Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

03.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.10.2013 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку. Сторони проживають окремо останніх 5 місяців, мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. У відповідача є інша сімя. Ведення спільного господарства між сторонами припинено, майнових спорів немає. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Відповідач принижує позивачку при дитині та поширює недостовірну інформацію в суспільстві, що шкодить її здоровю, так як позивач є інвалідом з дитинства. Позивач вважає що подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, судові витрати стягнути з відповідача. До початку підготовчого судового засідання позивач надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити в повній мірі та розглянути справу без її участі.Прізвище після розірвання шлюбу просить змінити з «Правдюк» на «Кириленко». До початку підготовчого судового засідання відповідачнадав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі тане заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ОЛ №074523, виданим12 жовтня 2013 року (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ОЛ №160991, виданого 24.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.9). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, пять місяців разом не проживають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сімя розпалась і існує лише формально, пять місяців разом не проживають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин суд вважає можливим після розірвання шлюбу відновити [PERSON] її дошлюбне прізвище Кириленко. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого п.п.3 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, що підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved