Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом після смерті матері, на земельну ділянку, яка розташована на території Шибенської сільської ради. Позовні вимоги обґрунтовані неможливістю в позасудовому порядку оформити прийняття спадщини через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку, крім того, при перевірці документації із землеустрою та обмінного файлу було виявлено, що фактична площа земельних ділянок в кадастровому плані не відповідає площі в державному акті. Позивачем направлена заява про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача та третьої особи надійшли заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника. Справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Позивач успадкувала за законом земельну ділянку на території Шибенської сільської ради площею 2,00 га, призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті матері [PERSON], яка померла 19 березня 2008 року, що підтверджується: - свідоцтвом про народження серії V-УР № 1086900, виданим 16 липня 1963 року Шибенським сільЗАГС Волочиського району, відповідно до якого батьками [PERSON], яка народилася 07 липня 1963 року в с. Шибено, є [PERSON] та [PERSON]; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 21 жовтня 2015 р. № 00015922495, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського РУЮ, про те, що 21 лютого 1982 р. після реєстрації шлюбу прізвище позивача було змінено з «Сорочун» на «Теслюк»; - довідкою відділу Держземагенства у Теофіпольському районі Хмельницької області від 01 вересня 2015 р. № 2648/2-15, відповідно до якої на імя [PERSON] видано Державний акт серії ІІІ-ХМ № 023947 на земельну ділянку площею 2,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шибенської сільської ради; - архівною копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 023947, виданого 06 листопада 1999 р. Шибенською сільською радою Теофіпольського району та зареєстрованим в Книзі записів державним актів на право приватної власності на землю за № 420, згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 2,00 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шибенської сільської ради; - свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 082515, виданим 21 березня 2008 р. Шибенською сільською радою, відповідно до якого [PERSON] померла 19 березня 2008 року в с. Колки Теофіпольського району; - випискою з погосподарських книг Шибенської сільської ради від 22 жовтня 2015 р. № 735, відповідно до якого на день своєї смерті 19 березня 2008 р. [PERSON] проживала сама; - витягом № 16295408 від 11 вересня 2008 р. з Спадкового реєстру про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті [PERSON], заведеної 11 вересня 2008 р. за № 45421823 (у нотаріуса № 411/2008) Теофіпольською державною нотаріальною конторою; - копією заяви позивача до Теофіпольської державної нотаріальної контори від 11 вересня 2008 р. № 1003 про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]; - довідкою Теофіпольської державної нотаріальної контори від 09 вересня 2015 року № 1112/02-14 про те, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], інших спадкоємців немає. Як вбачається з довідки Теофіпольської державної нотаріальної контори від 09 вересня 2015 р. № 1113/02-14, підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері є відсутність правовстановлюючого документу на успадковану земельну ділянку. Статтею 131 ЗК України передбачене право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, успадкування. Угода про перехід права власності, відповідно до п. «ж» ч. 2 ст. 132 ЗК України, має містити кадастровий номер земельної ділянки, який присвоюється земельній ділянці, згідно ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру. Оскільки відомості про земельну ділянку померлої [PERSON] згідно Державну акту про право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам до відомостей про обєкти Державного земельного кадастру щодо характеристик в натурі, позивачка, як спадкоємець даної ділянки позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати за собою право власності на неї через неможливість внесення відомостей до ДЗК та присвоєння кадастрового номеру. З опису меж суміжних землекористувачів спірних земельних ділянок згідно державного акту та кадастрових планів цих ділянок вбачається, що більшість суміжних землекористувачів залишилися незмінними з 1999 по 2015 рік. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що земельна ділянка, власником яких була покійна [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю, є саме тією земельною ділянкою, яку успадкувала позивач.

Outcome: approved