Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

03.05.2018 [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: [PERSON] Львівська міська рада в якій просять суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право на користування житловим приміщенням службовою квартирою [ADDRESS], житловою площею 32,9кв.м, кухні площею 14,2 кв.м., з комунальними вигодами загальною площею 50,4 кв.м. та коморою 13,3 кв.м. у підвальному приміщенні та зобов'язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з [PERSON] та [PERSON] договір житлового найму на квартиру [ADDRESS] житловою площею 32,9 кв.м, кухні площею 14,2 кв.м., з комунальними вигодами загальною площею 50,4 кв.м. та коморою 13,3 кв.м. у підвальному приміщенні. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачу [PERSON], як працівнику ЛКП «Рембуд» надано для проживання ліжкомісце в кімнаті гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. У 1995 році його разом з дружиною та дітьми було переселено у квартиру [ADDRESS], в якій проживають і сьогодні. На неодноразові звернення про закріплення за ними даної квартири, йому повідомлялося про те, що квартирну не знято з числа відселенчих. Позивачам стало відомо, що дана квартира знята з числа відселенчих, а тому просять визнати за ними право користування квартирою, то за таких обставин звернулися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 04.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Палайда-Тис О.М., яка діє на підставі довіреності від 18.01.2018 №36-вих-216 /а.с.40/ подала відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування покликається на те, що між Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та позивачами договору найму житлового приміщення в будинках державного житлового фонду не укладалося, а відтак районна адміністрація жодним чином не порушувала прав чи інтересів позивачів /а.с.42-43/. 29.11.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та Львівської міської ради та просить суд визнати за ним право на проживання у квартирі [ADDRESS] та зобов'язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти договір житлового найму на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] (основним квартиронаймачем), [PERSON] (сином), [PERSON] (дочкою). Ухвалою від 29.11.2018 задоволено заяву позивачів [PERSON], [PERSON] про залучення у справі співвідповідача - Львівську міську раду, прийнято позовну заяву [PERSON], залучено у справі третьою особою виконавчий комітет Львівської міської ради та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 18.12.2018 залучено виконавчий комітет Львівської міської ради як співвідповідача у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням та укладення договору житлового найму, виключивши такий з числа третіх осіб, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 17.01.2019 о 11:00год. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові та просив позов задовольнити. Щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору 10/01/18 про надання юридичних послуг /а.с.28-29/, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Також підтримала позов [PERSON] Представник Львівської міської ради та виконавчого комітету Львівської міської ради Балюєв С.В., який діє на підставі довіреності від 17.01.2017 №2901/вих.-118 /а.с.41,146/ заперечив щодо позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON], просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Палайда-Тис О.М., яка діє на підставі довіреності від 18.01.2018 №36-вих-216 /а.с.40/ просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Представник [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 18.12.2018 /а.с.144/ позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Також підтримала позов [PERSON] та [PERSON] Заслухавши думку позивачів, представників позивачів, представників відповідачів, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Суд встановив: що [PERSON], як працівнику РСУ-5 (в подальшому ЛКП «Рембуд») надано для проживання ліжкомісце в кімнаті [ADDRESS] квартирна справа за місцем праці [PERSON] /а.с.1/. В подальшому за цією адресою були зареєстровані і члени сімії позивача. На підставі переселеного листа №43/404 від 22.08.1995 сім'я [PERSON] у складі 4-х осіб поселена в квартиру відселенчого фонду [ADDRESS] /а.с.10/. Як убачається з копії поверхового плану та експлікації внутрішніх площ на [ADDRESS], виготовленого МБТІ 15.10.2015 року (а.с.15,16), квартира складається з двох житлових кімнат площею 32,9 кв.м., комунальних вигод загальною площею 50,4 кв.м. та коморою 13,3 кв.м. у підвальному приміщенні. У відповідності до наказу №100-Д від 09.12.1998 департаменту житлового господарства Львівської міської ради «Про зміну статусу гуртожитку на [ADDRESS]» змінено статус холостяцького гуртожитку на сімейний за адресою: [ADDRESS] та дозволено ЛДКП «Рембуд» використовувати приміщення будинку [ADDRESS], як гуртожиток для проживання сімей (а.с.98). Наказом №569 від 10.10.2007 департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради «Про зміну статусу гуртожитку на житловий будинок та укладення договорів житлового найму з мешканцями будинку [ADDRESS]» надано статус житлового будинку гуртожитку на [ADDRESS] (а.с.97). З листа ОКП «БТІ та ЕО» від 22.10.2018 №3616 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] площею 18.0 м.кв. була об'єднана з кімнатою [NUMBER] площею 18.1м.кв., внаслідок чого утворилася квартира [NUMBER] загаль- ною площею 54,1м.кв. Дана квартира зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого МКП «Рембуд» від 26.04.2005 року, згідно розпорядження від 28.03.2005 року за № 491 (а.с.100). Згідно заочного рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.17). Станом на 29.12.2012 року за [PERSON] реєстрація за адресою: [ADDRESS] в інвентаризаційній справі бюро відсутня /а.с.95/. На підставі рішення №695 від 05.09.2014 «Про передачу на баланс львівських комунальних підприємств житлових будинків та нежитлової будівлі ЛКП «Рембуд» житловий будинок [ADDRESS] передано на баланс та технічне обслуговування ЛКП №500 /а.с.116-117/. Згідно довідки ЛКП «Управитель» №608 від 05.10.18 [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.92/. З листа ОКП «БТІ та ЕО» №3684 від 24.10.2018 вбачається, що за [PERSON], [PERSON], [PERSON] реєстрація за адресою: [ADDRESS] відсутня /а.с.96/. У відповідності до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 456 від 03.09.1999 «Про подальше використання відселенчих квартир, які знаходяться на території Шевченківського району» вилучено з відселенчого фонду Шевченківського району та передано у відділ обліку та розподілу житла для надання їх черговикам міської ради до підходу черги в т.ч. квартиру за адресою: [ADDRESS] (додаток № 2 до рішення) /а.с.75-79/. З листа №4-2501-1345 від 30.10.2018 Департаменту житлового господарств та інфраструктури Управління житлового господарства Львівської міської ради вбачається, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку у Львівській міській раді за №19083 від 15.09.2000 /а.с.113/. З оглянутої у судовому засіданні квартирної справи [PERSON] за місцем праці також вбачається, що рішенням № 478 від 02.10.1985 року виконавчого комітету Червоноармійської районної ради м.Львова затверджено рішення адміністрації та профкому та зараховано у списки черговиків на отримання житла за № 32 з 11.10.1980 року (а.с.7 кв.спр.черговика). Судом зясовано та не заперечувалося учасниками про те, що позивачі та третя особа з самостійними вимогами з 1995 року постіно проживають за спірною адресою: квартира [ADDRESS]. Зазначене частково підтверджується також доказами про сплату комунальних послуг позивачами (а.с.19-29). Представники відповідачів повідомили, що позовів про виселення позивачів та третю особу до суду не подавали. Отже, позивачами надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що тривалий час вони користуються квартирою за адресою: [ADDRESS], іншого житла на праві власності, а також у користуванні у них немає. Як обєкт житла: кімната 233 площею 18.0 м.кв. у гуртожитку за адресою [ADDRESS] ліквідована, оскільки об'єднана з кімнатою [NUMBER] площею 18.1м.кв., внаслідок чого утворилася квартира [NUMBER]. До того ж, будинок [ADDRESS] має статус житлового, а не гуртожиток. Отже, наявність реєстрації за адресою: [ADDRESS] гурт. у паспортах позивачів є лише формальною, такі не можуть претендувати на житло у цьому будинку та з набуттям права на житло за адресою: [ADDRESS] мають вчинити дію щодо припинення реєстрації за адресою реєстрації у гуртожитку. У відповідності до ч.1 ст.176 ЖК України наймодавець зобов'язаний своєчасно провадити ремонт жилих будинків, забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинків і жилих приміщень, належне утримання під'їздів, інших місць загального користування будинків і придомової території. Такі ж обов'язки покладаються на житлово-будівельні кооперативи. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 31 ЖК України передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. З копій долучених до матеріалів справи квитанцій, вбачається, що позивачами повністю виконуються всі обов'язки квартиронаймачів, які передбачені статтею 10 ЖК УРСР. У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Таким чином, у справі «Прокопович проти Росії» № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. У відповідності до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до п.1.15, 1.16 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №120 від 09.02.2018 «Про затвердження інформаційних карток адміністративних послуг» суб'єктами надання яких є районні адміністрації та надано таким повноваження щодо укладення договору житлового найму з фактично зареєстрованими та такими, що проживають мешканцями та зміна договору житлового найму. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку виданої ЛКП «Підзамче 404» [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] зі сім'єю без прописки. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] та позов [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено позовні вимоги, а тому суд приходить до висновку що слід визнати за позивачами право користування квартирою [ADDRESS], житловою площею 32,9 кв.м. з комунальними вигодами, загальною площею 50,4 кв.м. та коморою 13,3 кв.м. у підвальному приміщенні та зобов'язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ними договір житлового найму даної квартири. Судові витрати залишити за позивачами.

Outcome: approved