Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

02.08.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO], в розмірі 100% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 01.05.2019 і до досягнення дитиною трирічного віку, а в подальшому - в розмірі 50% прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання сина. У судовому засідання позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач не з`явився, хоча і про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З 08.10.2011 сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.04.2013, при цьому мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8, 10-12). Натепер сторони проживають окремо, при цьому малолітні діти залишилася з позивачем і знаходиться на її утриманні; відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання своїх дітей. 15.03.2013 Ріпкинський районний суд Чернігівської області видав судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.03.2013 і до досягнення дочкою повноліття (а.с. 9). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. З урахуванням викладеного і того, що з відповідача на користь позивача вже стягнуто судом аліменти на утримання дочки [PERSON] , а також ненадання позивачем доказів вжиття заходів стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] за минулий час, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial