Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

02.06.2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 22680,51 грн. - матеріальної шкоди, 30000,00 грн. - моральної шкоди, 1681,60 грн. - судових витрат за подання позовної заяви, 3500,00 грн. - витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 4500,00 грн. - витрат за проведення автотехнічного та транспортно-тросологічного дослідження, 15000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 08.10.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та автомобіля Митсубісі, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу, під керуванням [PERSON] (третьої особи у справі). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року відповідача визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 10.02.2020 року апеляційні скарги представника відповідача залишено без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року щодо [PERSON] та [PERSON] залишено без змін. Після ДТП належний позивачу автомобіль знаходиться у непридатному для використання стані. 24.10.2019 року третя особа у справі - [PERSON] звернувся до судового експерта з метою проведення автотехнічного та транспортно-тросологічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди. Вартість проведеного експертного дослідження №131/19 від 26.10.2019 року склала 4500,00 грн. За зверненням позивача, судовим експертом складено висновок №191 від 27.01.2020 року про те, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Митсубісі, д.н.з. [NUMBER] , на дату оцінки складає 121680,51 грн. Вартість проведеного від 27.01.2020 року №191 експертного автотоварознавчого дослідження склала 3500,00 грн. Автомобіль, яким керував відповідач під час ДТП був застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» і страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у сумі 99000,00 грн. Обставини пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою спричинили ряд негативних наслідків та моральних страждань для позивача, у зв`язку із чим у позивача виникли психотравматичні фактори, що спричинили негативні емоції і переживання, призвели до погіршення здоров`я, вплинули на реалізацію її намірів, дана ситуація спричинила сильний емоційний стрес і переживання як для позивача так і для членів його сім`ї, і по теперішній час позивач та його сім`я почувають себе пригнічено та розгублено. Позивачка після ДТП не може користуватись своїм автомобілем, у зв`язку із чим позбавлена можливості вільно пересуватись на власному транспортному засобі, тому вимушена їздити на громадському транспорті, що завдає їй моральних страждань. За таких обставин позивач оцінює розмір спричиненої моральної шкоди у сумі 30000,00 грн. Крім того, для поновлення своїх порушених прав позивач була змушена звернутись за правовою допомогою та сплатила винагороду адвокату у розмірі 15000,00 грн. Ухвалою суду від 05.06.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасником справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 22.07.2020 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи у справі АТ «СК «ІНГО» у яких третя особа зазначає, що на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди між страховою компанією та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/460571 від 11.02.2019 року та договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №310303944.19 від 11.02.2019 року. 16.10.2019 року позивачка повідомила страхову компанію про ДТП, а 17.10.2019 року відбувся огляд пошкодженого автомобіля Мітсубісі, д.н.з. [NUMBER] , про що було складено акт огляду. 11.03.2020 року позивачка звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що третя особа здійснила відшкодування на суму 99000,00 грн. Страхова компанія з метою визначення реального збитку, який повинен відшкодувати страховик згідно закону та діючих на момент ДТП договорів, звернулась до оцінювача і за результатами проведеного дослідження складено Звіт №2143219 від 29.03.2020 року. Виходячи з результатів оцінки матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Мітсубісі, д.н.з. [NUMBER] склала 134368,65 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 134368,65 грн. (з ПДВ на запчастини), 117951,23 грн. без ПДВ на запчастини. З урахуванням положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія прийняла рішення про сплату страхового відшкодування потерпілій за даним страховим випадком, складено страхові акти №2441003 від 30.03.2020 року та №2441074 від 30.03.2020 року. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжними дорученнями №5780 від 13.04.2020 року на суму 99000,00 грн. та №6132 від 16.04.2020 року на суму 18951,23 грн. За таких обставин третя особа вказує, що страховик виконав своє зобов`язання перед потерпілою. Третя особа у справі [PERSON] своїм правом на надання суду письмових пояснень з приводу поданого позову, станом на час ухвалення рішення у справі, не скористався. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами 16.07.2020 року, однак у встановлений судом строк своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення. Постановою Київського апеляційного суду від 10.02.2020 року апеляційна скарги захисника [PERSON] - адвоката Котьолкіна Д.С. залишені без задоволення, а постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2019 року щодо [PERSON] та [PERSON] залишена без змін. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2019 року позивачка звернулась до АТ «СК «ІНГО» із повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду №2143219, яка сталась 08.10.2019 року. 17.10.2019 року відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу позивача про що складено акт огляду транспортного засобу. 11.03.2020 року позивачка звернулась до АТ «СК «ІНГО» із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталась 08.10.2019 року за участі забезпеченого ТЗ Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, у якій вказала про необхідність здійснення перерахування коштів на її власний рахунок відкритий у АТ «ПриватБанк». За змістом копії звіту №2143219 від 29.03.2020 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, що наданий до суду страховою компанією, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 134368,65 грн. з ПДВ на запчастини, та 117951,23 грн. без ПДВ на запчастини. Вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ складає 134368,65 грн. Відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). 30.03.2020 року страховою компанією складено страховий акт №2441003 за полісом №460571 (страхова сума - 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.), згідно якого сума збитку становить 117951,23 грн., а до відшкодування за умовами страхування підлягає сума у розмірі 99000,00 грн. Дійсна сплата вказаної суми позивачу підтверджується копією платіжного доручення №5780 від 13.04.2020 року. Також 30.03.2020 року страховою компанією був складений страховий акт №2441074 за полісом №310303944.19 (страхова сума - 200000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.), згідно якого сума збитку становить 117951,23 грн., а до відшкодування за умовами страхування підлягає сума у розмірі 18951,23 грн. Дійсна сплата вказаної суми позивачу підтверджується копією платіжного доручення №6132 від 16.04.2020 року. Отже, загалом АТ «СК «ІНГО» здійснено страхове відшкодування на користь позивачки у загальному розмірі 117951,23 грн. (99000,00 грн. + 18951,23 грн.), що дорівнює сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ на запчастини у сумі 117951,23 грн. за даними звіту про оцінку складеного на замовлення страхової компанії, адже у своїй заяві про здійснення відшкодування оціненої шкоди потерпіла особа зазначила про перерахування коштів на її власний рахунок. У разі ж зазначення позивачем у своїй заяві про перерахування коштів на рахунок СПД/СТО, що здійснюють ремонт або надання документів про фактично проведені ремонтно-відновлювальні роботи, страхова компанія мала би сплати/доплатити повну суму матеріального збитку, яка відповідно до звіту про оцінку, складеного на замовлення страховика, складає 134368,65 грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №191 від 27.01.2020 року проведеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мітсубісі, д.н.з. [NUMBER] , на дату оцінки 08.10.2019 року складає 121680,51 грн. Зі змісту вказаного експертного дослідження вбачається, що зазначена сума вартості матеріального збитку не включає у себе податку на додану вартість та розрахована як повна вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту зносу і ураховуючи, що втрата товарної вартості дорівнює нулю. Таким чином, різниця між розміром матеріального збитку згідно експертного дослідження, проведеного на замовлення позивача, та звіту про оцінку, складеного на замовлення страхової компанії становить 3729,28 грн. (121680,51 грн. - 117951,23 грн.). Відповідно до ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). За положеннями ст.ст. 4, 5, 6 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Видами добровільного страхування можуть бути: 12) страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника). Згідно ст.ст. 8, 9 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. За змістом ст.ст. 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Ліміт відповідальності страхової компанія за договором добровільного страхування з урахуванням здійснених виплат на загальну суму 117951,23 грн. залишився не вичерпаним на суму 82048,77 грн. за договором добровільного страхування. У своїй позовній заяві сторона позивача посилається на те, що з урахуванням положень ч.ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. При цьому, відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 23.12.2015 року у справі №6-2587цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, потерпілий має право на відшкодування завданої шкоди саме за рахунок винної особи у випадку перевищення розміром матеріального збитку лімітів відповідальності страховика та/або якщо визначений матеріальний збиток не входить до структури страхового відшкодування (наприклад, розмір втрати товарної вартості, який в даному випадку дорівнює нулю). За змістом положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial