overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

04.03.2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2012 року. Мають спільну дитину -дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати. На примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] позов визнав, шлюб просив розірвати, своєї згоди на примирення не надав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року, мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с. 3; 4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу - позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

04.03.2014 року, в уточнивши вимоги 22.08.2014 року та 23.09.2014 року ТОВ «САВСЕРВІС -МОВА» (далі - Товариство) звернулося в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача кошти в сумі 11 279-59 грн., з яких: - 9 000 - 00 грн. - сума боргу; - 1 156 - 68 грн. - сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в період з 01.11.2013 року по 31.07.2014 року; - 222 - 91 грн. - 3% річних від простроченої суми в період з 01.11.2013 року по 22.08.2014року; - 900 - 00 грн. - штраф. (а.с.а.с.2-5, 72-74, 82-88) Свої вимоги мотивує тим, що 08.02.2013 року між Товариством [PERSON]. укладено Договір №530/т, згідно з яким відповідачу надано позику в сумі 29 216 - 00 грн., строком до 08.02.2014 року, а у випадку звільнення кошти підлягають поверненню негайно, а також передбачено штраф та відповідальність у відповідності з вимогами чинного законодавства України. По даний час гроші не повернуті, а тому Товариство вимушене звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Циганенко О.С. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.102) Відповідач також не з»явився в судові засідання, призначені на 14.04.2014року, на 05.06.2014 року, на 10.09.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

04.03.2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач посилалася на те, що з 11.08.2007 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу має неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, прохає стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття синів, допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що з 11.08.2007 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу має неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона мешкає в будинку свого батька, земельного, майнового паїв, грошових внесків в установах банків, стягнень з доходів на користь інших осіб не має, має кредит до 06.07.2014 року по 750 грн. щомісяця, стан здоров`я її та синів задовільний, відповідач мешкає у власному будинку, постійного місця роботи не має, має тимчасові заробітки, земельного, майнового паїв, грошових внесків в установах банків, стягнень з доходів на користь інших осіб не має, стан його здоров`я задовільний, прохає стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття синів, допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

04.03.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12780,13 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 листопада 2005 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н про надання останньому кредиту у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 17.12.2013 року у сумі 12780,13 грн., а саме: заборгованість за кредитом у сумі 1956,64 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 9738,72 грн.; штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у сумі 584,77 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

04.03.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14365,54 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала частково і просила звільнити її від сплати пені, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №NKН3NN00000024 про надання останній споживчого кредиту «Розстрочка» у розмірі 20000,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки відповідно до заяви позичальника. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 11.02.2014 року у сумі 10771,59 грн., а саме: заборгованість за кредитом у сумі 7118,13 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 2434,93 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 296,36 грн.; штраф (фіксована частина) у сумі 250,00 грн., штраф (процентна складова) у сумі 672,17 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 3593,95 грн.: Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням того, що відповідачка є пенсіонеркою, її матеріального положення суд вважає за можливе звільнити її від сплати пені, що також суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору в сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

04.03.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21697,80 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги уточнив і остаточно просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 21706,80 грн., з яких: заборгованість за процентами у сумі 3995,42 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 17711,38 грн., а також судовий збір у сумі 243,60 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 02 листопада 2006 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №NKН3RЕ09060056 про надання останньому кредиту у розмірі 1866,90 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки відповідно до заяви позичальника. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 18.02.2014 року у сумі 21706,80 грн., а саме: заборгованість за процентами у сумі 3995,42 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 17711,38 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача в даній частині вимог підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору в сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

04.03.2014 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електричну енергію у сумі 20355,64 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає [ADDRESS] і є споживачем електричної енергії. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER]. 11.07.2013 року при проведені планової перевірки представниками ПАТ «Миколаївобленерго» за місцем проживання відповідача було встановлено порушення ПКЕЕН, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальної організації схованою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку, у зв'язку з чим було складено акт про порушення «Правил користування електроенергією для населення» за №Д-3363. Акт підписаний представниками енергопостачальника та споживачем. 19.07.2013 року відповідач була запрошена на комісію «Миколаївобленерго», комісія була проведена за участю споживача [PERSON] і було виставлено розрахунок погашення нанесених збитків у розмірі 20335,64 грн. Згідно ч. 4 ст. 26, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено як правопорушення в електроенергетиці і споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. У зв'язку з тим, що на даний час заборгованість відповідачем не погашена вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за недовраховану електричну енергію підлягають задоволенню у сумі 20335,64 грн. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

04.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовом «про розірвання шлюбу» до відповідача [PERSON], при цьому вказавши, що він з відповідачкою з 03.09.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Однак, зазначений шлюб виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок у родині, фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припинені в червні 2013 року. На теперішній час він мешкає окремо, сумісного господарства та кошторису сторони не ведуть. За наведених обставин, вважає, що шлюбні відносини з відповідачем відновити не можливо, а тому, вказаний шлюб необхідно розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, при цьому давши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з вимогами ст. 112 того ж кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а. с. 7) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 03.09.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований у Виконкомі Моспінської міської ради Пролетарського району м. Донецька Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 43. Відповідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а. с. 8) сторони є батьками неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні також встановлено, що під час шлюбу, між сторонами на ґрунті відсутності взаємопорозуміння виникли неприємні стосунки, що призвело до постійних сварок у родині, внаслідок чого фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені. На теперішній час вони мешкають окремо, сумісного господарства і кошторису не ведуть. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, які відтворити не можливо. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що при взаємовідносинах, які виникли між сторонами, збереження шлюбу суперечить інтересам останніх та інтересам малолітньої дитини, а тому він підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

04.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що сім'я розпалась через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на шлюб, сім»ю, несумісність характерів, сварки та як наслідок, втрати почуття любові та взаємоповаги. Позивач будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явилася, звернувшись до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] не заперечують проти задоволення позову, посилаючись на те, що неповнолітніх дітей від шлюбу немає, є спір про право на квартиру, в якій він проживає, який він має намір вирішити в судовому порядку в окремому позовному провадженні. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: - шлюб між сторонами зареєстрований 06.03.2003 р., Врадіївським райвідділом РАЦС Миколаївської області, актовий запис №8 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 06.03.2003 року); - за період спільного проживання між подружжям склалися неприязні відносини на ґрунті частих сварок, сторони шлюбні відносини не підтримують з грудня 2013 року, проживають окремо - вона - дружина в [ADDRESS], він - чоловік в [ADDRESS], неповнолітніх дітей немає (заява позивача вх.. №1134 від 04.03.2014 р., показання відповідача); - відповідач вважає наявним спір між сторонами про право на квартиру в [ADDRESS], який буде ним вирішуватися в судовому порядку в окремому провадженні (показання відповідача [PERSON].); - 20.03.14 р. сторонам наданий місячний термін на примирення, який позитивних результатів не дав.(показання відповідача [PERSON].). Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу. При прийнятті рішення суд, керується ст. 112 Сімейного кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved