Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

02.07.2014 року АТ «ВТБ Банк» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач - 1), [PERSON] (далі відповідач - 2), [PERSON] (далі відповідач - 3), у якому просить суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 74/06 від 23.08.2006 року, яка станом на 11.06.2014 року становить 263189,28 доларів США та складається з заборгованості: за кредитом - 228533,19 доларів США, по відсотках - 34656,09 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.12.2002 року Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням № 32096 від 16.12.2002 року; [PERSON] - 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.12.2002 року Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням № 32096 від 16.12.2002 року, [PERSON] - 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.12.2002 року Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням № 32096 від 16.12.2002 року та 1/4 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08.04.2011 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Ларіною О.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 1-1432 на підставі свідоцтва на право власності; стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «ВТБ Банк» витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги представник позивачаобґрунтовує тим, що 23.08.2006 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого є АТ «ВТБ Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 74/06, до якого в подальшому вносилися зміни та доповнення, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 400 000,00 дол. США, а останній зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, строки та умовах, що передбачені кредитним договором. При цьому, з метою забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за вищевказаним договором, 29.11.2012 року між АТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 74/06-ДІ5, згідно умов якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві власності. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем - 1 своїх зобов`язань по кредитному договору, 13.09.2013 року на адресу останнього позивачем направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості. Однак, вимога банку щодо дострокового погашення заборгованості відповідачем - 1 виконана не була. Враховуючи викладене та посилаючись на те, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 11.06.2014 року виникла заборгованість у розмірі 3061217,42 грн. та 39106,88 грн. пені і трьох процентів річних, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Саадулаєва А.І. від 29.07.2014 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Разом з тим, у зв`язку з припиненням повноважень судді Саадулаєва А.І., розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 28.04.15 року за № 01-24-348 вищевказану цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2015 року справа передана для розгляду судді Савицькому О.А. Ухвалою від 15.11.2016 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою від 07.06.2018 року розгляд справи вирішено продовжити розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 23.08.2006 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого є АТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 74/06 (надалі - Кредитний договір), до якого в подальшому вносилися зміни та доповнення, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 400 000,00 дол. США з розрахунку 13% річних на строк до 27.08.2014 року. При цьому, з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 29.11.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 74/06-ДІ5 (надалі - Договір іпотеки), згідно умов якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.12.2002 року Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням № 32096 від 16.12.2002 року; [PERSON] - 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.12.2002 року Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням № 32096 від 16.12.2002 року, [PERSON] - 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.12.2002 року Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням № 32096 від 16.12.2002 року та 1/4 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08.04.2011 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Ларіною О.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 1-1432 на підставі свідоцтва на право власності. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором № 74/06 виконав в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. З матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що станом на 11.06.2014 року наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 263189,28 дол. США, з яких: 3061217,42 грн. - заборгованість за кредитом, 39106,88 дол. США - заборгованість по відсоткам. Судом встановлено, що позивачем були надіслані іпотечні повідомлення по кредитному договору, в яких було зазначено про порушення позичальником зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів за умовами кредитного договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Однак, вказані іпотечні повідомлення виконані не були. У відповідності до п.4.2.5 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, незалежно від терміну виконання зобов`язання, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі. При настанні обставин вказаних у договорі іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям та позичальнику письмову вимогу щодо усунення порушень у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцяти денного строку, вважається дата відправлення листа іпотекодавцям та позичальнику, зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням зв`язку при відправлення листа з повідомленням про вручення. Разом з тим, як передбачено п.4.2.2 Іпотечного договору, у разі невиконання/неналежного виконання позичальником умов основного зобов`язання та/або цього договору звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі відповідно до 1.3 цього договору переважно перед іншим кредитом. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов`язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право iпотекодержателя на продаж предмета іпотека будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної заборгованості за договором кредиту є обґрунтованою та відповідає приписам чинного законодавства України. В свою чергу, відповідно до вимог ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог іншого кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як передбачено положеннями ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Отже, виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 1397/2 від 26.02.2018 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , станом на час проведення експертом дослідження, визначена за порівняльним методичним підходом, складає 1736332,00 грн. Разом з тим, як роз`яснила Велика палата Верховного Суду в своїй постанові від 21.03.2018 року по справі № 235/3619/15-ц, відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. В даному випадку, вирішуючи питання початкової ціни предмета іпотеки, суд виходить із того, що вартість предмета іпотеки встановлена висновком експерта № 1397/2 від 26.02.2018 року/, що складає у 1736332, 00 грн. Таким чином, на підставі встановлених судом обставин та зазначених норм Закону, суд вважає, що у рахунокстягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «ВТБ Банк» за кредитним договором в сумі 263189,28 дол. США, та 39106, 88 грн. пені і трьох процентів річних, слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності відповідачам, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», визначивши початкову ціну продажу на рівні 1736332, 00 грн. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п.1 якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. При цьому, мораторій на стягнення майна, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 року № 6-57цс15. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відтак, відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VІІ, на вказаний предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не може бути примусово звернуто стягнення до закінчення дії такого мораторію, у зв`язку з чим рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654, 00 грн. в рівних частках, а саме по 1218, 00 грн. з кожного.

Outcome: approved