Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

04.01.2021 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі є абонентами (споживачами ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» по споживанню послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам належить квартира за вказаною адресою на праві власності по Ѕ частині кожному. На ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок та укладеного договір за №80077 від 20.11.2015 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ». Проте споживачі не проводять оплату в належному обсязі за спожиту теплову енергію, в зв`язку з чим за період з квітня по 30.11.2020 включно заборгованість за надані послуги становить 35666,02 грн. Борг за період з 01.04.2017 по березень 2020 року в сумі 33542,72 грн було стягнуто з [PERSON] судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.04.2020 №583/1419/20, який 03.09.2020 ухвалою суду був скасований за заявою [PERSON] . Вважає, що перебіг позовної давності був перерваний 29.04.2020 поданням товариством заяви про видачу судового наказу і почався заново після винесення ухвали суду від 03.09.2020 про скасування судового наказу. Тому просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 35666,02 грн, а також судові витрати в сумі 2102 грн, з них: 210,20 грн сплачений судовий збір при подачі заяви про видачу судового наказу, 1891,80 грн сплачений судовий збір при подачі даного позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні вимог. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. В судовому засіданні 23.03.2021 відповідач [PERSON] проти позову заперечив та зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що нарахування заборгованості здійснено по неправильній опалювальній площі, сума боргу нарахована поза межами строків позовної давності, неправильно вказані судові витрати. Оплата не здійснюється, бо не надсилаються квитанції. Заявив про застосування строків позовної давності. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд проаналізував\~матеріали справи,\~врахував позицію\~сторін,\~дійшов такого висновку. Встановлено, що відповідачам належить на праві приватної спільної часткової власності (по 1/2 частки) квартира за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується сторонами. 20.11.2015 між ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» (Виконавець) та [PERSON] (Споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Особовий рахунок споживача [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.3 договору, опалювальна площа квартири становить 54,7 кв.м (а.с. 8-9). Судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.04.2020 №583/1419/20 з [PERSON] було стягнуто на користь ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з квітня 2017 року по березень 2020 року включно в сумі 33542,72 грн, а також 210,20 грн судових витрат, що були сплачені стягувачем при подачі заяви (а.с. 7). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.09.2020 судовий наказ від 29.04.2020 скасовано, роз`яснено стягувачу, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.16\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно зі ст.\~19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 №1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ч 1 ст. 6 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~09.11.2017\~№2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. За п. 5 ч. 3 ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~09.11.2017\~№2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету\~міністрів України\~від 21.07.2005\~№630 (далі Правила №630), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 №2189-VIIІ індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст.\~13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 №2189-VIIІ договір про надання комунальної послуги укладається виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно ч. 5 ст.\~13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 №2189-VIIІ, відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 24.06.2004 №1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Нормою ч. 1 ст.\~10\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 №2189-VIIІ встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. У будинку за адресою: [ADDRESS] встановлений прилад облікової енергії SHARKY №55804440 на центральне опалення (а.с. 83-87). Отже, кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника та розподіляється пропорційно площі приміщень, що опалюються (квартир, місць загального користування тощо): спожитий обсяг ділиться на опалювану площу всього будинку та помножується на опалювану площу окремої квартири та тариф. При наявності квартирного теплолічильника кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника, до цієї величини додається обсяг теплової енергії (у гігакалоріях), який був витрачений на обігрів місць загального користування (сходова клітина, під`їзд). Спожитий обсяг помножується на тариф. За відсутності теплолічильника плата визначається за нормою з урахуванням коефіцієнта, який залежить від температури зовнішнього середовища та кількості днів у місяці, коли надавалася послуга, а також опалюваної площі квартири та тарифу. Встановлено, що ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» надавало відповідачам, які є співвласниками квартири [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Розрахунки за спожиті комунальні послуги проводилися відповідно до тарифів встановлених Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та рішеннями виконавчого комітету Охтирської міської ради (а.с. 11-21). Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що між позивачем і відповідачами, що є власником квартири, склалися договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 162\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтями 19, 25\~Закону України\~«Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Пунктом 18 Правил №630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 20 Правил №630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] , за період з квітня 2017 року по листопад 2020 року включно становить 35666,02 грн (а.с. 70, 83). При цьому, з розрахунку із зазначенням порядку нарахування вбачається, що нарахування за опалення здійснювалося на опалювальну площу 54,7 кв.м (а.с. 83). Таким чином, не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що позивачем була нарахована заборгованість на більшу опалювальну площу, так як це твердження ґрунтується на описці, яка була допущена в розрахунку заборгованості, наданому разом із позовною заявою (а.с. 5). Належними та допустимими доказами розрахунок заборгованості відповідачами не спростований. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем доведено розмір нарахованої заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2017 по 30.11.2020 включно в сумі 35666,02 грн. В судовому засіданні відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності до даних правовідносин. Статтею 256\~ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 260 України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~264\~ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. За статтею 267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущеної позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст.\~95\~ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває позовну давність. Аналогічного висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цій справі у справі № 6-18668св15. Тобто позовна давність переривається поданням заяви про видачу судового наказу та починається заново з поданням відповідного позову після скасування останнього судом. Отже, враховуючи що в квітні 2020 року позивач звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської оласті із заявою про видачу судового наказу, 29.04.2020 було видано судовий наказ, який ухвалою суду від 03.09.2020 був скасований, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності, оскільки позивачем вказаний строк не пропущено. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Так з судового наказу від 29.04.2020 вбачається, що позивачем при подачі заяви про видачу судового наказу був сплачений судовий збір в сумі 210,20 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. З урахуванням сплаченого судового збору при подачі заяви про видачу судового наказу, позивачем при подачі до суду даного позову був сплачений судовий збір в сумі 1891,80 грн (а.с. 4). Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved