Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

03 травня 2017 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Купянської міської ради Харківської областіпро встановлення факту спільного проживання у якості членів сім'ї спадкодавців та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом першої черги, вказавши наступне. 26 лютого 2016 року помер її чоловік [PERSON], який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: Харківська область, [ADDRESS]. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. До складу спадкового майна входить квартира за вищевказаною адресою, яка належала на праві власності його матері [PERSON], яка померла 25 січня 2015 року. Чоловік позивачки - [PERSON] після смерті матері спадщину фактично прийняв, оскільки на день її смерті фактично проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS], проте заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк не подавав. Постановою від 19 квітня 2017 року державний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру після смерті її чоловіка [PERSON], так як факт спільного проживання [PERSON] разом з його матірю [PERSON] не день її смерті належним чином не підтверджений. Крім того, відсутній правовстановлюючий документ на це майно на імя спадкодавця. Відповідно до вищезазначеного, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши телефонограму про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача: Купянської територіальної громади в особі Купянської міської ради Харківської області в судове засідання також не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, заперечень проти фактів, викладених в позовній заяві не мають, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 лютого 2016 року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 531340, виданого 29 лютого 2016 року відділом ДРАЦС по місту Харкову Харківського міського управління юстиції (а.с. 10). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 222123, виданого 26 лютого 2014 року Комінтернівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2014 року, актовий запис № 102 (а.с. 12). На день своєї смерті [PERSON] постійно проживав за адресою: Харківська область, [ADDRESS] (а.с. 17). Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив, що встановлено за даними спадкового реєстру. Після його смерті залишилось спадкове майно: квартира за адресою: Харківська область, [ADDRESS]. Вказана квартира належна на праві власності його матері [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом 23 жовтня 1997 року, за реєстровим № 1-5292 (16). Свідоцтвом про народження серії ЯТ № 414651 підтверджується, що [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 585451, виданого 07 квітня 2017 року [PERSON] померла 25 січня 2015 року (а.с. 11). З жовтня 2013 року по січень 2015 року вона проживала без реєстрації за адресою: Харківська область, [ADDRESS], що підтверджується актом від 24 квітня 2017 року (а.с. 13). Спадщину після смерті [PERSON] за заявою до нотаріальної контори прийняла позивачка. Заяв від будь-кого з інших спадкоємців про прийняття спадщини чи відмову від неї після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не надходило, відомостей про інших спадкоємців першої черги, в том числі таких, які могли б прийняти спадщину фактично не має. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Купянської державної нотаріальної контори Харківської області від 19 квітня 2017 року, позивачу відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: Харківська область, [ADDRESS], після смерті 26 лютого 2016 р. її чоловіка [PERSON], оскільки [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті 25 січня 2015 року своєї матері [PERSON], оскільки на день її смерті фактично проживав разом з нею за однією адресою, а саме в спадковій квартирі. В той же час, факт спільного проживання [PERSON] разом з його матірю [PERSON] на день її смерті належним чином не підтверджений. Заяви про прийняття спадщини [PERSON] до будь-якого нотаріуса на території України на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини не подавав, спадкова справа не заводилась, що встановлено за даними спадкового реєстру. Крім того, відсутній правовстановлюючий документ на це майно на імя спадкодавця (а.с. 8). За ст. 256 ч. 2 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належність вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт спільного проживання у якості членів сімї [PERSON] на день її смерті 25 січня 2015 року та її сина [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. А тому, враховуючи зазначені обставини, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на вказану вище квартиру в порядку спадкування за законом першої черги після померлого чоловіка [PERSON], яка належить на праві власності [PERSON], померлій 25 січня 2015 року.

Outcome: approved