Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

03.03.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ( а.с., 1), в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - щомісячно стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, починаючи з дня подачі в суд і до досягнення дитиною повноліття. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 04.03.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України була винесена ухвала про відкриття провадження та призначення справи до слухання на 13.03.2014 року, (а.с., 8). 13.03.2014 року слухання справи було відкладено на 26.03.2014 року в зв»язку з неявкою сторін по справі на 26.03.2014 року, ( а.с., 20). 26.03.2013 року в судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився повторно, внаслідок чого судом було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги позивачки [PERSON] було задоволено в повному обсязі, ( а.с., 15- 20). 23.04.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, ( а.с., 23). 28.04.2014 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, якою було призначено до розгляду заяву про перегляд заочного рішення на 28.05.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 28.05.2014 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви. В судовому засіданні, яке відбулося 28.05.2014 року відповідач [PERSON] позов визнав частково, зазначивши при цьому, що погоджується на сплату аліментів, проте, не в такому розмірі, як просить позивачка. На запитання суду позивач [PERSON] відповів наступне: - фізично здоровий; - іншої сім»ї немає; - іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений; - проживає спільно з батьками; - погоджується на сплату аліментів в розмірі 400 грн; - в селі немає роботи, тому не працює; - не робив спроби офіційно влаштуватися на роботу, бо вважає та знає, що в селі немає роботи; - при присудженні аліментів, їх будуть сплачувати батьки, так як він не має ніякого доходу. Суд критично відноситься до позиції відповідача, яку він висловив в своїх поясненнях суду з огляду на наступне. Отже, як вбачається з пояснень самого відповідача, він є працездатного віку, працездатний, фізично здоровий, що не є перепоною для його офіційного працевлаштування, проте, як вбачається з пояснень самого відповідача, він не робив навіть спроб офіційно влаштуватися на роботу шляхом звернення до відповідних державних органів, так як вважає, що знає, що роботи все одно немає, тому немає сенсу звертатися для офіційного працевлаштування. Дану позицію суд розцінює лише як неправомірну спробу відповідача [PERSON] ухилитися від свого Конституційного обов»язку щодо утримання своєї біологічної дитини, та перекласти такий обов»язок лише на своїх батьків, з якими спільно проживає та на позивачку [PERSON] Що ж стосується розміру аліментів, на які погоджується відповідач [PERSON], що складають 400 грн. щомісячно, то такий розмір аліментів з урахуванням прожиткового мінімуму, який встановлено ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», що становить 1032 гривні, то, зважаючи на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, розмір аліментів в розмірі 400 грн. буде не достатнім на думку суду для утримання дитини, а тому, суд приходить до висновку, що, зважаючи на вимоги доцільності, достатності та справедливості, розмір аліментів 600 грн. щомісячно буде достатнім для утримання малолітньої дитини. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала в повному обсязі, вислухавши відповідача [PERSON], який позов визнав в частині сплати аліментів в розмірі 400 грн., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту позивачки [PERSON], стор. № 11, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанці. Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. Шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 03.03.2014 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, - сина [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 14 червня 2010 року виконкомом Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в с. Стави Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено 14.06.2010 року відповіданий запис № 09. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач [PERSON] на даний час участі у вихованні дитини, яка знаходиться на повному утриманні позивачки [PERSON], не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проживає не тільки на іншій житловій площі, а й в іншому регіоні, в зв»язку з чим позивачці [PERSON] приходиться самотужки виховувати та утримувати дитину. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо: - стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення доведено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 14 червня 2010 року виконкомом Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в с. Стави Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено 14.06.2010 року відповіданий запис № 09. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. - недосягнення дитиною, - [PERSON] повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - [PERSON] зобов»язаний утримувати свою дитину, - сина шляхом сплати аліментів до досягнення дитиною, - сином [PERSON] 18 - ти річного віку, тобто, до досягнення його сином повноліття, - до [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Що стосується розміру частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України розмір коштів, які будуть стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі визначено Законом в ст. 184 СК України. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що маніть істотне зна чення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мі німального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, у твердій грошовій сумі аліменти призначаються у випадках, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявно сті інших обставин, що мають істотне значення. До таких обставин, зокрема, відносить ся і ситуація, коли стягнути аліменти в частці від заробітку (доходу) практично немож ливо, як в даному випадку, або коли це істотно порушує інтереси однієї зі сторін (наприклад, коли суд має достатньо причин вважати, що відповідач приховує свої реальні доходи), як в даному випадку, адже відповідач хоча офіційно не працює тривалий час, проте одягається, харчується, забезпечує свій побут, що, на думку суду, вказує на наявність неофіційного заробітку у відповідача. Слід зазначити, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації від повідно до Закону України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення». При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, судом було враховано наступні обставини, які зазначені в ст. 182 СК України: - дитина, - [PERSON], [INFO], тому потребує значних коштів на утримання. - Відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, іншої сімі»ї не має, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений, не має на утриманні інших осіб. Отже, враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що позивачка [PERSON] просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, розмір якої частково обгрунтувала в мотивувальній частині позовної заяви, суд, враховуючи вищевикладені судом обставини, прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, в решті суми слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 03.03.2014 року. Судові витрати. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керувався ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, позивачка [PERSON] є особою, яка звільнена від сплати судового збору, як особа, звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] не входить до кола осіб, які звільнені від сплати судового збору. Позовні вимоги [PERSON] задоволені. Враховуючи вищевикладені обставини справи, що стосується судового збору, суд,

Outcome: partial