Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

04.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений та в якому просив стягнути з Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства -1 на його користь заборгованість із заробітної плати у сумі 7106,57 гривень та середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 18087,75 гривень за період з 19.08.2019 року по день ухвалення судового рішення. Вказавши, що з 02 червня 2008 року по 19 серпня 2019 року вона знаходилась у трудових відносинах з КЖРЕП-1. 19.08.2019 року вона була звільнена в зв`язку зі скороченням штату, згідно наказу № 367-к від 19.08.2019 року. Під час її знаходження у трудових відносинах, відповідачем не виплачена заробітна плата у розмірі 7106,57 гривень. На момент звільнення і по теперішній час відповідач не провів з нею розрахунку. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 74 робочих дні, з неї підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 18087,75 гривень. Ухвалою суду від 11.12.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення рекомендованого повідомлення 19.12.2019 року. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Як встановлено, [PERSON] працювала у КЖРЕП-1, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] від 20.04.1979 року та не заперечується відповідачем. Згідно Наказу № 367-к від 19 серпня 2019 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗпП України.(а.с. 7) За змістом наявної в матеріалах справи довідки Директора Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства -1 Ткаченко Л. А. № 1350 від 25.11.2019 року, станом на 18.11.2019 року заборгованість КЖРЕП-1 перед [PERSON] по виплаті заробітної плати складає 7106,57 гривень. (а.с.8). Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Частиною першою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України (позовна заява надійшла до суду 04.12.2019 року) з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 по справі №4-рп/2012. При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був, що також не заперечується відповідачем. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з вимогами ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Також, при звільненні [PERSON] відповідачем не було виплачено вихідну допомогу. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно п. 2 абз. 3 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевказані обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки, заборгованості по заробітній платі у розмірі 7106,57 грн. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату подачі позовної заяви, тобто за період з 19.08.2019 року по 08.01.2020 року включно, становить 98 робочих дні (241,17 грн. * 98 дні = 23634,66 грн.). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 23634,66 гривень (в межах заявлених позовних вимог), з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Тому на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави та 768, 40 гривень з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved