Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

03 жовтня 2016 року до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 вересня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між ними припинені внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але від неї надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить судове засідання провести без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Діброва». У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, але надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнає у повному обсязі. Просить судове засідання провести без його участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 340 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини у серпні 2015 року, не проживають однією сім?єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Згідно з приписом ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім?ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивачка не вимагала компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved