Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

03 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 27 грудня 2005 року його родина, а саме, він, [PERSON], брат [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON] отримали у приватну власність шляхом приватизації квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 27.12.2005 року. 29 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] була зареєстрована та проживала в спірному жилому приміщенні. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року шлюб з відповідачем був розірваний. Восени 2013 року [PERSON] уклала шлюб з іншим чоловіком, але вона залишилася зареєстрованою в належному йому та членам його родини приміщенні, в той же час, не проживає в квартирі, не несе витрат в ремонті квартири, не сплачує комунальні платежі. Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги ст.ст. 68, 116 156, 162, 167, 157 ЖК України, позивач [PERSON] просив: -визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]; -зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, пояснив, що його мати, яка також була власником квартири, померла. Відповідач [PERSON] проживала в квартирі до липня 2014 року, після чого виселилася. Ним були змінені замки на вхідних дверях, відповідач не мала ключів від дверей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилалася на те, що в спірному житлі проживала до липня 2014 року разом з дочкою [PERSON] [INFO]. В звязку із розірванням шлюбу, сварками вона була змушена висилитися з квартири, в наступному, вона мала намір проживати в зазначеному житлі, але замки на вхідних дверях були змінені. В судове засідання треті особи [PERSON], [PERSON] не зявилися, в своїх заявах просили суд розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 27.12.2005 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками, на праві спільної сумісної власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідною довідкою. Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнані та не заперечуються сторонами, не підлягають доказуванню. Так, сторонами визнані та не заперечуються, а тому, не підлягають доказуванню наступні факти, а саме, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] [INFO] до липня 2014 року проживала в квартирі, в звязку з сварками, висилилася з квартири, [PERSON] змінив замки на вхідних дверях, [PERSON] не мала ключів від дверей. У відповідності до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Таким чином, припинення сімейних відносин між [PERSON] (як власником житлового приміщення) та [PERSON] (як колишнього члена сім'ї) не позбавляє останню права користування займаним приміщенням. Згідно ст. 1 ЖК України, відповідно до Конституції України, громадяни України мають право на житло. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселеним із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Як зазначалося вище, позивач, на обґрунтування вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилався на норми ст.ст. 68, 116, 156, 162, 167, 157 ЖК України. Суд приходить до переконання, що підстав для задоволенні позову немає, оскільки: -ст. 68 ЖК України регулює строки внесення квартирної плати; -ст. 116 ЖК України регулює відносини щодо виселення осіб, які самовільно вселилися в житлове приміщення, або систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними; -ст. 156 ЖК України регулює правовідносини між власниками житлових приміщень та членами сім'ї) та визначає, що Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. -ст. 162 ЖК України стосується плати за користування жилим приміщенням; -ст. 167 ЖК України регулює відносини щодо розірвання договору найму житлового приміщення. -157 ЖК України регулює відносини щодо виселення членів сім'ївласника будинку з підстав, передбачених ст. 116 ЖК України. Позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідач самовільно вселилася в спірне житлове приміщення, або систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. В звязку з наведеним, в задоволенні позовних вимог в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням належить відмовити. У відповідності до ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки [PERSON] не визнавалася судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законом передбачений порядок зняття з реєстраційного обліку відповідними органами, не підлягають і вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Outcome: dismissed