Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

02 жовтня 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 19208,26 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.01.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір № 6579327 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до якого для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки (БКП), Банк встановлює по рахунку № [NUMBER] ліміт кредитування в сумі, на строк та умовах, визначених цим договором та тарифами банку для Тарифного пакету SMART, на умовах якого обслуговується рахунок, відповідно до якого відповідачу було встановлено максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 30 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахуванням відсотків. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримав. Але відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 17.08.2018 року по кредитному договору в розмірі: 9990,65 грн. - заборгованість за кредитом, 4505,71 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 216,84 грн. - прострочена заборгованість по сплаті комісії, 4 498,06 грн. - пеня, а всього заборгованість становить 19 208,26 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився. Як вбачається з позовної заяви, представник позивача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.01.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено договір № 6579327 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до якого для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки (БКП), Банк встановлює по рахунку № [NUMBER] ліміт кредитування в сумі, на строк та умовах, визначених цим договором та тарифами банку для Тарифного пакету SMART, на умовах якого обслуговується рахунок, відповідно до якого відповідачу було встановлено максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік. Даний Кредитний договір, підписаний [PERSON] , що підтверджує те, що він погодився на умови надання кредиту. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку відповідача за період з 10.02.2017 року по 17.08.2018 року. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.1.16 Договору, за користування кредитом, отриманим по цьому договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Пунктом 1.18 Договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитну заборгованість в повному обсязі в терміни, передбачені Договором (п.1.5.) та/або в останній день дії трудових (цивільно-правових) відносин з Організацією, та/або в інших випадках визначених правилами та цим Договором, в залежності від того, яка з подій настане раніше. Суду не надано доказів настання зазначених вище подій. В той же час в п.1.5 Договору передбачено, що ліміт кредитування по рахунку встановлюється терміном на 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування, але не довше зазначених вище подій. Як встановлено судом, позивач виконав зобов`язання за договором та перерахував кошти на рахунок. В той же час відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання перед позивачем, про що свідчить розрахунок суми боргу відповідача за договором, що станом на 17.08.2018 року становить: 9990,65 грн. - заборгованість за кредитом, 4505,71 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 216,84 грн. - прострочена заборгованість по сплаті комісії, 4495,06 грн. - пеня, а всього заборгованість становить 19208,26 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав суду доказів, що заборгованість є меншою чи відсутня. В той же час, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) за яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вважає за можливе стягнути відсотки за користування коштами за період з лютого 2018 року по серпень 2018 року в сумі 4 505,71 грн. Умовами договору не передбачено нарахування та сплата відповідачем комісії та пені, з розрахунку нарахованої пені не зрозуміло яким чином та в яких сумах вона нарахована, в позовній заяві відсутні посилання на відповідні пункти договору, які передбачають нарахування пені, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. Отже, оскільки відповідач належним чином не виконував зобов`язання за договором, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 9 990,65 грн. та нараховані відсотки в розмірі 4 505,71 грн., а всього підлягає до стягнення 14 496,36 грн. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial