Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

04.12.2017 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 27 грудня 2008 року померла баба позивачки [PERSON]. За життя [PERSON] 08.11.2002 року склала заповіт, відповідно до якого у випадку її смерті належну їй земельну частку (пай), яка знаходиться у землях КСП «Троїцьке» Петропавлівського району Дніпропетровської області, заповіла батькові позивачки [PERSON]. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Троїцької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 8, та зареєстровано в Спадковому реєстрі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,640 га, кадастровий номер № 1223885900-01-001-0288, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала [PERSON] 21.09.2017 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КИ № 766816, виданим 27.09.2017 року виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 26. Оскільки знайти оригінал державного акту її батькові не вдалося, батько заяву до нотаріуса на прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не подавав. Родинні стосунки позивачки з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження. Інші спадкоємці відсутні. Позивачка відповідно до діючого законодавства звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї баби [PERSON] у порядку спадкування за законом, але своєю постановою від 24.11.2017 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачкою пропущено строк на прийняття спадщини, при цьому вказавши, що для одержання спадщини позивачці потрібно звернутися до суду для отримання рішення з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини. Також позивачка вказує на те, що у неї відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 056718, виданий 02.12.2004 року Петропавлівською районною державною адміністрацією, і у звязку з цим відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому що відсутній правовстановлюючій документ на земельну ділянку. Оскільки позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, вона звернулася з позовом до суду. На підставі ст.ст.328, 392, 1216-1218,1220, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,640 га, розташовану на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 056718, виданого 02.12.2004 року Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області [PERSON], яка померла 27.12.2008 року. Позивачка в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Представник позивачки подав до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи без участі її представника, претензій не має, заперечень на позов не надав. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України. В судовому засіданні встановлено, що мати позивачки [PERSON], чиїми батьками були [PERSON] та [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], батьком позивачки , і взяла собі прізвище свого чоловіка «Сіра», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019033268 від 14.11.2017 року, виданим Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 18 (а.с. 17). 01.09.1991 року помер дід позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії IV-КИ № 416667, виданим 03.09.1991 року виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 29 (а.с. 21). 24.05.1998 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії ІІ-НО № 006442 виданим 14.11.2017 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис 15 (а.с. 19). 08.11.2002 року баба позивачки, дружина [PERSON], [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого у випадку її смерті належну їй земельну частку (пай), яка знаходиться у землях КСП «Троїцьке» Петропавлівського району Дніпропетровської області, заповіла батькові позивачки [PERSON]. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Троїцької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 8, зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 41006536, про що свідчить витяг № 50008445 від 24.11.2017 року (а.с. 18, 15-16). 27.12.2008 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 250518, виданим 02.01.2009 року виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01 (а.с. 20). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,640 га, кадастровий номер № 1223885900-01-001-0288, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 056718, виданого 02.12.2004 року Петропавлівською районною державною адміністрацією, копія якого у справі (а.с. 14). Позивачка зазначила у позові, що знайти оригінал державного акту її батькові не вдалося, тому батько заяву до нотаріуса на прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не подавав. 21.09.2017 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КИ № 766816, виданим 27.09.2017 року виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 26 (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні стосунки позивачки з [PERSON] підтверджуються її свідоцтвом про народження серії IV-УР № 131944, виданим виконкомом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 63, у якому батьками позивачки записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 11.04.1981 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і взяла собі прізвище свого чоловіка «Власенко», актовий запис № 3. Даний шлюб 27.09.1990 року було розірвано, актовий запис 506, ці зміни громадського стану підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019032999 від 14.11.2017 року, виданого Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 18 (а.с. 11). 11.01.1991 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і взяла собі прізвище свого чоловіка «Козоріз», актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії VІ-НО № 250090, виданим Димитрівським відділом РАГС Донецької області (а.с. 10). Частиною 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців, в тому числі тих, що мають право на обовязкову частку в спадковому майні відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї баби [PERSON] у порядку спадкування за законом, але своєю постановою від 24.11.2017 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачкою пропущено строк на прийняття спадщини. Нотаріус у постанові зазначив, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк на прийняття спадщини, додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивачка зверталася до нотаріуса, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва з підстави пропуску строку для прийняття спадщини (а.с.22). Позивачка не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину і у випадку встановлення судом додаткового строку для прийняття спадщини. Нотаріус у своїй роботі безпосередньо керується Порядком вчинення нотаріальних дій, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Пунктом 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з п. 4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом провадиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Позивачка зазначила у позові, що у неї відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 056718, виданого 02.12.2004 року Петропавлівською районною державною адміністрацією. Не міг знайти його і її батько [PERSON], тому не звертався до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва на право на спадщину. Відсутність вказаного документу не дасть нотаріусу можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право позивачки як спадкоємця на земельну ділянку розміром 5,640 га, кадастровий № 1223885900-01-001-0288, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району, яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії ДП № 056718 виданого Петропавлівською райдержадміністрацією 02 грудня 2004 року, яку її батько [PERSON] прийняв у спадщину після смерті [PERSON], не оспорюється відповідачем, але не визнається нотаріусом, бо позивачка пропустила строк на звернення до нотаріуса для прийняття спадщини та у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Іншого, крім судового порядку вирішення даного спору діючим законодавством України не встановлено. Вартість спадкової земельної ділянки площею 5,640 га, складає 179162 (сто сімдесят девять тисяч сто шістдесят дві) грн. 96 коп., що підтверджується довідкою про індексовану вартість земельної ділянки (паю) № М-60/0-0.24-63/141-17, виданої 28.11.2017 року відділом у Петропавлівському районі головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Виходячи із вартості земельної ділянки позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1791,63 грн., що підтверджено квитанцією банку від 04.12.2017 року (а.с.8). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved