overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

03 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 30.04.1993 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.04.1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], від 30.04.1993 року, актовий запис №749 (а.с.3). Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини припинили. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

03 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовними заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту за № 8142381212БН/2014-08 від 01 серпня 2014 року у розмірі 9548 грн. 16 коп., посилаючись на невиконання умов договору. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № 8142381212БН/2014-08, за яким сторони домовилися про те, що позивач відкриває відповідачеві поточний рахунок за № [NUMBER] зі строком дії кредитної лінії до 29 липня 2016 року та надає відповідачеві кредит з лімітом кредитної лінії у розмірі не більше 9800 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання, однак позичальник не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, порушує умови кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 03 березня 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 9548 грн. 16 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитною лінією - 8177 грн. 44 коп.; простроченої заборгованості за процентами - 815 грн. 11 коп.; пені - 555 грн. 61 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовна заява підлягає задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

03 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 05 грудня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Шлюб перший. У даному шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені, до чого призвели несхожість характерів та різні погляді на сімейне життя. Спори щодо майнового характеру відсутні. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згоден. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явився, але надав суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі. Наполягає на задоволені його позовних вимог. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання також не з,явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. На розірвання шлюбу згідна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 05 грудня 2014 року, актовий запис № 574. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Станом на день вирішення справи спір щодо майнового характеру між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

03 березня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини вони припинили, разом не проживають. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи до суду не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.6). Спільних дітей в шлюбі не мають. В даний час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення не досягли, кожен з них не бажає зберегти сім'ю. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає необхідним залишити позивачці прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

03 березня 2015 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 6976,39 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідача по наданню послуг з теплопостачання врегульовані договором від 17.08.2007 року. Предметом даного договору є надання послуг з центрального теплопостачання в кватиру відповідача [ADDRESS], загальною площею 35 кв.м. Відповідно до п.4.1. зазначеного договору споживач зобовязується оплачувати за спожиті послуги до 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послуги центрального опалення 8,83 грн./кв.м. за місяць опалювального періоду, за послуги гарячого водопостачання 28,15 грн./куб.м. Відповідач порушив умови укладеного договору, обовязок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконував неналежним чином. Покладені законодавством зобовязання, щодо оплати послуг з теплопостачання, відповідач виконував частково, що відповідно до ст. 264 ЦК України свідчить про визнання відповідачем свого боргу та перериває перебіг строку позовної давності. За період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року утворилася заборгованість в сумі 5716,15 грн. (а.с.5-6). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За період 01.01.2012 року по 01.02.2015 року нараховано індекс інфляції в сумі 1019,76 та 3% річних в сумі 240,48 грн. (а.с.7-8). Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 6976,39 грн. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

03 березня 2015 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла позивачам все своє майно, де б воно не знаходилося б і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 2 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але нотаріусом їм було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому вони просять визнати за ними по ? частині кожному в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Української сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Представник відповідача Українська сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Криничанська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу без участі представника. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивачі є спадкоємцями, померлої 03 березня 2015 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 615808, виданим 03 березня 2015 року виконавчим комітетом Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 13, якій на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2 га, кадастровий № 1222086200:02:001:0233, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Української сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про право власності серії СТА 419460, виданого 25 грудня 2015 року Криничанським районним управлінням юстиції, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 50853255 від 25 грудня 2015 року. Вищезгадану земельну ділянку [PERSON] заповіла своїм синам: [PERSON] та [PERSON], про що свідчить заповіт від 19 жовтня 1984 року, який посвідчений секретарем виконкому Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 153. Але у встановленому законом порядку позивачі не можуть успадкувати вказане майно із-за відсутності правовстановлюючих документів. Згідно заяв, засвідчених державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори № 388, 289 від 16 квітня 2015 року у спадкодавця відсутні інші спадкоємці за заповітом та, передбачені ст. 1241 ЦК України. У відповідності до ст.ст.1235, 1261 ЦК України, суд, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], таким, що втратили право користування житлом, а саме житловим будинком № 65, який розташовано по вулиці Чигрина у м. Миколаєві, посилаючись на те, що відповідачі вже більше 1 року не проживають у даному будинку. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача надала суду заяву, в якій позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у ній, просила справу розглядати без її участі. У разі неявки відповідачів проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На підставі договору дарування 20/100 часток житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 11.12.2014 року (ксерокопія а.с.9), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕВ597399, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (ксерокопія а.с.12) [PERSON] є власником 20/100 часток житлового будинку №65 по вулиці Чигрина у м. Миколаєві. Згідно довідки, виданої ТОВ Николаевдомсервіс № 202 від 23.02.2016 року (а.с.19), у 20/100 частці житлового будинку №45 по вулиці Чигрина у м. Миколаєві зареєстровані: [PERSON], [PERSON], які являються братами позивача, та [PERSON], яка являється рідною тіткою позивача. При огляді Акту про непроживання від 29.02.2016 року (а.с.20) видно, що [PERSON] за адресою: вулиця Чигрина 65 м. Миколаєва не проживає з 2010 року; [PERSON] за адресою: вулиця Чигрина 65 м. Миколаєва не проживає з червня-липня 2014 року; [PERSON] з часу реєстрації ніколи не вселявся та не проживав у житловому будинку № 65 по вулиці Чигрина м. Миколаєва. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають у спірному житловому будинку більше 1 року, а тому вважаються такими, що втратили право користування житловим приміщенням 20/100 частиною житлового будинку №65, розташованому по вулиці Чигрина у м. Миколаєві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. У вищевказаному будинку зареєстровані [PERSON], племінниця позивача та її син, [PERSON], проте в будинку вони фактично не проживали ніколи, комунальні послуги не оплачували. Позивач у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судове засідання не з'явились, згідно письмових заяв позовні вимоги визнали. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.07.2015 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу. У вказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, довідкою квартального комітету №74 від 06 лютого 2016 року. Відповідно до акту квартального комітету №74 від 27 квітня 2016 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], які не проживають з дня реєстрації місця проживання за вказаною адресою, [PERSON] за вказаною адресою проживає один. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши письмові докази у справі, суд, встановив, що відсутність відповідачів в будинку [ADDRESS], складає більш ніж рік, що є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Артемвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

03 березня 2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом, а саме будинком № 22, який розташовано по 5-му Парниковому провулку у м. Миколаєві, посилаючись на те, що відповідач вже більше 8 років не проживає у даному будинку. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у ній, просила справу розглядати без її участі. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На підставі свідоцтва про право власності, серії САК № 424339, виданого реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області (ксерокопія а.с.4) [PERSON] є власницею будинку №22 по 5-му Парниковому провулку у м. Миколаєві. Згідно довідки, виданої Адміністрацією Заводського району Миколаївської міської ради № 185 від 29.02.2016 року (а.с.8), у будинку №22 по 5-му Парниковому провулку у м. Миколаєві зареєстрований [PERSON], який являється сином позивачки. При огляді Акту про непроживання від 18.02.2016 року (а.с.9) видно, що [PERSON] за адресою: 5-й Парниковий провулок, 22 м. Миколаєва не проживає більше 8 років. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік. Відповідач [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні більше 8 років, а тому вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком №22, розташованому по 5-му Парниковому провулку у м. Миколаєві.

Outcome: approved