Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

02.09.2021 року позивачі звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у якому просили суд: визнати [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . З 17.07.2014 року разом з позивачами в квартирі зареєстровані відповідачі, проте, у квартирі вони не проживають та нею не користується вже більше семи років, але оскільки відповідачі зареєстровані по цій адресі, позивачі вимушені сплачувати за них комунальні послуги, а тому позивачі звернулися до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2021 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначення проведення підготовчого судового засідання. 19.10.2021 року відповідачка - [PERSON] подала до суду заяву серії 66 АА 6359107, завірену тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса нотаріального округу Анісімовою П.В.: м. Єкатеренбург, зареєстровано в реєстрі №66/142-н/66-2020-7-1094, в якій відповідачка просила зняти її з реєстрації за адресою: квартира [ADDRESS] . Також, згідно даної заяви, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 19.10.2021 року відповідачка - [PERSON] подала до суду заяву серії 66 АА 6359108, завірену тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса нотаріального округу Анісімовою П.В.: м. Єкатеренбург, зареєстровано в реєстрі №66/142-н/66-2020-7-1905, в якій відповідачка просила зняти її з реєстрації за адресою: квартира [ADDRESS] . Також, згідно даної заяви, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є співвласниками квартири [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, що видане управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 25 грудня 1997 року, зареєстроване ОМБТІ та РОН 3 серпня 1998 року, за № 344 - стр. 116-кн. 289 пр. Разом з позивачами в цій квартирі зареєстровані відповідачки: [PERSON] , [PERSON] . Крім того в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У квартирі [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані з 17.07.2014 року, проте у 2014 році [PERSON] та [PERSON] залишили квартиру [ADDRESS] , за власним бажанням, усі свої речі, які знаходились в квартирі, вони забрали із собою і більше до квартири, не поверталися. Факт не проживання відповідачів за вказаною адресою, підтверджується актом про непроживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно із зазначеним актом від 27.08.2021 року, відповідачі за вищевказаною адресою не проживають з 2003 року по теперішній час, житловим приміщенням не користуються, в домі відсутні будь-які речі відповідачів. Також, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за іншою адресою у іншій країні, а саме: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] , вже більше семи років, але оскільки вони ще зареєстровані по цій адресі, а тому позивачі вимушені сплачувати за них комунальні послуги. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю. Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Судом встановлено, що відповідач визнав позов повністю, що підтверджується заявою. Згідно даної заяви відповідачу наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Визнання позову - це розпорядницька дія відповідачів, їх згода на задоволення заявлених позовних вимог, спрямована на закінчення розгляду судом заявленої вимоги шляхом винесення рішення про її задоволення. Визнання позову є розпорядницькою дією відповідачів і означає безумовну згоду з вимогами позивачів та з винесенням судом рішення на користь позивачів незалежно від наявності і доведеності фактів, що входять у підставу позову. Визнання факту є різновидом пояснень відповідача як засобу доказування і спрямоване на підтвердження наявності певної обставини, доказування якої згідно з правилами про розподіл тягаря доказування покладається на позивача. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved