Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

03 вересня 2019 року позивач [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , звернулась до суду з цією заявою та, після уточнення у судовому засіданні, просить ухвалити рішення, яким стягнути держави Україна на свою користь шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 86 242, 00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства та прокуратури. Також просила стягнути понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2017 Недригайлівським ВП Роменського ВП ГУНП України в Сумській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017200220000121 було внесено відомості щодо вчинення нею пособництва у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше сховище. 26.07.2017 слідчим СВ Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП України в Сумській області ій було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185; ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Кримінальне провадження розглядалось Роменським міськрайонним судом Сумської області та переглядалось в апеляційному порядку Сумським апеляційним судом. Державне обвинувачення в судах підтримували співробітники Роменської місцевої прокуратури та прокуратури Сумської області. 06.11.2018 вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області її, [PERSON] , було визнано не винною та виправдано за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею даного кримінального правопорушення. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 09.04.2019 вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2018 залишено без змін. Тобто, вирок Роменського міськрайонного суду набрав законної сили. Таким чином, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, позивач - [PERSON] перебувала під слідством та судом з 26.07.2017 до 09.04.2019, тобто 20 місяців 14 днів. Посилаючись на ст. 56 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 1176 ЦК України, положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», вважає, що незаконними діями органів державної влади їй спричинено моральну шкоду в сумі 86242,00 грн. Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Сумській області, надано відзив на позов, в якому, посилаючись на ст. ст. 23, 1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», щодо суми моральної шкоди, необхідної для відшкодування позивачу в розумних розмірах, яка відповідно до чинного законодавства повинна бути справедливою та не призводити до збагачення позивача, заперечував проти позовних вимог. Зазначено про безпідставність та необгрунтованість тверджень позивача про завдання їй моральних страждань на заявлену суму. Відповідач - Державна казначейська служба України, надав відзив на позов, в якому, з посиланням на норми ст. ст. 23, 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», зазначено, що стягнення шкоди з Казначейства є необґрунтованим і таким, що не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права, що позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, оскільки вина відповідачів не встановлена належним чином. Зазначено, що позивач не надав доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні, а розмір морального відшкодування позивачем необґрунтовано завищено. Оскільки, право позивача на відшкодування шкоди є наслідком незаконності у діях органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, тому й відшкодування шкоди повинно відбуватися в розмірах і порядку, передбачених зазначеним вище Законом. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, адвокат додатково зазначив, що позивач має двох неповнолітніх дітей. Селище Недригайлів, в якому проживає позивач, є маленьким, де всі один одного знають, а тому перебування під слідством повністю порушило її нормальний уклад життя, значно погіршило її репутацію серед сусідів, що також стало наслідком і непоодиноких відмов їй при влаштуванні на роботу. Враховуючи необхідність постійної явки як до слідчих так і у судові засідання, тривалий час перебувала у пригніченому стресовому стані, що також відображалось і на її оточенні. Представник відповідача - Головного управлінням Національної поліції в Сумській області, у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, у позові просив відмовити за необгрунтованістю. Представник відповідача - Державної казначейської служби України, у судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві, у позові просила відмовити. Представник відповідача - Прокуратури Сумської області, у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначаючи, що суму морального відшкодування має бути визначено та обґрунтовано позивачем з посиланням на докази та фактичні обставини справи. При цьому вказує, що позивачем не надано доказів завдання їй моральної шкоди (негативних наслідків) внаслідок дій органів досудового розслідування та прокуратури. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідачів Прокуратури Сумської області, Головного управлінням Національної поліції в Сумській області, Державної казначейської служби України, дослідивши матеріали справи, доходить такого висновку. У провадженні Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП України в Сумській області перебувало кримінальне правадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017200220000121 щодо вчинення позивачем, [PERSON] , за попередньою змовою групою осіб умисних дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, що пербувало на охоронюваній території, проте з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усії дій, які вважали необхідними для доведення крадіжки до кінця. Підозрюваною у витязі зазначена, окрім інших осіб, позивач - [PERSON] (а.с.6). 26.07.2017 у цьому кримінальному провадженні № 12017200220000121 [PERSON] було повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185; ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України (а.с.7-8). Вказане кримінальне провадження розглядалось Роменським міськрайонним судом Сумської області та переглядалось в апеляційному порядку Сумським апеляційним судом. Державне обвинувачення в судах підтримували співробітники Роменської місцевої прокуратури та прокуратури Сумської області. Так, вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2018 [PERSON] було визнано не винною та виправдано за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею даного кримінального правопорушення (а.с.9-22). Ухвалою Сумського апеляційного суду від 09.04.2019 вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.11.2018 залишено без змін (а.с.23-34). Факт ухвалення виправдувального вироку стосовно [PERSON] надав їй право ставити питання про відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має захищене позовом право на відшкодування. Підстави виникнення права на відшкодування шкоди фізичній особі пов`язуються з незаконними діями посадових осіб незалежно від їх вини. Такими підставами є незаконне засудження, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконне затримання, незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Право на відшкодування шкоди, порядок та розмір сум відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду регулює Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно доположень ч. 1 цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 1 цього Закону завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру увчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Відповідно ст. 13 ч. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає доведеним те, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченої, при цьому, моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, слідства, прокуратури, суду, оскільки мається виправдувальний вирок суду стосовно позивача, незаконність її перебування під слідством та судом встановлено цим вироком. Матеріалами справи встановлено, що під слідством та судом позивач перебувала з 26.07.2017 до 09.04.2019, тобто 20 місяців 14 днів. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України у справі №6-2203цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн. Тому, розмір моральної шкоди за період перебування позивача під слідством та судом слід розраховувати з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати 4173,00 грн. за 20 місяців 14 днів, що становить 86242,00 грн. Отже, суд доходить висновку про доведений розмір спричиненої позивачу моральної шкоди в сумі 86242,00 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. За змістом частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами частин другої-четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з розрахунком сторони позивача судові витрати складаються з витрат на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2019 року між [PERSON] та адвокатом Маляр М.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 252 від 16 лютого 2007 року, видане Сумською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури), укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.35). Відповідно до умов цього договору гонорар адвоката складає за домовленістю у фіксованому розмірі 9000, 00 грн. 28 серпня 2019 року адвокатом Маляр М.В. та [PERSON] підписано акт про виконання договору про надання правничої допомоги, за якими сторони узгодили повне виконання адвокатом своїх зобов`язань згідно з договором про надання правової допомоги. Адвокат Маляр М.В. виконав, а [PERSON] отримала наступні послуги: 1. надання консультацій, ознайомлення з наданими документами, їх аналіз, визначення правової позиції у справі - 1 год.; 2. підготовка заяви до прокуратури про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження - 0,5 год.; 3. підготовка позовної заяви - 7 год.; 4. складання розрахунку витрат на правничу допомогу - 1 год. Договірна вартість наданих послуг становить 9000,00 грн. (а.с.39). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 08 серпня 2019 року адвокат Маляр М.В. прийняв від [PERSON] грошові кошти в сумі 9000,00 грн. згідно з договором від 08 серпня 2019 року про надання правничої допомоги (а.с.38). Таким чином суд вважає доведеними витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн, які за правилами статті 141 ЦПК України, з урахуванням положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягають відшкодуванню за рахунок державного бюджету. Згідно ст. ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати в сумі 862,42 грн. (судовий збір) слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved