Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

04.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 19 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 145, мотивуючи тим, що до 2018 року вони проживали спільно за адресою [ADDRESS] . Між ними виникали суперечки, які призвели до того, що з 2018 року по цей час вони проживають роздільно, подружніх зв`язків не підтримують, шлюб існує формально. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , тому він змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає (а.с.19). Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомила, відзив до суду не надала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19.10.2007 року, який зареєстровано Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 145 (а.с.6). В період шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 03.09.2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області(а.с.7). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб позивач не бажає. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved