Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

03.08.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.1-2, 29). Мотивувала позов тим, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 11.10.2003 року. [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням суду від 12.05.2020 року шлюб сторін був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Суду пояснила, що шлюб з відповідачем був розірваний на підставі рішення суду від 12.05.2020 року. Відповідач проживає окремо, добровільно коштів на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , не надає. Відповідач близько півтора роки дитиною не цікавиться, не спілкується з сином, матеріально не допомагає. Вона працює, отримує мінімальну заробітну плату. Намагається знайти додаткові заробітки, однак, коштів, які вона заробляє, їм із сином не вистачає. Хлопчик росте, потребує якісної їжі, одягу, коштів на навчання. В даний час їх неповнолітній син навчається в училищі, потребує матеріальної допомоги від свого батька також. Просила врахувати, що відповідач тривалий час був за кордоном на заробітках, має кошти і може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, інших утриманців він не має. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково. Суду пояснив, що син [PERSON] сам не хоче з ним спілкуватись, позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні. Він допомагав дитині, декілька разів давав гроші. Одяг, продукти він для сина не купував. Погодився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , 2004 р.н., в сумі 1 500 грн. на місяць. В даний час він працює неофіційно, заробляє приблизно 5 000 грн. Інших утриманців не має. Стан здоров`я задовільний, проживає з батьками у їх будинку. Власного житла не має. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 11.10.2003 року. Вони є батьками сина - [PERSON] , який народився [INFO] . На підставі рішення суду від 12.05.2020 року шлюб сторін був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, дитина проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні (а.с. 30). Судом встановлено, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання сина. Відповідач проживає зі своїми батьками у їх будинку, працює неофіційно, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із вимогами ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 років до 18 років на одну особу становить: з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи та вимоги ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги можливості відповідача, те, що він має дохід у виді неофіційної заробітної плати, суд враховує потреби його неповнолітньої дитини, що обов`язок утримувати дитину є обов`язком обох її батьків, тому суд вважає необхідним визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - 2 000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не довів, що він не зможе сплачувати аліменти в розмірі, наближеному до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відсутність місця роботи чи постійного заробітку не дає підстав для звільнення від сплати аліментів. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved