Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

02.08.2019 року до суду звернувся позивач керівник Жовтоводської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради і комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» з позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином до відповідача [PERSON] 30.08.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 04.11.2019 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на користь КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 9314 грн., 34 коп. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: необхідність звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої злочином в інтересах Дніпропетровської обласної ради і комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» викликана тим, що відповідно до Статуту закладу, затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради № 106-6/VІІ від 28.10.2016 року, а саме відповідно до п. 7.1 основним джерелом фінансування ресурсів закладу є бюджетні кошти. Невідшкодування затрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує інтереси держави, та потребує захисту. Пунктом 2.1. Статуту КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» передбачено, що заклад створений з метою провадження медичної практики, надання медичної допомоги дорослим і дітям - мешканцям Дніпропетровської області, проведення наукової і навчальної роботи. Крім того п.2.2. Статуту КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» передбачено, що заклад є міжрайонним центром із надання кардіологічної, хірургічної, травматологічної допомоги, спеціалізованим медичним центром для надання медичної допомоги при катастрофах, стихійних лихах. Входить до національної мережі медицини катастроф. Жовтоводською місцевою прокуратурою відповідно до ст. 36 КПК України здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12016040430000565 від 28.04.2016 року за обвинуваченням [PERSON] , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] 27 квітня 2016 року, близько 20 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого мешкання у [ADDRESS] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій раптово-виниклий умисел, направлений на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження раніше їй знайомому [PERSON] , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, на підґрунті виниклої сварки, за допомогою ножа, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи подальшого настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, цілеспрямовано нанесла [PERSON] один удар клинком вищевказаного ножа у ділянку передньої черевної стінки ліворуч вище пупка, спричинивши [PERSON] тяжке тілесне пошкодження, що є небезпечним для життя у момент заподіяння. Після чого потерпілий [PERSON] пішов із квартири [PERSON] за медичною допомогою. У результаті незаконних та умисних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної стінки ліворуч з пораненням додаткової долі селезінки, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 556-Е від 17.05.2016 року відноситься до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя. Враховуючи характер рани, переваги глибини ранового каналу над його довжиною пошкодження могло бути заподіяне пласким колюче-ріжучим предметом, предметами Умисні дії [PERSON] , містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя у момент заподіяння. Умисними діями [PERSON] , потерпілому [PERSON] , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, з якими останній знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» в період з 27.04.2016 року по 05.05.2016 року. Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2017 року [PERSON] , визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 (років) позбавлення волі. Разом з тим ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.01.2018 року вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області щодо [PERSON] , змінено в частині призначеного покарання. Засуджено [PERSON] , за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України [PERSON] , звільнено від відбування основного покарання з випробування, з іспитовим строком 3(три) роки Відповідно до калькуляції на лікування [PERSON] , закладом охорони здоров`я витрачені грошові кошти за 2 ліжко-дні у відділенні реанімації в сумі 4955.34 грн., а також 7 ліжко-днів у відділенні хірургії в сумі 4359 грн., що складає загальну суму 9314 грн., 34 коп. Зазначені вище витрати з боку [PERSON] , закладу охорони здоров`я до цього часу не відшкодовані. Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує економічні інтереси держави, що й стало підставою звернення до суду Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач відзиву (заперечень) на позовну заяву не надала . Позовний матеріал і ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 12.10.2019 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення судової повістки -повідомлення. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до суду в інтересах комунального закладу Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради». Дане звернення викликане тим, що відповідно до Статуту закладу, затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради № 106-6/VІІ від 28.10.2016 року, а саме відповідно до п. 7.1 основним джерелом фінансування ресурсів закладу є бюджетні кошти. Невідшкодування затрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що порушує інтереси держави, та потребує захисту. Пунктом 2.1. Статуту КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» передбачено, що заклад створений з метою провадження медичної практики, надання медичної допомоги дорослим і дітям - мешканцям Дніпропетровської області, проведення наукової і навчальної роботи. Крім того п.2.2. Статуту КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» передбачено, що заклад є міжрайонним центром із надання кардіологічної, хірургічної, травматологічної допомоги, спеціалізованим медичним центром для надання медичної допомоги при катастрофах, стихійних лихах. Входить до національної мережі медицини катастроф. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] , вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з урахуванням ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.01.2018 року визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та їй призначене покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, остання звільнення від основного покарання з встановленням іспитового строку 3 роки. На підтвердження обґрунтування позовних вимог позивачем наданий вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року відповідно до якого [PERSON] , визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та їй призначене покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] А також ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року відповідно до якої [PERSON] ,. звільнено від призначеного основного покарання, позбавлення волі строком на 5 років, з встановленням випробування з іспитовим строком в три роки , в іншій частині вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області залишений без змін. Таким чином вина відповідача [PERSON] , у спричиненні потерпілому [PERSON] , тяжких тілесних ушкоджень підтверджується вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2017 року і ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року та є доведеною відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України і доказуванню не підлягає. Оскільки, згідно п. 6 ст. 82 ЦПК України - Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до наданої суду калькуляції закладом охорони здоров`я витрачені грошові кошти на лікування потерпілого [PERSON] , закладом охорони здоров`я є наступними: за 2 ліжко-дні у відділенні реанімації - 4955.34 грн., а також за 7 ліжко-днів у відділенні хірургії - 4359 грн., що складає загальну суму - 9314 грн., 34 коп. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України - особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07. 1995 року № 11 « Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» - Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного державного бюджету і їх використання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 16.07.1993 року № 545. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодування в повному обсязі. Відповідно до п.2, 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545 - сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Затрати, які понесені на стаціонарне лікування [PERSON] , підтверджується довідкою КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради» в якій зазначені: період перебування потерпілого на лікуванні, вартості одного ліжко-дня. Згідно ухваленого вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2017 року і ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року вбачається, що рішення про стягнення із засудженої [PERSON] , затрат, понесених на лікування потерпілого [PERSON] , при ухвалені вироку не розглядалось та не вирішувались. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги «Дніпропетровської обласної ради » 9314 (дев`ять тисяч триста чотирнадцять ) грн., 34 коп. на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн., 40 коп., виходячи із суми задоволених позовних вимог

Outcome: approved