overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

04.01.2017 року представник Тимощук І.Г. в інтересах ТзОВ «М.С.Л» звернулася в суд з позовом до відповідача - [PERSON]про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 13.05.2014 р. між ТзОВ «М.С.Л.» та відповідачем [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості в розмірі 7 119,21 гривень, що виникла за період розповсюдження відповідачем білетів державних лотерей МСЛ, відповідно до якого позивач надав відповідачці розстрочку сплати заборгованості. Згідно умов договору відповідач зобов'язався погасити заборгованість до 23.05.2014 року. Однак, у встановлений договором строк відповідач повернув позивачу лише частину заборгованості, залишивши не оплаченими кошти в розмірі 4 556,96 гривень, тому останній змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи. В зв'язку із викладеним зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що 13.05.2014 р. між позивачем ТзОВ «М.С.Л.» та відповідачем [PERSON]було укладено договір реструктуризації заборгованості, за умовами якого відповідач зобов'язався повернути позивачу суму заборгованості до 23.05.2014 року, про що власноручно написав розписку. Проте, у встановлений договором строк відповідач погасив заборгованість лише частково, а кошти у розмірі 4 556,96 гривень залишив неоплаченими. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки відповідачка в обумовлений строк не виконала повністю зобов'язання з погашення боргу, то залишок заборгованості у розмірі 4 556, 96 грн. з неї слід стягнути в користь позивача в прмусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

04.01.2017 року ТзОВ «М.С.Л.» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь ТзОВ «М.С.Л.» заборгованості у розмірі 2966 грн. 82 коп. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 13.01.2015 року між ТОВ «М.С.Л.» та [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості в розмірі 7533,80 гривень, що виникла за період розповсюдження відповідачем білетів державних лотерей МСЛ згідно договору №345 від 25.10.2012 року. [PERSON] погасила заборгованість частково, а кошти в розмірі 2966,82 грн. залишила не оплаченими і тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, однак подала на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі /а.с.25/. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, в останнє судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності /а.с.24/. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що 13.01.2015 року між ТОВ «М.С.Л.» та [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості в розмірі 7533,80 грн., що виникла за період розповсюждження відповідачем білетів державних лотерей МСЛ, згідно договору № 345 від 25.10.2012 року /а.с.4-5/ . Відповідач визнала свою заборгованість перед позивачем, що підтверджується розпискою та пояснюючою від 13.01.2015 року та частково її погасила /а.с.8-9/. Відповідно до п.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з п.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1378,00 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

04.01.2017 року ТзОВ «М.С.Л.» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь ТзОВ «М.С.Л.» заборгованості у розмірі 5 176 грн. 09 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 13.02.2015 року між ТОВ «М.С.Л.» та [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості в розмірі 13653,90 гривень, що виникла за період розповсюдження відповідачем білетів державних лотерей МСЛ згідно договору №321 від 01.08.2012 року. [PERSON] погасила заборгованість частково, а кошти в розмірі 5176,09 залишила не оплаченими, і тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак подала на адресу суду клопотання про залишення позову без розгляду в частині стягнення боргу, та просила стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що 13.02.2015 року між ТОВ «М.С.Л.» та [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості в розмірі 13653,90 грн., що виникла за період розповсюждження відповідачем білетів державних лотерей МСЛ, згідно договору № 321 від 01.08.2012 року /а.с.4-5/ . Відповідач визнала свою заборгованість перед позивачем, що підтверджується розпискою та пояснюючою від 03.02.2015 року та частково її погасила /а.с. 9-10/. 07.02.2017 року представником ТОВ «М.С.Л.» [PERSON] подано клопотання у зв»язку з повним погашенням [PERSON] заборгованості в розмірі 5176,09 грн (квитанція №10-875К від 27.01.2017 року) стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 грн., у решті позовних вимог залишити позов без розгляду /а.с.18-19/. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тому, суд, в силу дії ст.207 ЦПК України зобов'язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

04.01.2018 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що останній 03.01.2018 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря психіатра Свалявської ЦРЛ [PERSON], у звязку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому необхідне рішення суду про його госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що 03.01.2018 року [PERSON] був доставлений до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Останній страждає на маячний розлад, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Його згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснив, що психічним розладом не хворіє та непотрібно його госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, яка вважала за доцільне задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів психіатрів №31 від 04 січня 2018 року, страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

04.01.2018 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що остання 03.01.2018 року поступила в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря психіатра ПНД м. Іршава - Іванчо Н. І., у зв'язку з тим, що в неї наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому необхідне рішення суду про її госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні Шереш О. Я. в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що 03.01.2018 року [PERSON] була доставлена до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Остання страждає на шизофренію параноїчної форми, безперервний тип перебігу, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. ЇЇ згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснила, що психічним розладом не хворіє та непотрібно її госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів - психіатрів №33 від 04 січня 2018 року, страждає на шизофренію параноїчної форми, безперервний тип перебігу, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодилася на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

04.01.2018 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідач неналежним чином виконував обов`язок щодо повернення кредиту, процентів за користування, комісії, передбачений умовами договору №б/н від 31.10.2013 року, прохав стягнути заборгованість за договором №б/н від 31.10.2013 року станом на 22.10.2017 року в сумі 106000 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 6012,18 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 99987,82 грн., та судовий збір в сумі 1600 грн. 04.01.2018 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. 22.01.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання на 09.02.2018 року. 09.02.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті в судове засідання на 05.03.2018 року. 05.03.2018 року позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

04.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду з позовом до відповідачки [PERSON], за яким просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 12.04.2016 року відділом ДРАЦС Новобузького РУЮ, актовий запис № 11, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з [PERSON] припинились у вересні 2017 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивач [PERSON] направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи з його відсутності, заявлений позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, пред'явлений до неї позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12.04.2016 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Доводи сторін вказують на те, що у зв'язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя з вересня 2017 року фактично припинили підтримувати сімейні та подружні стосунки та стали проживати відокремлено, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім'ї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу і визнання відповідачкою пред'явленого до нього позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

04.01.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000 гривень на утримання двох неповнолітніх дітей. Від позивача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в заяві зазначав, що не заперечує проти задоволення вимог позивача в розмірі встановленому законом. Відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, яких достатньо для ухвалення рішення. У звязку з цим, не має підстав які б перешкоджали розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтв про народження серії 1-ФП №140299 виданого 01.02.2011 року та серії І-ФП №165276 від 21.06.2012 року відповідач [PERSON] зазначений батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Статтею 184 ч. 1 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем [PERSON], яка просить ухвалити рішення про стягнення коштів з відповідача на утримання дітей у розмірі 2000 гривень. Від відповідача не надходило до суду будь-яких документів, що за станом здоровя ускладнюються його можливості з виконання обовязку по утриманню дитини, або про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку із цим, беручі до уваги викладене заявлені вимоги позивача є обґрунтованими. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня предявлення позову, а саме з 04.01.2018 року. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на підставі ст. 183 ч. 1 СК України вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

04.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.06.1986 року. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 07.06.1986 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 472693 від 07.06.1986 року, актовий запис № 1243 (а.с.3). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. На даний час сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved