Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

04.07.2017 р. [PERSON] звернулась з позовом до\~\~[PERSON]\~ про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 30.10.2004 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції між нею та [PERSON]\~\~ (далі відповідач) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 319. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розлучення проживатимуть з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними зникли взаєморозуміння, подружні стосунки припинені, вважає, що їх спільне життя з відповідачем, як однієї родини, неможливе, а тому зберегти шлюб немає сенсу.Спору про майно між сторонами немає. Просить шлюб розірвати. Після розірвання позивачка просить залишити за нею прізвище «Кобзар». В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність; зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність; позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 30.10.2004 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] та [PERSON]\~\~ було зареєстровано шлюб, актовий запис № 319, свідоцтво про шлюб серія I\~ ФП № 084972. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Кобзар». Від даного шлюбу мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія I\~ ФП № 168831) та та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія I\~ ФП № 052538). Спору щодо визначення місця проживання дітей, а також майнового спору не заявлено. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що у них постійно виникали конфлікти; подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхній дитині. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved