Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

03.04.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], на 3/4 частини автомобіля Chery Tiggo, синього кольору, номер шасі [NUMBER], 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], технічний паспорт [NUMBER], крім того позивачка просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та на 1/4 частину автомобіля Chery Tiggo, синього кольору, номер шасі [NUMBER], 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], технічний паспорт [NUMBER]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Балаклійському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 114. Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею. Подружнє життя з відповідачем не склалося та 09.12.2014 р. Дзержинському районному суді м. Харкова було ухвалене рішення про розірвання шлюбу. 27.11.2002 року , в період шлюбу, за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2002р. посвідченого державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю., було придбано квартиру, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 38,1 кв. м., власником якої був записаний [PERSON]. На момент придбання квартири, її вартість становила 11 814 грн. Крім того, зазначає позивачка, 08.07.2010 року, в період шлюбу, за їх спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 08.07 2010 року , було придбано автомобіль Chery Tiggo, синього кольору, номер шасі [NUMBER], 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], технічний паспорт [NUMBER], право власності якого було зареєстровано за нею. На момент придбання автомобіля, його вартість становила 109 760 грн. Також, 07.08.2013 року, перебуваючи у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2013 року посвідченого державним нотаріусом Шостої харківської державної нотаріальної контори Афанасьєвої С.Є., було придбано, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 31,4 кв. м., право власності якої було зареєстровано за нею. На момент придбання квартири, її вартість становила 238 000 грн. Також позивачка вказує, що з нею проживають дві неповнолітні дитини, одна з них потребує додаткових витрат на її утримання, а саме для розвитку її здібностей у вивченні французької мови та отриманні музичної освіти, в зв'язку з цим, вважає, що вона має право на збільшення частки при поділі спільно нажитого майна. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засідання позов визнали частково, не заперечували проти визнання за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS], а право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та на автомобіля Chery Tiggo визнати за [PERSON], оскільки квартира [ADDRESS] придатна до проживання, в ній зроблений ремонт, вона облаштована меблями і він залишає її дітям, а собі залишає квартиру по [ADDRESS], в якій необхідно відновлювати умови для проживання та облаштовувати меблями. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.08.1998 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у Балаклійському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 114. Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 15, 16) Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2014 р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. (а.с. 17) Відповідно до роз'яснень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що у період шлюбу було придбано наступне майно: - 27.11.2002 року на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2002 р. посвідченого державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю., було придбано квартиру, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 38,1 кв. м., власником якої був зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 18) - 08.07.2010 року на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 08.07.2010 року, було придбано автомобіль Chery Tiggo, синього кольору, номер шасі [NUMBER], 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], технічний паспорт [NUMBER], право власності якого було зареєстровано за позивачкою [PERSON] (а.с. 21-24) - 07.08.2013 року на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2013 року посвідченого державним нотаріусом Шостої харківської державної нотаріальної контори Афанасьєвої С.Є., було придбано квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 31,4 кв. м., право власності якої було зареєстровано за позивачкою [PERSON] (а.с. 25-26). Згідно ч.ч. 1-2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2,3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Від шлюбу позивачка та відповідач мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с. 15, 16) Як вбачається з рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року після розірвання шлюбу, двоє неповнолітніх дітей проживають разом з позивачкою. (а.с. 93-95) Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ Приймак Ю.А. середньо місячний розмір аліментів за січень-березень 2015 року складає 1376,48 грн. на двох дітей, але суд вважає, що такий розмір не достатній для задоволення розумних матеріальних потреб дітей. Згідно до довідки про доходи вих. № 09-10/1 від 09.10.2014 року [PERSON] працює у ТОВ «НВП Промсистема» на посаді директора і її посадовий оклад складає 1550 грн., а за останні вісім місяців з лютого - вересень 2014 року складає 11315 грн.,тобто середньомісячний дохід складає 1414, 37 грн. (а.с. 92) Відповідно до довідки від 19.12.2014 року, виданою директором Французького інституту у м. Харкові, [PERSON], отримує навчання з французької мови і вартість навчання складає 2000 грн. за 42 години. (а.с. 96) Оцінюючи докази в їх сукупності, що були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки на утриманні позивачки [PERSON] знаходяться двоє малолітніх дітей, а відповідач надає не достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, тому при вирішенні спору про поділ майна сторін, суд відступає від засади рівності часток колишнього подружжя, збільшивши її частку і визнавши за нею право власності на квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], яка придатна до проживання, в якій зроблений ремонт та обладнана меблями. Таким чином, суд вважає, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 3/4 частини автомобіля Chery Tiggo, оскільки суд вважає, що відступаючи від засади рівності часток подружжя, визнавши за позивачкою право власності на квартиру з ремонтом та обладнану меблями буде достатнім, а тому зазначений автомобіль необхідно поділити між сторонами порівну у відповідності до ст. 60 СК України, таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial