overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

03 травня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що сімейне життя подружжя не склалося, почуття поваги та любові один до одного втрачено. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Провадження у справі відкрито 14 травня 2019 року та призначений розгляд справи в загальному провадженні. Ухвалою суду від 07 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та зобов`язано сторони надати оригінал свідоцтва про шлюб. В судове засідання сторони не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю та надали оригінал свідоцтва про шлюб. Позивач та представник позивача подали заяви про розгляд справи заїх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач надала заяву, якою позовні вимоги визнала, та просила розглянути справу за її відсутності. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого1998року, про що свідчить запис № 22, зареєстрований відділомреєстрації актів громадянського стану Жовтневої адміністрації виконкому Одеської міськрадиміж громадянином України [PERSON] , [INFO] та громадянкою України [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Позивачка після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають повнолітнього [PERSON] , [INFO] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Відповідач не зазначила про вибір прізвища після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

03 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 березня 2017 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 98. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені в серпні 2017 року, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити [PERSON] . Ухвалою суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.03.2017 (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили у серпні 2017 року. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

03 травня 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 березня 2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області згідно актового запису № 206 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 28 березня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2017 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Судові витрати просила не стягувати з відповідача. Прізвище просила залишити [PERSON] . Судова повістка про виклик до суду відповідачу [PERSON] не направлялась у зв`язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 28 березня 2009 року уклали шлюб (арк.с.9). Від зазначеного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] (арк.с.10). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з квітня 2017 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

03 травня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 30.05.2018 року, від якого не мають дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. \~ \~ \~ \~Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30.05.2018 року. Від шлюбу не мають дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

03 червня 1994 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), [INFO], зареєстрований 03 червня 1994 року Тернуватською селищною радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 23.10.2008. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред'явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зважаючи на вказані обставини та письмові заяви сторін, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. Відповідач, який змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у заяві від 25.11.2015 зазначив про своє бажання надалі іменуватися цим прізвищем, що є його правом, передбаченим ст. 113 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 26.10.2015, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 487,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

03 червня 2007 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І ЖД № 104745. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 6,01 гектара, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ОД № 045683, який виданий Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області у 2004 році на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 16 жовтня 2003 року № 506/А 2003, яка розташована на території Ульяновської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, масив 22, ділянка № 3. Для отримання спадщини позивачі не змогли вчасно звернутись із заявою у нотаріальну контору, так як необізнані у діючому законодавстві і вважали, що після смерті мами вже прийняли спадщину так як зберігали Державний акт на землю, доглядали за мамою та похоронили її. Нещодавно вони в усній формі звернулися в нотаріальну контору з проханням роз'яснити їм порядок отримання спадщини. Там же їм повідомили, що вони пропустили термін на подачу заяви про прийняття спадщини, так як не були зареєстровані за місцем проживання мами та було рекомендовано звернутись в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON] та [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що залишилась після смерті їхньої мами [PERSON], яка померла 03 червня 2007 року в с. Ульяновка, Миколаївського району, Одеської області, оскільки вони його пропустили з поважної причини, так як вони не були зареєстровані за місцем проживання мами. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 5 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 6 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 7 ), копією свідоцтва про народження [PERSON]В.( а.с. 8 ), копією свідоцтва про одруження [PERSON] ( а.с. 9 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 10 ), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] ( а.с. 11 ), довідками виданими з Ульяновської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області (а.с. 12 14 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

03 червня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 11044,27 грн., заборгованність за кредитом - 3306,90 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6873,36 грн, заборгованість за пенею та комісією -100,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 514,01 грн., всього загальна сума забогованості склала 11044,27 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 червня 2008 року в розмірі 11044,27 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 03 червня 2008 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 11044,27 грн., заборгованність за кредитом - 3306,90 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6873,36 грн, заборгованість за пенею та комісією -100,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 514,01 грн., всього загальна сума заборгованості склала 11044,27 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

03 червня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 жовтня 2013 року в сумі 15876,68 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 2997,60 гривень; заборгованість за відсотками - 9995,35 гривень; комісії - 1889,60 гривень; штраф (фіксована частина) - 250 гривень; штраф (відсоткова складова) - 744,13 гривень, яку позивач і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 229,40 гривень судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування від 03 червня 2008 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 3000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 31 жовтня 2013 року суму 15876,68 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 2997,60 гривень; заборгованості за відсотками - 9995,35 гривень; комісії - 1889,60 гривень; штрафу (фіксована частина) - 250 гривень; штрафу (відсоткова складова) - 744,13 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 229,40 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

03 червня 2010 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 жовтня 2019 року в сумі 123261,65 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 500,38 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 121518,15 грн; заборгованості за пенею 1243,12 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1921 гривню судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 03 червня 2010 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 31 жовтня 2019 року, 123261,65 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 500,38 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 121518,15 грн; заборгованості за пенею 1243,12 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат -1921 гривню судового збору.

Outcome: approved