Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

02 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно неї - [PERSON] , яка народилася [INFO] в с.Гулянка Красноокнянського району Одеської області. Заяву заявник обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), площею 8,9 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім.Калініна, згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія ОД №0083270, яку він фактично успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав. Заповіту батько не залишив. З метою прийняття спадщини після смерті батька вона звернулася до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори, однак їй було роз`яснено, що за документами спадкодавець [PERSON] не вважається її батьком, оскільки у її актовому записі про народження відомості про батька вказані зі слів матері: ім`я та по батькові - « [PERSON] », як дійсно його звали, але прізвище було записано материне « [PERSON] ». З моменту її народження - з 1993 року по 2003 рік [PERSON] здебільшого проживав разом з її матір`ю [PERSON] в с.Гулянка Красноокнянського району Одеської області. Шлюб між батьками не був зареєстрований, оскільки матір юридично перебувала в шлюбі з [PERSON] , але сімейні відносини з останнім не підтримувала. У заявника з [PERSON] склалися теплі стосунки. Вона пам`ятає, як проводила час разом з батьком, як він навчав її побутовим речам, вів її до першого класу, допомагав у навчанні. Однак, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, він вимушений був від`їздити до м.Одеса на заробітки. Спочатку приїздив до неї з матір`ю часто, а з часом все рідше, а потім їй стало відомо, що батько помер. Встановлення факту батьківства має для неї юридичне значення, оскільки дає можливість оформити нотаріально спадщину у виді земельної частки (пай). Ухвалою від 07 червня 2021 року заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявник заяву підтримала та наполягала на її задоволенні з наведених вище підстав, доповнивши, що батько проживав разом з нею та матір`ю до того, як їй виповнилося 10 років. Потім він виїхав до м.Одеси та у 2015 році там помер. Про іншу сім`ю батька їй невідомо. [PERSON] - це батькова мати, вона її не пам`ятає, але знає, що бабуся в похилому віці деякий час, ще коли батьки жили разом, жила біля них в с.Гулянка. На даний час їй стало відомо, що після смерті бабусі - батькової матері, залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), яку батько успадкував, але не оформив своїх спадкових прав. З метою оформлення спадщини після смерті батька, а саме вказаної земельної частки (пай), їй необхідно встановити вказаний у заяві факт. В подальшому заявник в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні заяви наполягає /а.с.76/. Представник заінтересованої особи - Окнянської селищної ради до суду не з`явився, однак від нього до суду надійшли клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує /а.с.43, 44/. Тому справа розглянута у відсутність заявника та представника заінтересованої особи, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. [PERSON] помер [INFO] , а його матір - [PERSON] - [INFO] /а.с.46, 48, 49-50/. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 63 простих іменних акцій ВАТ «Медпромпроект», що підтверджується сертифікатом UA1010371003 від 17.12.2003 року /а.с.27/. Крім того, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної частки (пай), розміром 8,9 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім.Калініна на території Римарівського старостинського округу Окнянської селищної ради, згідно сертифікату серія ОД №0083270, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.12.1996 року за №289, який був виписаний, але у зв`язку зі смертю [PERSON] не був нею отриманий, що підтверджується довідкою Відділу в Окнянському районі Одеської області Головного управління Держгеокадастру в Одеській області /а.с.14/. На момент смерті [PERSON] діяв ЦК Української РСР 1963 року, ст.549 якого визначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у випадках: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається з наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалась /а.с.79/. Разом з тим, за інформацією, наданою Римарівським старостинським округом Окнянської селищної ради, [PERSON] після смерті матері [PERSON] ( [PERSON] провів її поховання та пов`язані з цим звичаї та обряди, а також протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті матері вступив в управління спадковим майном, доглядав та користувався житлом та присадибною ділянкою останньої. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , як син [PERSON] , будучи її спадкоємцем за законом першої черги, прийняв спадщину після її смерті, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Тому вищевказана земельна частка (пай) входить до складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Разом з тим, заявник не може оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , оскільки вона юридично не є його рідною донькою, так як у її свідоцтві про народження у графі «Батько» вказано « [PERSON] », /а.с.11/. Аналогічні відомості містяться і в копії актового запису про народження заявника /а.с.47/. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.п.1 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Відповідно до п.п.3 п.15 вказаної Постанови заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства, про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Тобто в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, належним способом захисту може бути лише встановлення факту батьківства (така правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 16 грудня 2015 року в справі № 6-24384св15). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно п.9 ППВСУ №3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з витягом з погосподарських книг господарства [PERSON] в с.Римарівка Красноокнянського району Одеської області, у домовій книзі за 1983-1985 р.р. є відомості про вибуття [PERSON] у 1983 році до с.Гулянка Красноокнянського району Одеської області /а.с.18/. Як вбачається з витягу із погосподарських книг села Гулянка Гулянського старостинського округу Окнянської селищної ради Одеської області за періоди 1991-1995 р.р., 1996-2000 р.р., 2001-2005 р.р., [PERSON] , [INFO] проживав в одному господарстві разом з матір`ю заявника [PERSON] , яка значилась як «голова домогосподарства», та значився як «співмешканець», а заявник значилась як «донька». /а.с.54, 55, 56/. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що його троюрідний брат [PERSON] працював на ФАПі, жив з матір`ю заявника, яка також працювала на ФАПі санітаркою. У них була сім`я, а потім [PERSON] захворів туберкульозом і поїхав до м.Одеси лікуватись, там і помер. Він може підтвердити, що заявник є донькою [PERSON] , останній визнавав її за доньку, опікувався нею, але чому не був записаний батьком заявника, йому невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] прийшов з армії, зійшовся з матір`ю заявника - [PERSON] та у них народилась донька - заявник. [PERSON] жив разом з матір`ю заявника та заявником однією сім`єю, визнавав заявника своєю донькою. У [PERSON] є ще інші діти, але лише заявник є донькою [PERSON] . Останнього він добре знав, так я дружив з ним, тому він може підтвердити, що [PERSON] визнавав заявника донькою, піклувався про неї. Аналогічні пояснення надали також свідки [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що [PERSON] працював на ФАПі та жив разом з матір`ю заявника і у них народилась донька - заявник, народженню якої він дуже радів та визнавав своєю донькою. Чи були у нього інші діти, їм невідомо, рідних братів та сестер не було. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що у період з 1991 р. по 2005 р. [PERSON] та мати заявника [PERSON] мали сімейні стосунки та проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період їх спільного проживання [INFO] народилася заявник - [PERSON] /а.с.11/. На час народження заявника діяв Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР. Ч.1 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР, було встановлено, що якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. Згідно з ч.2 вказаної статті, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. У свідоцтві про народження заявника у графі «Батько» вказано « [PERSON] », а також, як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, а також з копії актового запису про народження, у актовому записі про народження заявника №5 від 01.09.1993 року в графі «Відомості про батька» її батьком також зазначений « [PERSON] » з поміткою про внесення вказаної інформації «за вказівкою матері», а також поміткою: «Даний актовий запис підписаний матір`ю. Мати дитини перебуває в шлюбі з громадянином [PERSON] , який згідно з заявою обох з подружжя не є батьком цієї дитини». /а.с.11, 12-13, 47/. Тобто, незважаючи на те, що мати заявника перебувала в шлюбі [PERSON] , останнього не було записано батьком заявника з посиланням на те, що за спільною заявою матері заявника та [PERSON] останній «не є батьком цієї дитини». Тому відомості про батька заявника до актового запису про її народження внесені за вказівкою матері. Таким чином, при реєстрації народження заявника, ім`я та по батькові батька у актовому записі про народження було зазначено як « [PERSON] », саме так як дійсно його звали, але прізвище було записано материне « [PERSON] ». При цьому, на підтвердження факту підтримання родинних відносин з батьком заявником надані копії їх спільних сімейних фотознімків, на яких заявник зображена разом з [PERSON] , які були оглянуті в судовому засіданні /а.с.24/. За повідомленням заявника, вона зверталася до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з метою оформлення спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , однак у прийнятті її заяви їй було відмовлено, оскільки в актовому записі про її народження батько записаний зі слів матері. Як вбачається з наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась /а.с.60/. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. За таких обставин, суд вважає, що факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно заявника [PERSON] , яка народилася [INFO] , підтверджений і має для заявника юридичне значення, так як надає заявнику можливість оформити спадщину. Тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved