Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

03.12.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що у неї з відповідачем є спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на його утримання. Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина щомісячно в твердій грошовій сумі по 2000 грн., починаючи з 03.12.2014 року до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до [INFO] року. В обґрунтування розміру аліментів зазначила, що відповідач має на праві власності автомобіль, за допомогою якого надає послуги з вантажних перевезень, за що отримує значний дохід, який є мінливим. На її думку, відповідач може сплачувати такий розмір аліментів, що не поставить його у скрутне становище, натомість забезпечить утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він має мінливий, нерегулярний дохід, в даний час не працює, щойно став на облік в центрі зайнятості, тому він згоден платити аліменти в розмірі 1/4 частини допомоги по безробіттю, яка буде йому виплачуватися, що складатиме 150 грн. щомісячно. Він дійсно періодично надає послуги з вантажних перевезень своїм автомобілем, але такі доходи нерегулярні. Тому він не в змозі сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому просить позивачка. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 03.02.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], зазначено, що його батьком є відповідач по справі [PERSON].( а.с.- 3). Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дитини. Ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має мінливий дохід, в даний час не працює, став на облік в центрі зайнятості. Тому є доцільним визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2014 року становить 1032 грн. Отже, вказана грошова сума визначена законом як мінімум, необхідний для утримання дитини, для забезпечення її першочергових потреб. Однак судом враховується, що з урахуванням зростання споживчих цін в Україні на протязі 2014 року зазначена сума не забезпечить належний рівень життя та розвитку дитини. В судовому засіданні позивачкою не доведено спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно, натомість відповідачем не надано об'єктивних доказів його скрутного матеріального становища та неможливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 1/4 частина допомоги по безробіттю, яка буде йому виплачуватися, що складатиме приблизно 150 грн. щомісячно. Крім того, рівень його матеріального становища не звільняє його від обов'язку утримувати свою дитину, забезпечувати її необхідні умови для розвитку та проживання, так як відповідач є працездатною особою, здатною забезпечити дитині такі умови. Тому справедливим є визначення розміру аліментів у сумі 700 грн. щомісячно. На підставі викладеного ,

Outcome: partial