Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

04.01.2019 року позивачка звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом, у якому вказала, що 20.11.2010 року між нею та відповідачембув укладений шлюб.Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] .Шлюбні відносини, фактично припинилися і перестали проживати однією сім`єю. Відповідач не виконує своїх батьківських обвозів пов`язаних з вихованням дитини.Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з бокувідповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Для нормальногорозвитку дитині потрібні зайняття в гуртках, тренувальна-оздоровчих секціях, дошкільнихнавчальних закладах, однак відповідач жодним чином не сприяє цьому. Всі умови дляналежного розвитку дитини, позивач створює самостійно. Відповідач, ніяким чином непіклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, нецікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовнийрозвиток дитини. Останній фактично самоусунувся від виконання покладених на ньогобатьківських обов`язків.Відповідач, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальногосамоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей;не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їївнутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Таке байдужеставлення до дитини, створює негативні умови його розвитку які шкодять інтересамдитини.Окрім прямого невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, останній своєюантиморальною поведінкою, потворно впливає на становлення та розвиток дитини. Так, за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти, однак цього належнимчином не здійснює. Внаслідок чого виникла чимала заборгованість.Спосіб життя відповідача є антисоціальним, та наркотиками, в наслідок чого схильний доагресії.Зазначені факти, розцінює як ухилення від виховання дитини, свідомогонехтування відповідачем своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до власної дитини.Просить суд постановити рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 22.02.2019 року справа передана на розгляд до Хортицького районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2019 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 02.09.2019 року закрите підготовче провадження у справі. Відповідач [PERSON] , представник третьої особи Пологівська районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, у судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] категорично наполягала на розгляді справи за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з огляду на позицію позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка заперечень не надала. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові. Також пояснила, що після того як вони з відповідачем не проживають разом, він перестав спілкуватися з дитиною, не дзвонив, дитина його не бачила і не знає, аліменти відповідач не платить. Запис відповідача як батька дитини, створює позивачці перепони у рішенні питань щодо виїзду дитини за кордон. Вважає, що не спілкування відповідача з дитиною є підставою для позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування пояснила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, яке відбулося 17.10.2019, були запрошені мати та батько дитини, але не з`явилися, про причини своєїнеявки не повідомили. Згідно з довідкою виконкому Костянтинівської сільської ради від17. [INFO] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вищевказаною адресою разом з донькою не проживає, в зв`язку з тим, що виїхала на територію Польщі з метою працевлаштування. Відповідно до акту обстеження умов проживання за вищевказаною адресою від 16.10.2019, наданим службою у справах дітей Пологівської РДА Запорізької області,встановлено, що квартира зачинена, зі слів сусідів з`ясовано, що в квартирі вжедавно ніхто не проживає. Відповідно до довідки КУ «Пологівська загальноосвітня школа І-ІІІ ст.№ 4» ПРР від 24.09.2019 малолітня [PERSON] , 2011 р.н., за заявою матері про переїзд на постійне місце проживання до Польщі з 29.08.2019 в навчальному закладі не навчається. Довідка підтвердження про навчання дитини в іншому навчальному закладі не надавалась. Враховуючи відсутність відповідних пояснень як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, а також той факт, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Просить ухвалити рішення на розсуд суду, зазначивши, що висновок був складений без враху4вання пояснень позивачки і суд має право не приймати його. Суд, розглянувши надані документи, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що 20.11.2010 року між сторонами в Виконавчому комітеті Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 88. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідкиВиконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області №06 від 04.01.2019 року, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки КУ «Пологівська загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 4» № 01/01-32 від 08.01.2019 року, [PERSON] , батько учениці [PERSON] , [INFO] , не бере участі у вихованні своєї дитини: не спілкується з класним керівником, не відвідує батьківські збори, не цікавиться у класного керівника шкільним життям і соціальним вихованням. Згідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.07.2018 року Хортицького ВДВС м. Запоріжжя, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за період з 10.11.2017 року по 01.07.2018 року у розмірі 17247,71 грн. Відповідно до письмових пояснень Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, від 28.08.2019 року за № 1287/01-49, обстежити умови проживання, провести бесіду з метою урахування інтересів та потреб дитини, не виявилося можливим у зв`язку з відсутністю матері та дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання, зазначеним у позові, що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Пологівська районна державна адміністрація Запорізької області - орган опіки та піклування, не має змоги скласти висновокпро доцільність позбавлення батьківськихправ громадянина [PERSON] - відповідача за позовом, відносно малолітньої особи - [PERSON] , так як зазначене питання погребує додаткового вивчення та встановлення місця знаходження матері та дитини. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області №314 від 28.08.2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає. Відповідно до довідки КУ «Пологівська загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 4» № 01-31/125 від 28.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] навчається з 08.09.2018 року. Відповідно до довідки КУ «Пологівська загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 4» № 01-31/163 від 24.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] за заявою матері про переїзд на постійне місце проживання дол. Польщі з 29.08.2019 року в навчальному закладі не навчається. Відповідно до висновку від 22.10.2019 року № 01/01-22/1064, Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району,вирішено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є недоцільним. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач, фактично у судовому засіданні, свій позов про позбавлення батьківських прав, обґрунтувала тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Та позбавлення відповідача батьківських прав необхідне їй для можливості самостійного вирішення будь яких питань щодо дитини без відповідача у тому числі вирішення питання про виїзд за кордон України. Разом з цим, відповідно норм права, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дитину, в чому воно б не виражалося, та лише винна поведінка відповідача може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Позивач не навела в судовому засіданні відповідних обставин та дійсної мети позбавлення батьківських прав. Аналізуючи особу відповідача, відповідно до наданих доказів, суд звертає увагу, що не надано належних доказів притягнення відповідача до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини, вчинення насильства по відношенню до дитини. Не надано доказів антиморальної поведінки відповідача, антисоціального способу життя, вживання наркотиків та схильність до агресії. Проаналізувавши надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин позову, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати меті такого заходу, а саме захисту інтересів дитини та стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов`язків. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, а також про належне матеріальне забезпечення. Беручи до уваги всі наведені міркування, суд доходить висновку, що, незважаючи на доводи позивача якими вона обґрунтовує доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог, у цій частині, необхідно відмовити. Також, в даних правовідносинах, важливим буде те, що відповідачу надається можливість виправити ситуацію щодо його участі у вихованні дитини, яка буде знаходитись під контролем органів опіки та піклування і у випадку, якщо він цього не зробить, буде ухилятись від виховання дитини, позивач в подальшому, з врахуванням обставин даної справи, може порушити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: dismissed