Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

03.10.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнювався. У позовній заяві позивач просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO], змінити прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 06 серпня 2010 р. уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 05 січня 2017 р. шлюб було розірвано та позивач змінила прізвище «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». Від шлюбу [INFO] народилась дитина [PERSON]. Позивач вказала, що сторони по справі проживали окремо один від одного ще за два місяця до народження доньки, спільного господарства не вели з того часу. [PERSON] зазначила, що відповідач не підтримував її матеріально і морально під час вагітності, пологів та після народження дитини. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем. Пояснила, що за весь час окремого проживання - 2 роки 6 місяців відповідач не цікавився вихованням доньки, не допомогав її доглядати, не надавав матеріальної допомоги. Водночас, позивач також вказала, що між нею та відповідачем були спори з приводу місця проживання дитини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2017 р. визначено місце проживання дитини з [PERSON] На теперішній час дитина проживає разом з позиваем та її батьками. Крім того позивач зазначила, що за рішенням Золочівського районного суду Харківської області з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що існує заборгованість по сплаті аліментів через те, що відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов?язки. Також [PERSON] зазначає, що відповідно до рішення Золочівського районного суду Харківської області від 17 липня 2017 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлено [PERSON] графік побачень з дитиною. Вказує, що відповідач має схильність до вживання наркотичних засобів та провокує чисельні конфлікти, коїть хуліганські дії, наносить тілесні ушкодження позивачу. 15.02.2018 р. відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування заперечень відповідач вказав, що особисто забрав позивача разом з дитиною з пологового будинку. Після народження доньки піклувася про неї належним чином, не заперечував ніколи проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Заперечував наявність заборгованості по аліментам.Крім того, відповідач зазначив, що окрім сплати аліментів надавав дитині іншу матеріальну допомогу, робив подарунки. Також вказував на наявність перешкод з боку позивача в спілкуванні з дитиною незважаючи на рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Стосовно зміни прізвища дитини відповідач висловив заперечення, вважаючи недоцільним таку зміну. 01.06.2018 р. позивач подала відповідь на відзив, в якій підтримала позовну заяву і виклала низку заперечень щодо відзиву відповідача з підстав зазначених у позові. Зазначила, що не перешкоджала зустрічам відповідача з дитиною, незважаючи на напружені стосунки. Вказала, що відповідач порушує спокій її і дитини, порушує громадський порядок. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.11.2017 року було відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи на 13 грудня 2017 р. на 16 год. 00 хв. у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова . В судове засідання позивач [PERSON] з?явилась, просила позовні вимоги задовольнити. Вказала на те, що дитина мешкає разом з нею, а відповідач не цікавиться долею дитини, не забезпечує дитину, не проводить з нею час. Відповідач [PERSON] в судове засідання з?явився, заперечував проти позовних вимог, зазначив, що він неодноразово звертався до позивачки з метою провести час з дитиною, проте вона під будь яким приводом уникає можливості надати дитину. Зазначив, що позивачка зловживає своїми правами, звертається до правоохоронних органів, з метою притягнути його до кримінальної відповідальності. Натомість він належним чином виконую обов'язки батька, цікавиться дитиною, намагається їй надати виховання та забезпечити матеріально. Предстаник третьої особи - Служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з?явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду висновок, просив проводити розгляд справи без їх участі у зв?язку із службовою завантаженістю. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з таких мотивів. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували з 06 серпня 2010 року в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 05 січня 2017 року між ними розірваний (а.с.7 - копія рішення), та є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2017 р. визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір?ю за адресою : [ADDRESS]. ( а.с. 8-10) Відповідно до виконавчого листа від 21 лютого 2017 р. рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19.12.2016 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 17.07.2017 р. зобов?язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та [PERSON] в спілкуванні з дитиною - [PERSON], [INFO] та у її вихованні. Визначено [PERSON] порядок спілкування та участі у вихованні дитини , встановивши графік їх побачень. ( а.с. 152-155). Відповідно до сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду від 08.06.2018 р. у [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено. ( а.с. 156 ). Згідно довідок-розрахунків заборгованості по виплаті аліментів станом на 01.01.2018 р. зоборгованість [PERSON] відсутня, переплата 267, 52 грн. Станом на 01.01.2017 р. заборгованість по виплаті аліментів також відсутня ( а.с. 159,162 - копії довідок). Відповідно до листа КЗОЗ «Центра первинної медичної допомого Золочівського району» на звернення [PERSON] надана інформація стосовно стану здоров?я дитини, [PERSON] (а.с. 139). Згідно з висновком органу опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідний орган вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 141-142). Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей при Золочівській райдержадміністрації від 06.09.2017 р. відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на зміну прізвища дитини. ( а.с. 25 ) Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 752/16443/16-ц. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проявляє зацікавленість в розгляді справи щодо позбавлення його батьківських прав та інтерес до життя доньки, працевлаштований, сплачує аліменти, цікавиться станом здоров?я дитини, приймає участь у вихованні і спілкуванні з дитиною на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області. Суд звертає увагу, що відповідач звернувся з власної ініціативи до суду з позовом про усунення першкод у спілкуванні з дитиною і визначення порядку участі у вихованні дитини. Відповідним рішенням суду визначено [PERSON] порядок спілкування та участі у вихованні дитини , встановивши графік їх побачень. Згідно з встановленим судом графіком відповідач відвідував дитину, дарував подарунки з урахуванням напружених стосунків сторін, що відображено у складеному позивачем графіку ( а.с. 118-120). Стосовно аргументів позивача щодо хуліганських дій відповідача, нанесених тілесних ушкоджень, конфліктних ситуацій суд зазначає, що з огляду на матеріали справи [PERSON] не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності за зазначені вище діяння. Також з приводу аргумента позивача щодо зловживання відповідачем наркотичними засобами суд зазначає, що відповідно до сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду від 08.06.2018 р. у [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено. ( а.с. 156 ). Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повиннадовести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на відповідача. Встановивши відсутність протиправної поведінки та свідомого нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків, а також те що, батько дитини бажає спілкуватися з донькою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині. Стосовно позовної вимоги щодо зміни прізвища дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]» суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою . Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Прізвище дитині [PERSON] надано при народженні за згодою обох батьків. Аргументи позивача про те, що що прізвище «[PERSON]» є складним до написання або таким, що викликає бажання дражнити дитину є необгрунтованими. Зазначені вище доводи [PERSON] не є правовою підставою для зміни прізвища дитині всупереч бажанню батька. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує відмову в задоволенні позову в повному обсязі і відповідно судовий збір сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 640,00 грн. з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню. На підставі ст. 145, 150, 164, 166, 180, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed