Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

02 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт того, що трудова книжка БТ 1 № 6168567, належить їй, [PERSON]. В обґрунтування вимог заяви [PERSON] зазначає, що 13.01.1981 року відділом кадрів Новоазовського комбінату громадського харчування було оформлено трудову книжку серії БТ 1 № 6168567. Під час заповнення трудової книжки була допущена помилка у написанні дати народження заявниці, а саме, замість 05.06.1959 року зазначена дата народження 05.07.1959 р. У звязку із досягненням пенсійного віку вона звернулась до Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду м. Маріуполя Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком. Проте, їй було відмовлено оскільки згідно відомостей, які зазначені на першій сторінці трудової книжки не можливо встановити належність трудової книжки саме їй. При цьому, заявниці було розяснено можливість звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Зазначає, що факт належності їй трудової книжки підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Просила заявлені вимоги задовольнити. Заявник до судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи, до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить вирішити порушене заявником питання на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. У\~ст. 46 Конституції України\~закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.95\~ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Так, згідно свідоцтва про народження серія ІІ НО № 474184 виданого Новоазовським відділом ЗАГС 14 січня 1976 року [PERSON] народилась 05 червня 1959 року, актовий запис № 13 від 12.06.1959 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019785290 від 20.03.2018 року 17 вересня 1977 року виконкомом Красноарміської сільської ради Новоазовського району Донецької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 02 серпня 1989 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до паспорту серія ВК № 231149 виданого 01 червня 2006 року Новоазовським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилась 05 червня 1959 року у селі Чумак Тельманівського району Донецької області. Згідно карти фізичної особи платника податків [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER]. Згідно наданої інформації Пенсійним фондом України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON], номер облікової картки [NUMBER], остання була застрахована Новоазовським районним споживчим товариством «Тропікан» код ЄДРПОУ 20324957. При цьому, з трудової книжки складної на імя [PERSON] вбачається що остання у період з березня 2011 року по липень 2014 року працювала на посаді охоронця у ТОВ «Тропікан», код ЄДРПОУ 20324957. Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка серія БТ І № 61685674 дійсно належить заявнику [PERSON], [INFO]. При цьому наявність помилки при написанні дати народження заявника у трудовій книжці позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому забезпечить виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать громадянину відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

Outcome: approved