Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

03.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна та зняття арешту з усього майна, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, а саме: ј квартири [ADDRESS] , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Державної виконавчої служби Жовтневого району м.Одеси від 15.08.2001 року (номер запису про обтяження 8169612), та зняти арешт з усього майна (невизначеного майна), накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Державної виконавчої служби Жовтневого району м.Одеси від 15.08.2001 року (номер запису про обтяження 8169626), посилаючись на те, що обмеження вжите відносно майна перешкоджає їй прийняти спадщину, яка залишилася після смерті її брата [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін на 21 жовтня 2020 року. У зв`язку із знаходженням судді Кузнецової В.В. на лікарняному слухання справи відкладено на 29.10.2020 року. У судовому засіданні представник позивача адвокат Каленовський Д.О. позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив в якому зазначив що визнає позов та просив розглянути справи за його відсутністю. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] був власником 1/4 квартири [ADDRESS] . [PERSON] , до реєстрації шлюбу - [PERSON] , є рідною сестрою [PERSON] та спадкоємицею за законом усього майна, що належало йому на праві приватної власності. На день смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, а саме: 1/4 квартири [ADDRESS] , яке [PERSON] прийняла. Інших спадкоємців не має. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., за письмовою заявою позивача 03.06.2020 р. було відкрито спадкову справу №1/2020. Листом за вих. № 26/01-16 від 22.07.2020 р. приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Главацький В.А. повідомив, що на вказане спадкове майно було накладено арешт та видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що суб`єкта від 22.07.2020 р. № 217334968, на нерухоме майно належне [PERSON] , а саме: 1/4 частини квартири [ADDRESS] накладено арешт, а також накладений арешт на все майно (невизначене майно), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Державної виконавчої служби Жовтневого району м. Одеси від 15.08.2001 р. З метою зняття арешту з нерухомого майна та зняття заборони на відчуження будь- якого майна, 22.07.2020р. позивачем було подано заяву до другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса), яка своїм листом від 12.08.2020 р. вих. .№49971 повідомила про те, що відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень, [PERSON] не значиться боржником. Позивач зазначає, що вищевказану постанову було винесено у виконавчому провадженні, відкритому на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.04.2001 р., справа № 752. Відповідно до вказаного судового рішення, [PERSON] судом було зобов`язано сплатити на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 10023 грн. Разом з тим, в матеріалах справи наявна розписка від 25 жовтня 2001 року згідно якої [PERSON] виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , сплативши йому грошову суму у розмірі 10023 грн., на виконання вищевказаного судового рішення. Відповідно до ч. 1 п. З ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, у разі смерті боржника. Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і закриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків -не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ст. 16 вказаного Кодексу загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно арешт (обтяження) майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, водночас, коли потреба для застосування такого заходу відпала, суд вправі звільнити майно власника з-під арешту (обтяження). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав . лини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Оскільки обтяження на майно, яке належить [PERSON] , який помер [INFO] , не скасовано разом з закінченням виконавчого провадження, виконавче провадження знищено, тому суд вважає, що подальше вжиття вказаного обтяження суттєво порушує права позивача. Таким чином, слід скасувати арешт з нерухомого майна, а саме: ј квартири [ADDRESS] , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Державної виконавчої служби Жовтневого району м.Одеси від 15.08.2001 року (номер запису про обтяження 8169612), та скасувати арешт з усього майна (невизначеного майна), накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Державної виконавчої служби Жовтневого району м.Одеси від 15.08.2001 року (номер запису про обтяження 8169626). На підставі викладеного та

Outcome: approved