Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

03 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON], треті особи: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу домоволодіння недійсним. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що [INFO], помер її онук [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS], вона є спадкоємицею за законом другої черги, та звернулась з заявою до нотаріальної контори для оформлення документів на спадщину. Після смерті онука до неї став заходити гр. [PERSON], добровільно допомагав по дому та саду. Потім вона розповіла гр. [PERSON], що оформлює спадок. На початку весни 2007 року [PERSON], запропонував допомогти у продажі будинку. В середині липня 2007 року , прийшовши до будинку померлого онука побачила в саду спиляні дерева. Сусідка пояснила, що дерева вирубав [PERSON] та його знайомі. 25 червня 2007 року під час оформлення спадщини, дізналась, що будинок її онука зареєстрований за [PERSON], згідно довідки з КП «ДМБТІ» Позивачка вказала, що фактично [PERSON] через відповідача [PERSON] отримав домоволодіння [ADDRESS] на вкрай невигідних умовах та при збігу тяжких обставин для [PERSON] Посилаючись на викладені у позові обставини та підстави передбачені ст..233 Цивільного кодексу України, просила визнати недійсним договір купівлі - продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 01 листопада 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5334. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в частині визнання права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого онука [INFO] [PERSON] - залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити. Звернулася до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Представник третьої особи - Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду не з*явився. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщена належним чином. Третя особа-приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не з*явилася. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщена належним чином. В ході судового розгляду встановлено, що на підставі договору дарування від 26 грудня 2002 року, [PERSON] - онуку позивачки [PERSON], на праві власності належало домоволодіння [ADDRESS]/а.с.10/. На підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за №5334, [PERSON] продав належне йому на праві власності домоволодіння [ADDRESS], відповідачці [PERSON]./а.с.9-10/ [PERSON] помер [INFO]. /а.с.6/ З матеріалів справи вбачається, що за час свого життя [PERSON] перебував на обліку у лікаря нарколога, фтизіатра. З приводу захворювань неодноразово проходив стаціонарне лікування у клінічних лікувальних закладах міста, у тому числі в період із 18 грудня 2006 року по [INFO] у туберкульозному відділенні КЗ МКЛ №21./а.с.102,103,104,105,106,107,109/ За висновком посмертної судово-психіатричної допомоги від 14.09.2012 року, на момент складання та підписання договору-купівлі-продажу будь-якими психічними розладами не страждав, за своїм психічним станом у той період часу міг розуміти значення своїх дій та керувати ними./а.с.98-101/ З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вже зверталася до суду із позовною заявою про визнання недійсним оспорюваного договору, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, довіреності, визнання права власності в порядку спадкування за законом відшкодування шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2013 року - залишено без змін./а.с.114-115,116-117/ Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Частиною 3 ст. 203 ЦК України, на яку посилається позивач та її представник визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Повторно звертаючись у суд з позовом, [PERSON] у позовної заяві посилається, як на правову підставу своїх вимог, на ст.233 ЦК України. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім*ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло, чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Крім того, особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала би правочин. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. При цьому невигідною умовою може бути низька плата за реалізацію коштовного майна, а тяжкою обставиною - купівля ліків, виплата боргів, витрати на лікування (як самої особи, котра вчиняє правочин, так і її близьких). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як раніше зазначалось, мав тяжкі захворювання: ВІЛ інфекція, IV клінічної стадії, ХТБ обох легень. З 18.12.06 року по 30.01.2007 року знаходився на лікуванні в КЗ міської клінічної лікарні №21 де і помер. Також встановлено, що [PERSON] особисто був присутнім у приватного нотаріуса [PERSON] при укладенні 01.11.2006 року договору купівлі-продажу домоволодіння із [PERSON] Тобто, [PERSON] добровільно, усвідомлюючи значення своїх дій уклав зазначений договір купівлі-продажу. З боку позивачки [PERSON] не надано суду жодного доказу в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме, що через наявні у [PERSON] тяжкі обставини він вимушений був продати спірне домоволодіння-необхідність купівлі ліків, проведення операції та інше/. Також з боку позивачки не надано належних доказів щодо укладення договору на вкрай невигідних умовах-стан домоволодіння на час укладення договору купівлі-продажу та його ринкова вартість станом на 01.11.2006 року. Надані, з боку позивачки, оголошення продажу нерухомості в районі де знаходиться спірне домоволодіння, станом на 2006 рік, не можна вважати належним доказом вартості спірного домоволодіння. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що домоволодіння по [ADDRESS] на час укладення договору купівлі-продажу знаходилось в занедбаному стані, були відсутні вікна. Зазначив, що особисто передавав гроші у розмірі 3 000,00 доларів США [PERSON], а також погасив борги по будинку у розмірі 500 доларів США про що [PERSON] власноручно написав розписку. Відповідно до ст..257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права про особу, яка його порушила. Як вбачається [PERSON] вперше звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним у вересні 2007 року. 26.02.2013 року по справі було постановлено рішення суду. У зв*язку з зазначеним суд приходить до висновку, що строк позовної давності з боку позивача не пропущено. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та недоведеним у зв*язку з чим задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, у зв'язку з чим поверненню не підлягають.

Outcome: dismissed