Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

03.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.1984 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори був посвідчений договір купівлі - продажу, зареєстрований в реєстрі за № 1-2168, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку з виконанням будівельних робіт на 95 %, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1952 році. Вищевказаний житловий будинок побудований у 1952 році та відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 (із змінами і доповненнями) об'єкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23.03.1999 року об'єкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Отже, житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] є завершений будівництвом та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області № 50 від 17.02.1989 року «Про об'єднання житлових будинків в один житловий будинок», було вирішено об'єднати житлові домоволодіння по [ADDRESS] та [ADDRESS] в одне житлове домоволодіння та вважати домоволодіння по [ADDRESS] двоквартирним житловим будинком. Листом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» було повідомлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області частка [PERSON] була змінена з 1/2 на 1/4. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.07.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 42791985 від 29.01.2016 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: -дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим 24.03.1976 року Утконосівською сільською радою депутатів трудящих. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджено записами в будинковій книзі, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. від 29.01.2016 року за № 37/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved