Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

04 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Позивач зазначає, що 07.06.2017 року вона придбала 52/100 частки в праві власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу укладеного між нею та [PERSON] Виділення часток попередніх співвласників відбулось раніше. Частка, придбана позивачем є відокремленою та має окремий вхід і тому позивач хоче виділити свою частку та припинити право спільної часткової власності. У звязку із чим позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримують в повному обсязі, просять задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні проти позову не заперечує, при вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань в судове засідання не направляла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надіслала заяву про слухання справи у її відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надіслала заяву про слухання справи у її відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань в судове засідання не направляли. Позивач заявляла клопотання про призначення будівельно-технічної судової експертизи, яке в подальшому представник позивача просила залишити без розгляду, ухвалою суду клопотання позивача про призначення будівельно-технічної судової експертизи було залишено без розгляду. Ухвалою суду, приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], зобовязано надати копію нотаріальної справи щодо відчуження [PERSON] квартири [ADDRESS]. Ухвала виконана, нотаріусом надано копії матеріалів нотаріальної справи. В судове засідання викликався державний реєстратор Хмельницького БТІ для дачі пояснень, однак в засідання не зявився, надав письмові пояснення по справі. Представник позивача, [PERSON], заявляла клопотання про долучення до матеріалів справи копії висновку експерта № 75/17 від 04.12.2017 року, яке судом задоволено. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2017 року купила квартиру №6 яка розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Подільська 73/1 у [PERSON] Копія зазначеного договору міститься в матеріалах справи. Також в матеріалах справи наявна копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де зазначено, що обєктом нерухомого майна є квартира [ADDRESS], власником якої є [PERSON] Отже, на момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу, право власності за [PERSON] було зареєстровано саме на квартиру №6 в житловому будинку по вул. Подільській 73/1 в м. Хмельницькому, а не на частку житлового будинку. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом, відповідно до ч. 4, ст. 182 ЦК України. Відповіднодо п.1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Відповідно до ст. 4 Закону № 1952-ІV визначено, що обовязковій державній реєстрації підлягає право власності. В жовтні 2017 року, [PERSON], звернулась до державного реєстратора Хмельницького БТІ із заявою про реєстрацію права власності на зазначену квартиру як на частку (52/1000) житлового будинку, що розташований по вул. Подільській 73/1 в м. Хмельницькому. До заяви, позивачем [PERSON], було надано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №198 від 24.02.2011р., акт №2 приймання-передачі основних засобів від 04.03.2011р., довідку Хмельницького БТІ № 387/01-14 від 04.07.2017р., що підтверджують, що квартира [ADDRESS] становить 52/1000 частки домоволодіння та знята з балансу ЖЕК №2 та передана у приватну власність. Дані обставини підтверджуються копіями зазначених документів, що долучені до матеріалів справи. Проте, державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права власності на 52/1000 частки житлового будинку по вул. Подільській 73/1 в м. Хмельницькому, тоді як за договором купівлі-продажу та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Позивач в своїй заяві посилається на ст. 367 ЦК України, яка говорить про те, що майно, що є у спільній часковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, однак відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за даною адресою і їх місцезнаходження не відоме позивачу. Також позивач зазначає, що ст. 356 ЦК України визначає поняття спільної часткової власності, як власності двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, а відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Однак, суд вважає, що дані норми не підлягають застосуванню, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, так як нею придбано не частку у домолодінні, а квартиру [ADDRESS]. Таким чином, на підставі викладеного, у суду відсутні підстави для виділення [PERSON] в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а саме: 52/1000 частки будинковолодіння, що складається із житлового будинку № 73/1 та житлових будинків № 73 та 73/2 по вул. Подільській в м. Хмельницькому та припинення права спільної часткової власності.

Outcome: dismissed