Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

04.04.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 110359,35 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн. У обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.11.2013 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0734/82/0190289, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 87674,01 грн. строком до 08.11.2019 року зі сплатою 38,3 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Однак, у порушення зазначених умов договору відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, у звязку із чим станом 14.12.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 110359,35 грн., яка складається з: поточної заборгованості за кредитом у розмірі 98030,47 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2475,73 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 12328,88 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 11711,69 грн., через що позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. У судове засідання представник позивача не зявився, але в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Волноваським районним судом Донецької області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Як встановлено у судовому засіданні, 08.11.2013 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0734/82/0190289, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 84674,01 грн. строком до 08.11.2019 року зі сплатою 38,3% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі. Однак відповідач не виконав умов договору, у звязку із чим виникла заборгованість, яка станом на 14.12.2017 року складає у розмірі 110 359,35 грн., яка складається з: поточної заборгованості за кредитом у розмірі 98030,47 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2475,73 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 12328,88 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 11711,69 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 014/0734/82/0190289 від 08.11.2013 року. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. На підставі ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Стаття 625 ЦК України передбачає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved