Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

03.12.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача, [PERSON] на користь позивача, [PERSON] , заборгованість за договором позики грошових коштів у розмірі 628 713, 19 грн, з яких: 599 635 грн - сума боргу за договором позики, та 29 078,19 грн - три проценти річних від простроченої суми; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 6 287,14 грн. На обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що 15.10.2016 між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , було укладено договір позики грощових коштів. Відповідно до умов цього договору [PERSON] було передано відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 21 500 доларів США, а відповідач їх прийняв та зобов*язався повернути грошові кошти у тому самому розмірі 15.04.2017. 15.04.2017 відповідно до умов договору позики, та виданої [PERSON] розписки від 15.10.2016 настав строк виконання відповідачем зобов*язання за договором позики. Проте, з настанням цього строку і до сьогоднішнього дня зобов*язання відповідачем так і не було виконано. За цей час, що на день звернення до суду складає півтора року, позивачем неодноразово здійснювалось направлення відповідачу нагадувань та вимог про повернення грошових коштів, однак відповідач свої зобов*язання згідно з договором позики та вказані в борговій розписці строки не виконав. Враховуючи те, що позивач як позикодавець, має право вимагати повернення грошових коштів, а відповідач, як позичальник, позику у розмірі 21 500 доларів США в установлений розпискою строк не повернув, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов*язання вважає за необхідне стягнути з відповідача у судовому порядку. Як слідує з розписки, заборгованість відповідача, [PERSON] , за договором позики перед позивачем [PERSON] складає 21 500 доларів США. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 27.11.2018, вартість 1 долару США становить 27,89 грн, тому загальна сума заборгованості в українських гривнях становить: 21500*27,74 = 599 635 грн. Таким чином, з відповідача, [PERSON] на користь позивача, [PERSON] слід стягнути 599 635 грн основного боргу згідно з розпискою від 15.10.2016. Крім цього, з відповідача також слід стягнути на користь позивача окрім основної суми заборгованості також 3 % річних за користування чужими грошовими коштами. Розмір процентів річних від простроченої суми станом на 27.11.2018 (590 днів) визначається за таким розрахунком та в розмірі: 599 635 Х 590:365:100=29 078,19. Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики грошових коштів, відповідно до розписки від 15.10.2016, станом на 27.11.2018 з урахуванням суми основного боргу та розміру 3% річних від простроченої суми складає: 599 635 + 29 078,19 = 628 713,19 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заява не подав. Будь-яких заяв чи повідомлень до суду не надходило. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 15.10.2016 відповідачем по справі [PERSON] було складено розписку, відповідно до якої він взяв у [PERSON] 21 500 доларів США у борг, зобов`язується повернути 15.04.2017. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання [PERSON] грошового зобов`язання, відповідачем суду не надано. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідач не повернув визначену суму позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі ст. ст. 610,612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 21 500,00 доларів США, що станом на 27.11.2018 року за офіційним курсом НБУ становить 599 635,00 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і їх слід задовольнити саме в тому розмірі, який позивач зазначив у позові - 21 500,00 доларів США, що станом на 27.11.2018 за офіційним курсом НБУ становить 599 635,00 грн. За невиконання своїх грошових зобов`язань відповідач продовжує нести цивільно-правову відповідальність, передбачену законом. Позивачем нараховані 3% річних від простроченої заборгованості у розмірі 29 078, 19 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 29 078,19 грн. трьох процентів річних є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved