Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

04.11.2020 року служба у справах дітей Надвірнянської РДА Івано-Франківської області, як представник органу опіки та піклування звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Крім того, просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача - служби у справах дітей Надвірнянської РДА Івано-Франківської області, як представника органу опіки та піклування Надвірнянської в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, як представника органу опіки та піклування з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти. У відповідності до положень вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.06 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той з батьків, що проживає окремо, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…». Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.4). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2018 року, яке набрало законної сили 18.01.2019 року, матір дитини [PERSON] , позбавлено батьківських (материнських) прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та присуджено стягувати з неї аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, які зарахувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України (а.с. 10-11). Відповідач [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані по [ADDRESS] , що стверджується довідкою про склад сім`ї № 3220 від 08.07.2020 року, виданою Білоославською сільською радою, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним депутатом Білоославської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с. 13, 16-17). Однак, як вбачається з довідки П`ядицької сільської ради ОТГ, Надвірнянського району, Івано-Франківської області № 823 від 06.07.2020 року відповідач [PERSON] , [INFO] , разом з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , фактично проживає без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.15). Згідно характеристики П`ядицької сільської ради ОТГ Коломийського району, Івано-Франківської області № 67/02-32/20 від 07.07.2020 року відповідач [PERSON] в даний час працює по тимчасових заробітках, зловживає спиртними напоями, часто залишав дочку без нагляду (а.с.14). Малолітня дочка відповідача [PERSON] , [INFO] , навчалася в Надвірнянській гімназії № 5 з 01.09.2019 року до закінчення 2019-2020 навчального року у першому класі і перебувала у пришкільному інтернаті цього закладу (а.с. 19-20). З`ясовано також, що відповідач [PERSON] 03.07.2020 року звернувся в П`ядицьку сільську раду ОТГ із заявою про позбавлення його батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки. Крім того, в матеріалах справи міститься його заява з даного приводу, посвідчена приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. та зареєстрована в реєстрі за № 495 (а.с.18, 8). Яв вбачається з повідомлення П`ядицької сільської ради ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області № 432/02-31/11 від 30.07.2020 року 06.07.2020 року відповідач [PERSON] привіз свою малолітню дочку [PERSON] , [INFO] у службу у справах дітей та соціального захисту П`ядицької ОТГ, залишивши її працівникам служби, виїхавши на постійне місце проживання за місцем реєстрації. Службою у справах дітей та соціального захисту П`ядицької ОТГ вжито заходів щодо влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області с. Мединя 06.07.2020 року та постановки на облік складних життєвих обставин у ЄІАС «Діти» служби у справах дітей Коломийської РДА (а.с.7,9, 21-22). Відповідно до листа № 62/01-17 від 10.03.2021 року Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області вбачається, що 06.07.2020 року до даного центру була прийнята [PERSON] , [INFO] . За час перебування дівчинки у центрі ніхто з родичів, а також батько [PERSON] , жодного разу не провідував дитину, не цікавився її станом здоров`я та розвитком. Даний лист долучений до матеріалів справи. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Враховуючи положення п.8 ст.7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За встановлених судом фактичних обставин, суд вважає заявлені вимоги про позбавлення батьківських прав - обгрунтованими. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а тому прийшов до висновку, що є передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, які сприятимуть захисту інтересів останньої. З висновку Надвірнянської РДА Івано-Франківської області № 04-32/7 від 02.09.2020 року вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Даний висновок долучений до матеріалів справи ( а.с. 23-24). Таким чином, беручи до уваги наведене, а також ту обставину, що відповідач свою поведінку не змінив, суд вважає, що вимога позивача щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Крім того, згідно ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що є його обов`язком. Тому, з врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров`я відповідача, який є фізично здоровою людиною, може працювати, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задоволити і стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України -1816 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.150, 157, 164, 165, 166, 171, 180, 182, 184 СК України, постановою № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved