Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

03 грудня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВІ № 120582 від 11 лютого 2000 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач [PERSON] та її син [PERSON] в рівних частинах кожен отримали спадкове майно, яке складалося з права на земельну частку (пай), площею 4,29 умовних кадастрових гектарів, що знаходилося в колективному сільськогосподарському підприємстві ''Вітчизна'' Великобагачанського району, а належала померлій на підставі сертифікату серії ПЛ № 019287, виданого Великобагачанською районною державною адміністрацією 30 вересня 1996 року та зареєстрованого 22 жовтня 1996 року за № 882. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВІ № 120582 від 11 лютого 2000 року, [PERSON] 24 липня 2001 року Корнієнківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області був виданий державний акт серії IV-ПЛ № 047919 про право приватної власності на земельну ділянку площею 2,5350 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 889. В плані зовнішніх меж земельної ділянки в цьому державному акті була вказана земельна ділянка площею 5,0700 га, яка є спільною сумісною власністю, де власнику державного акту [PERSON] було відведено площу 2, 5350 га, а співвласнику позивачу по справі [PERSON] також відповідно площу 2,5350 га. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВІ № 120582 від 11 лютого 2000 року, позивачу [PERSON] 24 липня 2001 року Корнієнківською сільською радою Великобагачанського району Полтавської області був виданий додаток до державного акту IІІ-ПЛ № 032538 про право приватної власності на земельну ділянку площею 2,5350 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 773. В плані зовнішніх меж земельної ділянки в цьому додатку до державного акту була вказана земельна ділянка площею 5,0700 га, яка є спільною сумісною власністю, де власнику додатка до державного акту [PERSON] було відведено площу 2, 5350 га, а співвласнику [PERSON] також відповідно площу 2,5350 га. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка [PERSON] 16 листопада 2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСЕ № 639017 на його спадкове майно, яке складалося з права власності на приватизовану земельну ділянку, площею 2,5350 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5320281800:00:002:0051, яка розташована на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 047919, виданого Корнієнківською сільською радою Великобагачанського району 24 липня 2001 року та зареєстрованого в книзі під № 889. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСЕ № 639017 Великобагачанської районною державною адміністрацією, позивачці [PERSON] 23 червня 2006 року було помилково видано державний акт ПЛ № 170996 на земельну ділянку площею 2,535 га, яка є частиною земельної ділянки площею 5,0700 га, співвласником якої вже є позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВІ № 120582 від 11 лютого 2000 року. Вищезазначена помилка призвела до того, що позивачка не має можливості реалізувати своє право на землю та належним чином оформити відповідно до чинного законодавства право власності на успадковану земельну частку (пай). Подавши до державного реєстратора заяву та документи для реєстрації права власності на землю, 02 квітня 2020 року отримала відмову у реєстрації права власності на земельну ділянку площею 5,070 га, у зв`язку з відсутністю її кадастрового номера, так як у неї був наявний державний акт виданий Великобагачанською РДА на земельну ділянку площею 2,535 га, яка є частиною земельної ділянки площею 5,070 га, власником якої вже і є сама позивачка. В зв`язку з вище зазначеним вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання державного акту недійсним, відповідно до рішення суду від 18.01.2021 року, яке набрало законної сили її позовні вимоги було задоволено та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №м 170996, виданий 23 червня 2006 року Великобагачанською райдержадміністрацією на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 2,5354 га, кадастровий номер 5320281800:00:002:0051, розташовану на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області визнано недійсним. Запис про державну реєстрацію нерухомого майна та відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 950782353202, а також запис про право власності № 15020069 було скасовано. При зверненні з заявою до відділу № 2 управління у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, для виконання рішення суду, в якій просила вищезазначену земельну ділянку внести до архівного шару, отримала відмову в зв`язку з тим, що на даний час державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Тому позивач змушена була звернутися до суду з відповідним позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,5354 га, кадастровий номер 5320281800:00:002:0051, розташованої на території Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області. В судове засідання позивачка не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала (а.с. 43). Представник позивача адвокат Сидоренко Ю.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав та просив задовольнити на підставі обставин викладених у позові (а.с. 52). Представник відповідача - Білоцерківської сільської ради, надіслав до суду заяву, у якій вимоги позивача визнав, просив суд розглянути справу у відсутність його представника (а.с. 48-51). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду письмові пояснення в яких просив справу розглянути за відсутності представника третьої особи та врахувати при винесенні рішення письмові пояснення направлені на адресу суду (а.с. 44-45). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ПЛ № 047919, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 лютого 2000 року АВІ № 120582, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5350 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Корнієнківської сільської ради (а.с. 10). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IІІ-ПЛ № 032538, виданого на підставі рішення Великобагачанської райдержадміністрації № 301 від 25.11.1997 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, для ведення сільського господарства, площею 4,35 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Корнієнківської сільської ради (а.с. 11). Відповідно до додатка до державного акту ІІІ-ПЛ № 032538, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 лютого 2000 року АВІ № 120582, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільського господарства, площею 2,5350 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Корнієнківської сільської ради (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2005 року видано державним нотаріусом Бутенко Л.І. посвідчено, що спадкоємцем майна [PERSON] є його мати [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права власності на приватизовану земельну ділянку, площею 2,5350 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району та належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ПЛ № 047919, виданого Корнієнківською сільською радою Великобагачанського району 24 липня 2001 року та зареєстрованого в книзі під № 889, кадастровий номер 5320281800:00:002:0051 (а.с.13). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 170996, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 листопада 2005 року, ВСЕ № 639017, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,535 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 15). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованого 19.11.2021 року, [PERSON] , на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 16.11.2005 року, ВСЕ № 639017 належить земельна ділянка, площею 2,5354 га, кадастровий номер 5320281800:00:002:0051, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка на даний час перебуває в оренді ПА ''Агроінвест'' (а.с. 16-17). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 17.06.2016 року, [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 170996, на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2,5354 га, кадастровий номер 5320281800:00:002:0051, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 22-23). Відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 січня 2021 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 170996, виданий 23 червня 2006 року Великобагачанською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] , на земельну ділянку площею 2,5350 гектара, кадастровий номер 5320281800:00:002:0051, розташовану на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 558, визнано недійсним, запис про державну реєстрацію нерухомого майна та відкритий розділ на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 950782353202, запис про право власності № 15020069, на земельну ділянку площею 2,5354 гектара, кадастровий номер 5320281800:00:002:0051, розташовану на території Рокитянської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, скасовано (а.с. 24-25). Відповідно до рішення № 58083832 від 12 травня 2021 року державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області Садошенко В.М., скасовано запис про право власності за номером № 15020069, а також скасовано запис розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 950782353202 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 26). Після цього позивачка звернулася до відділу № 2 управління у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про внесення відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5320281800:00:002:0051 до архівного шару. Проте, позивачка отримала відповідь від В. о. начальника відділу про відмову в в`язку з тим, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Коституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до частини першої ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 126 ЗК (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначалось, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. До кінця 2012 року державна реєстрація земельних ділянок та державна реєстрація права власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Дерземагенства України. З 01.01.2013 року набрав чинності Закон України ''Про внесення змін до Закону України ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень'' та інших законодавчих актів України'', а також Закон України ''Про державний земельний кадастр'', яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. В той же час відповідно до положень ст. 58 Коституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, до 01.01.2013 р. право власності на землю підтверджувалась Державними актами на право приватної власності на землю (на земельну ділянку). Відповідно до п. п. 9-10 Розділу VІІ ''Прикінцеві та Перехідні положення Закону України ''Про державний земельний кадастр'' до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Згідно з п. 2 Розділу VІІ ''Прикінцеві та Перехідні положення Закону України ''Про державний земельний кадастр'' земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 152 та ч. 1 ст. 153 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Частиною 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. На думку суду прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваного акту у формі рішення призвело протиправного позбавлення позивача права приватної власності на належну їй земельну ділянку, на яку було помилково виданий державний акт ПЛ № 170996, та яка є частиною земельної ділянки, співвласником якої вже є позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідача. Відповідно до п. 10 ст. 24 Закону України ''Про державний земельний кадастр'' державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Такі ж положення містить ч. 13 ст. 79-1 ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 152 ЗУ України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до чинної редакції ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до ст. 1 Закону України ''Про державний земельний кадастр'' державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України ''Про Державний земельний кадастр'' земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Нормами ч. 6 ст. 16 Закону України ''Про державний земельний кадастр'' передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону Україхни ''Про державний земельний кадастр'' державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Таким чином, наведені положення чинного законодавства вказують на те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки має наслідком скасування її кадастрового номера. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Формування та державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5320281800:00:002:0051 була проведена помилково, що вбачається з обставин, наведених вище. Таким чином, державна реєстрація спірної земельної ділянки підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України ''Про Державний земельний кадастр'' державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). З огляду на положення ч. 10 ст. 24 Закону України ''Про Державний земельний кадастр'' суд має право скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог, відповідачем їх не спростовано. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved