Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

02.10.2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.10.2020 року. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 02.04.2015, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24.10.2019 року шлюб було розірвано. Від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Зараз дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.10.2020 року, що забезпечить дитині належний рівень життя і розвитку. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності з вимогами ст.ст.178, 279 ЦПК України, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 24.10.2019 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28.08.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис - № 1807). Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, відповідно дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своєї здатності і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до вимог ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні доньки не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини. У ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що за віком відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 02.10.2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved