Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

03 грудня 2012 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що працівник відповідача ТОВ «ЄвроБас» водій [PERSON] згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2012 року є винним у скоєнні ДТП, яка мала місце 02 березня 2012 року за участю автомобіля «Богдан» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та її автомобіля «Infiniti» державний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди розмір завданої їй матеріальної шкоди становить 35 505,60 грн. Проте, СК «Добробут», якою був забезпечений транспортний засіб «Богдан» державний номерний знак [NUMBER] згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1356903 від 09 листопада 2011 року, та гр. [PERSON], який є власником забезпеченого транспортного засобу, відшкодували їй лише 14 440,64 грн., тому просила суд в силу ст. ст. 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України стягнути з ТОВ «ЄвроБас» 21 064,66 грн. матеріальних збитків, 950,00 грн. - суму вартості проведених експертних досліджень, а також судовий збір в розмірі 220,16 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та обґрунтування позову підтримав та просив суд задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти заявлених [PERSON] вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні за недоведеністю. Третя особа - СК «Добробут», будучи в установленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд останньої за його відсутності не надавала. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд останньої за його відсутності. В заяві зазначив також про те, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні (а.с. 147). Заслухавши думку сторін, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. За загальними правилами, визначеними ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України). Так, в ході розгляду справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що власником автомобіля «Богдан» державний номерний знак [NUMBER] є третя особа у справі - [PERSON] Також судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що вказаний вище транспортний засіб на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні ТОВ «ЄвроБас», яким керував працівник останнього - водій [PERSON] (а.с. 67-69). Судом встановлено, що 02 березня 2012 року на Харківському шосе у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Infiniti» державний номерний знак [NUMBER], належного позивачу (а.с. 33-34). Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2012 року водій автомобіля «Богдан» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] визнаний винним у порушенні п.п. 10.1, 10.3, 2.3 (б) ПДР України, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів й заподіянню матеріальних збитків та, як наслідок, до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6). Як встановлено в ході розгляду справи, вказана постанова суду не є скасованою та набрала законної сили в установленому законом порядку. Доказів зворотного в розпорядження суду не надано. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та враховуючи, що вищевказана постанова суду на даний час не скасована і набрала чинності, суд дійшов до висновку про те, що позивач звільнена від доказування обставин події, що стала приводом для звернення до суду з цим позовом. Крім того, в ході розгляду справи судом також встановлено та не заперечувалось сторонами, що автомобіль «Богдан» державний номерний знак [NUMBER] є забезпеченим автомобілем СК «Добробут» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1356903 від 09 листопада 2011 року строком дії з 10 листопада 2011 року до 09 листопада 2012 року (а.с. 54). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. В преамбулі вказаного закону зазначається про те, що він регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Так, ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 21 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового, відшкодування відповідно до умов договору страхування. Статтею 6 вказаного закону закріплено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Пункт 3 ст. 988 ЦК України покладає на страховика обов'язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до ст. 21 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 34.2. ст. 34 зазначеного закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта)на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: dismissed