Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

02 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на норми ст. 405 ч.2 ЦК України. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що спірна квартира [ADDRESS] належить йому на праві власності. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] після укладання договору купівлі- продажу спірної квартири із позивачем з реєстрації не знялись, фактично не проживають в приміщенні з моменту укладання договору купівлі- продажу квартири з 02.07.2016 року, будь-які витрати по утриманню житла не несуть, комунальні платежі не здійснюють, особистих речей відповідачів в спірній квартирі не має. Той факт, що до цього часу відповідачі зареєстровані в спірній квартирі суттєво обмежує його права, як власника у повною мірою володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Більш того, відповідачі залишаючись зареєстрованими у спірній квартирі порушують його законі права та інтереси, так як він несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, [PERSON] в наданій до суду письмовій заяві просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] , що діє від свого іменем та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явились, надали письмову заяви з проханням справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти задоволення позову. Пояснили, що на теперішній час вони всією сім`єю мешкать у Російській Федерації та не мають можливості приїхати у місто Маріуполь для того щоб самостійно знятись з реєстрації у спірному майні. Також до наданих заяв додали копії своїх паспортів з реєстрацією місця проживання в Російській Федерації Представник третьої особи Гавриш Я .О. , яка діє на підставі довіреності, у відкрите судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, винести рішення на розсуд суду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , на праві приватної власності в розмірі частки 1/1. З інформації виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 26.06.2019 року за № 03-147/1221, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно договору купівлі - продажу від 02 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] у гр. [PERSON] , яка діяла від імені гр. [PERSON] , та [PERSON] , яка діяла на підставі рішення колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 22.06.2016 року за № 134 «Про дозвіл [PERSON] та [PERSON] дати згоду неповнолітній [PERSON] на продаж частини квартири». Згідно заяв [PERSON] , яка діє від свого імені та імені неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] вбачається, що відповідачі всією сім`єю зареєстровані і проживають в Російській Федерації, повертатися до України не планують. Об`єктивно обставини визначені у заяві відповідачів [PERSON] , яка діє від свого імені та імені неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] підтверджуються наданими паспортами на ім`я [PERSON] , [PERSON] з відмітками про реєстрацію в Російській Федерації (а.с. 14-15, 32-35). Відповідно до вимог частини 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Втім, згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними в власником житла або законом. Зважаючи на вимоги ст.72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, судам рекомендовано при вирішенні спорів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Уразі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , тим самим по суті задовольнити позовні вимоги. Приймаючи до уваги, що позивач не просить покласти судові витрати на відповідачів, суд вважає можливим залишити сплачений судовий збір у розмірі 768,40 гривень за рахунок позивача.

Outcome: approved