Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

03.07.2017 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов'язати [PERSON] звільнити частину самовільно зайнятої земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,0044 га (44 кв.м.), яка позначена в додатку № 3 до висновку експертного земельно-технічного дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №11194 від 13.01.2016 та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.05.201 між [PERSON]та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким у власність [PERSON] перейшов житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0564 га за адресою: [ADDRESS]. Отримавши у власність житловий будинок з надвірними будівлями позивач набула прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані. 20.11.2014 позивачем було отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0564 га та зареєстровано право власності на неї. У 2015 році позивачем було замовлено технічну документацію з винесення земельної ділянки в натурі. В ході проведення робіт було здійснено винесення на місцевість точок, що обмежують землеволодіння та складено відповідну схему виносу в натурі. Відповідно до вказаної схеми та правовстановлюючих документів розміри земельної ділянки становлять: з боку [ADDRESS] - 13,99 м., межа із земельною ділянкою [ADDRESS] - 40,76 м., межа зі східної сторони - 14,85 м., межа із земельною ділянкою [ADDRESS] - 38,09 м., загальна площа ділянки становить 564 кв.м. Проте, у 2016 році за заявою позивача було проведено експертне земельно-технічне дослідження, за результатами якого Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл Проф. Бокаріуса було складено висновок № 11194 від 13.01.2016, яким було встановлено, що межа земельної ділянки позивача порушена з боку земельної ділянки [ADDRESS], що належить [PERSON]. Відповідно до висновку фактична межа земельної ділянки відповідача накладається на межу земельної ділянки позивача. Площа невідповідності земельної ділянки позивача з боку суміжної ділянки складає 0.0044 га (44 кв.м.). Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала право представляти свої інтереси в суді своєму представнику [PERSON] , яка діє на підставі відповідної довіреності. Представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала у повному обсязі, з підстав зазначених у позові та просила його задовольнити, не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким у власність [PERSON] перейшов житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Отримавши у власність житловий будинок з надвірними будівлями позивач набула прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.11.2014 індексний номер: 29765217, яке видано Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер: [NUMBER] площею 0,0564 га, за адресою: [ADDRESS]. Даний факт також підтверджується витягом № 29765333 від 20.11.2014 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності та інформаційною довідкою № 100940798 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2017 . У 2015 році позивачем було замовлено технічну документацію з винесення земельної ділянки в натурі. В ході проведення робіт було здійснено винесення на місцевість точок, що обмежують землеволодіння та складено відповідну схему виносу в натурі від 27.03.2015. Із схеми вбачається, що розміри земельної ділянки становлять: з боку [ADDRESS] - 13,99 м., межа із земельною ділянкою [ADDRESS] - 40,76 м., межа зі східної сторони - 14,85 м., межа із земельною ділянкою [ADDRESS] - 38,09 м., загальна площа ділянки становить 564 кв.м. Висновком експертного земельно-технічного дослідження № 11194 від 13.01.2016 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл Проф. Бокаріуса за заявою позивача було проведено експертне дослідження та висновком № 11194 від 13.01.2016 було встановлено, що фактичний розмір земельної ділянки по [ADDRESS] відповідно до даних топографо-геодезичних вишукувань складає 0,0541 га (541 кв.м.). фактичне розташування земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]) не відповідає правоустановчому документу, технічній документації із землеустрою на цю земельну ділянку. Межа земельної ділянки [ADDRESS] порушена з боку земельної ділянки [ADDRESS], тобто, у даному випадку, фактична межа земельної ділянки [ADDRESS], відповідну до Свідоцтва на право власності на земельну ділянку та вказану у належній технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS]. Площа невідповідності земельної ділянки позивача з боку суміжної ділянки складає 0.0044 га (44 кв.м.). Земельна ділянка [ADDRESS] у м. Харкові належить відповідачу - [PERSON]. З вищевикладеного висновку вбачається, що відповідачем зайнято частину земельної ділянки, що належить позивачу. Згідно із ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіння, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. «г» ст. 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок. Статтею 106 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно із ч. 1 ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом б частини 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] користуючись своєю земельною ділянкою, порушує суміжну межу між його земельною ділянкою та ділянкою позивача, при цьому користується частиною земельної ділянки, яка належить [PERSON], а тому суд вважає, що позовні вимоги правомірні і їх слід задовольнити, усунувши перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання відповідача звільнити частину самовільно зайнятої земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,0044 га (44 кв.м.). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved