Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~03 травня 2018 року позивач [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою 03 вересня 2013 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з січня 2018 року. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та немає сенсу для його подальшого існування. Просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявились, надавши заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]\~до суду\~також не\~зявилася,\~надавши заяву\~з проханням\~справу розглянути\~без її\~участі,\~позовні вимоги\~визнала повністю,\~проти розірвання\~шлюбу не\~заперечувала. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 326596, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 427. Згідно зі свідоцтвом про народження серія І-НО № 537988, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 25 вересня 2013 року, [PERSON] народився 20 вересня 2013 року, актовий запис № 1065, в графі «батьки» зазначені: батько\~[PERSON], та мати\~[PERSON]. Відповідно до положень\~ст.51 Конституції України, ч.1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.\~18, п. 3 ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1\~ст. 110 СК України, один\~із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2\~ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ч.8\~ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,\~

Outcome: approved