Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

03 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] Остання заповіла все своє майно своєму онуку [PERSON] , сину позивача. [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подав і спадщину не прийняв. Позивач вказує, що їй було відомо про заповіт на користь її сина та коли стало відомо, що він заяви не подав, вона звернулася із заявою до нотаріальної контори, однак строк на прийняття спадщини був пропущений. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом, а тому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті померлої [PERSON] . Уточнивши в підготовчому засіданні позовні вимоги позивач просила встановити додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті померлої [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року (без винесення окремого процесуального документа) витребувано з Другої нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вінницьку міську раду. Ухвалою від 24 жовтня 2019 року (без винесення окремого процесуального документа) замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача - Вінницьку міську раду, виключивши останню зі складу третіх осіб. Відповідач своїм правом на відзив не скористався. В судовому засіданні позивач [PERSON] своїм вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] не заперечував щодо задоволення заяви, при прийнятті рішення покладався на думку суду. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Книги шостої ЦК України. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 листопада 2018 року. За життя остання склала заповіт, посвідчений 24 березня 2004 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С., зареєстровано в реєстрі за №2-1217, яким все своє майно заповіла [PERSON] . [PERSON] є сином позивача [PERSON] та внуком [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження останнього серії [NUMBER] від 24 жовтня 1979 року, про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09 травня 1958 року, про шлюб [PERSON] ( [PERSON] серії [NUMBER] від 21 грудня 1977 року. За інформацією Другої вінницької державної нотаріальної контори від 26.09.2019 №2466/01-16 спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась, [PERSON] 20 вересня 2019 року звернувся із заявою про неприйняття спадщини за заповітом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, як слідує з матеріалів справи, [PERSON] , якому померла заповіла своє майно, спадщину не прийняв. [PERSON] , [INFO] , яка є донькою померлої, та є спадкоємицею першої черги за законом та має право на обов`язкову частку в спадщині незалежно від заповіту відповідно до положень ст.1241 ЦК України, мешкає за адресою: [ADDRESS] , та не проживала з померлою на момент смерті. Друга вінницька державна нотаріальна контора своїм листом від 20 червня 2019 року №1880/01-16 на звернення [PERSON] повідомила, що остання пропустила строк на прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка проживала на день смерті в [ADDRESS] , а саме не подала своєчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та на день смерті не проживала зі спадкодавицею, а також роз`яснила їй право на звернення до суду. 03 липня 2019 року позивач звернулася до суду. Як зазначалося, відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто, за загальними правилами, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Матеріали справи не містять доказів, що нотаріус вчиняв дії для повідомлення про відкриття спадщини чи здійснював виклик спадкоємця як за заповітом, так і за законом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особами своїх прав. Шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 30 травня 2018 року, в червні 2018 року позивач звернулася до нотаріальної контори, а 03 липня 2018 року вона пред`явила позов до суду, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд мас враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Тому оцінюючи пропуск строку позивачем, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17 жовтня 2018 року по справі №681/203/17. Крім того, суд враховує, що відповідач Вінницька міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , такий строк є незначним, а тому позов підлягає задоволенню та суд вважає достатнім визначити строк для прийняття спадщини тривалістю один місяць. На\~підставі викладеного,\~

Outcome: approved