Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

04.03.2014 року Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3 (далі - КЗОЗ ОПТД № 3) звернувся до суду із заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа - [PERSON], в якій вказано, що у [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], туберкульоз легень, який вперше виявлено в квітні 2009 року під час профілактичного обстеження лікарями загальної лікувальної мережі. З 13.05.2009 року по 09.01.2009 року [PERSON] перебувала в стаціонарному відділенні лікувального закладу Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3. Під час лікування у хворої встановлено діагноз: туберкульоз легень (інфильтративний) з деструкцією. Для подальшого лікування хвора була направлена до туберкульозного санаторію «Занки», де перебувала з 14.01.2010 року по 15.03.2010 року. 11.02.2010 року документи хворої було направлено на ЛТЕК і вона була визнана інвалідом ІІ групи. В подальшому [PERSON] від лікування ухилялася, неодноразово викликалася працівниками ОПТД № 3 та лікарями загальної лікувальної мережі для продовження лікування в умовах стаціонару, з нею неодноразово проводилися бесіди про тяжкість та небезпечність її хвороби, а також їй доведено до відома, що вона є джерелом зараження туберкульозом для оточуючих, але хвора категорично відмовилася від лікування. І лише 19.10.2010 року хвора з'явилася до ОПТД №3 для одноразового обстеження. Встановлено значне погіршення стану здоров'я та прогресування туберкульозного процесу. Після чого, 22.10.2010 року хвору було госпіталізовано до стаціонарного відділенні диспансеру. На лікуванні вона перебувала до 02.03.2011 року, але ще до закінчення курсу лікування покинула диспансер, а під час лікування постійно зловживала спиртними напоями, що відповідно перешкоджало лікуванню. Після чого, на обстеження [PERSON] не з'являлася та не реагувала на виклики заявника. Лише, після значного погіршення здоров'я, 21.07.2011 року хвора з'явилася до диспансеру для обстеження із скаргами на погане самопочуття, але від госпіталізації відмовилася. З 02.08.2011 року по 17.04.2012 року [PERSON] перебувала в стаціонарному відділенні КЗОЗ ОПТД № 3 з діагнозом хронічний туберкульоз легень (інфильтративний) з деструкцією та мікобактеріями. 20.02.2012 року [PERSON] пройшла переогляд у Медико-соціальній експертній комісії (МСЕК), де їй продовжено ІІ групу інвалідності строком на 1 рік. Перебуваючи в стаціонарному відділенні ОПТД № 3 хвора постійно порушувала режим медичного закладу, самостійно залишала диспансер з невідомих причин, переривала лікування, зловживала спиртними напоями, чим значно шкодила лікуванню, у зв'язку з чим була виписана із стаціонару за порушення режиму. З травня 2012 року по січень 2013 року хвора лікувалася амбулаторно. З 08.01.2013 року по 20.04.2013 року перебувала в стаціонарному відділенні ОПТД № 3. З 20.04.2013 року по 19.10.2013 року на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області [PERSON] перебувала на примусовому лікуванні в Комунальному закладі охороні здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1». З 25.11.2013 року по 13.01.2014 року хвора перебувала на санаторно-курортному лікуванні в туберкульозному санаторії «Занки». 20.02.2014 року [PERSON] була обстежена в ОПТД № 3. Під час обстеження у неї було виявлено мікобактерії туберкульозу в зв'язку з чим її госпіталізовано в стаціонарне відділення диспансеру, де вона перебуває і по теперішній час. 26.02.2014 [PERSON] консультована лікарем - наркологом. Під час обстеження лікарем наркологом було встановлено, що хвора систематично зловживає спиртними напоями. Тобто, у хворої встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм (F 10.26), в зв'язку з чим вона попереджена про примусове лікування. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 26.02.2014 року № 97 [PERSON] має основний діагноз - туберкульоз легень інфільтративний. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізмі, в зв'язку з чим вона потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на шість місяців. Оскільки, [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби та хвора на хронічний алкоголізм, а у Обласній психіатричній лікарні № 1 є відділення для лікування хворих на туберкульоз та алкоголізм, то буде найдоцільнішим направити її на примусове лікування саме в цей медичний заклад, однак, враховуючи вимоги діючого законодавства, лікування повинно тривати три місяці. На підставі зазначеного, КЗОЗ ОПТД № 3 просило госпіталізувати [PERSON], [INFO] народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS], до Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу. Представник заявника Сергієнко С.М. у судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала в повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК КЗОЗ Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 26.02.2014 року № 97, у [PERSON] рецидив туберкульозу лівого легеня (інфильтративний), з деструкцією, МБТ. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм, в зв'язку з чим вона потребує примусового лікування в Обласній психіатричній лікарні № 1 терміном на шість місяців /а.с. 4/. Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується копіями виписки епікриз з амбулаторної картки [PERSON] від 27.02.2014 року, виписки з її історії хвороби № 41 та консультації нарколога /а.с. 5, 6, 7/. З копій доповідних вбачається, що [PERSON] неодноразово перебувала в стані алкогольного сп'яніння під час проходження лікування від туберкульозу, самовільно залишала диспансер, вимоги лікаря не виконувала /а.с. 8/. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу із супутнім захворюванням на алкоголізм, а також враховуючи той факт, що вона ухиляється від обов'язкової госпіталізації до протитуберкульозного закладу, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 і постановлення рішення про обовязкову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні № 1 для примусового її лікування строком на три місяці.

Outcome: approved