Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

03 листопада 2014 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № MRXRFF11700730 від 06 лютого 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6815,60 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складають між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. За умовами договору погашення заборгованості мало здійснюватись щомісяця, в період сплати шляхом надання банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, комісії, іншіх витрат згідно Умов. Відповідач належним чином зобов'язання за вказани договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 22 серпня 2014 року має заборгованість в сумі 15450,32 гривень, яка включає: 2347,96 гривень - заборгованість за кредитом, 0,89 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 340,80 гривень - заборгованість з комісії, 11548,75 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов?язання, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 711,92 гривень - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON]. заборговансіть за кредитним договором в сумі 15450,32 гривень, а також судові витрати. Представник позивача - Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» - Пархоменко М.О., діюча на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначала, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явився двічі. У попереднє судове засідання - з невідомих суду причин, про час проведення якого був повідомлений своєчасно та належним чином; у судове засідання, призначене на 24 грудня 2014 року також не з?явився, судова повістка про виклик до суду була направлена рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою проживання відповідача, однак конерт був повернутий поштовим відділенням за закінченням строку зберігання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що на підставі заяви [PERSON] між ним та ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» (нині ПАТ КБ «Приватбанк») 06 лютого 2008 року був укладений договір кредиту № MRXRFF11700730, який складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифів банку. Згідно до умов договору [PERSON] отримав строковий кредит у сумі 6815.60 гривень строком на 12 місяців з 06 лютого 2008 року по 06 лютого 2009 року включно, за умови сплати за користування кредитом відстоків у розмірі 0,1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 68,16 гривень та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 619 гривень, та зобов?язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду, комісію в зазначені в заяві та Умовах строки. Погашення заборгованості мало здійснюватись щомісяця в період сплати з 5 по 10 число кожного місяця шляхом надання банку грошових коштів (щомісячного платежу) у сумі 636,50 гривень для погашення заборгованості за кредитом, ка складається з заборнованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії. З умовами договору [PERSON] був ознайомлений та погодився із ними, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором, [PERSON] умови договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 22 серпня 2014 року заборгованість відповідача за договором становить: за кредитом - 2347,96 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,89 гривень, заборгованість по комісії - 340,80 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов?язання - 11548,75 гривень. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, позивачем нараховані штрафи за неналежне виконання умов договору: фіксована частина у розмірі 500 гривень, процентна складова у розмірі 711,92 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України). Однак умовами договору від 06 лютого 2008 року закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення: при порушенні позичальником строків за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та в розмірі 5% від суми позову. На підставі наведеного суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 500 гривень за кредитним договором, та вважає, що визначення фіксованого штрафу, закріплене в Умовах та правилах надання банківських послуг, не відповідає визначенню штрафу, закріпленому в нормах цивільного законодавства, та є подвійною цивільною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення. При цьому за ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт порушення позичальником [PERSON] умов договору кредиту від 06 лютого 2008 року, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в межах стягнення з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в сумі 2347,96 гривень, заборгованості за процентами за користування грішми в сумі 0,89 гривень, заборгованості з комісії в сумі 340,80 гривень, пені в сумі 11548,75 гривень, та штрафу (процентна складова) в сумі 711,92 гривень. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум та їх розміру. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складають 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial