Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

02 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 27 липня 1996 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають двох дітей - повнолітню [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили у грудні 2018 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. На скільки їй відомо, відповідач наразі має стосунки з іншою жінкою. Спору щодо визначення місця проживання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 20 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі (а.с. 19-20). У підготовче засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 29, 30). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 27 липня 1996 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 31 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 6). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] , яка наразі є повнолітньою, та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 8, 9). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з грудня 2018 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved