Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

02 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №SUC0AN11150077, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 79 621 грн. 60 коп. на строк з 28 грудня 2007 року по 27 грудня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до п. 6.2 договору кредиту. Відповідач свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 22 липня 2015 року у нього виникла заборгованість у сумі 227 057 грн. 12 коп., яка складається з наступного: 38 420 грн. 97 коп. заборгованість за кредитом, 28 524 грн. 56 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 060 грн. 68 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 146 000 грн. 57 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи, зокрема, 250 грн. штраф (фіксована частина), 10 800 грн. 34 коп. штраф (процентна складова). У звязку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії, пені та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом. 19 жовтня 2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно з якою ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 124 488 грн. 46 коп. (а. с. 31-32). 26 жовтня 2015 року до суду надійшла заява ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою позивач зменшив свої позовні вимоги, просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №SUC0AN11150077 від 28 грудня 2007 року у загальному розмірі 118 919 грн. 96 коп., з яких 1 063 грн. 78 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 603 грн. 14 коп. комісія та 117 226 грн. 04 коп. пеня (а. с. 4749). В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 56). Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не зявився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 25, 52). Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 549 ЦК України поняття неустойки (штрафу, пені) визначено як грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За змістом ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №SUC0AN11150077, за яким відповідач отримав кредит на строк з 28 грудня 2007 року по 27 грудня 2012 року у вигляді не відновлювальної лінії у розмірі 79 621 грн. 60 коп. на наступні цілі: 60 000 грн. на споживчі цілі на купівлю автомобіля, 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2, на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №SUC0AN11150077 від 28 грудня 2007 року, договором особистого страхування №SUC0LK11150077 від 28 грудня 2007 року на строк до 27 грудня 2008 року у сумі 3 064 грн. 60 коп., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1 200 грн. та у розмірі 15 323 грн., на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2 даного договору. Пунктом 7.4 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. (а. с. 7-9). Як вбачається з рішення Білопільського районного суду Сумської області від 16 лютого 2011 року, 18 січня 2011 року позивач вже звертався до [PERSON] з позовом про звернення стягнення на майно, мотивуючи вимоги тим, що у звязку з неналежним виконанням останнім умов кредитного договору від 28 грудня 2007 року станом на 29 листопада 2010 року в нього утворилася заборгованість у розмірі 90 570 грн., з яких: 57 405 грн. 47 коп. сума основної заборгованості; 16 460 грн. 88 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 810 грн. 18 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11 342 грн. 52 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 250 грн. штраф (фіксована частина); 4 300 грн. 95 коп. штраф (процентна складова). На задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» вказаним вище рішенням суду було постановлено звернути стягнення на належний [PERSON] на праві власності автомобіль марки «Daewoo» модель «NEXIА 1.5», рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий автомобіль, №кузова/шасі XWB3D31UD7A141992, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу ПАТ «КБ «ПриватБанк» предмету застави з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а. с. 53-55). 17 серпня 2011 року заставний автомобіль було реалізовано за ціною 44 000 грн., а кошти спрямовано на погашення кредитної заборгованості. Крім того, рішенням Білопільського районного суду від 20 серпня 2012 року зі [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» стягнуто 38 420 грн. 97 коп. заборгованості за кредитом, 27 460 грн. 78 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 430 грн. 54 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом та 29 372 грн. 15 коп. пені. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів, з яких 250 грн. фіксована частина і 4 884 грн. 22 коп. процентна складова відмовлено(а. с. 33-35). У звязку з тим, що [PERSON] і в подальшому неналежним чином виконував умови договору, у нього утворилася заборгованість, розмір якої станом на 22 липня 2015 року склав 118 919 грн. 96 коп., з яких: 1 063 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 630 грн. 14 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом та 117 226 грн. 04 коп. пені, що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 4-6, 40-42). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що у добровільному порядку відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором належним чином. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» і стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №SUC0AN11150077 від 28 грудня 2007 року, яка утворилася станом на 22 липня 2015 року, у загальному розмірі 118 919 грн. 96 коп., з яких: 1 063 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 630 грн. 14 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом та 117 226 грн. 04 коп. пені. Щодо стягнення із відповідача судового збору суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір у розмірі 2 270 грн. 57 коп., що становить 1% від первісної ціни позову у сумі 227 057 грн. 12 коп. (а. с. 1). Під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 118 919 грн. 96 коп. та судові витрати, а також повернути надмірно сплачений судовий збір. Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 1 218 грн. Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог (ч. 1 ст. 7 вказаного Закону). Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору у розмірі 1 783 грн. 80 коп. та повернення позивачу судового збору в розмірі 486 грн. 77 коп. як такого, що надмірно сплачений внаслідок зменшення розміру позовних вимог. Всього стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 120 703 грн. 76 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved