overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

04 березня 2014 року заявниця [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, просила встановити факт родинних відносин між нею [PERSON], [INFO] та її померлою 20.06.2013 року матірю [PERSON], [INFO], на рівні рідної доньки та матері, мотивуючи тим, що є розбіжності у її (заявниці) в свідоцтві про народження, імя матері зазначено «Мотрина», а правильно «Мокрина», усунути які поза судовим розглядом неможливо. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, просили її задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у заяві. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. При огляді паспорту серії ЕО № 248574, виданого Казанківським РВ УМВС України в Миколаївській області від 16 січня 1997, фотокопія (а.с.4) видно, що [PERSON], [INFO], народилася в с. Вильховець Борщівського району Тернопільської області, зареєстрована [INFO] і є громадянкою України. При огляді свідоцтва про народження серії VI-УР № 834493, виданого Борщівським райбюро ЗАГС Тернопільської області від 13 вересня 1963 року, фотокопія (а.с.6) видно, що [PERSON] народилася 01.11.1942 року, в графі матері записано [PERSON]. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 06.02.2014 року встановлено факт, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Вильховець Борщівського району Тернопільської області згідно паспорту серії ЕО 248574 виданого Казанківським РВ УМВС України в Миколаївській області 16.01.1997 року та [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії VI-УР № 834493 виданого Борщівським райбюро ЗАГС Тернопільської області від 13 вересня 1963 року, є однією і тією ж особою (а.с.8). При огляді паспорту серії МС № 333451, виданого Борщівським РВ УМВС України в Тернопільській області від 29 квітня 1998, фотокопія (а.с.9) видно, що [PERSON], [INFO], народилася в с. Вільхівці Борщівського району Тернопільської області. При огляді свідоцтва про смерть серії І-ФП № 182342, виданого 25 червня 2013 року відділом ДРАЦС Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області, фотокопія (а.с.11) видно, що 20 червня 2013 року в смт. Казанка Казанківського району Миколаївської області у віці 94 років померла [PERSON], про що 25.06.2013 року складено відповідний актовий запис за № 62. Наведені вище докази, їх оцінка свідчать, що померла [PERSON], 20 червня 2013 року та зазначена в свідоцтві про народження, серії VI-УР № 834493, виданого Борщівським райбюро ЗАГС Тернопільської області від 13 вересня 1963 року [PERSON] є однією і тією ж особою, є рідною матірю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

04 березня 2014 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею да її двоюрідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO]. На обґрунтування своїх вимог заявниця вказує, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON], яка проживала у [ADDRESS]. Після її смерті залишилася спадщина. Заявниця, як спадкоємець за законом, на протязі шести місяців після смерті двоюрідної сестри звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Для того, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину, їй потрібно підтвердити родинні стосунки між нею та померлою. Оскільки відповідні документи відсутні, вона звернулася до суду і просить встановити факт, що померл [PERSON] є її двоюрідна сестра. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву, просить її задовольнити і встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] є її двоюрідною сестрою. Встановлення даного факту їй потрібно для оформлення спадщини, яка залишилася після смерті сестри, оскільки вона є спадкоємицею за законом. Її батько [PERSON] та матір сестри [PERSON] є рідними братом і сестрою. Документально підтвердити факт родинних відноси вона не може, оскільки відсутнє свідоцтво про народження її тітки та матері померлої сестри [PERSON], відомості про її народження відсутні. Представник заінтересованої особи Пролетарської районної ради у м. Донецьк за довіреністю - начальник відділу правового забезпечення та роботи зі зверненнями громадян райради Совпеля О.В. у судове засідання не з»явився. Будучи допитаним у порядку окремого доручення, позовні вимоги [PERSON] визнав, згоден на розгляд справи без участі представника районної ради. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1970 року вона знає батька заявниці [PERSON], який працював перукарем. У нього була сестра [PERSON], яка проживала у [ADDRESS]. Померла [PERSON] є племінницєю батька [PERSON] та її двоюрідною сестрою. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з сім»єю заявниці знайомий з 1970 року, добре знав її батька [PERSON] та його сестру [PERSON] Померла [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], проживала вона у м. Донецьк. Суд, вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що заявниця просила встановити факт родинних відносин між нею та її померлою двоюрідною сестрою [PERSON]. Представник заінтересованої особи, будучи допитаним за окремим дорученням, не заперечував проти задоволення вимог заявниці. З пояснень свідків [PERSON] і [PERSON] вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], є двоюрідною сестрою заявниці [PERSON]. Архівні данні щодо підтвердження родинних відносин заявниці з померлою двоюрідною сестрою відсутні. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що померл [PERSON] є двоюрідною сестрою заявниці [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

04 березня 2014 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа» звернулося в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі мешкають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] у м. Краматорську, не вносили оплату за отримані послуги опалення та гаряче водопостачання, в результаті чого за ними утворилася заборгованість за період з жовтня 2010 року по травень 2013 року в сумі 6107 грн. 19 коп. Просить суд стягнути з відповідачів дану заборгованість у сумі 6107,19 грн., витрати від інфляційних процесів у сумі 169,72 грн., 3% річних у сумі 319,83 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання, не з'явилися по невідомій суду причині, про час розгляду справи повідомлялись належним чином, повісткою. Суд вважає, що по справі досить доказів про правовідносини сторін, а тому по справі можливо ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] Як вбачається з особового рахунку, який наданий позивачем, заборгованість відповідачів за період з жовтня 2010 року по травень 2013 року перед ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа», складає - 6107,19 грн. (а.с.4). Відповідно до розрахунку позивача за вказаний період заборгованості, витрати від інфляційних процесів становлять в розмірі 169,72 грн., 3 % річних - 319,83 грн. (а.с.5). Відповідачі дійсно порушили вимоги ст. 68 ЖК України відповідно до якої наймач зобов'язаний вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Крім того, згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн., який був сплачений позивачем при звертанні до суду з даним позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

04 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13 лютого 1975 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Розривати шлюб у органах РАЦС відповідач не бажає. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя, втрачено почуття взаємоповаги та любові. Відповідач зловживає спиртними напоями. З 2009 року фактичні шлюбні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позов і розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 1975 року позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) уклала шлюб із відповідачем [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого Красноармійською сільською радою селища Куракинський Свердловського району Орловської області від 13 лютого 1975 року, запис № 6. (а.с. 3). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи категоричне небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

04 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 18 жовтня 2008 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, постійно виникали сварки, що тяжким чином впливало на психічний стан дитини. З березня 2013 року сімейні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд розірвати шлюб, справу слухати за її відсутності.(а.с.12) Відповідач також подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, просить суд розірвати шлюб та справу слухати за його відсутності.(а.с.13) Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 жовтня 2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 жовтня 2008 року, Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис - 994 (а.с. 6). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 березня 2009 року (а.с. 7). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

04 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В заяві позивачка зазначила, що позивачка знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1990 року. Причиною розпаду сім'ї, на думку позивачки, стали різні погляди на життя, мають різні характери. Спільне проживання припинено з жовтня 2012 року. Спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що зараз їх сім'я розпалась і відновлена бути не може. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що причиною розпаду сім'ї є те, її чоловік зловживає спиртними напоями, їх син бачив, як відповідач бив відповідачку. Позивачка повідомила суду, що батьки відповідача сприяли тому, щоб їх сім'я розпалася. З відповідачем позивачка не хоче мати нічого спільного. Просить їй залишити дівоче прізвище. Також вона пояснила, що 2 роки вони з відповідачем разом не проживають. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що хоче зберегти сім'ю з позивачкою. Він підтвердив, що дійсно в сім'ї були незначні непорозуміння, але вони не були такими, що призводять до розпаду сім'ї. Відповідач має незадовільний стан здоров'я після автоаварії, потребує уваги, яку може отримати тільки від своєї дружини та сина. Відповідач з позивачкою мають спільний житловий будинок, який їм належить на праві сумісної часткової власності. Відповідач не ставить питання про реальний поділ будинку. З таких обставин відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає. Дослідивши докази, що є у справі, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 жовтня 1990 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис № 19. (а.с.4). Винними в розпаді сім'ї суд вважає обидві сторони, оскільки формальним ініціатором розірвання шлюбу виступила позивач, а відповідач в судовому засіданні продовжив пред'являти до позивача претензії і, декларуючи бажання зберегти сім'ю, фактично своєю поведінкою в засіданні підтвердив доводи позивача та реально не сприяв примиренню. Натомість, як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе та суперечить її інтересам. За таких обставин, суд вважає неможливим збереження сім'ї, а тому шлюб має бути розірваний. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу змінити на дівоче «[PERSON]». Згідно ст.112 Сімейного кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

04 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від лютого 2004 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні підтримав позов, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 28.02.2004 р. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачем (а.с. 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від 01.12.2013 р. сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

04 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від червня 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні підтримав позов, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до суду не з'явилася, звернулася до суду із заявою про відсутність заперечень проти задоволення позову. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 27.06.2009 р. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачем. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від листопада 2013 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved