Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

03\~серпня 2017\~року позивачі\~звернулися до\~суду з\~позовом до\~Публічного акціонерного\~товариства по\~газопостачанню та\~газифікації «Криворіжгаз»\~ (далі\~ ПАТ\~«Криворіжгаз»,\~Відповідач),\~який в\~подальшому уточнили\~(в\~ред.\~від \~14\~серпня 2017\~року), в якому просили визнати незаконними акт ПАТ «Криворіжгаз від 05.10.2016 року № 781, що засвідчує відмову побутових споживачів природного газу позивачів у справі від встановлення загально будинкового вузлу обліку газу на об`єкті по [ADDRESS] ; визнати незаконним та скасувати рішення від 06.10.2016 комісії ПАТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовим споживачам позивачам у справі норми використання природного газу з 7,1 м3 на 18,3 м3 на одну особу; зобов`язати ПАТ «Криворіжгаз» поновити побутовим споживачам природного газу позивачам у справі режим нарахування природного газу за нормою 7,1 м3 на одну особу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203; визнати право побутових споживачів природного газу позивачів у справі на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2500 між\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ..\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] (далі за текстом Споживачі) та ПАТ «Криворіжгаз» укладено типовий договір постачання природного газу споживачам. Доказом факту приєднання всіх Споживачів до цього Договору є щомісячне споживання природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ. Сумлінно виконуючи всі умови вказаного договору, Споживачі регулярно сплачували рахунки ПАТ «Криворіжгаз» в терміни, визначені в рахунках. В свою чергу, ПАТ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку перестало виконувати свої зобов`язання, визначенні п.6.2 вказаного договору, а саме в листопаді 2016 року Споживачам стало відомо, що для них ПАТ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 06.10.2016 року збільшив норми використання природного газу з 7,1 м3 на 18,3 м3 на одну особу. Після численних усних звернень ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» повідомили Споживачів, що не здійснює діяльності із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників), а отже, не є суб`єктом, до функцій якого діючим законодавством віднесено облік газу, у тому числі, нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням. У зв`язку з викладеним, Споживачам рекомендовано звернутись до ПАТ «Криворіжгаз» для отримання детальних роз`яснень. В свою чергу, ПАТ «Криворіжгаз» пояснило, що їх представниками 05.10.2016 року складено акт про порушення, а саме про відмову від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». Цей акт 06.10.2016 року був розглянутий на комісії з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу (фізичній особі) та споживачу, що не є побутовим. На комісії винесено рішення про здійснення споживачам нарахувань за спожитий природний газ за граничними об`ємами споживання природного газу по формулі: 18,3 м3 х 6,879 грн.=125,89 грн. на одну людину. При цьому, до 06.10.2016 року для Споживачів нарахування за спожитий природний газ здійснювалось згідно з Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою КМУ №203 від 23.03.2016 року, по формулі 7,1 м3 х 6,879 грн.=48,84 грн. на людину. У зв`язку з цим, на думку позивачів, ПАТ «Криворіжгаз» необґрунтовано та незаконно в односторонньому порядку збільшив для них норму споживання природного газу. Свої дії ПАТ «Криворіжгаз» обґрунтовує наявністю акту, що складений посадовими особами вказаної організації та є ідентичними за змістом для кожного із споживачів. Разом з цим, по теперішній час ПАТ «Криворіжгаз» належним чином не вручив під підпис всім Споживачам копії зазначених актів та рішення комісії з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу (фізичній особі) та споживачу, що не є побутовим із зазначенням дати та причини зміни норми використання природного газу та фактично відсторонилось від забезпечення позивачів постачанням природного газу та умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу. Крім того, в жовтні 2016 року Споживачами будинку [ADDRESS] були проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких було прийнято рішення щодо ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу, до ПАТ «Криворіжгаз» із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» на підставі ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», але листом ПАТ «Криворіжгаз» від 31.10.2016 № 34/25947 споживачів було повідомлено, що ПАТ «Криворіжгаз» не передбачено фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників природного газу у кожній квартирі будинку [ADDRESS] . На думку позивачів, така позиція відповідача є неправомірною, оскільки споживачам було відмовлено у забезпеченні та встановленні індивідуальними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». 07 серпня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 16 серпня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 27.02.2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу» за свій рахунок в термін до 01.01.2018 року здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників у зв`язку з відмовою позивачів від позову в цій частині. 20 липня 2018 року зупинено провадження у справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 214/2435/17. Згідно Розпорядження від 19 жовтня 2018 року № 54 здійснено повторний автоматизований розподіл справи через закінчення повноважень у судді Зіміна М.В. та справу передано судді Борис О [PERSON] Н., яка ухвалою від 23 жовтня 2018 року прийняла справу до свого провадження. Ухвалою суду від 27 листопада 2018 року поновлено розгляд справи, який постановлено провадити у спрощеному позовному порядку з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду. 13.09.2017 року та 12.10.2017 року представник відповідача\~ПАТ «Криворіжгаз» Дубовик С.В.\~надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити у задоволені позову. Свою позицію обґрунтувала тим, що відповідно до вимог Кодексу ГРМ та Постанови КМУ від 27.01.2016 року № 46 за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку або на групу будинків може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу, а також передбачена можливість об`єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу за схемою постачання і таке рішення приймає оператор ГРС. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ, фактичний об`єм спожитого газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається граничними об`ємами споживання природного газу населенням. 05.10.2016 в зв`язку із відмовою споживачів від встановлення загально будинкового вузлу обліку газу представниками ПАТ «Криворіжгаз» було складено акт про порушення № 78.1, на підставі якого рішенням комісії з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу від 11.10.2016 було прийнято рішення про зміну режиму нарахування. Однак, 07.09.2017 цією же комісією було вирішено скасувати вищезазначений акт та виконати перерахунок згідно затверджених норм споживання природного газу населенням з 01.10.2016. Крім того, зазначила, що відповідно до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не зазначено право абонента на індивідуальний лічильник газу, а лише встановлений обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так і загальнобудинкових лічильників газу. Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. Згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 рік передбачено встановлення загально будинкових вузлів обліку газу за адресою: [ADDRESS] за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». Обов`язок забезпечення саме індивідуальними лічильниками газу не передбачений на Законом, ні умовами Типового договору розподілу природного газу, укладеного з позивачами. Вважає, що права позивачів, які здійснюють оплату за природний газ згідно норм споживання, встановленими КМУ, ат які не забезпечені лічильниками не порушені, так які у разі не встановлення лічильника газу з вини оператора ГРМ, такий споживач не може бути відключений, а нарахування відповідно залишається на рівні встановлені постановою КМУ від 23.03.2016 року № 203. Також, вказала, що з 19.01.2018 року набули чинності зміни до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»,згідно яким суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу до 1 січня 2021 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, у подальшому направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи у їхню відсутність. Від позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі (т.1, а.с. 108-111). Представник відповідача\~у судовому\~засіданні заперечувала\~проти задоволення\~позовних вимог\~у повному\~обсязі,\~посилаючись на\~підстави викладенні\~у запереченні\~на позов\~та додаткових\~письмових поясненнях.\~Крім того,\~у судовому\~засіданні \~зазначила,\~що відповідачем після подачі позову були скасовані оспорювані позивачами Акт про порушення від 05.10.2016, Рішення комісії від 11.10.2016, а також змінено нарахування за граничними нормами з 01.10.2016 та виконано перерахунок згідно затверджених норм споживання природного газу відповідно до діючої на той час Постанови КМУ від 23.03.2016 № 203. Представник третьої особи ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явився, заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до таких висновків. Позивачі у справі\~є споживачами з отримання газу, оскільки являються або власниками, або зареєстровані та проживають в будинку [ADDRESS] , та сплачують відповідні послуги, що підтверджується копіями їх паспортів, довідками про склад сім`ї (т.1, а.с. 23-87). 04 жовтня 2016 року на загальних зборах житлового будинку [ADDRESS] було вирішено звернутися до регіональної газової компанії Криворіжгаз з проханням не встановлювати в будинку № 40 загальнобудинкового лічильника газу, жителі будинку наполягали на встановленні індивідуальних лічильників і вирішили звернутися з відповідними заявами до Криворіжгазу (т.1, а.с. 20). В своєму листі від 31.10.2016 № 34/25947, надісланому на адресу мешканців будинку [ADDRESS] ПАТ «Криворіжгаз» повідомило, що змінений режим нарахування об`ємів природного газу діятиме до моменту встановлення (введення в експлуатацію) загально будинкового вузлу обліку газу та запропонувало врегулювати з ПАТ «Криворіжгаз» відносини щодо встановлення вузлу обліку природного газу, зняття показань будинкового вузлу обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів шляхом укладання відповідного договору (т.1, а.с. 17-19). 31 травня 2017 року на адресу ПАТ «Криворіжгаз» від 28 споживачів, проживаючих в будинку [ADDRESS] , надіслані заяви про встановлення індивідуальних приладів обліку газу (лічильників) (т.1, а.с. 22). На зазначені заяви, ПАТ «Криворіжгаз» в своєму листі від 21.06.2017 за № Кд02.3.2-ЛВ-11256-0617 повідомив про те, що фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку [ADDRESS] , за кошти Товариства Планом не передбачено, запропоновано врегулювати відносини щодо встановлення вузла обліку природного газу (т.1, а.с. 14-16). Таким чином, спір між сторонами виник з приводу неправомірної, на думку позивачів, відмови відповідача встановити індивідуальні лічильники природного газу, а також щодо зміни режиму нарахування об`ємів природного газу. Вирішуючи виниклий між сторонами спір, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом ст.21 вказаного вище Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до п.п.3, 4, 7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст.1 зазначеного Закону, наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: - житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; - виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; - засіб обліку прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; - комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; - норми споживання кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; - споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Як наведено у ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.14 вказаного Закону, залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи, зокрема, перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи. Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.20 цього Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Як зазначено у ч.1 ст.30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій. При цьому, правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до гл.1 розд.1 Кодексу ГРС, Оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Отже, Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ. Як встановлено судом, позивачі є споживачами природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті ПАТ «Криворіжгаз», цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС. Судом встановлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом ІІІ «Умови передачі природного газу Споживачу», розділом V «Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу», розділом VІ «Порядок розрахунків» та розділом VІІ «Права і обов`язки Сторін». Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, ПАТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У ч.1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.1 ст.651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, 05 жовтня 2016 року ПАТ «Криворіжгаз» складено Акт про порушення № 78.1 про відмову від встановлення загально будинкового вузлу обліку природного газу за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 21). Відповідно до Витягу з протоколу від 11.10.2016 № 130 засідання діючої комісії ПАТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу та споживачу, що не є побутовим було розглянуто Акт про порушення від 05.10.2016 № 78.1 з приводу відмови від встановлення ВОГ на багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] та вирішено здійснити зміну режиму нарахування згідно граничних об`ємів споживання природного газу населенню на вимогу Кодексу газорозподільних систем за адресою: [ADDRESS] , у кількості 50 квартир (т.1, а.с. 189). При цьому, як встановлено судом, відповідно до Витягу з протоколу від 07.09.2017 № 72 засідання діючої комісії ПАТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу та споживачу, що не є побутовим було розглянуто Акт про порушення від 05.10.2016 № 78.1 з приводу відмови від встановлення ВОГ на багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] та вирішено скасувати акт про порушення № 78.1 та рішення комісії від 11.10.2016, змінити нарахування за граничними нормами з 01.10.2016 та виконати перерахунок згідно затверджених норм споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] в [ADDRESS] квартир (т.1, а.с. 190). Таким чином, відповідачем після подачі позову були скасовані оспорювані позивачами Акт про порушення від 05.10.2016, Рішення комісії від 11.10.2016, а також змінено нарахування за граничними нормами з 01.10.2016 та виконано перерахунок згідно затверджених норм споживання природного газу відповідно до діючої на той час Постанови КМУ від 23.03.2016 № 203, що підтверджується довідкою фактично розподіленого об`єму природного газу за адресою: будинок [ADDRESS] . Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними та скасування Акту ПАТ «Криворіжгаз» від 05.10.2016 № 78.1 про порушення та рішення від 06.10.2016 комісії ПАТ «Криворіжгаз», а також про зобов`язання ПАТ «Криворіжгаз» поновити побутовим споживачам природного газу позивачам у справі режим нарахування природного газу за нормою 7,1 м3 на одну особу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203. Крім того, суд звертає увагу та не, що станом на час розгляду справи Постанова Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203 втратила чинність з 08.02.2019 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 63 «Про деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», якою визначено норми споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу і застосування таких норм здійснюється з 9 серпня 2018 року. Що стосується позовних вимог про визнання права побутових споживачів природного газу позивачів у справі на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 3 Закону Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями статті 6 Закону Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», - тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року.) За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, тому відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі. Зважаючи, що позивачі виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, суд вважає, що ці вимоги зобов`язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі. Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним. Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд вважає за необхідне керуватися частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Отже, саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів щодо\~визнання за кожним з них права на забезпечення індивідуальними, безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» є обґрунтованими, а пропозиція ПАТ «Криворіжгаз» щодо врегулювання відносин із встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу шляхом укладання відповідного договору є такою, що суперечить вимогам статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. 19 січня 2018 року набрав чинності Закон України №2260-УІІІ від 21 грудня 2017 року, яким були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу» щодо встановлення споживачам індивідуальних лічильників природного газу. Зокрема, передбачено встановлення споживачам, у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, до 01 січня 2021\~року індивідуального лічильник. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року, оскільки на момент ухвалення рішення по даній справі відбулась зміна терміну встановлення таких лічильників для вказаної категорії осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Також, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, за подання позову немайнового характеру. Таким чином, оскільки позивачі на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнені від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Криворіжгаз» на користь держави підлягають стягненню 17920,00 гривень судового збору.

Outcome: partial