overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

02 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 15685 грн. 28 коп. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 15685 грн. 28 коп., з якої 4183 грн. 84 коп. - заборгованість по кредиту, 8014 грн. 19 коп. - заборгованість по процентам, 2502 грн. 24 коп. - заборгованість по комісії, 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 735 грн. 01 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 6-12). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON], заінтересована особа - Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради в особі управління праці та соціального захисту населення звернулась до суду з заявою про призначення опікуна над недієздатною фізичною особою, в якій просить встановити опіку на її матір'ю [PERSON], [INFO], місце проживання: [ADDRESS] та призначити її опікуном. Вимоги заяви мотивує тим, що, [PERSON], [INFO], є її матір'ю, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області визнання недієздатною, над нею була встановлена опіка та був призначений опікуном її колишній свекор [PERSON], [INFO]. [INFO] опікун, [PERSON] помер, після чого [PERSON] залишилась без опіки, яку вона потребує із-за свого психічного стану. Заявниця просить суд призначити її опікуном своєї матері. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі. Представник Відділу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради Новак В.В. заяву також підтримала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Жовтневого районного суду від 12.05.2014 року [PERSON] визнана недієздатною та [PERSON], [INFO] призначено її опікуном (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] помер, після - [PERSON] залишилась без опіки (а.с.6). Заявник [PERSON] є донькою [PERSON], над якою вона просить встановити опікунство (а.с. 7,8,9). Відповідно ст. ст. 41 ч. 1, 55 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнанні недієздатними. Перелік осіб, які не можуть бути опікунами, визначено ст. 64 ЦК України. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що поведінка та інтереси заявниці суперечать інтересам недієздатного [PERSON], що виключало б можливість призначення останній опікуна [PERSON] Отже, за викладених вище обставин, судом встановлено, що [PERSON] та недієздатна [PERSON] перебувають у родинних відносинах, заявниця піклується за матір'ю, доглядає за нею, має можливість та бажання виконувати обов'язки опікуна, у зв'язку з чим вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що [INFO] померла його матір [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, він має на неї право, але оформитись в правах спадкоємця не може, оскільки його прізвище у паспорті при перекладі з російської зазначено як «[PERSON]», в той час як прізвище матері було «[PERSON]». Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала повністю. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У відповідності з п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що має юридичне значення. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 листопада 2014 року (а. с. 10), [PERSON] померла [INFO]. Зі свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], виданого 14 вересня 2010 року Куцурубською сільською радою (а. с. 5), вбачається, що він народився [INFO] і його матір'ю записана [PERSON]. Згідно паспорту серії [NUMBER], виданого 15 травня 1996 року, прізвище заявника вказано як «[PERSON]» (а. с. 3-4). Вказані розбіжності у написанні прізвища ставлять під сумнів наявність родинних відносин заявника з [PERSON]. Так, 24 березня 2015 року нотаріусом за вих. № 138/02-14 заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів на підтвердження родинних відносин з померлою (а. с. 14). Факт родинних відносин заявника з [PERSON] підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме паспортом батька заявника (а. с. 6-7), свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 8), державним актом на право приватної власності на землю (а. с. 12), а також довідкою Іванівської сільської ради № 222 від 23 березня 2015 року (а. с. 11). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що померлу [PERSON] знали як матір заявника. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність вставлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON], а тому вимогизаявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки. Ухвалою суду від 08.04.2015 року на підставі ст. 45 ЦПК України до участі в справі на стороні заявника в інтересах [PERSON] було допущено прокурора Краснолиманської міжрайонної прокуратури. В судовому засіданні заявник вказав, що [PERSON] являється членом його сім»ї і відповідно до довідки КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов»янська» від 02.04.2015 року страждає на важкі психічні розлади, у зв»язку з чим являється інвалідом 2 групи з дитинства і безстроково, перебуває на обліку. У звязку з захворюванням [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не взмозі набувати цивільні права та нести цивільні обовязки. Тому заявник просив визнати її недієздатною, встановити над нею опіку. Прокурор Краснолиманської міжрайонної прокуратури [PERSON] заяву підтримала повністю і просила її задовольнити з метою захисту цивільних прав [PERSON] Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений у встановлений законом спосіб, про причини своєї неявки суд не попередив. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є членом сім»ї заявника і проживає разом з ним (а.с.7,9,11). З 2015 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатричному диспансері, у тому числі і Краснолиманської ЦРЛ, в звязку з тим, що страждає на тяжкі психічні розлади та визнана інвалідом групи другої безстроково ( а.с.13-15). Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 76 від 04 червня 2015 року [PERSON] страждає на органічні розлади особи в результаті церебросклерозу з інтелекутально-мнестичним зниженням, у звязку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення опіки (а.с.34-36). Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Тому суд визнає, що вимоги [PERSON] та Краснолиманського міжрайонного прокурора в частині визнання [PERSON] недієздатною є обґрунтованими та повністю доведені доказами в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Згідно висновків, що характеризують [PERSON] та його матеріально-побутові умови, його умови проживання та характер відносин, які склалися з [PERSON], подання органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради від 21.07.2015 року № 27, заявник [PERSON] може бути призначений опікуном члена своєї сім»ї [PERSON], бо матеріально та побутово гарно забезпечений, довгий час належним чином здійснює догляд за [PERSON], яка являється інвалідом, створив їй належні умови проживання(а.с.8-10,42). А тому і в цій частині вимоги заявника та прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що після смерті [INFO] його баби [PERSON] він є єдиним спадкоємцем за заповітом від 23 січня 2004 року належного останній спадкового майна. Встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, а саме через несподіване захворювання на гостру форму вірусної інфекції, яка ускладнилась гострим обструктивним бронхітом, а також через тяжку хворобу члена його родини. Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса після смерті [PERSON] тривалістю в один місяць. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та, відповідно, позивач - про підтримання позовних вимог, відповідачі - про їх визнання. Судом установлено, документально підтверджено, що [PERSON] 23 січня 2004 року усе належне їй майно, у тому числі житловий будинок з усіма господарськими будівлями, заповіла позивачу у справі. Згаданий заповіт посвідчено Прохідською сільською радою Ратнівського району Волинської області і зареєстровано в реєстрі за №05. Згідно із свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла. З цієї дати відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно. Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.04.15, спадкова справа після смерті [PERSON] не реєструвалася. У силу ст.1223 ЦК України позивач має право на спадкування як особа, визначена у заповіті. Відповідно до ст.1269 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У встановлений ст.1270 ч.1 ЦК України строк позивач до нотаріальної контори не звернувся. Посилання позивача [PERSON] на пропуск передбаченого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини через тяжкий стан здоров'я його дядька [PERSON] та захворювання позивача підверджуються довідкою до акта огляду медико-соціальною екпертною комісією серії АВ №026948 Камінь-Каширської міжрайонної МСЕК та довідкою Ратнівської центральної районної лікарні №52 від 27.03.15. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд з огляду на визнання відповідачами позову, відсутність після смерті [PERSON] інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, враховуючи, що судове рішення має бути не лише законним, а й справедливим, визнає згадані вище причини пропуску позивачем строку поважними та визначає додатковий строк в один місяць з дня вступу рішення у законну силу, який вважає достатнім для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 27 жовтня 1995 року. Від подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я фактично розпалась внаслідок постійних сварок і суперечок із чоловіком. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої доньки, позивачка звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згодний. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 27 жовтня 1995 року у Білопільському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №135. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 5). Від подружнього життя [PERSON] і [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Причиною розпаду сім'ї стали сварки та суперечки між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Від стягнення з відповідача судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., сплаченого при зверненні з даним позовом до суду, позивачка відмовилась, про що подала відповідну письмову заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому, просить суд стягнути з відповідача, на її користь аліменти в розмірі 1/4 частина усіх видів його заробітку, щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягненню ним 23 років або закінчення навчання. Свої вимоги мотивує тим, що в 27.01.1996р. уклала шлюб з відповідачем, який 08.10.2002р. розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO], який на даний момент навчається у Національному фармацевтичному університеті, факультет промислової фармації, І курсі, на денній формі навчання, на контрактній основі. Позивачка не в змозі самостійно утримувати сина. Сину потрібні кошти на оплату навчання, гуртожиток, проїзд,одяг та харчування. Відповідач офіційно працює, інших осіб на утриманні не має. Позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, підтвердив, що офіційно працює у ТОВ «Спецмехсервіс», яке знаходиться в м. Полтава, вул Клінкерна, 1, отримує заробітну плату, тому має змогу сплачувати аліменти у розмірі, визначеному в позові. Суд, вислухавши пояснення відповідача, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.04.1997р. (а.с.12) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.10.2002р.(а.с.9) Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні матері, що підтверджується копією довідки про склад сім'ї № 371 від 31.03.2015р. (а.с.11) Встановлено, що на даний час [PERSON] навчається на 1 курсі в Національному фармацевтичному університеті (м. Харків), факультет промислової фармації, форма навчання денна, на контрактній основі, що підтверджується довідкою № 1428 від 31.03.2015р. та копією договору № дБ-116 від 12.08.2014р. (а.с.10) Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1, ч.2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, разом фактично не проживають. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5 ). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини у 2012 році, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

02 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, разом фактично не проживають. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати, оскільки примирення між нею та відповідачем не можливе, відповідач не займається вихованням дитини. Час, наданий судом на примирення з чоловіком, не вплинув на покращення стосунків. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки хоче зберегти сімю, проте не знайшов можливості примиритися з дружиною щоб вона змінила свою думку. За клопотанням відповідача судом було надано час для примиренням сторонам, але сторони не примирилися, позивач бажає розірвати шлюб з підстав, вказаних у позові. У судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Філіпова) [PERSON] (а.с. 5). Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 5 зворот). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини з 08 березня 2015 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає за необхідне даний шлюб розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved