Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

04 липня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.12.1992 року. [INFO] року в них народилася донька [PERSON], яка знаходиться на її вихованні, так як сімейні стосунки з відповідачем вони припинили і проживають окремо. Вказуючи на те, що відповідач не виконує в повному обсязі своїх батьківських обов'язків з утримання дитини, позивачка з урахуванням уточнених до початку судового розгляду по суті позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не прибули, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заяви відповідача уточнені позивачкою позовні вимоги щодо стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, ним визнаються повністю. Дослідивши докази у справі та надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 грудня 1992 року. В шлюбі [INFO] року в них народилася спільна дитина - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про шлюб та народження дитини (а.с.7,8). Як слідує з обставин позовної заяви, не заперечених відповідачем, дитина знаходиться на вихованні матері. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обов'язку з утримання дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, розмір яких визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Згідно довідки про доходи, виданої ДП «Селидіввугілля», відповідач [PERSON] до 06.08.2018 року працював на шахті 1/3 «Новогродівська». Дохід відповідача за лютий - липень 2018року склав 53914 грн. (а.с. 34). До того ж, відповідач перебуває на обліку в УПФ в м.Димитрові і отримує пенсію за віком в розмірі 3026грн. (а.с.35). Обставин, які б свідчили про неможливість відповідача за станом здоров'я чи за інших обставин сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, судом не встановлено. Інших виконавчих проваджень, за якими відповідач був би боржником, судом не встановлено. Приймаючи до уваги викладене та позицію сторін щодо стягнення аліментів, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини доходу відповідача до досягнення дитиною повнолітнього віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 704,80 грн, так як позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved