Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

02 червня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про зняття арешту та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. 27 березня 2015 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва вжито заходів забезпечення позову в справі за позовом [PERSON] до неї ([PERSON]П.) про стягнення коштів. Судом накладено арешт на частину квартири [ADDRESS], зареєстровану за нею. 11 грудня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві при примусовому виконанні ухвали суду накладено арешт на 1/4 частину зазначеної квартири. Згідно інформаційної довідки № 58169194 від 26 квітня 2016 року у відповідному державному реєстрі зареєстровано обтяження. За результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів було ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову. Рішення набрало законної сили, тому на даний час належне позивачу майно безпідставно перебуває під арештом, чим порушуються її майнові права щодо розпорядження власністю. Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт та заборону на відчуження 1/4 частини квартири [ADDRESS], накладений ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року та постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 11 грудня 2015 року, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про арешт та заборону відчуження частини квартири [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 березня 2015 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва вжито заходів забезпечення позову в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] (а.с. 3). 11 грудня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві при примусовому виконанні зазначеної ухвали суду накладено арешт на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 4). З наданих суду копій судових рішень за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів вбачається, що в задоволенні позову було відмовлено (а.с. 5-6, 7-8, 9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У ч. 5 ст. 153 ЦПК України визначено, що про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Позивач звернулась в суд з позовом з порядку позовного провадження та просить суд ухвалити рішення про зняття арешту, заборони на відчуження частини квартири та зобов'язання вчинити дії стосовно виключення відомостей з відповідного реєстру про арешт та заборону відчуження частини квартири. Суд вважає, що такі вимоги не ґрунтуються на законі. Арешт на частину квартири накладався на підставі ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, тому саме цей суд і має вирішувати питання про необхідність скасування таких заходів у порядку, передбаченому ст. 154 ЦПК України. Звернення до суду з такими вимогами в порядку позовного провадження не є належним способом захисту порушеного права. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed