Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

03.04.2019 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Державний реєстратор Марянчук Н.В., Миколаївська філія КП «Агенція адміністративних послуг» про визнання недійсним та скасування запису про право власності №28518371 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.10.2018 на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , а також витребування у останнього зазначеної вище квартири. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначив, що в жовтні 2018 року відповідач, шляхом використання підроблених документів, заволодів спірним нерухомим майном. Однак, позивач зазначає, що відповідно до заповіту від 29.09.11 власниця даної квартири, громадянка [PERSON] заповідала її йому, як своєму онукові. В подальшому [INFO] гр. [PERSON] померла, після чого приватним нотаріусом Войтовською Ж.Ф. 26.12.2013 було відкрито спадщину померлої на користь позивача. Проте, на теперішній час гр. [PERSON] нотаріусом відмовлено у прийнятті спадщини на вказану квартиру, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири значиться гр. [PERSON] , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2019 відкрито провадження в даній справі. 15.08.2019 ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Войтовської Ж.Ф. спадкову справу після смерті [PERSON] . 26.11.2019 на адресу суду від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Войтовської Ж.Ф. надійшла копія спадкової справи №15/2013, після смерті [PERSON] . Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.01.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання також не з`явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1994 виданого ВО СЗ ім. 61 Комунара, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до заповіту посвідченого 29.09.2011 приватним нотаріусом Войтовською Ж.Ф., [PERSON] , [INFO] , все своє майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] заповідала [PERSON] , [INFO] [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Міським відділом ДРАЦС реєстраційної служи ММУЮ 17.12.2013, актовий запис №4955 від 17.12.2013). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №36237819 від 26.12.2013 після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Войтовською Ж.Ф. 26.12.2013 зареєстровано спадкову справу за номером в спадковому реєстрі 55554351, номер у нотаріуса 15/2013. Відповідно до постанови приватного нотаріуса ММНО Войтовської Ж.Ф. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №20902-31 від 30.11.2018 [PERSON] відмовлено у прийнятті спадщини на вказану квартиру, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири значиться гр. [PERSON] . Згідно довідки про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №147508387 від 30.11.2018 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення Заводського суду м. Миколаєва №2-849/2007 від 03.05.2007. Право власності зареєстроване 17.10.2018 державним реєстратором Марянчук Н.В. Також в судовому засіданні встановлено, що за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману з використанням підроблених офіційних документів Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2018 внесені відомості за №12018150030004576 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (витяг з ЄРДР від 26.11.2018). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так, в судовому засіданні, під час огляду матеріалів цивільної справи №2-849/2007, встановлено, що насправді у вказаній справі ухвалено рішення від 01.06.2007, яким Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Зазначене свідчить про те, що запис про право власності №28518371, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.10.2018, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] здійснено на підставі підроблених документів. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, належна оцінка доказів, вказують на можливість задоволення позовної вимоги в частині визнання недійсним та скасування запису про право власності №28518371 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.10.2018 на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Стосовно позовної вимоги про витребування у відповідача на користь позивача спірної квартири, суд дійшов висновку, що вказана вимога є передчасною. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial