Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

04.09.2019 позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 26.07.2003. Від шлюбу у них народилось троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] .. Вказала, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Зазначила, що з липня 2019 року подружні стосунки між ними припинені. З того часу спільне господарство не ведуть. Можливості зберегти сімю нема. Спільне життя суперечить її інтересам. Тому просить розірвати шлюб між ними та стягнути судові витрати. 12.09.2019 у справі було відкрито провадження. 23.01.2020 сторони подали письмові заяви про розгляд без їх участі. Позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає та згідний на розірвання шлюбу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розгляд справи призначався на 23.01.2020, повне судове рішення в порядку ч.6 ст.259 ЦПК України складено 27.01.2020. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2003, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №228 (а.с.4). Від спільного подружнього життя у сторін є троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7,8,9). За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Ураховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд,

Outcome: approved