Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

04 жовтня 2018 року представник Публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України надіслав засобами поштового зв`язку на адресу суду позовну заяву до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13370 грн. 78 коп. та витрати на судовий збір. В обґрунтування заявленого позову Публічне акціонерне товариство Державний Ощадний банк України, посилається на те, що 16 січня 2013 року між АТ Ощадбанк та [PERSON] укладено договір № 274 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. 11 листопада 2013 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору відповідно умов якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 19000 грн., зі сплатою 10,5% річних за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 17 квітня 2018 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 13370 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом 9186 грн 55 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 938 грн 03 коп., інфляційного збільшення заборгованості 2710 грн 87 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості 535 грн 33 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення на сайті, про причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 січня 2013 року між АТ Ощадбанк та [PERSON] укладено договір № 274 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки. 11 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до договору № 274 про відкриття та обслуговування рахунку і випуску платіжної картки, згідно якого підпункт 1.1.4 розділу 1 договору викладено в наступній редакції: Банк встановлює клієнту кредит у сумі 19000 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованої і складає 10,5 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 24% річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає нуль грн. За умов безготівкового розрахунку платіжної карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом грейс-періоду складає 0,001 процентів річних Однак, відповідач в порушення умов договору не виконав взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 17 квітня 2018 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 13370 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом 9186 грн 55 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 938 грн 03 коп., інфляційного збільшення заборгованості 2710 грн 87 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості 535 грн 33 коп. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved