Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

03 вересня 2015 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулось ПАТ «АКТАБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на слідуючи обставини. 13 червня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФІРМА «МУШКЕТЕР» була укладена Генеральна угода факторингу №01-1757/Ф/Н з наступними змінами та доповненнями, відповідно до умов якої ПАТ «АКТАБАНК» здійснив фінансування ТОВ «ФІРМА «МУШКЕТЕР» під відступленням права вимоги третіх осіб. З метою забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Фірма «Мушкетер» перед ПАТ «АКТАБАНК» за Угодою факторингу, 13 червня 2014 року між ТОВ «Фірма «Мушкетер», ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки №01-1757/Ф/Т/1, відповідно до умов якого поручитель поручається перед ПАТ «АКТАБАНК» за виконання ТОВ «Фірма «Мушкетер» свого обовязку за Генеральною угодою факторингу №01-1757/Ф/Н від 13 червня 2014 року. Позивач свої зобовязання за угодою виконав, здійснив фінансування ТОВ «ФІРМА «МУШКЕТЕР» під відступлення права вимоги до третіх осіб, в свою чергу ТОВ «ФІРМА «МУШКЕТЕР» свої зобовязання за угодою не виконує, не здійснює своєчасного погашення заборгованості за факторинговим фінансуванням та сплати процентів за користування факторинговим фінансуванням в обумовлені угодою строки, що призвело до виникнення у ТОВ «ФІРМА «МУШКЕТЕР» заборгованості та яку позивач просив стягнути з поручителя, яка в загальному розмірі становить 2\~139\~421,38 грн., яка складається з: 1\~671\~486,95 грн. заборгованість з факторингового фінансування, 270\~376, 31 грн. прострочена заборгованість за відсотками,10\~468,67 грн. комісія за обслуговування факторингу та зворотне відступлення базових документів, 175 990,52 грн. пеня за прострочення повернення кредиту,10 204,53 грн. пеня за прострочення відсотків за кредитом, 894,40 грн. пеня за прострочення комісії. Цивільна справа за позовом була розглянута в заочному порядку. 08 грудня 2015 року заочним рішенням по справі позов було задоволено. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року вказане заочне рішення було скасовано, з призначенням справи до нового розгляду по суті. В процесі розгляду справи по суті представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з посиланням на те, що відповідач договір поруки №01-1757/Ф/Т/1 від 13 березня 2013 року не підписував і не поручався перед позивачем за виконання ТОВ «Фірма «МУШКЕТЕР» обовязків за Генеральною угодою факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13 червня 2014 року, а також вказали, що за відсутністю доказів у вигляді належних первинних документів неможливо встановити існування заборгованості за Генеральною угодою факторингу. Суд, заслухав учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 13 червня 2014 року ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФІРМА МУШКЕТЕР» уклали Генеральну угоду факторингу №01-1757/Ф/Н (а.с.7-13), предметом якої є надання Фактором послуг з факторингу дебіторської заборгованості клієнта, тобто майнового права клієнта вимагати оплату грошовими коштами заборгованості з боку боржника за такими цивільно-правовими угодами з постачання товарів, послуг на умовах відстрочення платежу: договору поставки №60 від 01 березня 2014 року, що укладений з ТОВ «ОМЕГА», договір поставки №58 від 01 березня 2014 року, що укладений з ТОВ «РТЦ». Загальний ліміт заборгованості з факторного фінансування клієнта за цією угодою складає 4\~000\~000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 12 червня 2015 року включно (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.\~ Надання клієнту грошових коштів за факторингом, у відповідності до п.2.10 Генеральної угоди, здійснюється фактором на поточний рахунок клієнта в ПАТ «АКТАБАНК». Стороною позивача фактично надано лише розрахунок заборгованості (а.с. 21-26), відповідно до якого ТОВ «ФІРМА «МУШКЕТЕР» не виконав свої зобовязання за генеральною угодою, внаслідок чого існує заборгованість у розмірі 1\~952 331,93 грн., з яких 1\~671\~486,95 грн. заборгованість з факторингового фінансування, 270\~376, 31 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 10\~468,67 грн. комісія за обслуговування факторингу та зворотне відступлення базових документів. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Постанови Правління Національного Банку України від 15.01.2015 № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду [PERSON] строком на 1 рік з 16.01.2015 по 15.01.2016 включно. У відповідності до ч. 4ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Ст.ст. 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Позивачем зазначено, що підставою позову є те, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ФІРМА МУШКЕТЕР» перед позивачем за договором від 13 червня 2014 року було укладено договір поруки № 01-1757/Ф/Т/, відповідно до умов якого Поручитель поручається перед позивачем за виконання ТОВ «ФІРМА МУШКЕТЕР» свого обовязку за кредитним Генеральною угодою факторинг № 01-1757/Ф/Н від 13 червня 2014 року. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту ст.ст.58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування і не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача в процесі розгляду справи по суті заявлялось клопотання про витребування доказів по справі., аргументуючи заявлене в тому числі тим, що по справі необхідно проведення почеркознавчої експертизи щодо встановлення справжності підпису у договорі поруки. Клопотання було задоволено, 10 січня 2017 року ухвалено витребувати оригінали документів у позивача. Однак, представник позивача в судовому засіданні підтвердив неможливість виконати ухвалу суду в повному обсязі, у позивача відсутні оригінали Генеральної угоди, додаткової угоди №2 та договору поруки №01-1757/Ф/Т , оскільки таких оригіналів у кредитній справі не існує. Відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Відповідно ст.ст.10, 212 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд приймає до уваги, що в даному випадку укладання угоди факторингу передбачає можливість супроводження акцесорними зобовязаннями, які є похідними, залежними від головного зобов`язання. Акцесорні зобов`язання встановлюються як правило з метою виконання головного зобов` язання. Вони не мають самостійного значення й автоматично припиняються з припиненням дії головного зобов` язання. Акцесорний характер договору поруки полягає в тому, що він вступає в дію лише за умови невиконання основного договору. Це є договір з відкладною умовою - якщо умова не настала, він не діє. Сторона відповідача наполягає на тому, що позивачем не доведено існування заборгованості за угодою факторингу, надано лише розрахунок заборгованості, виконаний позивачем по справі. Суд визначає, що стороною позивача суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки №01-1757/Ф/Т/ від 13 червня 2014 року, позивач не довів фактів того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо визнання вищезазначеного договору поруки, оскільки в тому числі за наданою позивачем копію договору поруки не можливо встановити за допомогою проведення експертизи, чи дійсно він був підписаний відповідачем [PERSON] Таким чином, суд визнає, що позов є недоведеним, вимоги позову безпідставні, в його задоволенні належить відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України збір відноситься на рахунок держави, оскільки позивач є особою, що звільнена від сплати судового збору у відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed