Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

02.06.2021 року позивач [PERSON] , від імені якого діє адвокат Ярошевський О.Т., звернувся до суду з позовною заявою до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, у розмірі 250000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22.08.1977 року по 31.03.1990 рік та з 10.03.1992 року по 17.11.2008 рік перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахтах «Об`єднана», «Первомайська», «Леніна» ВО «Кривбасруда», правонаступником є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (АТ «КЗРК») підземним машиністом бурової установки, підземним прохідником, підземним бурильником, підземним гірничим робочим, підземним слюсарем, 17.11.2008 року був звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. За висновком ВТЕК від 13.03.1996 року йому вперше було встановлено 35% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням ангіотрофоневроз рук 1-2 ступеня. За висновком ВТЕК від 04.09.1996 року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. В подальшому висновком МСЕК від 18.03.2003 року встановлено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності безстроково(35% у зв`язку з професійним захворюванням та 25% у зв`язку з нещасним випадком. Ухвалою суду від 08.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 01.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові з підстав того, що вони не є належними відповідачами у справі, вина їх не доведена розмір моральної шкоди не обґрунтований. Ухвалою суду від 13.08.2021 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Ярошевський О.Т. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача Некрасова К.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на обґрунтування, які викладені у відзиві. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з 22.08.1977 по 31.03.1990 рік та з 10.03.1992 року по 17.11.2008 рік та працював шахтах «Об`єднана», «Першотравнева», «Леніна», ВО «Кривбасруда» підземним машиністом бурової установки, підземним прохідником, підземним бурильником, підземним гірничим робочим, підземним слюсарем відповідно, правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком», що підтверджується копією трудової книжки останнього, звільнений у зв`язку із виходом на пенсію. (а.с.8-10). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 04.03.1996 року, проведеного на ш. «Леніна» ПО «Кривбассруда» , правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» проведено розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] - ангіотрофоневроз 1-2 ступеня. Професійне захворювання виникло в результаті впливу вібрації при обслуговування бурової техніки. Причиною захворювання вказано - переохолодження, вина складає шахти «Першотравнева» - 75,4%, шахти «Леніна» - 24,0% (а.с.11-12). Згідно акту про нещасний випадок від 23.04.1996 року проведеного на ш. «Леніна» ПО «Кривбассруда», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком`в результаті якого [PERSON] впав зі сходів та отримав закриту черепно-мозкову травму, причина нещасного випадку -незадовільний технічний стан сходів.(а.с.13-14) Відповідно до витягу з акту огляду у ВТЕК від 13.03.1996 року [PERSON] при первинному огляді встановлена ступень втрати професійної працездатності 35% за професійним захворюванням та третя група інвалідності. (а.с.15). Відповідно до витягу з акту огляду у ВТЕК від 04.09.1996 року [PERSON] . При первиному огляді встановлена ступінь втрати професійної працездатності 20№у зв,язку з нещасним випадком.(а.с.15) Після неодноразових оглядів у ВТЕК відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 18.03.2003 року [PERSON] при повторному переогляді визначено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності безстроково: за професійним захворюванням ангіотрофоневроз рук 1-2 ступіня - 35%, за травмою - 25% . (а.с.16) Згідно виписок з історії хвороби [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із професійним захворюванням та нещасним випадком. (а.с. 17-19) Вирішуючи спір, що склався між сторонами, суд виходить із законодавства, що діяло на момент первинного встановлення позивачу втрати працездатності в 1996 році, а саме ст.12 Закону України « Про охорону праці» в первинній редакції від 14.10.1992 року, згідно якої відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п.38 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових відносин, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 №492 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Правил) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Згідно положень ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі домовленості сторін (власника, профспілкового органу й потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії в трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно з ст.440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менш ніж 5 мінімальних розмірів заробітної плати. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останнього вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у позивача у зв`язку із професійним захворюванням та нещасним випадком, що призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, та встановлення групи інвалідності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Твердження представника відповідача про те, що АТ «Криворізький залізорудний комбінат» не є належним відповідачем, оскільки не є правонаступником прав та обов`язків шахтах «Об`єднана», «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» суд відхиляє, оскільки Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 червня 2020 року у справі №212/3404/17 (провадження № 61-37529ск18) сформовано правовий висновок про те, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є правонаступником прав та обов`язків вказаних шахт, а отже вказані обставини, відповідно до приписів ч.3 ст. 82 ЦПК України, визнані судом загальновідомими та такими, що не потребують доказування. Так, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що усі структурні одиниці ВО «Кривбасруда» не мали статусу самостійних юридичних осіб, були створені як структурні підрозділи без права юридичної особи, оскільки питання про їх відокремлення зі складу юридичної особи із визначенням правонаступників в передбаченому законодавством порядку не вирішувалось. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, нещасним випадком та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 35% ,20% відповідно, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, які не дають покращення в стані здоров`я, крім того, відчуває біль, оніміння і почуття слабкості в руках і ногах, біль в поперековому відділі хребта. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує наступне. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону в поєднанні з ст.ст. 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 р. №6-207цс14, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 6000 гривень. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у позивача втрати працездатності, стажу його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, розмір мінімальної заробітної плати встановленої на 2021 рік, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з АТ «КЗРК», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 180000 гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 141 ЦПК України з АТ «КЗРК» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1800 гривень. На підставі ст. 440-1 ЦК УРСР,

Outcome: partial