Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

04.02.2016 позивач звернувся до суду із позовом до Потіївської сільської ради про визнання права на спадщину на земельні ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті баби позивача залишилось спадкове майно, інші спадкоємці на дане майно не претендують, тому просив суд визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті баби право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 3,2026 га, кадастровий номер 1825086900:05:000:0216, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114433, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 18.02.2004 № 18, на ім»я «Ковальчук Ганна Андріївна»; - земельну ділянку площею 0,7383 га, кадастровий номер 1825086900:05:000:0317, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114434, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 18.02.2004 № 18, на ім»я «Ковальчук Ганна Андріївна». Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2016, головуючим суддею у даній справі визначено [PERSON]. Ухвалою суду від 08.02.2016 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON]відкрито та призначено попереднє судове засідання. У судове засідання від 21.03.2016 позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити. У судове засідання від 21.03.2016 представник Потіївської сільської ради не з»явився, надіслав письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Беручи до уваги позицію представника відповідача, суд вважає за можливим розглянути дану справу у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився 05.08.1991 у с. Нова Буда Радомишльського району Житомирської області. 10.10.2007 секретарем Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області [PERSON] був посвідчений та зареєстрований у реєстрі під № 29 Заповіт від 10.10.2007 баби позивача [PERSON], яка на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: « мій будинок, де я проживаю в даний час, домашні постройки, все майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалось, державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 114433, 114434, видані Радомишльською райдержадміністрацією 02.04.2004, і взагалі все, що буде належати мені на день моєї смерті, і на що я за законом буду мати право, заповідаю заповідаю своєму внуку [PERSON]». Заповіт на день смерті заповідачки не скасований, не змінений, про що свідчить відмітка на Заповіті від 10.10.2007, яка зроблена секретарем Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області [PERSON] 19.04.2010. [PERSON] померла 19.04.2010 у віці 90 років у с. Нова Буда Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 23.04.2010 серії І-ТП № 146329. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої серед іншого входить: - земельна ділянка площею 3,2026 га, кадастровий номер 1825086900:05:000:0216, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114433, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 18.02.2004 № 18, на ім»я «Ковальчук Ганна Андріївна»; - земельна ділянка площею 0,7383 га, кадастровий номер 1825086900:05:000:0317, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.04.2004 серії ЖТ № 114434, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 18.02.2004 № 18, на ім»я «Ковальчук Ганна Андріївна». Відповідно до матеріалів спадкової справи № 321(2010) до майна померлої 19.04. 2010 [PERSON], спадщину після смерті останньої прийняв її онук [PERSON]. Судом встановлено, що на ім»я [PERSON] було видано два державні акти на право власності на земельні ділянки (від 02.04.2004 серії ЖТ № 114433 та від 02.04.2004 серії ЖТ № 114434) на: - земельну ділянку площею 3,2026 га, кадастровий номер 1825086900:05:000:0216, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області; - земельну ділянку площею 0,7383 га, кадастровий номер 1825086900:05:000:0317, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ново-Будської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приймаючи до уваги викладене та те, що позивач надав докази, які свідчать про право власності спадкодавця на земельні ділянки та те, що іншим шляхом спадкові права позивача не захистити, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved