Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

03 жовтня 2012 року Кредитна спілка « Аккорд» звернулась до відповідача з позовною заявою, у якій просила поновити строки звернення до суду та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 900 від 06 листопада 2006 року в сумі 26020 грн. В обґрунтування позовних вимог представник КС « Аккорд» вказав, що 06 листопада 2006 року між КС « Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 900. Згідно даного кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 7800 грн. Додатком № 1 до вказаного кредитного договору було встановлено графік платежів. Згідно даного додатку останній платіж [PERSON] у сумі 675 грн. 17 коп. повинен був повернути кредитній спілки 10 листопада 2007 року. В судове засідання представник Кредитної спілки « Аккорд» не з'явився, направив до суду заяву розглянути дану цивільну справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримує. Представник [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] проти поновлення строків звернення до суду заперечували, вказав проте, що позивач пропустив загальний строк звернення до суду 3 роки без поважних причин, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Суд, вислухав думку відповідача, його представника приходить до наступного. В порядку ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Згідно з ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові / ч.4 ст. 267 ЦК України / Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту / ч.5 ст. 267 ЦК України /. ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. На підставі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про пропущення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. З матеріалів справи вбачаться, що 06 листопада 2006 року Кредитною спілкою « Аккорд» та членом кредитної спілки « Аккорд» [PERSON], укладено договір № 900. / а.с.9 / На підставі Додатку № 1 графіку платежів за кредитним договором № 900 від 06.11.2006 року останній платіж [PERSON] повинен був внести 10.11.2007 року / а. с. 9 /. Таким чином, право вимоги у КС « Аккорд» повернення боргу [PERSON] виник після 10.11.2007 року. З змісту позовної заяви вбачається, що представник КС « Аккорд» просить поновити строк звернення до суду, але ж у позові не вказує на причини пропуску строків, не надав ніяких документів до позовної заяви, які б свідчили про поважність пропуску строків. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не надано доказів про поважність пропущення строків звернення до суду, а тому не має підстав для поновлення КС « Аккорд» строків. Пункт 7 ч.11 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч.11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Outcome: dismissed