Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

02 грудня 2009 року між ПАТ «Дельта Банк» (банк) та [PERSON] (держатель) було укладено договір № 009-07525-021209 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (далі Договір). Відповідно до п. 1.2 Договору банк, відповідно до наданого держателем пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває держателю картковий рахунок № 26257903247542 в національній валюті України гривні, оформляє та надає в користування держателю картку платіжної системи Дельта, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Кмітливий, що міститься в додатку № 1 до цього Договору, та згідно з умовами цього Договору, умовами надання картки і правил. Згідно з пунктом 1.3 Договору банк надає держателю кредит шляхом відкриття держателю невідновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 18 818,78 грн. Пунктом 3.6 Договору визначено, що держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обовязковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатися і інші платежі. Відповідно до наданих позивачем [PERSON] надання кредитної картки ВОПС «Дельта» Тарифний пакет «Кмітливий»: частка щомісячного погашення становить 4 % від суми встановленого кредитного ліміту; дата щомісячного погашення до 15 числа кожного місяця; строки кредитування 750 днів. Зазначене узгоджується з доданим до позовної заяви розрахунком ціни позову, а також з випискою по рахунку № 26257903247542 за період з 02.12.2009 по 31.03.2015, з яких випливає, що розмір щомісячного платежу відповідача за Договором становив 752,75 грн. (4% від 18 818,78 грн.). Відповідач мав здійснити 25 таких платежів, перший до 15.01.2010, а останній до 15.01.2012. Крім цього, з метою повного погашення тіла кредиту останній платіж в розмірі 0,03 грн. відповідач мав здійснити до 15.02.2012. З наданих позивачем документів вбачається, що відповідач за період з 02.12.2009 по 31.03.2015 не здійснив жодного платежу за Договором, внаслідок чого станом на 31.03.2015 він має заборгованість перед банком в сумі 18 818,78 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Разом з цим, відповідачем у справі заявлено про застосування позовної давності. При вирішенні цього питання, суд на підставі норм ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 03 червня 2015 року по справі № 6-31ц15 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 45186673) та зазначає таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із закінченням строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як зазначалося вище, строк погашення останнього платежу за Договором закінчився 15.02.2012, отже з 16.02.2012 почав перебіг загальний (трирічний) строк позовної давності за цим платежем, який закінчився 16.02.2015. [PERSON] Договору не містять положень про збільшення встановленої законом позовної давності. З позовної заяви та наданих сторонами документів не вбачається наявності передбачених законом обставин, які є підставою для зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності (ст.ст. 263, 264 ЦК України). Таким чином, позивачем цей позов предявлено з пропуском трирічного строку позовної давності. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed