Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

03 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася із позовом до відповідача Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет» (далі ДВНЗ «ПДТУ») про захист трудових прав, а саме: про визнання незаконним та скасування наказу ректора ДВЗН «ПДТУ» №213-07 від 30.09.2016 року про її переведення на посаду старшого наукового співробітника кафедри технології машинобудування, а також про її поновлення на посаді виконуючого обовязки директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ». [PERSON] вважає, що діями відповідача порушені її трудові права. Так, переведення на іншу роботу сталося без її погодження та без дотримання порядку і термінів повідомлення про зміну істотних умов праці. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у звязку з повторною неявкою представника відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилася, надана заява про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням її на лікарняному. Суд вважає, що причини неявки представника відповідача юридичної особи, яка має у складі юридичний відділ, працівники якого беруть участь у розгляді інших судових справ, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не є поважними, в звязку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що ДВНЗ «ПДТУ» надали письмові заперечення проти позову та документи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт перебування позивача з відповідачем в трудових правовідносинах сторонами не оспорюється. Відповідно до наказу ректору ДВНЗ «ПДТУ» №110-43 від 03 жовтня 2014 року [PERSON] була переведена з посади старшого наукового співробітника кафедри технології машинобудування на посаду виконуючого обвязки директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» з 03.10.2014 року з окладом у розмірі 2377 гривень на місяць з оплатою за 16 тарифним розрядом за рахунок бюджету з надбавкою 20% за вислугу років, надбавкою відповідно до Постанови КМУ №88 - 20% від посадового окладу. 30 жовтня 2015 року [PERSON] була звільнена відповідачем з посади виконуючого обов'язки директора Маріупольського коледжу ДНВЗ «ПДТУ» за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин згідно наказу №102-43 від 30 жовтня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16 вересня 2016 року визнано незаконним та скасовано наказ ректора ДНВЗ «ПДТУ» №102-43 від 30 жовтня 2015 року про звільнення з роботи виконуючого обвязки директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» [PERSON] з 30.10.2015 року згідно п.4 ст.40 КЗпП України та [PERSON] поновлено на вказаній посаді. Відповідно до наказу ректору ДВНЗ «ПДТУ» №124-43 від19 вересня 2016 року скасовано наказ №102-43 від 30 жовтня 2015 року про звільнення [PERSON] з роботи виконуючого обов'язки директора Маріупольського коледжу ДНВЗ «ПДТУ» та її поновлено на попередній роботі на посаді виконуючого обов'язки директора Маріупольського коледжу ДНВЗ «ПДТУ» з 30 жовтня 2016 року. Відповідно до наказу ректору ДВНЗ «ПДТУ» №126-43 від 20 вересня 2016 року [PERSON], як виконуючому обвязки директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» з 20.09.2016 року встановлено посадовий оклад у розмірі 3306 гривень на місяць з оплатою за 16 тарифним розрядом за рахунок бюджету та надбавку 20% від посадового окладу згідно Постанови КМУ №88 за рахунок коштів спецфонду. Також встановлено доплату за науковий ступінь кандидата технічних наук з 25.02.2016 року у розмірі 15% від посадового окладу за рахунок коштів спецфонду і надбавку за вислугу років у розмірі 30% (педстаж 20 років) з 01.10.2015 року згідно Постанови КМУ №78. Відповідно до наказу ректора ДВЗН «ПДТУ» №213-07 від 30.09.2016 року [PERSON] переведено з посади виконуючого обвязки директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» на попередню посаду старшого наукового співробітника кафедри технології машинобудування з 30.09.2016 року з посадовим оклад у розмірі 3804 гривень на місяць з доплатою у розмірі 15% за науковий ступінь кандидата наук та надбавкою у розмірі 10% за стаж наукової роботи за рахунок коштів науково-дослідної частини. Як підставу для переведення зазначено, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16 вересня 2016 року [PERSON] поновлено на посаді виконуючого обвязки директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ», але у штатному розписі коледжу таку посаду не передбачено, а посаду директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» обіймає інша особа, яка обрана за конкурсом у порядку, передбаченому законодавством. 30.09.2016 року [PERSON] подала заяву ректору ДВЗН «ПДТУ» в якій зазначено, що вона ознайомлена з наказом №213-07 від 30.09.2016 року, але вважає його незаконним, при цьому вказала, що заяву та погодження на переведення не надавала. Вирішуючи справу суд виходить з наступного. Положеннями статті 32 Кодексу законів про працю України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки на підставі рішення суду [PERSON] була поновлена на посаді виконуючого обвязки директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ» і відповідачем виконано рішення суду, що підтверджено наказом ректору ДВНЗ «ПДТУ» №124-43 від19 вересня 2016 року, в звязку з чим відповідачем не дотримані вимоги статті 32 КЗпП України, оскільки [PERSON] не надавала згоди на переведення на іншу посаду і не була, у встановлені законом строки, повідомлена про переведення та зміну істотних умов праці, якими є система та розміри оплати праці (оклад, доплати), режиму роботи, найменування посади та інше. Указана правова позиція узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-1178цс15, які за змістом ч.2 ст.214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України повинні враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про визнання незаконним та скасування наказу ректора ДВНЗ «ПДТУ» №213-07 від 30.09.2016 року про переведення [PERSON] на посаду старшого наукового співробітника кафедри технології машинобудування та про її поновлення на посаді виконуючого обовязки директора Маріупольського коледжу ДВНЗ «ПДТУ». На підставі Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved