Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

02 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визнати відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що в січні 2014 року відповідач виїхав з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], і з того часу відсутній у спірному жилому приміщенні без поважних причин, але по цей час не знявся з реєстрації, що створює перешкоди у користуванні жилим приміщенням, участі у витратах на утримання житла також не несе. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, то відповідно до ст. ст. 71-72 ЖК України є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Суду пояснили, що після розірвання шлюбу з відповідачем останній забрав свої речі та покинув спірну квартиру, ще декілька разів до січня 2014 року з'являвся, але ніколи не залишався жити в ній. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу зі сторони позивача та третьої особи не чинилось. На даний час квартира не приватизована і за своїм статусом відноситься до комунальної власності. Після того, як відповідач покинув квартиру, він перестав відноситися до неї, як до свого місця проживання, повністю припинив приймати будь-яку участь в утриманні квартири. З січня 2014 року відповідач відсутній в спірному жилому приміщенні без поважних причин. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи за правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України був двічі повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України. [PERSON], третя особа у справі, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, пояснивши суду, що вона зареєстрована у спірному жилому приміщенні, але фактично проживає в іншому жилому приміщенні. Відповідач, який є колишнім чоловіком її матері, з січня 2014 року в спірній квартирі не з'являється, місце його проживання на даний час невідоме. Ні вона, ні її матір не чинили перешкоди у користуванні відповідачеві квартирою. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача і підтримує з нею дружні відносини та дуже часто буває в неї в гостях. Відповідач є колишнім чоловіком позивача. З січня 2014 року вона не бачила відповідача в квартирі, де проживає позивач, відсутні в квартирі також і речі відповідача. Перешкоди у користуванні квартирою позивач відповідачеві не чинила. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача, проживає з нею на одному поверсі та буває в неї вдома приблизно один раз на місяць. Їй відомо, що позивач та відповідач розлучилися в 2012 році. З 2014 року відповідача в квартирі позивача не бачила, відсутні і його речі. Утриманням квартири займається лише позивач. Перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачеві не чинила. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Славутицької міської ради Київської області № 781 від 03 грудня 2008 року позивачеві [PERSON] на склад сім'ї: [PERSON], [PERSON], на той час її чоловік, та дочка від першого шлюбу - [PERSON], надано у користування жиле приміщення у вигляді однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], позивач, та [PERSON], відповідач, перебували у шлюбі, який був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області 23 червня 2012 року зроблено актовий запис № 18, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Як вбачається з довідки форми № 3 за вих. № 983 від 08.11.2016 року, виданої комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр», в спірному жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], відповідач, [PERSON], позивач, та [PERSON], третя особа. На даний час спірне жиле приміщення не приватизоване і відноситься до комунальної власності, що також підтверджується вищевказаною довідкою форми № 3. З пояснень позивача вбачається, що відповідач з січня 2014 року не проживає за вказаною адресою, тобто вже більше 2 років, без поважних причин відсутній у спірному жилому приміщенні, але по цей час не знявся з реєстрації, що створює певні перешкоди у користуванні жилим приміщенням, участі у витратах на утримання житла також відповідач не несе. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі з січня 2014 року підтверджується актами про не проживання від 04.04.2014 року, 17.06.2015 року, 09.11.2016 року, показаннями свідків: [PERSON], [PERSON]. Довідкою Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області № 4487 від 07.10.2016 року та листом комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» № 2170 від 21.09.2016 року підтверджено, що відповідач не звертався із скаргами та заявами на перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Як видно з матеріалів справи, всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг несе позивач, що підтверджується договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договором про користування електричною енергією, що укладені з [PERSON], позивачем у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 та ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї наймача жиле приміщення зберігається протягом 6 місяців. Як встановлено судом, відповідач відсутній у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, і тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Стягненню з відповідача підлягають на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved