Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

04 грудня 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Головіна Л.С., звернулися з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просили стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану ДТП у розмірі 20\~000 грн. на користь [PERSON] , у розмірі 30 000 грн. на користь [PERSON] . В обґрунтування позову посилаються на те, що 01 липня 2020 року о 13.40 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки Volkswagen Amarok, д.н.з. [NUMBER] , по автодорозі вул. Бикова біля буд. 20 в м. Кривому Розі, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Audi A6, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в той момент рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано майнових збитків, потерпілі відсутні. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.07.2020 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль Audi A6, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, які станом на даний час відшкодовані страховою компанією позивача. Під час ДТП в автомобілі разом із позивачем [PERSON] перебували також його дружина позивач [PERSON] , та малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після події позивачі 04.07.2020 зверталися до лікарні, оскільки хвилювалися за стан здоров`я дітей. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях, перенесених у зв`язку з ДТП, оскільки він відчував страх та душевне хвилювання як за своє життя та здоров`я, так і за життя та здоров`я малолітніх дітей, дружини, яка на час ДТП тримала на руках новонародженого сина і перебувала у післяродовому стані, в автомобілі на той час перебував і чоти річний син позивача, який злякався і голосно плакав. Вказані події до цього часу завдають моральних страждань [PERSON] , оскільки він боїться їздити в автомобілі разом із своєю дружиною і дітьми. Крім того, моральна шкода, завдана позивачу [PERSON] полягає у її душевних переживаннях, перенесених у зв`язку з ДТП, оскільки вона відчула в той момент неймовірний страх та переживання не лише за своє життя та життя чоловіка, а й за життя своїх малолітніх дітей, одному з яких було лише 2 місяці від народження. [PERSON] перебувала у післяродовому стані, після подій у неї зупинилася лактація, вона була змушена годувати новонародженого штучним харчуванням. Вказані події до цього часу завдають моральні страждання позивачу [PERSON] , оскільки вона боїться їздити на будь-якому транспорті, намагається більше ходити пішки, оминаючи велике скупчення автомобілів, старший син також до цих пір пам`ятає ситуацію, з хвилюванням та страхом розповідає про пригоду. Після ДТП автомобіль, на якому їхали позивачі, більше не підлягав ремонту, та його були вимушені продати, що позбавило позивачів можливості комфортного пересування з дітьми, вони поза своєю волею втратили засіб пересування. Наслідки, які настали у позивачів мають довготривалий характер та невідворотний термін. Моральна шкода позивачам завдана незаконними винними діями відповідача, яка встановлена судом. Ухвалою суду від 17.12.2020 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено строки на подачу відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень, призначено судовий розгляд на 14.01.2021. 13 січня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у позові, посилаючись на те, що у доданих до позову матеріалах відсутній доказ перебування позивача [PERSON] та неповнолітніх дітей у транспортному засобі на момент ДТП. Позивачі не потребували медичної допомоги та до медичних установ не зверталися. Власником ТЗ є [PERSON] , а позов поданий від інших осіб. Всі ці факти свідчать про штучний характер позовних вимог та спотворення фактів. 14 січня 2021 року судовий розгляд був відкладений на 02.02.2021 за клопотанням представника позивачів. 15 січня 2021 року від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій вона підтримує позовні вимоги та зазначає про те, що в обґрунтування позовних вимог покладено наявність моральних страждань у позивачів, спричинених діями відповідача, і така моральна шкода не пов`язана з обов`язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземених транспортних засобів, а відшкодування завданої шкоди регулюється нормами ЦК України. Крім того, факт перебування позивача [PERSON] та дітей у автомобілі на момент ДТП може підтвердити сам відповідач, свідки, а також 01.07.2020 були зроблені фото на місті ДТП, на яких зафіксований старший син [PERSON] , що стоїть біля пошкодженого автомобіля, а на задньому сидінні розміщений бустер для безпечного перевезення дітей. [PERSON] був переданий автомобіль в користування власником ТЗ. 02 лютого 2021 року судовий розгляд був відкладений на 24.02.2021 за клопотанням представника відповідача про надання часу на ознайомлення із відповіддю на відзив та підготувати заперечення. 12 лютого 2021 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення, у яких він просив відмовити у позові, посилаючись на те, що відповідно до ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа набуває право на відшкодування моральної шкоди внаслідок тимчасового або стійкого розладу здоров`я, яке сталося внаслідок ДТП, при умові, що ця особа не була винуватцем ДТП. Матеріали адміністративної справи за ст. 124 КУпАП не містять медичних довідок про отримані тілесні ушкодження, а у схемі ДТП, складеній працівниками поліції, не зазначені пасажири, і учасники, підписавши схему, підтвердили відсутність пасажирів у транспортних засобах. В судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, пояснила, що позивачі разом із дітьми перебували у автомобілі під час ДТП, перенесли моральні страждання у зв`язку з подією, з дітьми зверталися до лікарні, вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена судом. Просила оголосити перерву для забезпечення явки свідка. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, пояснила, що вона разом із дітьми перебувала у автомобілі під час ДТП. Діти дуже злякалися, старший син плакав, у нього були синці, але це не було зафіксовано. До сих пір дитина під впливом події і весь час розповідає про ДТП. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Суду пояснив, що всі обставини, на які посилаються позивачі не підтверджені доказами. Сам факт ДТП не заперечується відповідачем, були складені відповідні документи поліцією, з яких вбачається, що учасниками ДТП були лише дві особи [PERSON] та [PERSON] , відео фіксації події не було, фото не підтверджують наявність дітей під час ДТП. Відсутні докази впливу на стан здоров`я позивачів та дітей у зв`язку з цією подією. Вважає, що заподіяння моральної шкоди не доведено. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що він визнає вину у вчиненні ДТП, тоді відбулася стресова ситуація, він пам`ятає лише водія авто, присутність інших осіб під час ДТП не пам`ятає, можливо, вони приїхали пізніше. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він працює інспектором 2 зводу батальйону 1 ППП м. Кривого Рогу. 01 липня 2020 року був отриманий виклик про ДТП по вулиці Бикова. Приблизно о 14.00 годині він разом з напарником приїхали на місце ДТП, де побачили, що дійсно відбулася ДТП за участі автомобілів Ауді і Фольксваген. На місці ДТП були обидва водії та пасажири автомобіля Ауді дружина водія та їх двоє малолітніх дітей, один з яких немовля до одного року, інший приблизно 4 роки. Усім було запропоновано викликати швидку медичну допомогу, але ніхто не потребував на допомогу, і він (свідок) візуально не бачив необхідності самому викликати медичну допомогу. В автомобілі Ауді були два авто крісла. Напарник складав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КупАП щодо водія Фольксвагена, а він (свідок) складав схему місця ДТП, у якій не відобразив наявність пасажирів під час ДТП, пояснити чому саме не може, можливо, допустив помилку. З часу скоєння ДТП і до моменту його приїзду на місце ДТП пройшов певний часовий проміжок, але не тривалий, оскільки нарікань з боку учасників події не було. Він (свідок) припускає, що пасажири дружина та діти водія Ауді, були присутні в автомобілі під час ДТП, оскільки це логічно, але стверджувати факт, що усі ці особи перебували в авто під час ДТП не може. Судом були досліджені письмові докази, а саме: копія свідоцтва про шлюб, зареєстрованого 25 квітня 2015 року Центрально-Міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) (а.с. 10); копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-12); копія постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] (а.с. 13-14); копія повідомлення від 02.07.2020 № 101 про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 01.07.2020 о 13.40 год. в м. Кривому Розі вул. Бикова за участю ТЗ Audi A6, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , водій [PERSON] (а.с. 15); копія довідки, виданої 06.08.2020 КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 1» КМР, про огляд 04.07.2020 [PERSON] , [INFO] , дитячим лікарем ортопедом-травматологом (а.с. 16); копія довідки, виданої 06.08.2020 КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 1» КМР, про огляд 04.07.2020 [PERSON] , [INFO] , дитячим лікарем ортопедом-травматологом (а.с. 17); копії фотознімків, наданих стороною позивачів, із написами про наявність на них наслідків ДТП та присутність малолітнього сина позивачів [PERSON] (а.с. 52-54); витяг з сайту Судова влада України з інформацією щодо стадії розгляду Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу справи № 214/4854/20, із зазначенням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності [PERSON] , потерпілий [PERSON] (а.с. 55); копія схеми місця ДТП від 01.07.2020, у якій відображено обставини ДТП, зазначені учасники ДТП [PERSON] , [PERSON] . Заслухавши учасників справи, допитавши свідка,\~перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. 01 липня 2020 року о 13.40 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Volkswagen Amarok, р/н [NUMBER] , по автодорозі вул. Бикова біля буд.20 в м. Кривому Розі, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Audi A6, р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який в той момент рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано майнових збитків, потерпілі відсутні. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 27 липня 2020 року (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не підлягають доказуванню у цій справі, що розглядається, факт того, що ДТП мало місце і що виникнення ДТП є прямим наслідком допущення водієм [PERSON] порушень ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме пошкодження транспортних засобів. Крім того, не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України факт керування [PERSON] автомобілем під час ДТП, як такий, що не оспорюється учасниками справи. У своїй позовній заяві та у відповіді на відзив позивачі [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що їм заподіяно моральну шкоду, завдану ДТП, спричиненої протиправними діями відповідача [PERSON] . Спір, який виник між сторонами щодо відшкодування моральної шкоди регулюється нормами Цивільного кодексу України, зокрема Главою 3 «Захист цивільних прав та інтересів» Розділу І «Основні положення», § 1 «Загальні положення про відшкодування шкоди» Главою 82 «Відшкодування шкоди» Підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань». Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України. Так, статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути,\~зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до\~ч.ч.\~1,2\~ст.\~1187\~ЦК України,\~джерелом підвищеної\~небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.\~Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За загальними правилами цивільна відповідальність за завдану шкоду настає за наявності чотирьох складових: неправомірних дій, заподіювача шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди), причинного зв`язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1167 та ч. 5 ст. 1187 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином,\~цивільне законодавство\~в деліктних\~зобов`язаннях\~передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача діючим законодавством покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. В той же час законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Згідно з п.1, 3 ст. 129 Конституції України та ст.ст. 12, 76-81 ЦПК України, всі учасники судового процесу рівні перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд відхиляє надані стороною позивача докази ксерокопії фотознімків, як неналежні та недопустимі, оскільки з них не вбачається дата та час здійснення фотографування (відсутні відповідні зазначення на фото), джерело походження цих знимків, місце де саме були зроблені фото, тобто ці докази не доводять «поза розумним сумнівом», що вони достовірно зроблені саме у той час, дату та у тому місці, де відбулася ДТП, а так само з них не вбачається присутність позивача [PERSON] . Інші досліджені судом докази, зокрема копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, копія схеми ДТП, як кожен окремо, так і в їх сукупності, не доводять присутність під час ДТП позивача [PERSON] . Крім того, допитаний у судовому засіданні у якості свідка поліцейський, який прибув на місце ДТП і складав її схему, достовірно не підтвердив факт перебування під час ДТП у салоні автомобіля позивача [PERSON] з дітьми, а лише припустив, що їх знаходження на місці ДТП є логічним. Суд, надаючи оцінку доказам, наданим сторонами у справі, керується практикою ЄСПЛ, зокрема відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Таким чином, позивачами не доведено «поза розумним сумнівом» факт заподіяння моральної шкоди позивачу [PERSON] , оскільки не доведений сам факт перебування її в автомобілі під час ДТП. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON] , суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню, оскільки позивачу [PERSON] було спричинено моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача, позивач зазнав душевних страждань, як наслідок участі у ДТП, що виразилися у хвилюванні і страху за своє життя та здоров`я, перенесеному нервовому потрясінні через подію, яка сталася внаслідок протиправних дій відповідача, а також у зміні звичайного способу життя і вимагає від нього додаткових зусиль для його організації в частині пересування його і його сім`ї за відсутності пошкодженого автомобіля. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі в сумі 20 000 грн., позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в заявленому розмірі, тому враховуючи факт участі позивача [PERSON] у ДТП, спричиненої діями відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача підлягає стягненню 15000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із ДТП. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial