Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

02 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив визнати відмову відповідача в поверненні суми вкладу та процентів такою, що не відповідає закону, зобовязати публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» повернути суму вкладу та процентів згідно умов договору №307231/28233/7-14 від 14 листопада 2014 року у розмірі 1500 доларів США, шляхом виплати готівковими коштами через касу банку, зобовязати публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» нарахувати та виплатити проценти по вкладу в розмірі, передбаченому п.5 договору, 1 процент річних від суми вкладу за весь час користування грошима з 11 листопада 2014 року по день виплати банком всієї суми вкладу повністю шляхом виплати готівковими коштами через касу банку. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що ним було укладено договір банківського вкладу №307231/28233/7-14 від 14 листопада 2014 року, згідно якого позивачем був розміщений вклад в іноземній валюті у сумі 1500 доларів США на строк до 14 червня 2015 року. 16 лютого 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про дострокове повернення вкладу, однак банк вклад не повернув, грошових коштів він не отримав до теперішнього часу. Згідно уточненого позову від 12 серпня 2015 року та заяви позивача від 15 вересня 2015 року [PERSON] просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» за договором-заявою № 307231/28233/7-14 від 14 листопада 2014 року суму основного неповернутого банківського вкладу 1500 доларів США, суму не сплачених відсотків 109 доларів США 90 центів. У судове засідання позивач не зявився, позивач надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, направив поштою на адресу суду заперечення, в яких зазначив, що банк не має можливості виконати вимоги позивача, відповідно до постанови Національного Банку України «Про введення додаткового механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» вклад в іноземній валюті видається за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції, оскільки на період звернення позивача до суду діяли акти Національного Банку України, які є обовязковими до виконання банком. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського строкового вкладу (депозит) №307231/28233/7-14, згідно якого позивач вніс на вкладний рахунок №2630.6.041647.002 суму в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) доларів США, з нарахуванням процентів по вкладу за ставкою 12,50% річних, строком по 14 червня 2015 року. (а.с.4-5). Станом на 06 серпня 2015 року залишок за рахунком депозитного вкладу 1500 доларів США, нараховані відсотки 109,90 доларів США згідно довідки, виданої ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно з п.5 вказаного договору вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного в п.1 договору в порядку та на умовах, передбачених п.5.3. Основних умов. Відповідно до п.5.3. Основних умов, повернення строкового вкладу до дати закінчення строку розміщення вкладу, визначеного договором-заявою, вважається достроковим поверненням вкладу із розірванням договору, вкладник має повідомити банк про дострокове розірвання договору не пізніше як за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання договору. 16 лютого 2015 року позивач звертався до відповідача із вимогою дострокового повернення банківського вкладу згідно договору №307231/28233/7-14 від 14 листопада 2014 року. 15 червня 2015 року закінчився строк, на який було укладено сторонами у справі договір банківського строкового вкладу (депозит) №307231/28233/7-14 від 14 листопада 2014 року. 25 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення банківського вкладу згідно договору №307231/28233/7-14 від 14 листопада 2014 року. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу згідно договору №307231/28233/7-14 від 14 листопада 2014 року після звернення із вказаними вище заявами та в подальшому. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72\~цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит)\~це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Положення ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом помякшують або скасовують відповідальність. Разом з тим нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління. У звязку з цим посилання банку на постанову Правління Національного банку України є безпідставним, оскільки відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб, і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обовязків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси. \~ Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходиться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Отже, відмова банку у поверненні грошових коштів з поточного рахунку позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору. Виходячи з вищенаведеного, уточнені позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved