Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

02.07.2020 року позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. З 02.03.2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2019 р. шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу малолітній син мешкає з неюта знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона змушена звернутися з даною позовною заявою до суду. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2020 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, встановлений сторонам час для надання заяв по суті справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що не повинен сплачувати аліменти на дитину. Зазначив, що більше року він з позивачкою не мешкає разом, їх малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою. Наразі він працює на ПАТ «Дніпроспецсталь», отримує дохід більше 10000,00 грн. Позивачка не працює. Підтвердив, що з вересня 2019 р., він не надає кошти на утримання дитини. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2019 р. (справа №333/5925/19) (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач в судовому засіданні не заперечував той факт, що після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо, дитина мешкає з матір`ю - позивачем по справі, інших аліментних зобов`язань він не має. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Обставини заявлені відповідачем, що позивач не працює, а він працює, а також те, що він не бажає надавати позивачці кошти на утримання своєї дитини, не є підставами для звільнення його від обов`язку утримувати свою дитину. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати малолітнього сина, майновий стан сторін та те, що відповідач не має інших дітей на утриманні, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки, з якою мешкає дитина, необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved