Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

03.03.2017 року до суду звернувся позивач із позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму надміру виплаченої пенсії. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] перебуває на обліку з 04.05.2012 року як пенсіонер та отримує пенсію віком на пільгових умовах за Списком №1. Відповідачем до пенсійного фонду була надана довідка МСЕК в якій зазначено, що йому встановлена інвалідність на строк до 01.06.2014 року. По пенсійній справі [PERSON] по 31.05.2014 року на підставі вищезазначеної довідки MCEК було встановлено інвалідність І групи та відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсі забезпечення громадян» від 16.07.2008 року за № 654, щомісячно виплачувалась надбавка на догляд у розмірі 50,00 грн. У подальшому, починаючи з 01.06.2014 року, у звязку з недоопрацьованим програмним забезпеченням, виплату вказаної надбавки на догляд було продовжено (без обмеження терміну інвалідності). Після приведення пенсійної справи у відповідність до вимог діючого законодавства виникла переплата у розмірі 800,00 грн. Зазначену переплату відповідач відмовився погасити самостійно, тому позивач змушений був звернутись до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Судові повістки про виклик до суду надсилались за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, однак до суду конверти повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання» у зв'язку з відсутністю відповідача за місцем проживання, що відповідно до ч. 5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. У відповідності до ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. З аналізу вказаних норм права слід зробити висновок, що обов'язковою ознакою, необхідною для стягнення надміру виплаченої пенсії, по-перше є, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, зловживання з його боку або усвідомлення набувачем подання ним в органи пенсійного фонду недостовірних даних. Рахункова помилка це результат невірного застосування правил арифметики. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 розяснено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. За таких обставин недопрацьоване програмне забезпечення не є рахунковою помилкою. Також матеріалами справи підтверджується, що зі сторони відповідача [PERSON] ніяких зловживань щодо отримання надміру виплаченої суми пенсії в розмірі 800,00 грн. не було. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed