Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач звернувся з даним позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення, зазначивши що, на підставі ордеру №010871 від 18.06.1986 р., виданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради в квартирі №32 загальною площею 63,8 кв.м в будинку №51 по вул. Курчатова в м. Маріуполі були зареєстровані [PERSON], [PERSON], які були зняті з реєстрації 11.01.2011 року та 15.01.2015 р. у звязку зі смертю. В даній квартирі на теперішній час без належних правових підстав мешкають [PERSON], [PERSON], що підтверджується актом від 03.09.2015 року. Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 02.07.2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, виконавчому комітету, третя особа: Житлово-комунальне підприємство по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя про визнання права користування жилим приміщенням, що розташоване по вул. Курчатова 51-32 в м. Маріуполі - відмовлено. Відповідач до теперішнього часу не звертався до виконавчого комітету з заявою про постановку на квартирний облік як потребуючої покращення житлових умов. Виконавчій комітет Маріупольської міської ради рішення про виділення відповідачам квартири по вул. Курчатова 51-32 в м. Маріуполі не приймав. Ордер на квартиру відповідачу не видавався. Договір найму житлового приміщення з відповідачем не укладався. Просили виселити [PERSON], [PERSON] з квартири, що розташована за адресою: вул. Курчатова 51-32 в м. Маріуполі без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила,що спірна квартира була надана у 1986 році її матері, до складу якої на той час входила і вона. З 1986 року вона мешкала в цій квартирі та була зареєстрована, після укладання шлюбу вона виїхала до чоловіка. В 2000 році вона знялась з реєстрації за спірною адресою та зареєструвалася за адресою : м. Маріуполь, пр.. Ілліча [ADDRESS]. Після смерті матері у спірній квартирі залишився мешкати її брат, який зловживав спиртними напоями. За життя брата вона в спірній квартирі не зареєструвалася . Після смерті брата разом з донькою - [PERSON], [INFO] стала мешкати за адресою : [ADDRESS]. У 2015 році вона зверталася до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом щодо визнання за нею права користування спірним житловим приміщенням. Рішенням Іллічівького районного суду м. Маріуполя її вимоги були задоволені, але апеляційний суд Донецької області це рішення скасував та відмовив їй у позові. Іншого житла у неї немає. Просила у позові відмовити. Представник органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON], що діяла на підставі довіреності, судовому засідання просила прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12.05.2015 року позов [PERSON] до Маріупольської міської ради, виконкому Маріупольської міської ради, третя особа: Житлово-комунальне підприємство по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя за [PERSON] визнано права користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 32, розташований у буд. № 51 по вул.. Курчатова у м. Маріуполі. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02.07.2015 року було встановлено,що [PERSON] не набула права користування спірним житловим приміщенням, у листопаді 2014 року вселилася у це приміщення без згоди свого брата , який після смерті батьків залишився мешкати у квартирі [ADDRESS] та після смерті останнього, яка настала 13 грудня 2014 року, заявила про свої права на користування житловою площею. За таких обставин рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2015 року було скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Після цього відповідачка продовжує мешкати у спірному приміщення разом з неповнолітньою донькою, що не спростовується відповідачкою та підтверджується письмовими доказами. Згідно ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством України, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Відповідно ст. 43 ЖК країни громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається громадянинові на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду. Доказів того, що Виконавчим комітетом відповідачу видавався ордер для вселення у спірну квартиру або приймалося відповідне рішення про його надання, суду не надано. Не надано суду й доказів того, що з відповідачем укладався договір найму спірної квартири. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON]В займають вказану квартиру без належних правових підстав, тобто є особами, які самоправно її зайняли. Згідно ч.3 ст. 116 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. сплачений при зверненні до суду з позовом. На підставі , ст.ст. 15, 58,116 ЖК України,

Outcome: approved