Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

03.05.019 р. [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ), в інтересах якої діє адвокат Дубков Артем Володимирович, звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Енергодарської філії приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі - відповідач, ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»), в якій вважаючи незаконним скорочення із штатного розпису посади помічника директора Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» та наступне своє вивільнення у зв`язку з цим, просить суд: - визнати незаконним та скасувати наказ «Про скорочення штату працівників» №18 від 01.02.2019 р. та наказ №42ОС від 29.03.2019 р. яким припинено трудовий договір з помічником директора [PERSON] ; - поновити [PERSON] на посаді помічника директора Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»; - стягнути з ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.1-3зворот). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.05.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.28). 29.07.2019 р. представником відповідача: ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» - Галька Назаром Олександровичем, який діє на підставі письмового ордеру (а.с.40), було подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якій також зазначаючи на те, що відповідач може самостійно визначати свою організаційну структуру, у тому числі і щодо скорочення чисельності та штату працівників, оскільки це питання стосується суто внутрішньої господарської діяльності підприємства, позивач по справі була відповідно до законодавства попереджена про скорочення, не виявила бажання зайняти запропоновані їй вільні вакансії, вважає позовні вимоги безпідставними та в задоволенні позовних вимог просить суд відмовити (а.с.35-38). Ухвалою Енергодарського міського суду запорізької області від 27.08.2019 р. до участі у справі залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: в.о. директора Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Енергодарська філія - Русалим Ігоря Володимировича та керівника Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» Енергодарська філія - Корєнєва Івана Яковича (а.с.59). Ухвалою Енергодарського міського суду запорізької області від 10.02.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.91). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Дубко А.В., в судове засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з його неявкою до суду не надходило. Представник відповідача ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» - Галька Н.О., в судовому засідання позовні вимоги не визнав, надав пояснення, ідентичні змісту відзову на позовну заяву, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: в.о. директора ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» Енергодарська філія - Русалим І.В., в судове засідання не з`явився, надав до суду 01.04.2020 р. письмову заяву про розгляд справи без участі, в задоволенні позову просить суд відмовити (а.с.98). Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: керівник ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» Енергодарська філія - Корєнєва І.Я., повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.103) - не з`явився, поважність причин неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань до суду не надав. Суд, враховуючи відсутність підстав визначених ч.2 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), для відкладення розгляду справи, вважає можливим розглянути справу по суті вимог у відсутності учасників справи, які не з`явились, у зв`язку з відсутністю для цього перешкод. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у суду доказі відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами Судом встановлено, що [PERSON] (позивач по справі) розпорядженням №81ОС від 16.08.2018 р. було прийнято на роботу з 20.08.2018 р. на підставі трудового договору (контракту) у структурний підрозділ «Керівництво» на посаду «помічник директора філії (а.с.43), що також підтверджується даними трудової книжки (а.с.6зворот). Відповідно до даних трудової книжки позивача, 24.09.2018 р. [PERSON] було призначено на посаду виконувача обов`язки директора філії, а 03.12.2018 р. переведено на посаду помічника директора філії (а.с.6зворот). Відповідно до п.1.2 розділу І посадової інструкції помічника директора ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Енергодарської філії, помічник директора призначається та звільняється з посади наказом директора Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» (а.с.12-13, 41-42зворот). 01.02.2019 р. в.о.директора ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в особі Енергодарської філії - Русалім І.В. (третя особа по справі) було видано наказ №18 «Про скорочення штату працівників», яким скорочено штат працівників Енергодарської філії на 1 одиницю, а саме: помічника директора (а.с.7, 44). В силу вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників Наказом (розпорядженням) №42ОС від 04.04.2019 р. було припинено трудових договір (контракт) з [PERSON] (позивач по справі) у зв`язку зі скороченням чисельності чи штату працівників (а.с.46). При цьому, в даному наказі №42ОС від 04.04.2019 р., [PERSON] письмово зазначила про незгоду із звільненням у зв`язку, на її думку, з порушенням процедури скорочення штату. При цьому, слід зазначити, на наявність дозволу щодо скорочення посади «помічник директора» яку займала [PERSON] первинної профспілкової організації Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 19.03.2019 р., що оформлено Протоколом №8, витяг якого додано до справи (а.с.11). З даних штатного розпису Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» який діяв з 01.08.2018 р. (а.с.14) та штатного розпису Енергодарської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», який діє з 05.04.2019 р. (а.с.47-48), встановлено, що станом на 05.04.2019 р., тобто на наступний день після дня звільнення позивача, у штатному розписі відсутня така посада як «помічник директора». Відповідно до п.5.1 розділу 5 Положення про Енергодарську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.04.2011р. №96 (далі - Положення), філія є відокремленим підрозділом Товариства, не має статусу юридичної особи і здійснює від імені Товариства його господарську та іншу діяльність, а також функції представництва в межах повноважень, закріплених цим Положенням. Відповідно до п.п.5.5.9, п.п.5.5.12 п.5.5 розділу 5 Положення, Філія має право: вносити на розгляд Правління пропозиції з будь-яких питань, у тому числі про порушення перед Вищим органом Товариства або Наглядовою радою Товариства клопотання про внесення змін і доповнень до: Статуту Товариства та інших внутрішніх документів Товариства, організаційної структури Товариства, штатного розпису Філії, Положення про Філію (п.п.5.5.9); Розробляти штатний розпис Філії та надавати його на затвердження Товариству (п.п.5.5.12). Разом з цим, не встановлено, в якій саме формі це повинно бути зроблено. П.п.8.8.3 п.8.8, п.8.2 розділу 8 Положення, встановлено, управління Ффлфєю здійснюється Товариством через уповноважений ним орган - директора Філії та директор Філії у межах своєї компетенції, розробляє та подає на затвердження штатний розпис Філії та відповідно до нього приймає та звільняє з роботи працівників Філії. Як з`ясовано у судовому засіданні, відповідачем було направлено до компанії зміни до штатного розпису, які виконуючим обов`язки голови правління ПРАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» були погоджені та з 05.04.2019 р. був введений новий штатний розпис по Енергодарській філії, про який судом зазначалось вище. Таким чином, організаційна структура філії була схвалена уповноваженою на те посадовою особою ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». При цьому, суд зауважує, що Положення про Енергодарську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.04.2011р. №96, не є актом законодавства, який повинен застосовувати суд під час ухвалення судового рішення, а є внутрішнім документом компанії, контроль за дотриманням якого здійснюється самою компанією, зауваження з боку дирекції компанії щодо вказаного питання відсутні. Разом з цим, слід зазначити, що частина 1 статті 62 Господарського кодексу України (далі - ГК України) надає тлумачення поняттю підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Частиною 3 статті 64 ГК України передбачено право підприємства самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Зміст п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України визначає, що скорочення чисельності штату працівників охоплюється поняттям змін в організації виробництва і праці, що в свою чергу може містити скорочення одних підрозділів підприємства, установи, організації із вивільненням їх працівників і одночасне створення інших підрозділів із наповненням їх новими посадами, що в кінцевому результаті може мати місце кількісну більшість фактичних працівників в підприємстві, установі чи організації в цілому, однак це не може свідчити про те, що зміни в організації виробництва та праці і відповідно скорочення чисельності штату працівників не мали місце, оскільки такі внутрішні процеси формування структури і штату працівників вирішує виключно власник або уповноважений ним орган на свій розсуд. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 р. по справі №519/160/16-ц, постанові Верховного Суду від 16.01.2018 р. по справі 519/161/16-ц, постанові Верховного Суду від 06.02.2018 р. по справі № 696/985/15-ц, суд не вправі вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення, право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ніш органу, отже питання доцільності і правомірності скорочення чисельності та штату працівників роботодавця не може бути предметом доказування у цивільній справі. Відповідно до роз`яснень які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді трудових спорів, пов`язаних зі звільненням на підставі п.1 ст.40 КЗпП, необхідно з`ясувати чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника. Судом встановлено, що позивач, відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП України, була персонально попереджена про наступне вивільнення на підставі п.1 ст.40 КзПП України з 04.04.2019 р., що підтверджується особистим підписом позивача у Попередженнях датованих 04.02.2019 р. (а.с.9, 10, 45) та не заперечується позивачем, при цьому, позивачу було також запропоновано переведення на вакансії, які були на підприємстві на час підписання позивачем попередження, та які зазначено в одному з письмових Попереджень, такі як: начальник локомотивного депо, майстер локомотивного депо, обхідних колій та штучних споруд 4р., кур`єр 0,5од. (тимчасово), приймоздавальник вантажу та багажу 2 розряду з м.т.с. (ас.10, 45). Крім того, з цього приводу слід зазначити, що питання переводу працівників на іншу посаду є компетенцією власника або уповноваженого ним органу. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.2018р. в ухвалі по справі № 6-5269св14, зазначив наступне: «При проведенні звільнення, власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Суд не повинен входити в обговорення питання доцільності проведення такої перестановки (перегрупування). Переважне право на залишення на роботі з`ясовується у разі проведення звільнення працівників і не стосується випадків переводу працівників за їх згодою власником чи уповноваженим ним органом в межах підприємства, установи, організації». При цьому, сам пособі факт наявності вакантних посад на підприємстві не свідчить про можливість їх зайняття особою, яку звільняють. З Довідки №1670/06 від 06.08.2019 р. встановлено, що як на дату попередження [PERSON] про звільнення у зв`язку зі скороченням - 04.02.2019 р., так і на день її звільнення у зв`язку зі скороченням - 04.04.2019 р., була відсутня як вакантна посада «помічник керівника». Щодо переважного права залишення на роботі, суд зазначає наступне. Верховний Суд в постанові від 18.01.2018 р. по справі № 742/897/16-ц роз`яснив, що при звільненні за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України діють переваги на залишення на роботі, що встановлені статтею 42 КЗпП України. До кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві. Отже, переважне право на залишення на роботі відповідно до ст.42 КЗпП України реалізується серед кола працівників, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві. Переважне право залишитись на роботі має визначатись у випадку скорочення чисельності штату працівників, які займають однакові посади. Як вбачається з наявних у справі доказів, посада, яку займала позивач - помічник керівника, та яка підлягала скороченню, займала лише позивач, а отже підстави у відповідача для з`ясування наявності у позивача переважного права на залишення на роботі відсутні. Враховуючи вищезазначене та з огляду на встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, на думку суду, порушення процедури звільнення позивача у зв`язку зі скороченням, як на це зазначає позивач, встановлено не було. У зв`язку з зазначеним вище, законних підстав для визнання незаконними та скасування наказу «Про скорочення штату працівників» №18 від 01.02.2019 р. та наказу №42ОС від 29.03.2019 р. яким припинено трудовий договір з помічником директора [PERSON] - відсутні, а отже в цій частині вимоги позову задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд, враховуючи, що ці вимоги є похідними від позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказу «Про скорочення штату працівників» №18 від 01.02.2019 р. та наказу №42ОС від 29.03.2019 р. про припинення трудового договору, а тому, у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про визнання незаконними та скасування зазначених наказів, дійшов висновку про відмову в задоволенні цих вимог позивача. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, висновки суду про відсутність підстав для задоволенню позовних вимог у повному обсязі,судові витрати розподілу не підлягають. На підставі вищезазначеного,

Outcome: dismissed