Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

02.07.2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір №А338 1 про банківський вклад «Депозитний» у валюті 978. На виконання умов вказаного договору 09.08.2010 року позивач передала на зберігання банку грошові кошти в сумі 1 500 євро строком на 18 місяців, тобто до 09.02.2012 року. 28.10.2010 року позивач передала на зберігання банку грошові кошти в сумі 2 500 євро. В листопаді 2010 року працівник відділення банку у м. Борщеві повідомив позивача, що дане відділення закривається і що всі депозитні рахунки переведені у відділення банку в м. Чорткові. В подальшому позивача було повідомлено про закриття відділення банку у м. Чорткові і що всі кошти переводяться у відділення банку в м. Тернополі. 09.02.2012 року позивач звернулася до відділення банку в м. Тернополі з проханням повернути кошти, які знаходились на депозитному рахунку, однак їй було відмовлено в зв`язку з тим, що позивач нібито зняла їх особисто ще у відділенні банку у м. Борщеві на підставі особисто написаною нею заяви про дострокове розірвання договору. В позовній заяві позивач стверджує, що вона не писала жодної заяви про дострокове розірвання депозитного договору і як наслідок банк не повернув їй банківський вклад в сумі 4 000 євро. В зв`язку з даними обставинами 06.06.2012 року позивач звернулася до Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області з заявою з приводу заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами в сумі 4 000 євро. Лише 19.11.2014 року відомості по вказаній вище заяві були внесені до ЄРДР №12014210050000373 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще триває. В рамках кримінального провадження №12014210050000373 на підставі постанови СВ Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області від 18.10.2018 року було проведено почеркознавчу експертизу для встановлення ким виконано підпис у заяві на видачу готівки від 23.11.2010 року, а саме: [PERSON] чи іншою особою. Відповідно до висновку експерта Тернопільського НДНКЦ МВС України від 16.11.2018 року підпис у заяві про видачу готівки від 23.11.2010 року, а саме навпроти друкованого тексту «підпис отримувача» виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Позивач в березні та травні 2019 року зверталася до відповідача з вимогою повернути грошові кошти за депозитним договором, однак, відповідач не повернув їх позивачу. В зв`язку з чим, позивач просить суд: стягнути з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на її користь депозитний вклад у сумі 4 000 євро, проценти за користування депозитним вкладом за період з 10.08.2010 року по 26.06.2019 року у сумі 4 390,09 євро; пеню за період з 29.03.2019 року по 26.06.2019 року у сумі 326 380,80 грн.; 3% річних за період з 26.06.2016 року по 26.06.2019 року у сумі 360 євро. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 07.08.2020 року до суду на надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач до позовної заяви надає копію договору № А338 1 про банківський вклад «Депозитний» у валюті 978 від 09.08.2010 року, проте, згідно виписки операцій 09.08.2010 року відкрито готівковий рахунок в сумі 1 500 євро та значиться договір Б 238 1, який позивач не додає до позову. Також, згідно виписки операцій від 23.03.2010 року вбачається, що 15.09.2009 відкрито готівковий рахунок в сумі 3 340 та значиться договір А 388 1, який позивач до позовної заяви надала, проте дата договору 09.08.2010 року, а не 15.09.2009 року і сума вкладу, що значиться у договорі не відповідає сумі вкладу у виписці. Крім того, з неякісної копії квитанції по рахунку № [NUMBER] , яка надана до позову читається платник: [PERSON] , а отримувач: [PERSON] , дата 09.08.2010 року, сума 1 500 євро. Отже, у графі отримувач значиться [PERSON] , а не ПАТ «Промінвестбанк» та відсутній штамп філії відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Чортків Тернопільської області. Також, вважає посилання позивача на кримінальне провадження необґрунтованими, оскільки воно ще не закінчено. 04.09.2019 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивачем було передано кошти на зберігання банку на загальну суму 4000 євро, а саме за договором № А338 1 про банківський вклад «Депозитний» у валюті 978 від 19.08.2010 року. Зазначені обставини підтверджуються копією квитанції по рахунку № 338921/03/А 338 1 від 09.08.2010 року та копією заяви на переказ готівки по рахунку № [NUMBER] від 28.10.2010 року. Також у відповіді на відзив представник позивача вказав, що відповідач у листі №1891-08/09 від 12.08.2015 року, у висновку за результатами внутрішнього розслідування від 17.07.2015 року та у листі № 09-1-7/72 від 30.06.2016 року, адресованих слідчому, копії яких додано до позову, визнав факт внесення позивачем коштів за договором №А338 1 про банківський вклад «Депозитний у валюті 978 від 09.08.2010 року. 22.10.2019 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. У заперечені представник відповідача зазначає, що в матеріалах справи відсутня квитанція про внесення позивачем коштів на суму 2500 євро. Також у запереченні представник відповідача зазначив, що позивач надала суду заяву про видачу готівки від 23.11.2010 року в сумі 4 028,31 євро, в зв`язку з чим банк не розуміє надання саме цієї заяви суду, оскільки з неї вбачається, що позивач отримала депозитні кошти. Ухвалою суду від 02.12.2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи - відмовлено. Ухвалою суду від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 02.03.2020 року суд залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Представник позивача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з тим, до суду надійшла заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача - адвокат Терещенко Т.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.08.2010 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі завідуючого Борщівського БВ № 1 філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк в м. Чортків» [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №А338 1 про банківський вклад «Депозитний» у валюті 978. Відповідно до предмету договору вносій передає, а банк приймає на депозитний рахунок на умовах цього договору грошові кошти на користь [PERSON] Вкладник набуває прав та обов`язків за договором з моменту пред`явлення ним до банку першої вимоги, що випливає з прав та обов`язків вкладника або вираження ним іншим способом наміру скористатися таким правом. Вносій втрачає права та обов`язки за договором після набуття їх вкладником. До набуття вкладником своїх прав за договором ці права, крім передбачених п.п.п. 3.2.5, 3.2.6 належить вносію. Якщо вкладник письмово відмовився від депозиту, вносій має право вимагати повернення депозиту або переоформити його на своє ім`я. Пунктами 2.1, 2.2. договору передбачено, що банк приймає від вкладника на зберігання депозит готівкою в сумі 1 500 євро строком на 18 місяців. Днем повернення депозиту є 09.02.2012 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється в розмірі 8,5 річних та бонус нуль процентів річних. Пункт 2.4 договору вказує, що поповнення рахунку додатковими внесками дозволяється. Факт передачі позивачем на депозитний рахунок грошових коштів в сумі 1500 євро підтверджується копією квитанції по рахунку №338921703/А338 1 від 09.08.2010 року (а.с. 18). 28.10.2010 року позивач передала на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 2 500 євро, що підтверджується копією заяви на переказ готівки по рахунку № [NUMBER] від 28.10.2010 року (а.с. 19). Отже, всього на депозитному рахунку, вкладником якого є позивач [PERSON] , знаходились грошові кошті в сумі 4 000 євро. З матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2010 року Борщівське БВ № 1 філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чортків» було закрите, у зв`язку із чим усі рахунки, відкриті [PERSON] були переведені у «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чортків», а звідти у «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернопіль». Як встановлено судом, 09.02.2012 рок [PERSON] звернулася до відділення банку, що знаходиться в м. Тернопіль, з вимогою повернути депозитний вклад в зв`язку з закінченням строку дії договору №А338 1 про банківський вклад «Депозитний» у валюті 978. Однак, позивачу було відмовлено в отриманні коштів, що знаходились на депозитному рахунку з тих підстав, що 22.11.2010 року позивач, на підставі власноручно написаної нею заяви про дострокове припинення дії договору, у відділенні банку в м. Борщів отримала депозитні кошти на загальну суму 4 028,31 євро. Оскільки жодної заяви стосовно дострокового розірвання депозитного договору та видачі коштів за цим договором позивач не писала та не підписувала, остання звернулася до правоохоронних органів із заявою щодо заволодіння її грошовими коштами шахрайським шляхом. 19.11.2014 року відомості по заяві [PERSON] щодо заволодіння її грошовими коштами працівниками Борщівського безбалансового відділення № 1 філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Чортків» шахрайським способом шляхом обману були внесені Борщівським РВ УМВС України в Тернопільській області до ЄРДР № 12014210050000373 за ч. 1 ст. 190 КК України. Відповідно до висновку експерта Тернопільського НДЕКЦ МВС України від 16.11.2018 року щодо проведення почеркознавчої експертизи на підставі постанови СВ Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області від 18.10.2018 року підпис у заяві на видачу готівки по рахунку №338921/003/А338 1 від 23.11.2010 року, а саме: навпроти друкованого тексту «Підпис отримувача», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Із змісту висновку експерта вбачається, що на експертизу надано заяву на видачу готівки по рахунку № [NUMBER] від 23.11.2010 року від імені [PERSON] на 1 арк. та зразки підписів [PERSON] на 10 арк. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався, зокрема, на те, що позивач не надала доказів внесення нею на депозитний рахунок на підставі вказаного вище договору суму вкладу 2 500 євро; згідно виписки операцій (а.с. 60) значиться договір № Б238 1, який позивач не додала до позовної заяви; згідно виписки з операцій від 23.03.2010 року (а.с. 61) вбачається, що 15.09.2009 року відкрито готівковий рахунок в сумі 3 340 та значиться договір А388 1, який додала позивач до позовної заяви, проте дата договору 09.08.2010 року, а не 15.09.2009 року і сума вкладу, що значиться в договорі не відповідає сумі вкладу у виписці; до неналежної якості копії квитанції по рахунку № 338921703/А383 1, яка надана до позову читається платник [PERSON] , отримувач [PERSON] , а не банк та відсутній штамп філії відділення банку в м. Чортків Тернопільської області; позивач не надала до позовної заяви ощадну книжку та квитанцію, які засвідчують внесення нею грошових коштів - суд не приймає до уваги з наступних підстав. Адже, як встановлено судом, згідно копії квитанції по рахунку № 338921/03/А338 1 від 09.08.2010 року (а.с. 18) 09.08.2010 року позивач передала на зберігання відповідачу грошові кошти в сумі 1 500 євро. Дана квитанція містить наступні відомості: платник - [PERSON] ; особистий підпис платника; підпис уповноваженого працівника банку та касира; отримувача - [PERSON] ; призначення платежу: готівкове відкриття рахунку на користь вкладника; № рахунку: дебет [NUMBER] , кредит [NUMBER] ; сума - 1 500 євро; відбито штампу Борщівського БВ № 1 філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чортків Тернопільської області». Крім того, на а.с. 19 міститься копія заяви на переказ готівки від 28.10.2010 року на суму 2 500 євро. Даний документ містить наступні реквізити: платник - [PERSON] ; особистий підпис платника; підпис уповноваженого працівника банку та касира; отримувача - [PERSON] ; призначення платежу: прийом додаткового внеску готівки на рахунок; № рахунку: дебет [NUMBER] , кредит [NUMBER] : залишок коштів на рахунку після внесення коштів 4021, 03 євро; відбито штампу Борщівського БВ № 1 філія «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Чортків Тернопільської області». Також, судом встановлено, що між сторонами у справі 09.08.2010 року був укладений договір № А338 1 про банківський вклад «Депозитний» у валюті 978 від 09.08.2010 року, оригінал якого знаходиться на а.с. 140, а не договір № А 388 1, як зазначив у відзиві відповідач. Виписки з операцій, на які посилається відповідач, як на докази, що, на його думку, спростовують доводи позивача, суд вважає неналежними доказами, оскільки вони не засвідчені, тобто не містять підпису посадової особи, яка сформувала ці виписки, в свою чергу інформація у зазначених виписках протирічить інформації, викладеній відповідачем у листі № 1891-08/09 від 12.08.2015 року та у висновку за результатами внутрішнього розслідування від 17.07.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. В постанові від 07.06.2018 року у справі № 766/8553/16 Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, посилаючись також на норму п 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, Інструкцію про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, вказав, що аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи із зазначеного, твердження сторони відповідача, що позивач не надала до позовної заяви ощадну книжку та квитанцію, які засвідчують внесення нею грошових коштів, не заслуговують на увагу, оскільки внесення коштів на депозитний вклад може бути підтверджено договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки або договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми. Тобто, має місце альтернативи: ощадна книжка або інший документ, що підтверджує внесення грошової суми. Позивач разом з договором банківського вкладу надала документи, які підтверджують внесення нею на депозитний рахунок коштів, а саме: квитанцію по рахунку № 338921/03/А338 1 від 09.08.2010 року на суму 1 500 євро та заяву на переказ готівки від 28.10.2010 року на суму 2 500 євро. Дані документи в розумінні ст. 1059 ЦК України підтверджують, що письмова форма договору банківського вкладу, сторонами якого є позивач та відповідач, додержана. Таким чином, судом, на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем передано на зберігання кошти на загальну суму 4 000 євро за договором № А338 1 про банківський вклад «Депозитний» у валюті 978 від 09.08.2010 року. Із змісту депозитного договору вбачається, що позивач уклала договір з банком на користь третьої особи- [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1063 ЦК України фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред`явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад. Виходячи із даної норми ЦК України, особа, що укладає договір банківського вкладу на користь іншої особи, реалізує у повному обсязі права вкладника лише до моменту пред`явлення третьою особою до банку першої вимоги. До набуття прав вкладника особою, на користь якої зроблений банківський вклад, ці права належать особі, яка зробила вклад. Такій особі належить право на зміну чи розірвання договору, на отримання вкладу та відсотків по ньому та інші права вкладника. Матеріали справи не містять доказів, що третя особа [PERSON] пред`являв до банку першу вимогу, що випливає з прав вкладника і про це суду не заявляв [PERSON] . Виходячи із вищенаведеного, права вкладника щодо повернення коштів за депозитним договором належать виключно позивачу [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Отже, на день розгляду справи відповідач після закінчення терміну вказаного вище договору не повернув позивачу банківський вклад у розмірі 4000 євро, а тому, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Пунктами 2.2, 2.3, 3.2.1 договору № А338 1 про банківський вклад «Депозитний» у валюті 978 від 09.08.2010 року передбачено, що процентна ставка за депозитом встановлюються в розмірі 8,5% річних. Проценти нараховуються щомісячно в останній робочий день місяця (та в день виплати процентів). Нарахування процентів починається з дня наступного за днем внесення (зарахування) депозиту на рахунок та закінчується в день, який передує поверненню депозиту. Нарахування банком процентів здійснюється з урахуванням календарного числа днів року (неробочих включно). Кількість днів у році приймається 365 (366). Проценти на суму нарахованих процентів нараховуються. Нараховані проценти сплачуються щомісячно в день, який відповідає даті відкриття рахунку готівкою з рахунку. У разі неотримання вкладником нарахованих процентів готівкою, їх сума зберігається на рахунку депозиту та служить базою для подальшого нарахування процентів. Вкладник має право отримати проценти відповідно до розділу 2 цього договору, а тому саме відповідач має сплатити позивачу відсотки за весь час користування належними позивачу коштами. При цьому суд бере до уваги розрахунок, який долучений до позовної заяви та перевірений судом, відповідно до якого сума відсотків за користування вкладом за період з 10.08.2010 року по 26.06.2019 року включно становить в розмірі 4390,09 Євро. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування вкладом за період з 10.08.2010 року по 26.06.2019 року включно в розмірі 4390,09 Євро. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено невиконання відповідачем умов договору щодо повернення вкладу і відсотків по ньому, враховуючи розрахунками, наданими позивачем та перевіреними судом, три проценти річних від простроченої суми за період з 26.06.2016 року по 26.06.2019 року, які підлягають стягненню з відповідача, становить - 360,00 Євро. Однак, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 326 380,80 грн. з огляду на наступне. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача вказаної суми пені, позивач посилається на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Разом з цим, розділ 6 депозитного договору передбачає умови відповідальності сторін під час виконання цього договору. Зокрема, п. 6.2 договору передбачено, що банк сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми депозиту, якщо при зверненні вкладника в терміни, обумовлені договором, банк не виконує зобов`язання щодо виплати суми депозиту. Отже, розмір пені за невиконання зобов`язання щодо виплати суми депозиту має виходити з умов депозитного договору, в даному випадку з п. 6.2 цього договору, тому в даному випадку до вказаних договірних правовідносин не застовуються вищевказані положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач на свій розсуд обрала спосіб захисту порушеного права та розпорядилася своїми правами щодо предмету спору, тому суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК України, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2268,66 грн. пропорційно до 44% від задоволеної суми позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial