Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

03.03.2016 позивач АТ «УОСК» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь витрати пов'язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 7 725, 69 грн. та судовий збір. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що 07.10.2014 між АТ «УОСК» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АЗ~048/105/1400305, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням користування та розпорядженням транспортним засобом «Nissan Tiida» д.н.з. [NUMBER]. 16.05.2015 в селі Гнатівка Києво-Сятошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля «Nissan Tiida» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП «Nissan Tiida» д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження від 10.06.2015 №07/06//15 склала 23 200, 71 грн. Згідно постанови Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 25.05.2015 ДТП сталася з вини водія автомобіля «ГАЗ» - [PERSON] На виконання умов договору добровільного страхування позивачем відповідно до страхового акту від 22.07.2015 сплачено на користь страхувальника страхове відшкодування у розмірі 22 550, 71 грн., набувши права зворотної вимоги до відповідача в зазначеному розмірі. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7080040. На час розгляду справи ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатило за регресною вимогою на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 14 825, 02 грн. Таким чином позивач зазначає, що розмір страхового відшкодування сплаченого ПрАТ «СК «АХА Страхування» повністю не покриває витрати позивача, пов'язані з виплатою страхового відшкодування за договором від 07.10.2014 №АЗ~048/105/1400305. Посилаючись на наведені вище обставини, положення ст. 1194 ЦК України, просить стягнути з відповідача різницю між фактичними втратами та страховим відшкодуванням здійсненим ПрАТ «СК «АХА Страхування», яка складає 7 725, 69 грн. та яку відповідач в позасудовому порядку до цього часу не сплатив. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, серед іншого, що окрім полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між ним та ПрАТ «СК «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування з лімітом відповідальності страховика в розмірі 150 000, 00 грн., умовами якого передбачено, що в разі недостатності відшкодування шкоди за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шкода відшкодовується за договором добровільного страхування. Представник третьої особи ПрАТ «СК «АХА Страхування» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності її представника. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.10.2014 між АТ «УОСК» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АЗ~048/105/1400305, за яким останній застрахував свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням автомобілем «Nissan Tiida» д.н.з. [NUMBER]. 16.05.2015 в селі Гнатівка Києво-Сятошинського району Київської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля «Nissan Tiida» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія [PERSON], що встановлено постановою Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 25.05.2015. Внаслідок ДТП автомобіль «Nissan Tiida» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується розширеною довідкою ДАІ №63857577. 18.05.2015 [PERSON] повідомив позивача про ДТП як подію, що має ознаки страхового відшкодування. 21.07.2015 [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідності до звіту автотоварознавчого дослідження від 10.06.2015 №07/06//15, складеного СПД [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Tiida» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП визначена у розмірі 23 200, 71 грн. Відповідно до страхового акту від 22.07.2015 №КАСКО/048/000/15/0074, складеного позивачем, дорожньо-транспортну пригоду від 16.05.2015 визнано страховим випадком, визначено суму страхового відшкодування у розмірі 22 550, 71 грн. Згідно платіжного доручення від 29.07.2015 №580 грошові кошти у зазначеному розмірі перераховані позивачем на рахунок вигодонабувача АТ «Укрексімбанк». З наведених вище обставин вбачається, що у результаті пошкодження [PERSON] належного [PERSON] автомобіля між [PERSON] та [PERSON] виникли деліктні правовідносини, що підпадають під правове регулювання глави 82 підрозділу 2 розділу 3 книги п'ятої ЦК України. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що за наведених вище обставин між відповідачем [PERSON] та [PERSON] виникло деліктне зобов'язання, за яким [PERSON] як боржник був зобов'язаний відшкодувати на користь [PERSON] як кредитора завдану майнову шкоду у повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду і набув право вимоги відшкодування до заподіювача, у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування замінюється як кредитор у деліктному зобов'язанні страховиком. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Зокрема, як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Згідно правової позиції, яку Верховний Суд України висловив у справі № 6-2808цс15, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що оскільки позивач унаслідок виплати страхового відшкодування набув прав кредитора у деліктному зобов'язанні боржником за яким виступає відповідач, позивачем правомірно пред'явлено вимогу про стягнення коштів саме з відповідача, незважаючи на наявність у останнього чинних договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування. Таким чином, враховуючи, що відповідач є особою відповідальною за завдані збитки, а розмір страхової виплати здійснений його страховиком ПрАТ «СК «АХА Страхування» є недостатнім для повного відшкодування завданої ним шкоди, суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення на його користь витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 7`725,69 грн. Зважаючи на вищевказане, суд дійшов висновку що позов АТ «УОСК» до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, належить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1`378, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved