Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

03 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 14300 грн., яка складається з тіла кредиту та яку просить стягнути. На підтвердження вимог, до заяви долучені копії кредитного договору, розрахунок заборгованості, документів про особу позивача, відповідача, довіреності. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач, відомостей про причини неявки не повідомила, також надала заяву з проханням розглянути справа без її участі, позовні вимоги визнає частково, оскільки коштами отриманими після другої кредитної лінії не користувалась, а після отримання першої кредитної лінії частково їх повернула Банку. Просить врахувати, що кредит брала, у зв'язку із хворобою дитини. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами між сторонами по справі був укладений кредитний договір № 004-20513-211211 від 21 грудня 2011 року, згідно з яким Банк відкрив позивачу поточний рахунок з використанням платіжної картки в національній валюті України. Станом на 24 квітня 2015 року Відповідач не виконує належним чином зобов'язання та оскільки відповідач порушив договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 14300 грн., яка складається з тіла кредиту - 14300 грн. В судовому засіданні досліджені: договір №004-20513-211211 від 21.12.2011 року з тарифами на обслуговування платіжних карток, тарифний пакет «Нова Готівочка» (а.с.2-3), розрахунок заборгованості до договору (а.с.6), копія паспорта та ідентифікаційного коду відповідача (а.с.4), відомості про те, що дитина відповідача хворіє, копія кредитної картки, інші документи. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за місцем проживання відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Так дійсно, між сторонами по справі був укладений кредитний договір № 004-20513-211211 від 21 грудня 2011 року, згідно з яким Банк відкрив позивачу поточний рахунок з використанням платіжної картки в національній валюті України. Відповідно до п.1.3 Договору Банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн., та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 10000,00 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Перегляд та/або зміна ліміту кредитної лінії загального розміру кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банка та умов цього договору. Сторони погодили, що Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії та/або загальний розмір Кредитної лінії, при цьому сторони погодились, що у даному випадку Додаткова угода до цього договору про зміну ліміту кредитної лінії загального розміру кредитної лінії сторонами не укладається. Сторони домовились (п.5.21 Договору), що цей Договір є змішаним та складається з трьох за змістом правовідносин, що встановлюється між сторонами за цим Договором (банківський рахунок, застава та кредит) та до відносин сторін цього договору застосовуються у відповідних частинах положення законодавства України, які регулюють такі відносини. Пункт 5.1 Договору вказує на те, що з підписанням цього Договору Клієнт засвідчує, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього Договору. Згідно відмітки у Договорі (а.с.3) 21 грудня 2011 року відповідач отримав картку з пін-конвертом до неї. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №004-20513-211211 станом на 24 квітня 2015 рік відповідач має заборгованість перед Банком у сумі 14300 грн., ця сума становить і тіло кредиту. Із розрахунку вбачається, що 22 грудня 2011 року відповідач зняла 10000 грн. та сплатила (повернула) Банку 7950 грн. за період з 03 грудня 2012 року по 29 грудня 2012 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач умовами та правилами надання банківських послуг погодилася та отримувала кредит, використовуючи кредитну картку. При цьому банк у період з 02 січня 2013 року по 31 січня 2013 року змінив розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії клієнта, отже сума кредиту збільшилась (п.1.3 Договору), згода клієнта для цього не вимагається. І після цього рух коштів по картковому рахунку не відбувався. Банк самостійно розраховує ліміт кредитної лінії, що не означає збільшення обсягу відповідальності клієнта, оскільки він має право не користуватися даними коштами та клієнт зобов'язаний погашати лише ту частину коштів кредитної лінії, яка їм фактично використана і враховуються лише використані кредитні кошти, тобто наявну заборгованість за кредитом. Пунктом 1.4 Договору встановлено, якщо клієнт не погоджується зі зміною Кредитної лінії, про яку він повідомлений у порядку та спосіб, встановлений п.1.3 Договору, він зобов'язаний протягом 10 календарних днів після інформування його про зміну ліміту Кредитної лінії, повідомити про це Банк шляхом подання письмової заяви та повернути Банку в повному обсязі суму наявної заборгованості за Кредитом, сплатити проценти за фактично використані кредитні кошти та інші платежі, передбачені цим договором та тарифами. У разі неотримання від клієнта повідомлення у зазначений строк, розмір кредитної лінії вважається погодженим клієнтом. Даних про таке повідомлення матеріали справи не містять, не має також і відомостей, що відповідач користувалась коштами, які були надані їй після зміни Кредитної лінії. Кредитний договір між сторонами був укладений з дотриманням вимог чинного законодавства, будь-яких порушень норм закону не виявлено та не встановлено. [PERSON] отримала кредит (знала з картки) 10000 грн., отже фактично їх використала. Сплатила кредит, відсотки та комісію на загальну суму 7950 грн. Залишок по тілу кредиту становить (10000 грн. - 3300 грн.) становить 6700 грн. При цьому, взято до уваги, що ні відсотки, ні комісія, ні пеня більше Банком не нараховувались. Також не нараховувались ці кошти і на невикористану суму кредиту, після його збільшення, тобто збільшення кредитної лінії. Враховуючи викладене, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме у обсязі наявної заборгованості за кредитом, а саме в сумі залишку використаної та несплаченої суми тіла кредиту - 6700 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі Постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможніх», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичниз осіб - у справах пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Отже, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial