Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

02.12.2019 року позивач звернувся до суду з даним позов до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, що залишилося після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач зазначив, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, і все майно, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що за законом матиме право заповів дружині [PERSON] Остання померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Вказаий житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 02.03.2005 року, однак оригінал свідоцтва втрачено. Тому, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадковий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, його представником подано до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує відносно заявлених до неї позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого муніципалітетом, м.Ніредьгаза, мерія, 20.02.2019 [INFO] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] виданого муніципалітетом, м.Фегердярмат, Мерія, 26.09.2019 року. Батько позивача залишив заповіт, посвідчений секретарем виконкому Неветленфолівської сільради 17.03.2011 року. Згідно заповіту, все своє майно, на яке за законом має право на день смерті спадкодавець, [PERSON] , заповідано ним своїй дружині [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] від 20.09.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Гойзер Ласло, спадщину за померлим чоловіком вона прийняти не змогла, у зв`язку зі своєю тривалою хворобою. Спадкоємцями першої черги по закону за померлими є їх діти: позивач та відповідач. Відповідач відмовляється від спадщини за померлими батьками, [PERSON] та [PERSON] , на користь позивача, що підтверджується відмовою від спадщини посвідченою секретарем Неветленфолівської сільської ради 19.11.2019 р. Отже, позивач прийняв спадщину в цілому за своїми померлими батьками, [PERSON] та [PERSON] Спадкове майно складається з житлового будинку [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , видано Неветленфолівською сільською радою 02.03.2005 року на підставі рішення виконкому Неветленфолівської сільська ради №29 від 20.01.2005 року; та зереєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно згідно Витягу 6637343 від 02.03.2005 року. Власником нерухомого майна зазначено [PERSON] . Згідно із технічним паспортом на спірний житловий будинок, останній будівництвом завершений. За таких обставин, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] , останньому належав жилий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Після його смерті на це майно відкрилася спадщина. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав\~ разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв\~ спадщину, якщо протягом\~ строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І. 3256 від 29.11.2019 року [PERSON] відмовлено у оформленні спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на жилий будинок на ім`я спадкодавця. Рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після їх смерті.

Outcome: approved