Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

03 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31 липня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (актовий запис № 12). Проживали з відповідачем однією сімєю. Спільних дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини припинились з 01 вересня 2010 року. Причиною цьому стало, те що відповідач постійно зловживає алкогольними напоями, являвся додому у нетверезому стані, вчиняв безпідставні сварки та скандали, завдаючи їй тілесних ушкоджень, у звязку з цим сторони почали проживати окремо. На прохання про розірвання шлюбу у добровільному порядку відповідач відмовлявся. Спільного майна немає. За цих обставин сімейне життя і збереження сімї стали неможливими, так як суперечить інтересам позивача та відповідача. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливими, тому позивач змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності , не надавав. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про шлюб від 31.07.2009 року, виданий виконкомом Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (актовий запис № 12) (а.с.4) Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, \~збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання\~\~шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір залишити своє прізвище, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишити прізвище позивача «Савіна».\~\~

Outcome: approved