [PERSON] помер. До складу спадкового майна після його смерті входить, крім успадкованого від дружини права, і земельна ділянка № 555 площею 1,8952 га, що розташована на території Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] і прийняв спадщину. Крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], яка спадщини не прийняла і на неї не претендує. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкові право та майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив справу слухати у його відсутності ( позовна заява а.с.4). Відповідач [PERSON] та представник відповідача Наддністрянської сільської ради у судове засідання не зявилися, подали суду заяви, у яких просили провести розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали (а.с. 26, 27). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 02 липня 2008 року в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Довідкою виконавчого комітету Наддністрянської сільської ради № 47 від 02 лютого 2016 року (а.с. 12), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Б-2945/0-3037/6-16 від 08 листопада 2016 року (а.с. 17), випискою із списку громадян членів КСП «Дністер», що додається до державного акта на право колективної власності на землю (а.с. 18) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Дністер» с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області площею 1,86 умовних кадастрових гектара. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Як вбачається із інформаційної довідки зі спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 46247639, виданої 21 грудня 2016 року (а.с. 31-33) [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Довідкою Наддністрянської сільської ради № 47 від 02 лютого 2016 року (а.с. 12) доводиться, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв чоловік (а.с. 9) [PERSON], який спільно проживав та був зареєстрований із померлою на час відкриття спадщини. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 46247623 від 21 грудня 2016 (а.с. 34) доводиться, що спадкові права після смерті [PERSON] ніким не оформлялися, спадкова справа не заводилась. Таким чином, починаючи із 02 липня 2008 року [PERSON] належить успадковане від [PERSON], але не оформлене у нотаріальній конторі право на земельну частку (пай) площею 1,86 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Дністер». 24 січня 2016 року [PERSON] помер (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Наддністрянської сільської ради № 1005 від 17 жовтня 2016 року (а.с. 13), технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 14-15), копією державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 16) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8952 га, яка розташована на території Наддністрянської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Як вбачається з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 42850940, виданої 04 лютого 2016 року (а.с. 39), [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишав, а тому право на спадкування отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, зокрема, у першу чергу мають право спадкувати діти спадкодавця. Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 21/2016 (а.с. 36-40) слідує, що позивач прийняв спадщину у порядку, визначеному ч. 1 ст. 1269 ЦК України (а.с. 37), а другий спадкоємець першої черги за законом відповідач за цим позовом відмовилася від права на спадщину (а.с. 38). Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Окрім того, згідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою КМ України від 17.10.2013 року № 868, одним із доказів втрати правовстановлюючого документу - є оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом. З оголошення у газеті «Наше Придністровя» від 04 листопада 2016 року (а.с. 11) слідує, що оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на прізвище [PERSON] та сертифікат на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачені. Із постанови державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області № 493 від 04 листопада 2016 року (а.с. 19) слідує, що позивач не може іншим чином окрім, як через суд захистити свої права спадкоємця. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку та право на земельну частку (пай).

Outcome: approved