Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

04 липня 2017 року позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], надала до суду позовну заяву про стягнення з відповідача [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 572 грн. 00 коп., моральної шкоди 10000 грн. 00 коп., спричинених внаслідок адміністративного правопорушення, посилаючись на погіршення стану здоровя дитини після ДТП. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що постановою Київського районного суду міста Одеси від 09 серпня 2016 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КК України, оскільки 08 липня 2016 року, о 18 год. 00 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний номер [NUMBER], по вул. 25-ї Чапаївської дивізії, у м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечного інтервалу, скоїв наїзд на пішохода, який йшов по дорозі, внаслідок чого пішохід отримав тілесні ушкодження. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. Згідно з довідкою № 16481, виданою 08 липня 2016 року КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня», під час огляду ортопедом-травматологом у [PERSON] було виявлено забій, подряпини, гематому на правій нозі. Для лікування позивачем було витрачено 572 грн. 32 коп. на лікарські засоби, що підтверджується чеками, наявними у матеріалах справи. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Згідно зі ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її\~\~завдала, за наявності\~її\~вини. Згідно з Протоколом Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та роз'яснень, що містяться в п.9\~ постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру немайнових витрат. Суд вважає, що у відшкодування моральної шкоди, з урахуванням характеру й обсягу моральних страждань, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, слід стягнути з відповідача 2000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню з відповідача у дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 1280 грн. 00 коп. \~

Outcome: partial