Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

02 березня 2020 року позивач звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Саксаганського відділу держаної виконавчої служби м. Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна. Відповідно до позовної заяви [PERSON] просить суд зняти арешт та заборону на відчуження майна з квартири за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ999303 від 31.03.2010 року, постанова винесена державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Зеркаль Л.А., зареєстрованого 31.03.2010 за №9684004, реєстратором: Дніпропетровською філією підприємства «Інформаційний центр» Міністерство юстиції України. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що постанова про арешт майна винесена в рамках виконавчого провадження, де боржником був громадянин [PERSON] . Отже виконавцем помилково було накладено арешт на квартиру, оскільки станом на 31.03.2010 року вказана квартира не була приватизована, а боржник [PERSON] , на момент винесення постанови державним виконавцем, лише мешкав в квартирі, і власником її не був. З 28 квітня 2016 року квартира, за адресою [ADDRESS] набула законних власників, а саме [PERSON] та [PERSON] . На сьогоднішній день він має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений такої можливості у зв`язку із чим звернувся до суду з позовом. Позивач [PERSON] та його представник Гайдаш Є.В. в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, а 20 травня 2020 року на адресу суду від представника позивача Гайдаша Є.В. за довіреністю, надійшло до суду клопотання про розгляд вказаної цивільної справи без їх участі. Представник відповідача, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В попередніх судових засіданнях надавали клопотання про відкладення розгляду справи. Позивачем надана копія свідоцтва про смерть третьої особи [PERSON] . У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У силу положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, [NUMBER] від 31.03.2010, Саксаганським ВДВС м. Кривого Рогу, [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999 року) у випадках не передбачених вказаною статтею, арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції ) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Оскільки в позовній заяві позивач не просить стягнути із відповідача на її користь судовий збір, суд покладає витрати у справі саме на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved