Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

04.06.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про виділ в натурі Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також встановлення порядку користування земельною ділянкою за вказаною вище адресою (кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] ). В обґрунтування позову послалася на відсутність домовленості з відповідачем як співвласником спірного домоволодіння з приводу порядку користування домоволодінням і земельною ділянкою. Позивач і представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, при цьому позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача позов не визнала. Вона погодилася з потребою реального поділу домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, водночас вказала на те, що в позовній заяві викладено неправдиві обставини, які суттєво впливають на вирішення справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України (далі - Кодекс) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписом статті 76 Кодексу доказами в цивільній справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд констатує, що вимоги позивача про реальний поділ житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (далі - Домоволодіння), а також встановлення порядку користування земельною ділянкою за вказаною вище адресою (кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] : далі - Земельна ділянка) базуються на твердженні про те, що позивач є власником Ѕ частки домоволодіння і користувачем Ѕ частки Земельної ділянки. За таких обставин належними та допустимими доказами які підтверджують право власності позивача на Домоволодіння та право користування Земельною ділянкою можуть бути виключно письмові докази (цивільні правочини, рішення судів, свідоцтва про право власності тощо). Згідно з частиною другою статті 83 Кодексу позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 95 Кодексу визначено вимоги до письмових доказів, зокрема закріплено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. В порушення вимог статті 95 Кодексу позивач надала суду лише копії документів, при цьому вона не вказала про наявність в неї оргіналів та належним чином їх не засвідчила, що дає суду підстави вважати приєднані до справи копії документів (а.с. 14-61) неналежними доказами по справі, які не дають можливості встановлювати наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, пред`явлений позов не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджений належними доказами по справі.

Outcome: dismissed