Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

04 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Бобринецької міської ради відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області Висоцької Наталії Миколаївни, Бобринецької міської ради Кіровоградської області, у якому з урахуванням уточнень від 12 серпня 2020 року (а.с. 105-111) просила: визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,2500 га під житловою одно та двоповерхового для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, кадастровий номер 3520888000:51:000:0095 та 0,4142 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3520888000:51:000:0096, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Висоцької Наталії Миколаївни відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 15 червня 2020 року за №52661904 щодо відмови у державній реєстрації права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3520888000:51:000:0096 за [PERSON] ; визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Висоцької Наталії Миколаївни відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 15 червня 2020 року за №52660395 щодо відмови у державній реєстрації права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3520888000:51:000:0095 за [PERSON] ; зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Висоцьку Наталію Миколаївну відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області та Бобринецьку міську раду Кіровоградської області зареєструвати за [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 0,2500 га під житловою одно та двоповерхового для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, кадастровий номер 3520888000:51:000:0095 та 0,4142 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3520888000:51:000:0096, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка за свого життя склала заповіт, за яким спадкоємцями всього майна є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Позивач зазначає, що прийняла частину спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, а саме земельну ділянку № [NUMBER] , площею 6,1539 га, кадастровий номер 3520888000:02:000:0078, про що державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздовою О.П. 18.11.2019 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, до складу спадкового майна, що перейшло позивачу в порядку спадкування за заповітом, не було включено земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] . Так, [PERSON] за життя 12.12.2018 року отримала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на підставі рішення сесії Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області шляхом безоплатної передачі у власність земельних ділянок площею 0,2500 га під житловою одно та двоповерхового для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, кадастровий номер 3520888000:51:000:0095 та 0,4142 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3520888000:51:000:0096. Отже, [PERSON] реалізувала за життя своє право на безоплатну передачу (приватизацію) вказаних земельних ділянок, однак не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки. Після смерті [PERSON] , позивач як єдиний спадкоємець за заповітом отримала в порядку спадкування у власність вказані земельні ділянки, про що Кривоносівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області прийнято відповідне рішення. Однак при зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно Бобринецької міської ради Кіровоградської області Висоцької Н.М., позивачу відмовлено в реєстрації права власності на вказані земельні ділянки згідно рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 15.06.2020 року за № 52661904 та за № 52660395, посилаючись на те, що документи подані для проведення державної реєстрації прав містять суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, а саме у відомостях за результатами пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме мано за суб`єктом права наявна актуальна інформація про право власності. Позивач вважає рішення реєстратора протиправними, оскільки при набутті права власності на спірні земельні ділянки реалізоване не її право на безоплатну передачу, а померлої [PERSON] . На підставі викладеного позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.17-18). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2020 року витребувано: з Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області копії спадкових справ та інформаційні довідки із спадкового реєстру (заповіт/спадковий договір), (Спадкова справа/свідоцтво про право на спадщину) після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] ; з Бобринецької дільниці Кіровоградського ООБТІ інвентарну справу на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 3520888000:51:000:0095. Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів з моменту закінчення шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (а.с.34-35). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] до Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Бобринецької міської ради відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області Висоцької Наталії Миколаївни, Бобринецької міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора та зобов`язання вчинити певні дії. Залучено до участі у справі в якості співвідповідачів: державного реєстратора прав на нерухоме майно Бобринецької міської ради відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області Висоцьку Наталію Миколаївну; Бобринецьку міську раду Кіровоградської області (а.с.120-122). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.142-143). В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно Бобринецької міської ради відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області Висоцька Н.М. заперечила проти заявленого позову та просила відмовити в його задоволенні, зазначивши, що позивачем було використано своє право на приватизацію земельної ділянки із таким же цільовим призначенням, у зв`язку з цим було відмовлено у реєстрації права власності за позивачем. Представник відповідача Бобринецької міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.150). Подав до суду відзив на уточнену позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішень Державного реєстратора прав на нерухоме майно Бобринецької міської ради Висоцької Н.М. та зобов`язання державного реєстратора здійснення державної реєстрації, посилаючись на те, що спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, але не завершив її. За таких обставин у позивача, як спадкоємця, може виникнути право на завершення приватизації у межах норм невикористаної приватизації, а не право власності на земельні ділянки (а.с.130-133). Представник відповідача Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.151). Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на будівлю від 28 жовтня 1990 року, виданого на підставі рішення Бобринецького райвиконкому №249 від 25 жовтня 1990 року, зареєстрованого Кіровоградським ООБТІ 28 жовтня 1990 року у реєстровій (кадастровій) книзі під номером 24/1, житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.77). Відповідно до копії рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №222 від 12.12.2018 року, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність (шляхом безоплатної передачі) загальною площею 0,6642 га, з них 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ 02.01) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності в [ADDRESS] , та 0,4142 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (КВЦПЗ 01.03) в [ADDRESS] (а.с.14). Як вбачається з копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3509767542019, 28.08.2019 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 3520888000:51:000:0095, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.10). Як вбачається з копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3509767642019, 28.08.2019 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,4142 га, кадастровий номер 3520888000:51:000:0096, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 травня 2019 року (а.с.4). Згідно копії заповіту від 14 листопада 1995 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Осьмухіною П.В., зареєстрованого у реєстрі за №33, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право по 1/2 [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] та мала спільний склад сім`ї - онука [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією довідки Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №178 від 09 жовтня 2019 року (а.с.53). 10 жовтня 2019 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується її копією (а.с.46). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 травня 2008 року (а.с.5). Спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] прийняла позивач, як спадкоємець за заповітом, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, та 18 листопада 2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздовою О.П., зареєстроване в реєстрі за №1179, на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 6,1539 га, кадастровий номер 3520888000:02:000:0078. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь онуки померлої [PERSON] , про що 25.10.2019 року подав відповідну заяву (а.с.48). Отже, інші спадкоємці померлої [PERSON] спадщину не прийняли так як заяви про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні. Вказані обставини підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.7), матеріалами заведеної спадкової справи №158-2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.44-73). Отже, позивач, як єдиний спадкоємець, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. Відповідно до копії рішення двадцять першої сесії сьомого скликання Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №488 від 12 грудня 2019 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність спадкоємцю [PERSON] на підставі заповіту від 14 листопада 1995 року №33 та свідоцтва про право на спадщину № [NUMBER] загальною площею до 0,6642 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови та для ведення особистого селянського господарства за рахунок сільськогосподарського призначення по [ADDRESS] . Надано у власність (шляхом безоплатної передачі) [PERSON] земельні ділянки загальною площею до 0,6642 га, з них: 0,2500 га під житловою забудовою одно - та двоповерховою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови за кадастровим №3520888000:51:000:0095 за адресою [ADDRESS] ; та 0,4142 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за кадастровим №3520888000:51:000:0096 за адресою [ADDRESS] (а.с.79). Постановою державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздової О.П. від 06.03.2020 року за вих. №118/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Оскільки спадкування в майні колгоспного двору не відкривається, встановити та розділити майно колгоспного двору між його членами на сьогодні не є можливим, що в свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини (а.с.76). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч.1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно ч.ч. 7, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України, винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Зі змісту п. в ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно п.а ч.3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 ЗК України. Так згідно ч.ч.7, 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно ч.ч.2, 4 ст.373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Частиною 2 статті 331 ЦК України, визначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Органом місцевого самоврядування - Кривоносівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області визнано право позивача (спадкоємця) у завершенні процедури приватизації вказаних земельних ділянок, що підтверджується копією рішення двадцять першої сесії сьомого скликання Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №488 від 12 грудня 2019 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з передачею у власність спадкоємцю [PERSON] та надано у власність (шляхом безоплатної передачі) [PERSON] земельні ділянки загальною площею до 0,6642 га, з них: 0,2500 га під житловою забудовою одно - та двоповерховою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови за кадастровим №3520888000:51:000:0095 за адресою [ADDRESS] ; та 0,4142 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за кадастровим №3520888000:51:000:0096 за адресою [ADDRESS] (а.с.79), а тому додатково звернення позивача з позовом про визнання за нею права на завершення приватизації вказаних земельних ділянок в порядку спадкування не потребувало. Разом з тим, на час розгляду справи видача державного акта чи свідоцтва про право власності на земельну ділянку чинним законодавством не передбачено. А право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, яка закінчується формуванням витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником (п.7 ч.1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже, суд приходить до висновку, що позивач набула права на завершення приватизації вказаних земельних ділянок, яка закінчується здійсненням державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке підлягає захисту з огляду на вимоги ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за змістом якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Висоцької Наталії Миколаївни Бобринецької міської ради Кіровоградської області від 15 червня 2020 року №52660395 відмовлено у державній реєстрації права власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3520888000:51:000:0095, розташованої по [ADDRESS] за [PERSON] , оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме у відомостях за результатами пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме мано за суб`єктом права наявна актуальна інформація про право власності (номер запису 33884164), що підтверджується копією рішення (а.с.95). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Висоцької Наталії Миколаївни Бобринецької міської ради Кіровоградської області від 15 червня 2020 року №52661904 відмовлено у державній реєстрації права власності щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3520888000:51:000:0096, розташованої по [ADDRESS] за [PERSON] , оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме у відомостях за результатами пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме мано за суб`єктом права наявна актуальна інформація про право власності (номер запису 33885962), що підтверджується копією рішення (а.с.96). Згідно п.5 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином, приймаючи оскаржувані рішення державним реєстратором не враховано, що рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №488 від 12 грудня 2019 року надано у власність (шляхом безоплатної передачі) позивачу земельні ділянки, за приватизацією яких звернулась спадкодавець, тобто позивач звернулась за реєстрацією особистого майнового права спадкодавця, набутого ним за життя, а не особистого права [PERSON] на приватизацію землі, що свідчить про те, що оскаржувані рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області порушують право позивача на завершення процедури приватизації вказаних земельних ділянок, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, а тому оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Разом з тим, обраний позивачем спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Оскільки скасування оскаржуваних рішень саме по собі не відновлює порушених прав позивача, відповідач розглянув вказане питання та відмовив позивачу в реєстрації права власності, а зобов`язання відповідача повторно розглянути зазначене питання за вказаних обставин є порушенням вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає забезпечення поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, тобто не являється ефективним засобом юридичного захисту та не забезпечує справедливого балансу конкуруючих інтересів. Отже, з огляду на вище викладене позивачем правильно обрано спосіб юридичного захисту, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, та є ефективним засобом захисту в розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме шляхом скасування протиправних рішень із зобов`язанням відповідачів зареєструвати за [PERSON] право власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації вказаних земельних ділянок після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відтак, відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набула права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Зазначена правова позиція щодо вирішенням позовів про визнання права власності на нерухоме майно на підставі ст. 392 ЦК України висловлена Верховним Судом України у постановах 6-318цс15 від 24.06.2015 року, 6-688цс15 від 16.12.2015 року та 6-1219цс16 від 14.09.2016 року. Отже, вимога позову про визнання права власності за позивачем на вказані земельні ділянки заявлена передчасно, оскільки право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, однак на час вирішення спору в суді право власності на вказані земельні ділянки за позивачем не зареєстровано, а отже за вимогами ч. 2 ст. 331 ЦК України не виникло, а тому не підлягає захисту шляхом визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України, що свідчить про те, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Посилання у відзиві Бобринецької міської ради Кіровоградської області на те, що позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, та їх погодження судом відхиляється, адже вказані документи є лише підставою для прийняття рішення двадцять першої сесії сьомого скликання Кривоносівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №488 від 12 грудня 2019 року, а не здійснення державним реєстратором права власності, а тому не мають значення для вирішення даної справи виходячи із заявленого предмету спору. Крім того, вказане рішення Кривоносівської сільської ради, яким затверджено проект землеустрою та надано позивачу у власність земельні ділянки є чинними та відповідачами в судовому порядку не скасовано, а отже є правомірним та підлягають виконанню. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З огляду на те, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Висоцька Наталія Миколаївна Бобринецької міської ради Кіровоградської області є працівником відділу центру надання адміністративних послуг Бобринецької міської ради Кіровоградської області, судові витрати підлягають стягненню з Бобринецької міської ради Кіровоградської області, як юридичної особа - органу місцевого самоврядування, в якому працює державний реєстратор. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача Бобринецької міської ради Кіровоградської області підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2522 грн. 40 коп.

Outcome: partial