Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

04.08.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті лишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки загальною площею 0,85 га, що розташована на території Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для обслуговування будинку - 0,25 га та ведення підсобного господарства - 0,60 га. На даний час [PERSON] бажає визнати право власності на земельну ділянку після померлого [PERSON] , що і змусило її звернутися до суду. Крім того, позивач просить встановити факт її постійного на час відкриття спадщини проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] . Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав заяву № 02-24/231 від 03.09.2020 року про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 060842 від 23.10.1996 року, у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка загальною площею 0,85 га, що розташована на території Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для обслуговування будинку - 0,25 га та ведення підсобного господарства - 0,60 га (а.с. 11). [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.06.1967 року (а.с. 8), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00026415319 від 21.05.2020 року (а.с. 15) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.07.1988 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2006 року (а.с. 7). З постанови державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 525/02-31 від 16.06.2020 року вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 248/2006, подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] - сина померлого, згідно закону (а.с. 9). Відповідно до письмової заяви [PERSON] від 17.06.2020 року він не заперечує проти того, щоб його сестра [PERSON] визнала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,85 га, що розташована на території Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для обслуговування будинку - 0,25 га та ведення підсобного господарства - 0,60 га, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 060842 від 23.10.1996 року, як спадкоємець за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с. 14). Згідно письмових заяв свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] з 1999 року по день смерті [INFO] дійсно проживав без реєстрації місця проживання з дочкою [PERSON] , [INFO] , та вів з нею спільне домашнє господарство (а.с. 12, 13). Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи не має, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у. п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення. Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємиця за законом, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved