Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

03.07.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь НЮУ ім..[PERSON] кошти в сумі 6592,98 грн. (тіло кредиту в сумі 3789,32 грн., відсотки за користування кредитом 373,61 грн., пеня по кредиту та відсоткам 1116,69 грн. та інфляційні 1313,36 грн.) та судовий збір. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, що на підставі Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 р. №916 між Національною юридичною академією України імені [PERSON] та [PERSON] було укладено Угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 1 від 26 грудня 2003 р. для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямом підготовки (спеціальністю) правознавство, за денною формою навчання у розмірі 11000,00 гривень на 2006-2007 навчальний рік. Відповідно до розділу 1 укладеної Угоди № 1 від 26.12.2003 р. про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти позивач надав відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету в повному обсязі, в сумі 11000,00 грн. У свою чергу, згідно пункту 3.3, 6.1 Угоди № 1 від 26.12.2003 р. та пункту 22 Порядку № 916, відповідач зобов'язаний протягом 15 років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, повернути через позивача суму кредиту із сплатою 3% річних за користування кредитом до державного бюджету України, з виплатою щороку 1/15 частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним, починаючи з травня 2005 р. до травня 2020 р. Наказом ректора від 23.06.2004 р. № 199-4С відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста-спеціаліста з врученням диплому ХА № 24015371 та відраховано з академії у зв'язку із закінченням навчання з 30 червня 2004 р. Таким чином, університет виконав всі свої обов'язки передбачені Угодою № 1 від 26.12.2003 року. Відповідач, починаючи з 2005 р., зобов'язаний щороку сплачувати позивачу кредит в сумі 733,33 грн. та відсотки за користування ним. Проте відповідач своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконує належним чином. В період з 2005 р. по 2015 р. відповідачем в рахунок погашення кредиту за Угодою № 1 було сплачено кошти в сумі 7210,68 грн. Жодних довідок чи інших документів, які б свідчили про виникнення у відповідача права на відстрочення сплати кредиту або про наявність обставин, що є підставою для звільнення його від повернення кредиту, відповідачем не надавалися. Оскільки відповідач ухилявся від повернення кредиту та відсотків за користування ним, позивачем нараховувалась пеня у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої у строк суми та інфляція згідно розрахунку наведеному в додатках. З метою досудового врегулювання спірних питань, позивач неодноразово направляв відповідачу вимоги добровільно виконати узяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу згідно укладеної угоди, але зобов'язання виконано не було, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість за Угодою № 1 від 26.12.2003 р- 6592,98 грн., з них: тіло кредиту в сумі - 3789,32 грн.; відсотки за користування кредитом станом на 14.05.2018р. - 373,61 грн.; пеня по кредиту та відсоткам станом на 14.05.2018р. -1116,69 грн. інфляція станом на 14.05.2018р. - 1313,36 грн., у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Згідно з правилами ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.Харкова\~від 01.10.2018\~р.\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі з повідомленням (викликом) сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019 р. справу було передано для розгляду судді Чередник В.Є. В судове засідання представник позивача не зявився, 12.04.2019 р. до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій просила розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.55). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином (а.с.45, 50, 54). Відповідно до ухвали суду від 12.04.2019 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні фактичні обставини. На підставі Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 р. №916 між Національною юридичною академією України імені [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 1 від 26 грудня 2003 р. для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямом підготовки (спеціальністю) правознавство, за денною формою навчання у розмірі 11000,00 гривень на 2006-2007 навчальний рік (а.с.12-13). 08 грудня 2010 р. розпорядженням Кабінету Міністрів України № 2213-р Національну юридичну академію України імені [PERSON] реорганізовано шляхом перетворення в Національний університет «Юридична академія України імені [PERSON]». 04 грудня 2013 р. наказом Міністерства освіти і науки України від № 1697 Національний університет «Юридична академія України імені [PERSON]» перейменовано на Національний юридичний університет імені [PERSON]. Відповідно до розділу 1 укладеної Угоди № 1 від 26.12.2003 р. про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти університет надав [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету в повному обсязі, в сумі 11000,00 грн. Пунктами 3.3, 6.1 Угоди № 1 від 26.12.2003 р. та пунктом 22 Порядку № 916 передбачено, що відповідач зобов'язаний протягом 15 років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, повернути через позивача суму кредиту із сплатою 3% річних за користування кредитом до державного бюджету України, з виплатою щороку 1/15 частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним, починаючи з травня 2005 р. до травня 2020 р. Відповідно до наказу ректора від 23.06.2004 р. № 199-4С відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста-спеціаліста, вручено диплом ХА № 24015371 та відраховано з академії у зв'язку із закінченням навчання з 30 червня 2004 р. Таким чином, університет виконав всі свої обов'язки передбачені Угодою № 1 від 26.12.2003 року. [PERSON] починаючи з 2005 р. зобов'язаний щороку сплачувати позивачу згідно Угоди № 1 від 26.12.2003 р., кредит в сумі 733,33 грн. та відсотки за користування ним. В період з 2005 р. по 2015 р. відповідачем в рахунок погашення кредиту за Угодою № 1 було сплачено кошти в сумі 7210,68 грн. Жодних довідок чи інших документів, які б свідчили про виникнення у відповідача права на відстрочення сплати кредиту або про наявність обставин, що є підставою для звільнення його від повернення кредиту, відповідачем не надавалися. Оскільки відповідач ухилявся від повернення кредиту та відсотків за користування ним, позивачем, відповідно до пункту 7.2. укладеної Угоди, нараховувалась пеня у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої у строк суми та інфляція згідно розрахунку (а.с.14-19). Згідно ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії чи позову. З метою досудового врегулювання спірних питань щодо сплати боргу за кредитом та відсотків за користування ним позивач неодноразово направляв відповідачу вимоги добровільно виконати узяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу згідно укладеної угоди від 10.12.2015 р. № 128-15-1844; від 08.06.2016 р. №128-15-1027, від 04.12.2017 р. № 128-15-1813, але зобов'язання виконано не було. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] за Угодою № 1 від 26.12.2003 р. становить 6592,98 грн., з них: тіло кредиту - 3789,32 грн.; відсотки за користування кредитом станом на 14.05.2018 р. - 373,61 грн.; пеня по кредиту та відсоткам станом на 14.05.2018 р. -1116,69 грн. інфляція станом на 14.05.2018 р. - 1313,36 грн. Цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти було надано Відповідачу за рахунок коштів державного бюджету, тому сума заборгованості за кредитом має бути повернута до Державного бюджету України через вищий навчальний заклад. Заборгованість Відповідача рахується як дебіторська заборгованість в бухгалтерській та фінансовій звітності Позивача та є недоотриманням коштів Державним бюджетом України. Згідно із ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч.1 ЦК України). Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення. Відповідно до ч.1\~ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В\~ст. 599 ЦК України\~зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за Угодою, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за Угодою № 1 від 26.12.2003 р., яка становить 6592,98 грн., з них: тіло кредиту - 3789,32 грн.; відсотки за користування кредитом станом на 14.05.2018 р. - 373,61 грн.; пеня по кредиту та відсоткам станом на 14.05.2018 р. -1116,69 грн. інфляція станом на 14.05.2018 р. - 1313,36 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням №838 (а.с.6). Пред'явлений ним позов задоволений на 100%. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved