Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

04 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.10.1989 року, виданого виконкомом Самарської ради народних депутатів згідно рішення виконкому Самарської районної ради народних депутатів №405/13 від 22.09.1989 року, зареєстрованого КП ДМБТІ в реєстрову книгу №13 за реєстровим №32, її чоловіку [PERSON], належало 27/100 частин домоволодіння №10 по пров. Здоровя у м. Дніпро. 13.09.2001 року її чоловік, [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину домоволодіння. Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, у встановлений законом строк прийняла спадщину. [PERSON] (у дівоцтві Кобцева), донька спадкодавця, спадщину фактично не приймала, та заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала. 28.10.2015 року, їх донька, [PERSON] померла. Їх донька, [PERSON] (у дівоцтві [PERSON]) спадщину фактично не приймала, та заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала. Так як вона є єдиною, крім неї, особою, що має право претендувати на спадщину після смерті [PERSON], яку залучено до участі у справі у якості відповідача. У 2016 році позивач звернулася до Восьмої ДДНК для оформлення права власності у порядку спадкування та отримання свідоцтва про право власності. Державним нотаріусом їй було надано запит до КП ДМБТІ щодо надання витягу з реєстру прав власності. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння. Згідно повідомлення КП ДМБТІ від 09.02.2016 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на 27/100 частин домоволодіння за адресою: буд.№10 по пров. Здоровя у м. Дніпро на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.10.1989 року, виданого виконкомом Самарської ради народних депутатів згідно рішення виконкому Самарської районної ради народних депутатів №405/13 від 22.09.1989 року, зареєстрованого КП ДМБТІ в реєстрову книгу №13 за реєстровим №32. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер 13.09.2001 року, на 27/100 частин домоволодіння за адресою: буд.№10, по пров. Здоровя у м. Дніпро. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, але надали заяву, у якій підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та розглядати справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила їх задовольнити і розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~ \~ Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належало 27/100 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпро, пров. Здоровя, 10, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 26.10.1989 року (а.с.4-5), а також відповіддю КП «ДМБТІ» ДОР від 09.02.2016 року (а.с.34). 13.09.2001 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №328551 від 17.09.2001 року (а.с.23). На час смерті чоловіка у позивачки [PERSON], залишилось двоє дітей: відповідачка [PERSON] (у дівоцтві [PERSON]) та її сестра [PERSON] (у дівоцтві [PERSON]), що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.25-26). 26.10.2015 року [PERSON] (у дівоцтві [PERSON]) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №657046 від 28.10.2015 року (а.с.24). Відповідачка [PERSON] (у дівоцтві [PERSON]) спадщину фактично не приймала та заяви до нотаріальної контори не подавала. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого усе належне йому на час смерті майно заповів [PERSON] (а.с.78). Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, що підтверджується копією спадкової справи, що відкрита у Восьмій дніпропетровській державній нот рільній конторі (а.с.73-88). Постановою від 28.01.2016 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, пров. Здоровя, 10, у звязку із тим, що не були надані правовстановлюючі документи на домоволодіння (а.с.33, 82). Згідно повідомлення КП ДМБТІ від 09.02.2016 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на 27/100 частин домоволодіння за адресою: буд.№10 по пров. Здоровя у м. Дніпро на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.10.1989 року, виданого виконкомом Самарської ради народних депутатів згідно рішення виконкому Самарської районної ради народних депутатів №405/13 від 22.09.1989 року, зареєстрованого КП ДМБТІ в реєстрову книгу №13 за реєстровим №32 (а.с.34). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved