Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

04 березня 2016 р. [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти кожного місця на утримання неповнолітніх дітей: в сумі 600 гр. на дочку [PERSON], 2006 року народження; в сумі 1000 гр. на сина-інваліда з дитинства [PERSON], 2010 року народження; а також 500 гр. на утримання її, як дружини, мотивуючи тим, що за період перебування в сімейних відносинах з відповідачем у них народилося двоє дітей. У теперішній час відповідач проживає окремо, належної матеріальної допомоги не надає. Діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Син [PERSON], який є інвалідом з дитинства, страждає на тяжке хронічне захворювання, перебуває на обліку у лікаря ендокринолога з діагнозом «інсулінозалежний цукровий діабет», потребує постійного лікування, спеціального збалансованого харчування, періодичного санаторно-курортного лікування. Відповідач інших дітей, окрім їх дочки і сина, а також непрацездатних батьків або інших осіб на утримання не має, аліментів нікому не платить. Він є здоровий та працездатний, матеріально забезпечений, що підтверджується купівлею автомобілів ВАЗ 21099, 1994 року випуску та КИА, 1998 року випуску, його дохід на місяць складає, приблизно, 7000 гр., тобто відповідач має можливість сплачувати аліменти. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві фактам. Відповідач проти позову заперечував частково. Він пояснив, за законом він повинен сплачувати аліменти на утримання дітей, але не має можливості сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі. На утримання дочки він згоден платити аліменти в сумі 460 гр., на сина - 400 гр.. Проти виплати аліментів на утримання позивачки він заперечує, оскільки не має можливості сплачувати їй аліменти. Він неофіційно не працює, його щомісячний заробіток складає, приблизно, 1600 гр.. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Позивачка і відповідач деяких час перебували у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу. Мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO]. У свідоцтвах про народження дітей батьком записаний [PERSON] ( а. с. 7 - 8). На даний час відповідач разом і позивачкою і дітьми не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Син відповідача [PERSON], 2010 року народження, який є інвалідом з дитинства, страждає на тяжке хронічне захворювання, перебуває на обліку у лікаря ендокринолога з діагнозом «інсулінозалежний цукровий діабет», потребує домашнього догляду ( а. с. 10-11, 13 - 15). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі ґрунтуються на законі. Виходячи з вимог ч.2 ст.183 СК України суд призначає аліменти на двох дітей, а не окремо на кожну дитину, як просить позивачка. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що діти проживають разом із позивачкою. Позивачка не працює. Вона перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради та отримує на дитину інваліда до 18 років соціальну допомогу у розмірі 1111 гр. 60 коп. кожного місяця ( а. с. 12). Відповідач офіційно не працює. З його слів має дохід від неофіційної роботи у розмірі, приблизно, 1600 гр.. Стан здоров»я відповідача задовільний. На утриманні відповідача інших дітей або непрацездатних осіб немає. У приватної власності відповідача є автомобіль КИА р. н. [NUMBER], 1998 року випуску. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач спроможний заробити та сплачувати аліменти у розмірі 1200 гр. щомісяця на утримання 2-х неповнолітніх дітей ( по 600 гр. на кожну дитину), а тому стягує з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання 2-х неповнолітніх дітей у розмірі 1200 гр. кожного місяця до досягнення старшою дитиною повноліття. Заявлену позивачкою суму аліментів на обох дітей у розмірі 1600 гр. суд вважає завищеною. Що стосується розміру аліментів на дитину інваліда, оскільки на її утримання потребуються додаткові витрати, то суд керується ст.185 СК України, згідно якої той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів, зобов»язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивачка не заявила вимоги до відповідача в порядку ст.185 СК України, тому суд не вправі розглядати питання про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину. Це не позбавляє позивачку можливості звернутися до суду з позовом до відповідача з приводу компенсації витрат на лікування та інші потреби дитини, надавши відповідні докази понесених нею витрат. Стосовно стягнення аліментів на утримання дружини судом встановлено наступне. Згідно ст.88 СК України якщо один з подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. У відповідності до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86, 88 СК України. Виходячи з зазначених вище обставин, матеріального становища та стану здоров»я відповідача суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачці матеріальну допомогу у відповідності до ст.ст. 88, 90 ч.2 СК України у розмірі 500 гр. та стягує з відповідача на користь позивачки аліменти в сумі 500 гр. кожного місяця на її утримання протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивачки, суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 гр. 20 коп..

Outcome: partial