Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

04.09.2014 р. Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» /далі Банк/ звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором у сумі 679054,23 грн. та судових витрат. В обґрунтування вказує, що згідно умов кредитного договору від 13.08.2008 р. /далі Договір/ Банк надав [PERSON] кредит на строк до 12.08.2023 року в сумі 28700 Доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 17.00% річних за користування кредитом згідно графіку погашення. На забезпечення виконання зобов'язання 13.08.2008 р. з [PERSON] і [PERSON] було укладено договор поруки, згідно яких поручителі відповідають перед Банком за виконання своїх зобов'язань [PERSON] Відповідно до ст.ст.625,553-554, 1054 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником. Відповідно до п.3.2.-3.4. Договору [PERSON] зобов'язаний щомісячно сплачувати згідно графіку кредит частками та проценти. За період неповернення кредитних коштів [PERSON] як і поручителі зобов'язані сплачувати пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів згідно п.6.1 Договору в розмірі 1 % від простроченої суми. Заборгованість станом на 18.08.2014 р. становить 679054,23 грн. по курсу НБУ /1 дол.США - 13,073311 грн./, в тому числі: пеня в сумі 239023,58 грн., заборгованість за строковим кредитом 316792,08 грн., заборгованість за простороченим кредитом 23750,15 грн., заборгованість по відсоткам 7879,68 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 91608,74 грн. Оскільки відповідачі не виконують вчасно свої зобов'язання по Договору, у зв'язку з чим відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Банк неодноразово звертався до відповідачів з вимогами від 28.09.2009 р., 27.10.2009 р., 03.12.2010 р., які залишені божник4ом та поручителями без реагування, у зв'язку з чим відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України Банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту солідарно. Представник позивача Дорош О.Г. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав що відповідачі обов'язки за Договором виконують не в повному обсязі, тому поручителі відповідають в тому ж обсязі, що й позичальник [PERSON] Відповідач [PERSON], та його представник адвокат Севостьянова І.Г. яка представляє також інтереси [PERSON] позов визнали частково на суму 440030 грн., проти стягнення пені заперечували, вважаючи що Банк пропустив річний строк позовної давності. Адвокат Севостьянова І.Г. в інтересах [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення, вказує, що Банк додатковою угодою від 06.02.2009 р. з [PERSON] через 5 місяців незважаючи на виконання умов договору, збільшив обсяг відповідальності [PERSON] без її згоди, сума боргу виросла з 65866 до 76439 доларів США, тому [PERSON] не повинна відповідати за збільшення зобов'язання основаного позичальника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, незважаючи на особисту розписку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 13.08.2008 р. /далі Договір/ Банк надав [PERSON] кредит на строк до 12.08.2023 року в сумі 28700 Доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 17.00% річних за користування кредитом згідно графіку погашення. На забезпечення виконання зобов'язання 13.08.2008 р. з [PERSON] і [PERSON] було укладено договор поруки, згідно яких поручителі відповідають перед Банком за виконання своїх зобов'язань [PERSON] Відповідно до ст.ст.625,553-554, 1054 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником. Відповідно до п.3.2.-3.4. Договору [PERSON] зобов'язаний щомісячно сплачувати згідно графіку кредит частками та проценти.Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту щомісяця. Листом від 25.12.2008 р. Банк в односторонньому порядку збільшив проценти по договору починаючи з 01.02.2009 р. в розмірі 27,48% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені договором по поверненню кредиту, сплаті процентів згідно графіку погашення кредиту відповідно до п.п.2.2.-7.1. Договору виконує не в повному обсязі починаючи з травня 2008 р. не щомісяця, з грудня 2008 року з щомісячним простроченням, а з травня 2009 року взагалі припинила платежі за договором а.с.4-4 зв. Згідно умов п.6.8 Договору Банк має право при про простроченій заборгованості - вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Вказана заборгованість в розмірі 130580,04 грн. згідно розрахунку а.с.4-6 складається з: 29179,21 грн. заборгованість за кредитом, 33889,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 58166,01 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору, та штрафи в сумі 250,00 грн., та 6206,19 грн.; що передбачено п.п.4.1.-4.4. Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що Банк не довів в суді належними доказами заявлений позов, як в самому позові не виклав обставин з посиланням на докази, які підтверджують кожну обставину, пропустив строк позовної давності частині стягнення пені в сумі 239023,58 грн., тому суд приймає визнання відповідачем заявленого позову на суму 440030 грн., що не суперечить вимогам закону, виходячи з наступного. Позов не відповідає ст.ст.10, 60 ЦПК України норми яких зобов'язують сторони довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень на засадах змагальності. В заявленому позові Банк вказує, що відповідачі своєчасно всупереч Договору не сплачують грошові кошти по кредиту, але не вказує в позові та не надає суду доказів укладення додаткової угоди з [PERSON] від 06.02.2009 р., по якій повинні відповідати й поручителі. Суд позбавлений можливості без вказаного договору з яким не згодні відповідачі перевірити обсяг збільшення відповідальності [PERSON], чи припинений договір поруки зі зміною основного зобов'язання стосовно розміру основного боргу, процентів, або строку, оскільки суду наданий лише договір від 13.08.2008 р. а.с.14-18, який [PERSON] не підписаний. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові згідно ст.267 ч.4 ЦК України. Відповідно до ст.ст.253, 257, 258 ч.2, 261 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки, а позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені/. Перебіг строку починається з дня коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права. Право на позов у Банку виникло після порушення повернення коштів позичальником, які повинні були сплачуватися до 20 числа кожного місяця згідно п.3.2 Договору а.с.14 згідно графіка. З вересня 2009 р. по грудень 2010 р. Банк направляв відповідачам вимоги про повернення кредиту а.с.41-46, тобто в Банка виникло право на позов, проте Банк до суду звернувся 04.09.2014 р. після спливу майже 4-х років, нарахувавши позивачу пеню в сумі 239023,58 грн. В цьому випадку початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення в Банку права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, тому Банк звернувся до суду з пропуском річного строку позовної давності. Виходячи з вказаних обставин суд приймає визнання заявленого позову відповідачем [PERSON] на суму 440030грн., та вважає необхідним задовольнити позов в цій частині, а також частково стягнути судовий збір в сумі по 1318,93 грн. з кожного з відповідачів, згідно ст.ст.79,81,88 ЦПК України відповідно до платіжного доручення. На підставі ст.ст.253, 257, 258 ч.2, 261, 525-530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved