overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

02 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, який знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м.Старокостянтинів, пров. Гонти, 4. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить зазначений житловий будинок. Крім позивача, у будинку з її згоди у 2002 році був зареєстрований [PERSON], який у 2007 році поїхав на постійне проживання до Росії, але з реєстраційного обліку не знявся. Позивач має намір оформити субсидію для відшкодування оплати за житлово-побутові послуги, проте перешкодою у цьому є реєстрація місця проживання відповідача у цьому будинку. У судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок №4 по пров. Гонти в м.Старокостянтинові Хмельницької області. У зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], який з 2007 року у ньому не проживає. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим на підставі рішення виконкому Старокостянтинівської міської ради від 02.04.1985р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.12.2005р., виданим державним нотаріусом Старокостянтинівської держнотконтори [PERSON]; довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міської ради від 26.06.2018 року №4871; актом обстеження житлових умов від 26.06.2018 року, складеним депутатом Старокостянтинівської міської ради [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, який знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, пров. Гонти, 4.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

02 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 25 лютого 2000 року в Броницькій сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі [INFO] в них народився син [PERSON]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Відповідач зловживає спиртними напоями, що є причиною частих сварок та конфліктів. Шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, тому просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач у судове засідання не з'явився, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дитини, тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд відновлює їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Суд не стягує з відповідача судових витрат, пов'язаних із розглядом справи, оскільки позивач відмовилася від їх відшкодування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

02 липня 2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, якою просила розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2017 року. Подружжя дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. 17 липня 2018 року Ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загально позовного провадження. 21 вересня 2018 року Ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2017 року. Подружжя дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

02 липня 2018 року було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про звернення стягнення; за зустрічним позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним; за зустрічним позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та як законний представник [PERSON] та сердюка [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання недісним договору іпотеки та зобовязання вчинити певні дії. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2018 р. вказану цивільну справу повернуто до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області для ухвалення додаткового рішення та виправлення описки в місячний строк. Оскільки в рішенні не вирішені питання про судові витрати між сторонами та зобовязання нотаріуса вчинити певні дії. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що при ухваленні зазначеного рішення, не було вирішено питання про стягнення судових витрат. Рішенням не стягнуто з відповідача (позивача за первісним позовом) судовий збір на користь позивача за задоволеною зустрічною вимогою про визнання договору іпотеки недійсним в розмірі 243,60 грн., згідно п. 1, 2 абзацу 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Також необхідно задовольнити вимоги [PERSON] про зобовязання нотаріуса виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та державного реєстру іпотек відповідні записи щодо обтяження майна. З урахуванням викладеного, виходячи з вимог позивача, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

02 липня 2018 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви зазначила, що вона і її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 25 грудня 2003 року виданого згідно з розпорядженням Словянської міської ради №1222-р від 23 грудня 2003 року відповідно до Закону України про приватизацію державного житлового фонду. На час приватизації в квартирі також проживала її мати [PERSON] і відповідно до виданого Свідоцтва про право власності була власником 1/4 частки зазначеної квартири. Всі вони були зареєстровані у належній їм квартирі. 20 липня 2010 року її мати [PERSON] померла і знята з реєстрації по квартирі. Оскільки на час смерті матері вона була зареєстрована та проживала разом з нею, то відповідно до ст.1268 ЦК України вона є такою, що прийняла спадщину і відповідно до неї в порядку спадкування перейшло право на належну померлій матері 1/4 частку квартири. Свідоцтво про право на спадщину після померлої матері вона ще не отримала, та відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її як спадкоємця права на належну спадкодавцю 1/4 частку кваргири №29 в будинку №2/67 по пров.Малогородському в м.Словянську. Син заявниці - [PERSON], 28.04.1977 року не проживає в належній їм квартирі з 01 травня 2014 року. У звязку з захопленням терористами міста Словянська син заявив, що він не бажає проживати в м.Словянську, забрав свої речі і вибув з квартири, запевнив її, що повідомить обовязково про місце свого перебування. Але до теперішнього часу вона не отримала відомостей про місце його перебування. Вона приймала заходи для встановлення місця перебування сина, опитувала його знайомих, з якими він спілкувався, але ні з ким із них син також, не спілкувався та не повідомляв їм про своє місце перебування. Вона змушена нести витрати по оплаті комунальних платежів із розрахунку за сина, а також позбавлена можливості використати своє право на оформлення субсидії так як вона не може надати відомості про доходи зареєстрованого в квартирі сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

02 липня 2018 року до суду звернулася [PERSON] з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 квітня 2017 року між відповідачем [PERSON] та нею укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис №04. Дітей від шлюбу у сторін не має. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Подружні стосунки між ними щодня погіршуються, оскільки подружжя перестало розуміти один одного. Таким чином, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала(а.с.22). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив(а.с.19,21). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 квітня 2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис №04(а.с.4). Дітей від шлюбу у сторін не має. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Сторони підтвердили, що стосунки між подружжям є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачу - [PERSON], слід залишити прізвище «[PERSON]», оскільки вона виявила бажання його змінити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

02 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 09 липня 2009 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис №65. Вказує, що через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства подружні стосунки погіршилися. Шлюб на даний час існує формально. Переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється реєструвати розлучення в органах РАЦС, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає повністю. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. З свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №046686 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 09 липня 2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №65 (а.с. 3). Судом встановлено, що сторони на даний час спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, останні дійшли спільної згоди щодо доцільності розірвання шлюбу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

02 липня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 26 липня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя із відповідачем припинили в серпні 2017 року через втрату між ними почуття любові та поваги один до одного. Спір з приводу спілкування та побачення з дитиною буде вирішено окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 19, 20). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 246 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 06 грудня 2009 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с.7). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у серпні 2017 року, та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. При цьому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору в сумі 705 грн., задоволення позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду судом справи по суті суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору 352,40 грн. з відповідача та відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

02 липня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 05.10.2007 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинено з березня 2018 року, з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши відзив про визнання ним пред'явленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 05 жовтня 2007 року, актовий запис № 745. У шлюбі мають неповнолітнього доньку, [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання пред'явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрати з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved