Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

04 липня 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони зареєстрували шлюб 22 серпня 2012 року, від якого дітей не мають. У вересні 2015 року їх з [PERSON] шлюб фактично перестав існувати з причини постійних конфліктів, зникнення з їхніх відносин щирості та взаєморозуміння, з'явилося відчуження та психологічна несумісність. Вони робили спроби відновити сім'ю, проте це виявилося безрезультатним. На теперішній момент вони мешкають окремо, у зв'язку з чим він вважає, що примирення між ними неможливе та їх шлюб має бути розірваним. Просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розгляд справи провести за його відсутності, позов задовольнити (а.с. 7). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне - [PERSON] (а.с.8). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, 22 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №343, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат. Згідно викладеного,

Outcome: approved