Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

03 березня 2020 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 липня 2003 року зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який зареєстрований виконавчим комітетом Ганнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 3. В подружжя є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] ,які проживають з позивачем. Позивач зазначає, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, внаслідок чого це стало причиною для розлучення, крім того подружжя не проживає разом з березня 2019 року, так як відповідачка переїхала жити в м. Одесу, а тому позивач звернувся до суду і просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду від 14 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, термін на примирення просив не надавати, проти заочного розгляду справи не заперечив, судовий збір просив не стягувати з відповідачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомляла, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала. Відповідачем не подано до суду відзив на позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що 18 липня 2003 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який зареєстрований виконавчим комітетом Ганнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 3. В подружжя є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Діти знаходяться на утриманні батька, що підтверджується довідкою Дунаєвецької міської ради №68 від 26.02.2020р. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, внаслідок чого це стало причиною припинення шлюбних відносин в березні 2019 року, у зв`язку з чим відповідачка переїхала проживати в м. Одесу і більше в сім`ю не поверталася. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій ст.56 СК України передбачено, що \~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved