Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

04.07.2016 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту народження дитини. В заяві заявник посилалася на те, що 10.10.2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, проживали у [INFO], 06.07.2015 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, яке видане у м. Торез Донецької області, яке є тимчасово окупованою територією, Гуляйпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області їй відмовлено у реєстрації народження сина з посиланням на те, що свідоцтво про народження сина видане органом тимчасово окупованої території України, посилаючись на ст.ст. 122, 144 СК України, ст.257-1 ЦПК України прохає встановити факт народження сина [PERSON], 06.07.2015 року в м. Торез Донецької області Україна, батьками якого є мати: [PERSON], [INFO], батько: [PERSON], [INFO]. У судове засідання заявник, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не надала. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав, суду пояснивши, що 10.10.2009 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, проживали у [INFO], 06.07.2015 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, яке видане у м. Торез Донецької області, яке є тимчасово окупованою територією, Гуляйпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області їй відмовлено у реєстрації народження сина з посиланням на те, що свідоцтво про народження сина видане органом тимчасово окупованої території України, посилаючись на ст.ст. 122, 144 СК України, ст.257-1 ЦПК України прохає встановити факт народження сина [PERSON], 06.07.2015 року в м. Торез Донецької області Україна, батьками якого є мати: [PERSON], [INFO], батько: [PERSON], [INFO]. Представник заінтересованої особи: Гуляйпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] суду пояснила, що заявнику було відмовлено у реєстрації народження сина так як свідоцтво про народження сина видане органом тимчасово окупованої території України, вважає, що заява підлягає задоволенню. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 10.10.2009 року заявник [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу заявнику присвоєне прізвище Панченко, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 184811, виданого 10.10.2009 року виконавчим комітетом Великошишівської сільської ради Шахтарського району Донецької області (а.с.7). З 28.04.2015 року по 01.09.2015 року заявник знаходилась на лікарняному в зв`язку з вагітністю, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність №000084. 06.07.2015 року народився [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], а батьком: [PERSON], що підтверджується оригіналом свідоцтва про його народження серії І-НО № 638619, виданого 23.07.2015 року керівником органу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с.8). 01.07.2016 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області заявнику відмовлено у державній реєстрації народження сина в зв`язку з тим, що свідоцтво про народження сина видано органом тимчасово окупованої території України. Суд, задовольняючи заяву, виходить з наступного: Відповідно до ст.121 СК України Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч.1 ст.144 ЦК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 п.5 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до абзац 1 ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що до суду звернулася заявник, яка є матір'ю дитини, яка позбавлена можливості зареєструвати народження дитини в установленому законом порядку, з заявою про встановлення факту народження сина на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а саме в м. Торез Донецької області, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, так як їй відмовлено у державній реєстрації народження сина в зв`язку з тим, що свідоцтво про народження видано органом державної реєстрації тимчасово окупованої території України. Суд вважає, що факт того, що [PERSON] народився 06.07.2015 року в м. Торез Донецької області Україна, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується свідоцтвом про народження, а також довідкою про тимчасову непрацездатність №000084. Суд при встановленні факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, керується розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення відповідно до якого м. Торез Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.14 глави 4 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А тому суд при оцінці доказів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так суд при розгляді даної справи враховує висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі Loizidou v Turkey, а також у справі Cyprus v Turkey, а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі Mozer v Republic of Moldova and Russia, Haseu and Others v Moldova and Russia, де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого намібійського винятку, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи намібійський виняток у справі Кіпр проти Туреччини Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих га такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному констексті, а це б становило позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належить. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації її майнових та немайнових особистих прав як заявника так і дитини суд виходить з дотримання вимог ст.213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території. Встановлення даного факту породжує правові наслідки, а саме відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька, дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, посвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього кодексу, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими суду доказами. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. А тому ухвалене судом рішення про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. А тому оскарження рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не зупиняє його виконання.

Outcome: approved