Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

02 березня 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 15 вересня 2012 року уклала шлюб з [PERSON] . Спочатку сімейне життя склалось добре, проте протягом останніх п`яти років сімейні стосунки погіршились, що в кінцевому результаті призвело до непорозуміння та, як наслідок до фактичного припинення шлюбних відносин. У зв`язку з чим просила розірвати шлюб. Зазначено, що від шлюбу народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Майнового спору не мають. Провадження у справі відкрито 17 березня 2021 року, встановлено спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи. 04 червня 2021 року від [PERSON] до суду надійшла заява, в які зазначив що з 2018 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть, спору про поділ спільного майна не мають. Дитина залишається жити з матір`ю. Просив розглянути справи за відсутності. Також, 04 червня 2021 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Також зазначила, що дитини залишається проживати з матір`ю. В судове засідання сторони не з`явились, про слухання справи сповіщені належним чином. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 вересня 2012 року, про що свідчить актовий запис № 1580, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції (серія [NUMBER] ). Позивач змінила своє прізвище на « [PERSON] » Фактичні шлюбні відносини припинились з 2018 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 16 серпня 2013 року. Суперечок щодо проживання дитини між сторонами по справі немає, дитина буде проживати з матір`ю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач з спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між сторонами, байдужості до життя та проблем кожного. Більш того, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, подальше збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача та відповідача. Сторони згодні розірвати шлюб. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved