Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

04.12.2020 року позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що в період часу з 05.06.2020 року по 13.05.2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , за час якого у них народилося двоє спільних дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 800 грн. щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Однак, наразі сума стягуваних аліментів наразі є зовсім незначною та недостатньою для задоволення потреб неповнолітніх дітей. Вказує, що вона працює на посаді молодшої медичної сестри в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня» та отримує мінімальну заробітну плату, що позбавляє її належним чином забезпечувати спільних з [PERSON] дітей. Враховуючи наведене, просить суд змінити спосіб та розмір стягуваних з відповідача відповідно до рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2013 року аліментів та стягувати з останнього на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. 02.02.2021 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву в якому останній зазначає, що заявлені позовні вимоги він визнає частково виходячи з наступного. Зазначає, що заявлений розмір аліментів у зміненому розмірі є не обгрунтованим та значно завищеним. Розмір його середньомісячного заробітку складає близько 8000 грн. на місяць. Крім того, на його частковому утриманні перебуває його мати, яка перебуває на пенсії. Враховуючи наведене, просить змінити спосіб та розмір стягуваних з відповідача відповідно до рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2013 року аліментів та стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 24). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що на даний час, попри визначений судовим рішенням розмір аліментів у сумі 800 грн., відповідач дійсно сплачує на утримання дітей 2000 грн. на місяць. Як їй відомо, [PERSON] систематично їздить на заробітки до Республіки Польща, інших дітей та утриманців немає. В свою чергу, мати відповідача не може вважатися його утриманцем. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково із викладених у відзиві на позовну заяву підстав. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 05.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Лищенською сільською радою Луцького р-ну Волинської обл. за актовим записом № 07. За час шлюбу в сторін народилося двоє спільних дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 4-5). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 24.05.2013 року (а.с. 3). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 22.04.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. У своєму позові [PERSON] зазначає, що вищевказана сума аліментів наразі є зовсім незначною та недостатньою для задоволення потреб неповнолітніх дітей, а тому просить її збільшити, в тому числі й шляхом зміни способу За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб та неповнолітніх дітей на своєму утриманні немає. Відповідач [PERSON] постійної роботи в Україні не має, періодично виїджає на заробітки до Республіки Польща, розмір його середньомісячного заробітку складає близько 8000 грн. на місяць. Доказів іншого стороною позивача суду не надано. Суд також вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими, однак такими, що підлягають до часткового задоволення. Так, стороною позивача не було надано жодних доказів того, що потреби неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є більшими, аніж звичайні потреби дітей відповідного віку, зокрема, що існують потреби, викликані особливими обставинами (хворобою тощо). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд приходить до висновку, що [PERSON] спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі ст.ст. 179-183, 192 СК України,

Outcome: partial