Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

03 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що 11 вересня 2016 року біля 20 год. 30 хв. відповідач на автодорозі Т-03-11 35 км + 200 м між м. Камінь-Каширський та с. Нуйно, керуючи належним йому автомобілем марки «Рено Трафік», реєстраційний номерний знак [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не забезпечив технічну справність транспортного засобу, проявив неуважність, відволікся від керування автомобілем, у звязку з чим зїхав з проїзної частини дороги у кювет, зіткнувся з деревом, внаслідок чого механічно пошкодив транспортний засіб. 11 жовтня 2016 року постановою судді Камінь-Каширського районного суду Літвінова В.С. було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова станом на 24 жовтня 2016 року набрала законної сили. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «Рено Трафік», реєстраційний номерний знак [NUMBER], від 07 жовтня 2016 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 357319,43 грн., а ринкова вартість на момент пошкодження 236192,50 грн., у звязку з чим відновлювати цей автомобіль економічно недоцільно. На неодноразові звернення до відповідача з вимогою відшкодувати вартість автомобіля, останній сплатив лише 5438,50 грн., на даний момент невідшкодованими залишаються 230754 грн. ринкової вартості пошкодженого автомобіля. Крім цього, ним було витрачено 2000 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та 2327,54 грн. на сплату судового збору. У звязку з наведеним, просить стягнути із [PERSON] в свою користь 230754 грн. відшкодування ринкової вартості автомобіля, пошкодженого внаслідок спричиненої ним дорожньо-транспортної пригоди, 2000 грн. витрат за проведення експертного дослідження та 2327,54 грн. сплаченого судового збору. При розгляді справи представники позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав зазначених в позовній заяві та пояснили, що позивач здав пошкоджений автомобіль на металобрухт, за що отримав 32800 грн., просять зменшити розмір відшкодування на вказану суму. Крім того пояснили, що відповідача було повідомлено про час і місце проведення експертного дослідження, однак він відмовився брати участь. Перед тим, як здавати автомобіль на металобрухт, він був доставлений до місця проживання [PERSON], однак він приймати його відмовився. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що дійсно пошкодив автомобіль, але сума відшкодування завищена. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В силу ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як убачається із постанови судді Камінь-Каширського районного суду від 11 жовтня 2016 року (а.с. 6), яка 24 жовтня 2016 року набрала законної сили, [PERSON] 11 вересня 2016 року близько 20 год. 30 хв. на автодорозі Т-03-11 35 км+200 між м. Камінь-Каширським і с. Нуйно, керуючи автомобілем марки «Renault Trafic», номерний знак [NUMBER], під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, проявив неуважність, відволікся від керування автомобілем, у звязку з чим зїхав з проїзної частини у кювет і зіткнувся з деревом, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив підпункти «а», «б» пункту 2.3., пункт 12.1. Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. За вчинення таких дій [PERSON] вказаною постановою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. З наведеного вбачається, що порушення [PERSON], як водієм транспортного засобу, п.п. а, б п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху, знаходиться в прямому причинному звязку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою. Вказаним автомобілем він керував на законних підставах на власний розсуд, вчинив ДТП і повинен нести матеріальну відповідальність. Відповідно до ст. 22 ч. 1 ч. 2 п. 1, ч. 3 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 1166 ч. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Із вищезгаданої постанови суду вбачається, що відповідач вчинив ще і адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, тобто залишив місце ДТП без повідомлення поліції. Як пояснив [PERSON] в судовому засіданні, він дійсно заховав автомобіль знаючи про встановлену відповідальність. Заперечення його, що його не було повідомлено про проведення експертного дослідження не заслуговує на увагу,оскільки йому було надіслано повідомлення і, крім того, він знав про проведення експертизи. Клопотання [PERSON] про проведення судової товарознавчої експертизи судом відхилено, оскільки пошкоджений автомобіль зданий на металобрухт та оглянути його не можливо і фактично немає що оцінювати. Заперечення про те, що від реалізації автомобіля на металобрухт [PERSON] отримав значно більшу суму, не доведено ним, оскільки він сам не заперечує, що йому пропонували забрати пошкоджений автомобіль і розпорядитися на власний розсуд. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №549 складеного 07 жовтня 2016 року (а.с. а.с. 7-20) вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Renault Trafic», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження ДТП, на дату оцінки (06 жовтня 2016 року) становить 236192,50 грн. Свідок [PERSON] експерт, який проводив вищевказане дослідження, показав, що сума збитків визначена компютерною програмою і будь-яких завищень відновлювального ремонту програма не видасть. Автомобіль дійсно був пошкоджений так, що відновлення його коштувало більше ніж придбати інший даного класу. Відповідачу дійсно було повідомлено про проведення експертного дослідження, але він не зявився. Як убачається із акту прийому-передачі виконаних робіт №549-1 від 07 жовтня 2016 року (а.с. 22) та товарного чеку від 27 лютого 2017 року, загальна сума за експертні послуги становить 2000 грн. Згідно фотокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 124716 (а.с. 19) вказаний автомобіль належить позивачу [PERSON] Як пояснили представники позивача при розгляді справи, [PERSON] здав пошкоджений автомобіль на металолом за що отримав 32800 грн. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що відшкодуванню позивачу підлягає матеріальний збиток завданий належному йому вищевказаному автомобілю в результаті його пошкодження при вищезгаданій ДТП за мінусом коштів отриманих за металобрухт, що буде становити 197954 грн., а також витрати за проведення експертизи в розмірі 2000 грн. В силу ст. 80 ч. 1 п. 1 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується. Враховуючи, що стягненню підлягає 197954 грн., ця сума і є ціною позову. Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи наведене, судовий збір за подання даного позову буде становити 1976,54 грн., що буде більше, ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене, суд стягує із відповідача в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1976,54 грн., що разом із витратами за проведення експертного дослідження буде становити 3976,54 грн.

Outcome: partial