Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

04.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, де просить: - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 31.05.2013 року, що складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Кіровоградської області; - перерозподілити між ним та [PERSON] спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, визнавши за ним право власності в розмірі 1/6 частки квартири [ADDRESS] та визнати за відповідачкою право власності на 1/6 частку зазначеної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер його батько. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS], так як батько не залишив заповіту. Прийняли спадщину в рівних частинах - він та його мати, оскільки вони були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем. 31 травня 2013 року відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Він в червні 2013 року звернувся до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 за отриманням свідоцтва, але йому відмовили в зв'язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано його матері, яка не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців. Посилаючись на ч.1 ст.1280, ч.1 ст.1267 ЦК України просить його вимоги задовольнити. Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1 подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, з врахуванням думки осіб, які приймають участь у справі ухвалив, провести розгляд справи у відсутність не явившишся осіб. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просить не стягувати з відповідачки понесені позивачем судові витрати. Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує того, що [PERSON] є її сином, проживав та проживає, та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 1997 року. Заяви про відмову від спадщини її син, який є відповідачем по справі, до нотаріальної контори не подавав. Посилається на те, що не повідомила нотаріуса про сина, так як не знала закону, а крім того сина мав намір в подальшому знятись з реєстрації. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст., ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с.17, 18) Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] 17 вересня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6704 та зареєстрованого Олександрійським міжміським міжміським бюро технічної інвентаризації 17 вересня 1997 року, номер запису 10035/88. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається з 1/3 частини вищевказаної квартири. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на дату відкриття спадщини після померлого [PERSON] визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкоємцем, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем. Зважаючи на те, що померлий [PERSON], його дружина та син були постійно зареєстрованими в вищевказаній квартирі, мали на праві власності по 1/3 частини цієї квартири, кожен з них, в якій вони постійно проживали, що підтверджується довідкою від 03.06.2013 року (а.с.8) та те, що відповідачка підтверджує дану обставину, а тому згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає доведеним, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до листа Олександрійської державної нотаріальної контори від 25 лютого 2014 року № 410/01-16 та з матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] нотаріусом видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS], оскільки відповідачка не повідомила нотаріуса про наявність у померлого сина, який був зареєстрований та проживав в даній квартирі. Таким чином, нотаріусом в свідоцтві про право на спадщину за законом, яке видане дружині померлого [PERSON] невірно визначено розмір частки, що спадкується нею після померлого [PERSON], так як не враховано, що право на спадкування за законом, крім неї, має також і син померлого - [PERSON], який є також спадкоємцем першої черги за законом. Стаття 1301 ЦК України, передбачає визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, встановивши дійсні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно: - визнати недійсним в 1/6 частині свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 31 травня 2013 року [PERSON] на 1/3 частки квартири [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] та [PERSON], за кожним з них, право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] та належала спадкодавцю [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved