Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

02.09.2015 р. ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» /далі [PERSON]/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23275,55 грн. В обґрунтування вказує, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини за якими позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та випустив платіжну картку, якою відповідач користувалась на протязі певного періоду часу. Внаслідок такого використання платіжної картки у неї виник овердрафт в сумі 6603 грн. 61 коп. на який банком відповідно до умов договору було нараховано відсотки в сумі 14671 грн. 94 коп., штрафи за несплату овердрафту в сумі 2000 грн. Вказана сума відповідачем не погашена, а тому станом на 18.08.2015 року за нею рахується заборгованість в розмірі 23275 грн. 55 коп. У зв`язку зі змінами в діючому законодавстві, ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» було переіменовано на ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», вказані зміни 18.05.2010 року зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем реєстрації по вул. Адмірала Головка, 28-87 м. Кривого Рогу, але згідно поштового повідомлення судова повістка тричі повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в порядку заочного розгляду справи в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1-3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень на засадах змагальності. З досліджених матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження укладення між ним (позивачем) та відповідачем [PERSON] кредитного договору та отримання останньою грошових коштів за кредитним договором на певних умовах. Довідка надана позивачем - а.с. 4, не є доказом того, що [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір та отримала грошові кошти за кредитним договором, а тому суд, при ухваленні рішення не може перевірити умови надання кредиту, відповідальність за невиконання його умов, права та обовязки сторін по договору. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - слід відмовити. За наслідками розгляду справи суд вважає за необхідне застосувати ч.4 ст. 88 ЦПК України. Так, позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закон України «Про судовий збір», тому він має бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на підставі ч.4 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 11, 509, 526, 625-628, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed