Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

02.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 18.04.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 8\~000 гривень, зі строком повернення грошових коштів до 18.04.2015 року. В підтвердження факту укладання договору позики та одержання від [PERSON] грошей у зазначеній сумі, відповідач написав розписку. Після закінчення строку повернення боргу, позивач звертався до [PERSON] з вимогою повернути отримані кошти, однак, станом на 02.12.2015 року (день звернення до суду) грошові кошти відповідачем не повернуто. Відповідач не виконав своїх зобовязань за договором позики та не повернув борг у зазначеній сумі. З 19.04.2015 року по 02.12.2015 року відповідач прострочив повернення грошових коштів. На вимоги [PERSON] щодо повернення грошових коштів відповідач не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у звязку з чим він змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 8\~000,00 гривень, 3 % річних за прострочення платежу (225 діб) 147 гривень та судовий збір в розмірі 490,00 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день,місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, у судове засідання не з'явилась, жодних доказів та заперечень суду не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 8\~000,00 гривень, зі строком повернення грошових коштів до 18.04.2015 року (а.с. 9). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У статті 1049 ЦК України зазначено, що позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобовязання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день предявлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач не повернув вчасно борг, та прострочив виконання, то три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов'язання за позикою від 18.04.2013 р. складають 147 грн. 00 коп., розраховуються наступним чином: сума санкції=Сх3хД:365:100, де С сума боргу, Д кількість днів прострочення за період з 18.04.2013 р. (день прострочення) по 02.12.2015р. (день звернення до суду)= 225 днів; 8 000х3х225:365:100= 147 грн. 00 коп. Отже, три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов'язання за позикою від 8\~000 р. складають 147 грн. 00 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved