Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

02.08.2016 заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] в м. Харцизьк, Донецької області [PERSON], що проживав за адресою: [ADDRESS]; встановити факт родинних відносин між батьком [PERSON] та сином [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] в м. Харцизьк, Донецької області, що відноситься до тимчасово окупованої території України. Після смерті батька він звернувся до Солом'янського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві за місцем свого проживання з проханням видачі свідоцтва про смерть, надавши наявні на руках докази його смерті, про те у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки документи видані на тимчасово окупованій території України, а тому є недійсними. Встановлення факту смерті [PERSON] та факту родинних відносин йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть в установленому законодавством України порядку, та подальшого оформлення спадщини. В судове засідання заявник та представник зацікавленої особи Солом'янського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві не з'явилися. З огляду на вжиття судом заходів про повідомлення заявника та зацікавленої особи про час та місце розгляду справи, суд знаходить можливим розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.04.1952. Як видно з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] року в м. Харцизьк, Донецької області. Оскільки на території вказаного населеного пункту органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, державна реєстрація факту смерті по місцю проживання проведена не була. Заявником надані до матеріалів справи свідоцтво про смерть, які видані на тимчасово окупованій території України. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану, що підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до роз'яснень викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. З матеріалів справи вбачається, що заявник звертався до Солом'янського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві з відповідною заявою, проте у реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Харцизьк Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи наведене вище, зважаючи, що факт смерті [PERSON] достовірно підтверджується наданими суду доказами, даний факт породжує юридичні наслідки для заявника, проте його реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива, суд приходить до висновку про те, що дана вимога заявника знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і повинна бути задоволена. Щодо вимог заявника про встановлення факту родинних відносин, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, за таких умов: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що факт родинних відносин між заявником та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, доказів втрати якого суду не надано. Окрім того, заявником не надано доказів, які підтверджують, що встановлення факту родинних відносин має значення для охорони його прав та інтересів або створення умов здійснення ним особистих немайнових чи майнових прав. Таким чином, з огляду на обставини зазначені вище, ґрунтуючись на вище приведених нормах права, суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту смерті та факту родинних відносин належить задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial