Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

04.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] року померла його мати [PERSON], у зв'язку з чим 28.12.2011 року він отримав право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що 01.02.2012 року до державного реєстру було внесено відомості про його право власності на спірний житловий будино. Фактично він в зазначеному домоволодінні не проживає і тільки час від часу до нього відвідується. Так, в кінці серпня 2016 року до нього звернувся його знайомий [PERSON], [INFO], який попросив його дати дозвіл на проживання і реєстрацію в його домоволодінні, пояснивши, що фактично він в цьому домоволодінні проживати буде не тривалий час, тому що незабаром збирається виїхати на постійне місце проживання за межі території України. Позивач вказує, що виходячи з прохання відповідача, він дав йому дозвіл на реєстрацію в своєму домоволодінні, в результаті чого він став на реєстраційний облік 02.09.2016 року. При цьому він, згідно до положень ч.2 ст.821 ЦК України уклав з відповідачем короткостроковий договір оренди його житлового приміщення, з терміном дії договору на 13 днів, тобто з 02.09.2016 року до 15.09.2016 року включно, обов'язково зазначивши в п.5.5. договору, що при припиненні дії договору оренди Орендар зобов'язаний звільнити житлове приміщення і відразу ж знятися з місця реєстрації, яким є територія його домоволодіння [ADDRESS] 15.09.2016 року він дізнався, що відповідач по закінченню дії договору оренди виїхав не тільки з його домоволодіння, а й залишив межі України, повідомивши його в телефонному режимі, що виїхав на постійне місце мешкання до Російської Федерації, де фактично буде проживати за адресою: [ADDRESS] При цьому, [PERSON] з реєстрації не знявся, що представляє йому складність у продажу його домоволодіння, на яке вже є покупець. На підставі вищевказаного, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав. Відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини Встановлено, що житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS], належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, засвідченого 28.12.2011 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером №4808 (а.с.5-7). З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено короткостроковий договір оренди житлового будинку, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] в оренду житловий будинок за адресою: [ADDRESS], строком на 13 днів, тобто з 02.09.2016 року по 15.09.2016 року (а.с.9). Згідно п.5.5. вищевказаного договору, при припиненні дії договору оренди Орендар зобов'язаний звільнити житлове приміщення і відразу ж знятися з місця реєстрації, яким є територія його домоволодіння [ADDRESS]. Згідно довідки Комунальної установи покровського координаційного комітету самоорганізації населення від 20.09.2016 року №2384, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 02.09.2016 року. Фактично не проживав за даною адресою та з 15.09.2016 року виїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію (а.с.8). Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і п.5 ч.3 і ч.4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» у справах пор визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст..71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що відповідач [PERSON] орендував у позивача [PERSON] житловий будинок на певний строк: з 02.09.2016 року по 15.09.2016 року, та був зобов'язаний при звільненні житлового приміщенні знятися з місця реєстрації, але не виконав вказане зобов'язання та виїхав на інше місце проживання, внаслідок чого право позивача на розпорядження своїм майном. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставним та такий слід задовольнити.

Outcome: approved