Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

03 серпня 2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 08.08.2018 відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 19.09.2018. Позивач вказував, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після його баби [PERSON], яка померла [INFO], тому прохав суд визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В підготовче засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та прохав суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача, Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області - сільський голова [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши та перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Судом установлено, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] (а.с. 5,17), на день смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема житловий будинок із господарськими побудовами 1939 року побудови, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 15,16,17). В матеріалах справи є відомості, за якими спадкоємцем за заповітом, посвідченим у виконавчому комітеті Бутенківської сільської ради Кобеляцького району 08.11.2001 по реєстру № 276, на все майно є її внук [PERSON] (а.с.10). Правовстановлюючий документ та реєстрація права власності відсутні у спадкодавця, оскільки на час побудови вказаного вище будинку, а саме в 1939 році, виникнення права власності не залежало від наявності державної реєстрації, а фактичне користування будинком визнавалося органами влади та місцевого самоврядування на підставі записів у книгах погосподарського обліку. Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове домоволодіння, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно (а.с. 14). Оскільки позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадковий житловий будинок, не може оформити спадщину, належність цього майна померлій [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами (а.с. 15,16,17), відповідач визнав позов, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за заповітом, то позов підлягає задоволенню. Отже, потрібно визнати за [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок із господарськими побудовами, що розташований по [ADDRESS], загальною площею 59,2 кв. м, житловою 26,8 кв. м, допоміжною 32,4 кв. м, який належав його бабі [PERSON], яка померла [INFO]. Сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved