Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

04 вересня 2019 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.12.2012 року, відповідач - [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надав своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 28.07.2019 року виникла заборгованість в розмірі 11838,56 гривень, з яких: 1893,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2395,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5357,45 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання 1152,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 гривень, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина), 539,93 грн. (процентна складова). Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року, розгляд справи відкладено в зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року, розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 06 грудня 2019 року, розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав, та ухвалою суду від 20 січня 2020 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 13.12.2012 року, відповідач [PERSON] надала Банку Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку про надання кредитного ліміту, та отримав кредит 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий картку (а.с.11). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Привалами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві (а.с. 12-28). Згідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг за користування Кредитом та Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100,00 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту, а також сплаті комісії, крім того при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, що передбачено п.п. 2.1.1.7.6 Умов. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с. 5-10) станом на 28.07.2019 року відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 11838,56 гривень, з яких: 1893,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2395,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5357,45 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання 1152,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 гривень, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина), 539,93 грн. (процентна складова). За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафів. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитом в сумі 10798,63 гривень, з яких: 1893,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2395,46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5357,45 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання 1152,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1921,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial