overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

02 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 10 травня 1995 року у відділі РАГС Ковельського міськвиконкому Волинської області. Від шлюбу з відповідачем є двоє дітей: повнолітній син [PERSON], [INFO], та неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Чоловік провокував конфлікти, що переростали в сварки і скандали, які відбувалися в присутності дітей. Відповідач не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. До задоволення відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 350 грн. понесених витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с.10-12) та 551,20 грн. сплаченого судового збору (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

02 березня 2016 року [PERSON] предявив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 31 травня 2003 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування позовних вимог зазначав про те, що від подружнього життя вони мають сина [PERSON] Маряна Віталійовича, який народився 06 квітня 2001 року, тобто ще до офіційної реєстрації шлюбу, та доньку [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя з відповідачкою не склалося з тих причин, що вона порушувала подружню вірність. 13 жовтня 2009 року відповідачка [PERSON] народила доньку [PERSON], а 15 лютого 2013 року народила сина [PERSON] Андрія-Григорія Віталійовича, батьком яких є [PERSON], про що вона сама йому повідомила. У жовтні 2012 року вони з відповідачкою припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому він вирішив звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечила та пояснила, що подружнє життя з позивачем не склалося з вини останнього та вони дійсно не підтримують подружніх відносин з 2012 року і проживають окремо. В неї є інший чоловік, з яким вона перебуває у фактичних подружніх відносинах і з яким має малолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] Андрія-Григорія. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони з жовтня 2012 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідач [PERSON] проживає з іншим мужчиною, з яким має двоє малолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] Андрія-Григорія. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

02 березня 2016 року в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Гостинець,13 в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області, та земельної ділянки площею 1,64 га, кадастровий номер 6121286600010010486, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Соколівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачі не мають змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак, згідно поданої заяви, збільшує позовні вимоги, просить суд визнати за ним право власності на усе спадкове майно після смерті батька та справу розглядати у його відсутності. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак, згідно поданої заяви просить суд справу розглядати у її відсутності та від своєї частки у спадковому майні відмовляється в користь [PERSON] Представник відповідача Соколівської сільської ради Бучацького району, в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 02 березня 2016 року в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, та земельної ділянки, яке належало йому на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом; Позивачка [PERSON] від своєї частки у спадковому майні відмовилася на користь позивача [PERSON] Позивач [PERSON] син спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

02 березня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння та психологічну несумісність. Спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Виконкомом Миколаївської міської ради, актовий запис № 17. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, зникло бажання збереження родини, з'явилась психологічна несумісність. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини сторони не мають. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

02 березня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 03.06.1995 р. Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Кам'янка-Бузького РУЮ у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 37. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилось троє дітей: [PERSON], 1996 р.н., [PERSON], 2002 р.н., та [PERSON], 2013 р.н., однак сім'ю зберегти їм не вдалось. Останні шість місяців разом вони не проживають, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 03 червня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янка-Бузького РУЮ у Львівській області в Книзі реєстрації шлюбів 03.06.1995 р. зроблено відповідний актовий запис №37 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.1995 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє з яких неповнолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], останні шість місяців разом не проживають, спільним побутом не поєднані, не виявили бажання примиритись, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила повернути їй дошлюбне прізвище, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

02 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: мДніпропетровськ, Самарський район, вул. Космонавтів, 24/41. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.03.2016 р. о 11 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника та законний представник заінтересованої особи підтримали вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, законного представника заінтересованої особи, заінтересовану особу, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.03.2016 р. о 11 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ДКПЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, активно висловлює маячні ідеї відношення, впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

02 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Мольєра, 46/26. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.03.2016 р. о 23 год. 12 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечний для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.03.2016 р. о 23 год. 12 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, не спить, сам із собою розмовляє, погрожує розправою. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма,безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

02 березня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2013 в розмірі 17\~046,31 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.01.2013 ПАТ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 5). За розрахунком позивача, станом на 31.12.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2013 становить 17 046 грн. 31 коп., з яких 2 040 грн. 05 коп. заборгованість за кредитом; 10 918 грн. 34 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2800 грн. комісії, а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 787 грн. 92 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 4). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязання за кредитним договором № б/н від 26.01.2013, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 17 046 грн. 31 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. У звязку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

02 березня 2016 року ПАТ «Український [PERSON]» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38\~041,34 гривень. Свій позов мотивують тим, що 29.08.2012 року між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір КИПНФ/1003134.1. за умовами кредитного договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у сумі 45\~000,00 гривень на придбання житлової нерухомості, строком з 29.08.2012 року до 28.08.2016 року зі сплатою 18,20% річних. Проценти нараховуються за кожний календарний день по методу «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці то році. Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що банк зобовязується відкрити позичальнику кредитний рахунок № 22334100313401 для видачі кредитних коштів, а також видати кредит у безготівковій формі в сумі 45\~000, 00 гривень. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 21.12.2015 рік відповідач має заборгованість 38\~041, 34 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання без поважної причини не зявились, хоча про дату, час, та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

Outcome: approved