Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

04.07.2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з відповідача на свою користь суму коштів за прострочення виконання грошового зобовязання (повернення грошової позики) у розмірі 259 580 грн. 50 коп., з яких: 24 246,58 грн. - 3% річних, 123\~125,00 грн. - інфляційне збільшення боргу, 102 208,92 грн. - проценти за договором позики; а також 10 000,00 грн. витрат, понесених позивачем під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки; а також стягнути з відповідача витрати, понесені у звязку із розглядом даної справи у розмірі 10 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу адвоката. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між ним та відповідачем 15.07.2016 р. був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 625 000,00 грн. строком повернення до 01.11.2016 р. Вказане зобовязання було забезпечено договором іпотеки від 15.07.2016 р., укладеним між позивачем та [PERSON]. У звязку із невиконанням відповідачем, як Позичальником, свого обовязку щодо повернення позики у строк, передбачений договором до 01.11.2016 р., позивачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса від 18.10.2017 р., який було предявлено до примусового виконання та виконано 16.02.2018 р. Позивач зазначав, що ним було понесено витрати на правничу допомогу у звязку із примусовим виконанням виконавчого напису нотаріуса що становили 10\~000,00 грн., які він прохав стягнути з відповідача у даній справі. Також, у звязку із простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання (повернення позики у строк до 01.11.2016 р.) позивач прохав суд стягнути з відповідача за період з 01.11.2016 р. по 15.02.2018 р., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних у розмірі 24\~246,58 грн., а також індекс інфляції 123\~125,00 грн. Позивач вказував, що розмір процентів за користування грошовими коштами договором позики не був визначений, а тому, відповідно до ст. 1048 ЦК України, він прохав суд стягнути з відповідача проценти, що розраховані на рівні облікової ставки НБУ і становлять за період з 01.11.2016 р. по 15.02.2018 р. 102 208,92 грн. Разом із тим, позивач прохав стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката, понесені ним у розмірі 10\~000,00 грн., у звязку із зверненням до суду з вказаним позовом. 31.01.2019 р. адвокат позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно незявився,\~будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних заяв чи клопотань до суду від останнього не надходило. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлявся за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою зареєстрованого місця проживання, тому, відповідно до ст.128 ЦПК України, суд вважає судові повістки про виклик відповідача такими, що доставлені, а отже, відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи. За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступне. Судом встановлено, шо 15 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів ( далі Договір позики), який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до вказаного договору (п. 1) [PERSON], як Позикодавець, передав у власність [PERSON], як Позичальнику, грошові кошти у сумі 625 000,00 грн. зі строком повернення такої ж суми грошових коштів без нарахування відсотків та на умовах, визначених цим Договором до першого листопада дві тисячі шістнадцятого року. В забезпечення виконання [PERSON], як Позичальником, своїх зобовязань за договором позики, 15.07.2016 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено Іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №564, відповідно до якого [PERSON], як Іпотекодавець, передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру №1, загальною площею 137,7 кв.м., житловою площею 86,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Кондратенка Степана, буд. №5. Судом встановлено, що у звязку із неповерненням [PERSON], як Позичальником, грошової позики у строк, передбачений договором до 01.11.2016 р., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 18.10.2017 року, в реєстрі за №2544, було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру, що є предметом Іпотечного договору, який був предявлений позивачем [PERSON] до примусового виконання. Згідно із постанови заступника начальника Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області [PERSON] від 24.10.2017 р. було відкрито виконавче провадження №54983377 з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Згідно з відповіддю Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 21.01.2019 р. № 2394 наданою на адвокатській запит адвоката [PERSON], встановлено, що виконавче провадження №54983377 закінчено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України 2Про виконавче провадження» у звязку із фактичним виконанням у повному обсязі виконавчого документа. Борг у сумі 625\~000,00 грн. перераховано на користь стягувача 19.02.2018 р. платіжним дорученням від 16.02.2018 р. № 1497. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено виконання грошового зобовязання за договором позики; фактично кошти за договором грошової позики повернуті позивачу - 16.02.2018\~року,\~яківідповідач повинен був сплатити ще 01.11.2016 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ЦК України) За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У Договорі позики (п. 7) сторони обумовили аналогічний обовязок позичальника вразі порушення виконання зобовязання. Наявність вчиненого виконавчому напису нотаріуса не припиняє правовідносин сторін за договором Позики до моменту виконання боржником грошового зобовязання, у повному обсязі. Дана правова позиція узгоджується з постановою ВСУ у справі № 6-2311цс16 від 22 березня 2017 р. Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність стягнення 3 відсотків річних та інфляційних витрат за період прострочення виконання грошового зобовязання: з 01.11.2016 р. по 15.02.2018 р. Згідно із розрахунком сума 3% річних за вказаний період становить: 3 х 625000 (сума боргу)/100 х 472 (кількість прострочених днів) / 365 дн. = 24 246,58 грн. Згідно із розрахунком сума індексу інфляції за період з 01.11.2016 р. по 15.02.2018 р. становить: Вихідні дані: розмір інфляції за досліджуваний період складає\~: Листопад 2016 - 101,8%; грудень 2016 - 100,9%; січень 2017 - 101,1%; лютий 2017 - 101,1%;березень 2017 - 101,8%»; квітень 2017 - 100,9%; травень 2017 - 101,3%; червень 2017 - 101,6%; липень 2017 - 100.2%; серпень 2017 - 100.9%; вересень 2017 - 102,0% жовтень 2017 - 101,2%; листопад 2017 - 100,9%; грудень 2017 - 101,0%; січень 2018 - 101,5%; лютий 2018 - 101,5%. Формула розрахунку: Інфляційні витрати = Сума боргу х Індекс інфляції / 100% - Сума боргу Таким чином інфляційні втрати складають: Листопад 2016: 625000Х101,8/100-625000=11250 грн.; Грудень 2016: 625000Х100,9/100-625000=5625 грн.; Січень 2017: 625000Х101,1/100-625000=6875 грн.; Лютий 2017: 625000Х101,1/100-625000=6875 грн.; Березень 2017: 625000Х101,8/100-625000=11250 грн.; Квітень 2017: 625000Х100,9/100-625000=5625 грн.; Травень 2017: 625000Х101,3/100-625000=8125 грн.; Червень 2017: 625000Х101,6/100-625000=10000 грн.; Липень 2017: 625000Х100,2/100-625000=1250 грн.; Серпень 2017: 625000Х100,9/100-625000=5625 грн.; Вересень 2017: 625000Х102,0/100-625000=12500 грн.; Жовтень 2017: 625000Х101,2/100-625000=7500 грн.; Листопад 2017: 625000Х100,9/100-625000=5625 грн.; Грудень 2017: 625000Х101,0/100-625000=6250 грн.; Січень 2018: 625000Х101,5/100-625000=9375 грн.; Лютий 2018: 625000Х101,5/100-625000=9375 грн. Інфляційне збільшення боргу у загальній сумі за період з 01.11.2016 р. по 15.02.2018 р. становить 123\~125,00 грн. Таким чином, за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, статтею 1048 ЦК України передбачено,що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За соєю правовою природою, проценти, передбачені ст. 1048 ЦК України є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Відсотки, передбачені ст. 1048 ЦК України, мають іншу правову природу ніж відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України (за порушення виконання грошового зобов'язання), а тому їх одночасне стягнення є правомірним. Судом встановлено, що Договір позики, укладений між сторонами, не є безпроцентним, у розумінні вимог ч. 2 ст. 1048 ЦК України. Договором позики (п. 1) передбачено обовязок Позичальника повернути грошову позику до 01.11.2016 р. без нарахування відсотків. Однак, за період фактичного користування Позичальником грошовими коштами з 01.11.2016 р. по 15.02.2018 р. (день фактичного повернення позики) Позикодавець має право на отримання процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. Оскільки розмір процентів не передбачений умовами Договору позики, їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із розрахунком сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.11.2016 р. по 15.02.2018 р. становить 102208,92 грн., з яких: -625 000 грн. (сума боргу) х 165 днів х 14,0% (облікова ставка НБУ): (365 х 100%) = 39554,79 грн.; (з 01.11.2016-13.04.2017 р.); -625 000 грн. х 42 днів х 13,0%): (365 х 100%) = 9349,31 грн.; (з 14.04.2017-25.05.2017 р.); -625 000 грн. х 154 днів х 12,5%): (365 х 100%) = 32962,33 грн.; (з 26.05.2017-26.10.2017 р.); -625 000 грн. х 18 днів х 13,5%): (365 х 100%) = 4160,99 грн.; (з 27.10.2017-14.12.2017 р.); -625 000 грн. х 42 днів х 14,5%): (365 х 100%) = 10428,08 грн.; (з 15.12.2017- 25.01.2018 р.); -625 000 грн. х 21 днів х 16%): (365 х 100%) = 5753,42 грн.; (з 26.01.2018- 15.02.2018 р.). Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 24 246,58 грн. - 3% річних, 123\~125,00 грн. - інфляційне збільшення боргу, 102 208,92 грн. - проценти за договором позики за період з 01.11.2016 р. по 15.02.2018 р., що разом становить суму 249 580,50 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат, понесених позивачем у звязку із примусовим виконанням виконавчого напису нотаріуса у розмірі 10\~000,00 грн., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки такі витрати не відносяться до судових витрат у звязку із розглядом вказаної справи, відповідно до ст. ст. 133, 137 ЦПК України. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката при розгляді вказаної справи, понесених позивачем у розмірі 10\~000,00 грн. суд вважає, що такі витрати є обґрунтованими, доведеними, згідно з Угодою на представництво інтересів, детальним розрахунком наданих послуг адвоката, а також згідно з квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.01.2018 р. про сплату коштів. А тому, такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення судового збору, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволених позовних вимог. Позивачем був сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 2 595,81 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 352,40 грн., що разом становить 2 948,21 грн. Ціна позову 259\~580,50 грн. Задоволена сума позовних вимог, що підлягає стягненню з відповідача - 249\~580,50 грн. Таким чином, враховуючи вимоги пропорційного стягнення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~830,98 грн. (розрахунок: 249 580,50 грн. / 259\~580,50 грн. = 0,96% х 2 948,21 грн. / 100% = 2830,28 грн.)

Outcome: partial