Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

02 вересня 2019 року [PERSON] , звернулася до суду з заявою, у якій просила суд визнати її сина [PERSON] ,недієздатним. В обгрунтування заяви вказувала про те, що [PERSON] , не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує постійної опіки, сторонньої допомоги, нагляду та догляду, оскільки страждає хронічним, психічним розладом, розумовою відсталістю, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні [PERSON] та її представник - адвокат Полюхович С. М., подану заяву підтримала, просила визнати [PERSON] , недієздатним та призначити опікуна. Згідно корінця медичного висновку № 116 від 06.11.2013 року, про дитину- інваліда віком до 18 років [PERSON] , хворіє на розумову відсталість помірного ступеня із вираженим психопато-подібним станом, емоційно-вольовою нестійкістю та проявами аутизму. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує, що відображено у заяві № 02-12/219 від 21 листопада 2019 року. На час проведення судово-психіатричної експертизи ухвалою суду провадження у справі було зупинено з 11 вересня 2019 року до 11 листопада 2019 року. Заслухавши пояснення заявниці, яка з`явилася в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з таких підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Заявниця [PERSON] , є належним заявником у цій справі, оскільки є матірю [PERSON] , фактично опікується та доглядає за ним. Частиною 1 ст. 39 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №202/19 від 01 жовтня 2019 року (а. с. 24-26) [PERSON] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, а також не може з`являтись в судове засідання та давати пояснення по суті справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За змістом ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно з поданням органу опіки та піклування, виконавчого комітету Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, заявницю [PERSON] можливо призначити опікуном [PERSON] , у разі визнання судом його недієздатим. Наявність визначених ст. 64 ЦК України обставин, які перешкоджають заявниці [PERSON] бути опікуном [PERSON] , судом не встановлено. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Висновок експертизи суд вважає достовірним, виходячи з результатів досліджених доказів, з яких беззаперечно вбачається, що особа хворіє на хронічне психічне захворювання, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, і її відповідно до ст. 39 ЦК України слід визнати недієздатним та призначити заявника опікуном. Оскільки недієздатність [PERSON] , та можливість заявниці бути його опікуном доведена належними та допустимими доказами, суд вважає за можливе визнати [PERSON] , недієздатним з встановленням над ним опіки та призначенням опікуна.

Outcome: approved