Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

02 березня 2016 року представник позивач [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ,який мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №18 по вулиці Шевченка в селі Хижинці, Вінницького району Вінницької області належить на праві власності [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу від 24 липня 2015 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.Зазначає, що відповідно до п. 3.2 Договору купівлі-продажу, попередній власник [PERSON] взяв на себе зобовязання в строк до 24 серпня 2015 року зняти всіх зареєстрованих осіб у даному будинку, але станом на 29 лютого 2016 року з довідки виконкому Парпуровецької сільської ради Вінницького району вбачається , що в даному будинку до цього часу зареєстровані відповідачі по справі. Оскільки відповідачі добровільно не знялися з реєстрації т, хоча там не проживають, що перешкоджає праву позивача як законному власнику користуватися та розпоряджатися на власний розсуд нерухомим майном. Тому, просить визнати відповідачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, подавши через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] двічі в судове засідання не зявилися, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином. Заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надали, у звязку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд даної справи, про що виніс відповідну ухвалу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не зявився, по невідомим причинам про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок, який розташований по вул. Шевченка, 18 в селі Хижинці, Вінницького району Вінницької області та земельна ділянка, кадастровий номер: 0520684909:04:001:0219 належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 2015 року, в якому зазначено в п. 3.2, що попередній власник [PERSON] взяв на себе зобовязання в строк до 24 серпня 2015 року зняти всіх зареєстрованих осіб у відчужуваній нерухомості (а.с. 4-5); з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2015 року № 41172452,вбачається , що даний будинок зареєстрований у встановленому законом порядку. (а.с. 6). З довідки від 29.02.2016 року № 192 виданої виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, вбачається, що в житловому будинку по вул. Шевченка, 18 в селі Хижинці, Вінницького району Вінницької області, зареєстровані відповідачі у справі- Луценко В.І. [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у будинку № 18 по вул. Шевченка в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області не проживають з 24 липня 2015 року , однак, вони залишаються бути зареєстрованими за даною адресою. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1 статті 156 ЖК ,члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно до положень ст.160 ЖК члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК ,у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно до ч.ч.1,2 ст.71 ЖК ,при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК, передбачено , що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням того, що відповідачі ні і не були позивачу членами її сім*ї, як власника будинку, але є такими які протягом шести місяців не проживають без поважних причин у будинку № 8, по вулиці Шевченка в селі Хижинці, Вінницького району Вінницької області, тому вони , у порядку ст. 72 ЖК України, підлягають визнанню такими , що втратили право користування вказаним будинком. Відмовляючи у задоволені позовної вимоги про зняття відповідачів з місця реєстрації, суд виходить з того, зняття з реєстрації місця проживання в житлових приміщеннях колишніх членів сімї їх власника або інших осіб, відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно зі ст. 7 цього Закону ,цими органами зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; - підстав на право користування житловим приміщенням. Це означає, що належним способом захисту цивільних прав у такому разі є предявлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ( вимогу про, що і заявлено представником позивача за даним позовом), які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За даним позовом представником позивачем заявлені дві позовні вимоги немайнового характеру , одну з яких судом задоволено, а в інший відмовлено , яким сплачений судовій збір в розмірі 551грн. 21 коп., тому судом , на користь представника позивача з відповідачів слід стягнути судовій збір по 91 гр.87 коп. з кожного.

Outcome: partial