Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

03.04.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зі стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 грн. на стягнення у частці від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] у розмірі 1/3 частки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначила, що 09.09.2006 року вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано 05.12.2017 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1700,00 грн. Розмір аліментів, призначений за рішенням суду, на даний час є меншим, ніж встановлений законом, та не є достатнім для утримання дітей. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.04.2019 року позовну заяву залишено без руху. 08.04.2019 року позивач надала суду уточнюючу заяву. В подальшому 11.04.2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну порядку та способу стягнення аліментів з додатками. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 10.05.2019 року на 10 годин 00 хвилин в відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 10.05.2019 року позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 10.05.2019 року проти позовних вимог заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що в нього на утриманні є ще одна малолітня дитина. Крім того, він працює в іншому місті, в зв`язку з чим вимушений витрачати кошти на оренду житла. Зазначив, що в нього є міжхребцева грижа, в зв`язку з чим йому необхідно проходити курс лікування один раз на 3-4 місяці, який складається з масажів та ін’єкцій. Вартістю лікування складає приблизно 3000,00 грн. за курс. Також пояснив, що отримує заробітну плату в розмірі приблизно 18000,00 грн. після утримання податків і зборів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 09.09.2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зареєстровано шлюб, актовий запис за № 542 (а.с. 23). Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 09.10.2007 року та серії [NUMBER] від 14.10.2014 року відповідно. (а.с. 21, 22). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянськ Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 542, розірвано (а.с. 25). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року ухвалено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей – [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1700,00 гривень щомісячно, з дня подачі заяви (31.07.2017 року) до досягнення повноліття [PERSON] , а після цього – у розмірі 850,00 гривень щомісячно до повноліття [PERSON] (а.с. 26). На виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року, 15.01.2018 року видано виконавчий лист (а.с. 27). Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім'ї) від 02.04.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження (а.с. 24). Згідно наданої відповідачем суду копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач також є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 44). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд керується таким. Статтею 192 ЦПК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічний висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 03.09.2018 року по справі № 134/192/17. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, визначення способу стягнення аліментів є виключною прерогативою їх одержувача, тобто позивача, і останній не позбавлений права звернутись до суду в порядку ст. 192 СК України з вимогою про зміну способу присудження аліментів. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, згідно рішення суду від 05.12.2017 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1700,00 грн. на обох дітей, що становить 850,00 грн. на одну дитини. Виходячи з пояснень відповідача, згідно яких останній отримує заробітну плату в розмірі приблизно 18000,00 грн. після утримання податків та інших обов’язкових платежів, розмір сплачуваних ним аліментів на обох дітей складає менше 1/10 частини його заробітку, або менше ніж 1/20 частина заробітку на одну дитину. Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов’язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК України, вважається безспірним та таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як встановлено судом, відповідач є батьком трьох дітей, з яких двоє є дітьми позивача. Виходячи з положень ч. 5 ст. 183 СК України, в такому випадку необхідними та достатніми вважаються аліменти в розмірі половини заробітку (доходу) відповідача. Відповідно, розмір аліментів на одну дитину відповідача має складати 1/6 частину його заробітку (1/2 заробітку поділити на 3 дітей), на двох дітей – 2/6, або 1/3 заробітку. Саме такий розмір аліментів на двох дітей позивач просить стягнути з відповідача в даній цивільній справі. В даний час з відповідача на одну дитину позивача фактично стягується 1/20 заробітку, на двох дітей позивача - 1/10 частина його заробітку. Вказаний розмір аліментів, які фактично стягуються з відповідача, суд вважає недостатнім і таким, що суперечить засадам справедливості, не відповідає наявним фінансовим можливостям відповідача та нормам законодавства, які гарантують дитині умови життя, необхідні для її розвитку. З пояснень сторін судом встановлено, що станом на час ухвалення рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року у відповідача була відсутня робота, на якій він зараз працює, та відповідно був відсутнім заробіток, який він має в даний час. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача, в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Аргументи та докази відповідача, якими він обґрунтовував заперечення проти позову, суд не може визнати обґрунтованими з наступних підстав. Судом під час вирішення питання щодо розміру аліментів, що стягуватимуться з відповідача згідно даного рішення, враховано наявність у відповідача третьої дитини та розрахунок розміру аліментів здійсненний з урахуванням перебування на утриманні відповідача [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, суд відхиляє відповідні докази та аргументи відповідача, на які він посилався як на підставу для відмови в позові. Посилання відповідача на наявність витрат з оренди житла суд не може визнати таким, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вказані витрати не позбавляють відповідача обов’язку щодо належного утримання спільних з позивачем дітей. Крім того, суд враховує, що доказів розміру таких витрат відповідачем суду не надано, клопотання про їх витребування або відкладення розгляду справи для їх надання, заявлено не було. Посилання відповідача на наявність захворювання суд також не може визнати таким, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки розмір вказаних витрат, який згідно пояснень відповідача складає приблизно 1000,00 грн. на місяць, на думку суду, не позбавляє відповідача можливості сплачувати аліменти у вказаному вище розмірі, який ґрунтується на нормах законодавства України. Крім того, суд враховує, що доказів розміру таких витрат відповідачем суду не надано, клопотання про їх витребування або відкладення розгляду справи для їх надання, заявлено не було. Посилання відповідача на ту обставину, що він згодний сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину, а саме в розмірі 4000,00 грн. на двох дітей, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний розмір аліментів згідно ст. 182 СК України є мінімальним рекомендованим, а не максимально допустим. З урахуванням розміру доходів позивача суд вважає, що останній має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж мінімально рекомендований. Судом пропонувалось позивачу розглянути питання щодо узгодження з відповідачем розміру аліментів та можливості їх стягнення в твердій грошовій сумі в більшому розмірі, ніж стягуються в даний час. Позивач відмовилась від стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та наполягала на стягненні аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Враховуючи, що вибір способу стягнення аліментів є виключною прерогативою позивача, у суду відсутні підстави стягувати в даній справі аліменти в твердій грошовій сумі, про що просив суд відповідач. Також суд враховує, що в разі стягнення аліментів в меншому розмірі, ніж просив позивач, фактично аліменти були б стягнуті в розмірі 1/4 частки доходів відповідача. Вказаний розмір аліментів на двох дітей суд вважає несправедливим та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України. Враховуючи наведене вище, суд відхиляє аргументи відповідача, якими він обґрунтовував заперечення проти позовних вимог, та стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вказані положення законодавства, аліменти в зміненому розмірі суд стягує з дня пред’явлення позову.

Outcome: approved