Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

02 червня 2014 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до [PERSON], треті особи - Кіровський відділ державної виконавчої служби міського управління юстиції, Прокуратура Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про звільнення майна з під арешту. (а.с. 2-4) Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилались на те, що 08.11.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 49 300 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір застави автотранспорту № DNHLAK00460449 від 08.11.2005 року, відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставі позивачу автомобіль марки Subaru, модель Tribeca, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 15.05.2009 року та 07.02.2013 року постановами державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ було накладено арешт на вищезазначений автомобіль, який належить на праві власності [PERSON] Крім того, 27.09.2010 року слідчим прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя Степанченко А.В. була винесена постанова про накладення арешту на автомобіль марки Subaru, модель Tribeca, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], державний номер [NUMBER], тому представник позивача просила суд звільнити вказане майно з під арешту, оскільки винесені третіми особами постанови, якими було накладено арешт на транспортний засіб марки Subaru, модель Tribeca, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] та яке виступає предметом застави, порушилось право позивача, як заставодержателя відповідного майна, у зв'язку з тим, що позивач на сьогоднішній день позбавлений можливості реалізувати своє право щодо звернення стягнення на предмет застави, а також заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані із обмеженням ПАТ КБ «ПривтБанк» права розпорядження відносно вищезазначеного автомобіля. (а.с. 2-4) Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. (а.с. 62) Інші сторони у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 43, 45-46, 52-54, 59-60). Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 08 листопад 2005 року між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNHLAK00460449 на суму 49 300 доларів США, що за курсом НБУ на час укладення договору було еквівалентно 64 989 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту 08 листопада 2010 року, згідно якого [PERSON] зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки, що підтверджується копією кредитного договору від 08.11.2005 року та копією додаткового договору № 1 до кредитного договору від 25.01.2007 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 6-11) У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № DNHLAK00460449 від 08.11.2005 року [PERSON] передав в заставу, а ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв рухоме майно, а саме транспортний засіб марки Subaru, модель Tribeca, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією договору застави рухомого майна № DNHLAK00460449 від 08.11.2005 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 12-18) З матеріалів справи судом було встановлено, що на рухоме майно, яке на підставі договору застави рухомого майна № DNHLAK00460449 від 08.11.2005 року було передано в заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» було накладено арешт постановою від 15.05.2009 року та постановою від 07.02.2013 року державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, а також постановою від 27.09.2010 року слідчого прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя Степанченко А.В., що підтверджується копією витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 22.07.2013 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 18-24) Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Частиною 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 6 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно до ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Суд при вирішенні справи виходить з того, що боржником в рамках виконавчих проваджень є [PERSON], у зв'язку з чим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову від 15.05.2009 року та постанову від 07.02.2013 року про накладення арешту на транспортний засіб марки Subaru, модель Tribeca, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], державний номер [NUMBER], окрім цього 27.09.2010 року слідчим прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя Степанченко А.В. також була винесена постанова про накладення арешту на вищезазначений транспортний засіб, який належить на праві власності [PERSON] та знаходиться у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк» з 08.11.2005 року, а тому враховуючи вимоги закріплені в ст.ст. 1, 19 Закону України «Про заставу», суд вважає позовні вимоги в частині звільнення майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог в частині заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля марки Subaru, модель Tribeca, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], державний номер [NUMBER], суд враховує результат розгляду даної справи та вимоги закріплені ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про рішення суду про зняття арешту з майна, а отже у суду відсутні підстави вважати, що органами державної виконавчої служби будуть вчинятись будь-які дії, пов'язанні з обмеженням права позивача на розпорядження вищезазначеного автомобіля, тому суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні цієї частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved