Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

03 липня 2015 року на розгляд до суду поштою надійшла позовна заява представника позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], з вимогами до державного підприємства « Артемвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, від [PERSON] надійшли письмові клопотання про проведення розгляду справи у їх відсутність.( а.с.32). У позовній заяві представником позивачів [PERSON] зазначено про те, що 10 лютого 1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого вони мають доньку- [PERSON], [INFO]. [PERSON] працював багато років шахтарем на шахті ім.В.І. Леніна державного підприємства «Артемвугілля», коли 14 січня 1993 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого мало місце його отруєння газом, що підтверджується актом № 24 про нещасний випадок. Відносно нього у 1993 році було встановлено ступень втрати ним професійної працездатності і він отримував відповідні виплати відшкодування завданої шкоди. [INFO] [PERSON] помер і згідно висновку МСЕК серії ДОН № 000646 15 лютого 2010 року було встановлено причинний зв'язок його смерті з трудовим каліцтвом (отруєнням) 14 січня 1993 року, яке сталося під час виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача. Зазначає, що смерть [PERSON] заподіяла його дружині та доньці- позивачам по справі, моральну шкоду, оскільки вони вимушені були приймати додаткові зусилля для організації свого повсякденного життя. Вони переносили та будуть переносити особливі моральні страждання у зв'язку зі смертю [PERSON], бо не мали можливості вести повноцінне сімейне життя, були частково порушені їх відносини з оточуючими людьми, близькими друзями та знайомими, а також були порушені їх плани на подальше життя. Посилаючись на вищевказане, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь кожного із позивачів у рахунок відшкодування моральної шкоди по 500 000 грн. кожному. Представник відповідача - Ангелін І.І., який діє на підставі довіреності ДП «Артемвугілля» від 02 лютого 2015 року, надав суду письмові заперечення на позов від 16 липня 2015 року, в яких зазначив про те, що у відповідача виникають сумніви у дійсності довідки МСЕК від 15 лютого 2010 року про наявність причинного зв'язку з отриманням професійного захворювання у січні 1993 року та його смертю [INFO] (тобто після спливу 16 років), при умові, що після трудового каліцтва [PERSON] працював підземним горноробочим по ремонту гірничих вироботок з повним робочем днем під землею 11 років. Вважає, що зазначена довідка є підробленою, бо її було отримано не у вказану дату, а нещодавно на окупованій території, тому цей документ не може мати правових наслідків. Просив призначити проведення судово- психологічної експертизи відносно позивачів. У тексті цього клопотання представником відповідача було зазначено про те, що відповідач не заперечує факт психічних страждань, що завдані смертю [PERSON], але відповідач заперечує проти того, що ці страждання були завдані саме внаслідок нещасного випадку: позивачі підмінюють психічні страждання від смерті близької людини (чоловіка та батька), які неминуче б настали, з психічними стражданнями, що завдані смертю саме внаслідок нещасного випадку, що мав місце з померлим [INFO]. Крім того, розмір завданої моральної шкоди, зазначений ними, надає підстави сумніватися у її заподіянні у такому великому розмірі.( а.с. 34-37). Будь- яких інших пояснень або заперечень на позов від відповідача за станом на 03 вересня 2015 року до суду не було подано. Клопотань про відкладання розгляду справи від відповідача не надходило. Представник відповідача, не зважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, тому суд за письмовою згодою представника позивачів, відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON], [INFO], уклала 10 лютого 1976 року шлюб з [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис за № 239 Палацу одруження міста Горлівки Донецької області. ( а.с.9). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку-[PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про її народження та укладання шлюбу із зміною прізвища. ( а.с. 8,9). Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] тривалий час (з 1972 року по 2004 рік) працював на підприємствах вугільної промисловості, з повним робочим днем під землею, що підтверджено даними трудової книжки на його ім'я. (а.с12-14). Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві № 24 від 14 січня 1993 року, складеного за формою Н-1, встановлено, що під час виконання своїх трудових обов`язків на шахті ім. В.І. Леніна ДП « Артемвугілля» 14 січня 1993 року з [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок чого ( далі - за текстом акту мовою документу) « произошло газодинамическое явление- обрушение угля, в результате чего [PERSON] попал под газовыделение и находился в течение 2 часов» ( а.с. 27-29). Згідно рішення Центрально- Міського районного суду міста Горлівки Донецької області від 10 квітня 2002 року підлягає стягненню з шахти ім. В.І.Леніна на користь [PERSON] недоплата по втраченому заробітку, компенсація у зв'язку з підвищенням цін, та встановлено розмір щомісячної виплати у зв'язку з пошкодженням здоров'я, встановленого висновками МСЕК з 16 серпня 1993 року та 10 жовтня 1997 року.( а.с.29-30) Наказом № 25к від 27 січня 2004 року по шахті ім.В.І. Леніна ДП « Артемвугілля» [PERSON]було звільнено з роботи за пунктом 2 статті 40 КЗпП України - виявлена невідповідність виконуваної роботи внаслідок стану здоров'я. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке було видано 19 жовтня 2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер [INFO] у віці 64 роки, про що цим відділом було зроблено відповідний актовий запис від 19 жовтня 2009 року за № 1667. (а.с.11) Згідно довідки серії ДОН № 00646 , виданої обласною профпатологічною медико- соціальною експертною комісією відносно [PERSON], який помер [INFO] було встановлено причинний зв'язок його смерті з трудовим каліцтвом 14 січня 1993 року.( а.с. 15) У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність цієї довідки та факт її видачі у зазначену дату цією комісією, а зазначені представником відповідача у письмовому клопотанні обставини щодо цієї довідки є лише його припущенням. Із матеріалів справи убачається, що після нещасного випадку 14 січня 1993 року, звільнення [PERSON] з роботи мало місце саме з причини невідповідності виконуваної роботи внаслідок його стану здоров'я, а у подальшому- [INFO] і його смерть, з встановленням 5 лютого 2010 року причинного зв'язку з отриманим трудовим каліцтвом 14 січня 1993 року. Згідно ст.ст. 153, 173 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі мови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Шкода, заподіяна працівнику каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною 2 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Матеріалами справи безумовно доведено, що смерть [PERSON] має причинний зв'язок з отриманим ним трудового каліцтва 14 січня 1993 року при виконанні трудових обов'язків, внаслідок нещасного випадку на виробництві, обумовленого порушенням посадовими особами підприємства законодавства про охорону праці, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві, відповідно до змісту якого причиною нещасного випадку на виробництві є (далі - за текстом та мовою документу) « газовыделение с обрушевшегося угля». Ухвалою суду від 03 вересня 2015 року було відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про проведення судово- психологічної експертизи відносно позивачів, для встановлення особливостей їх психічної діяльності. Враховуючи те, що шахта імені В.І. Леніна ДП «Артемвугілля» не забезпечило належних безпечних умов для роботи [PERSON], суд приходить до висновку про те, що саме відповідач повинен нести відповідальність за завдану моральну шкоду у зв`язку із його смертю, яка має причинний зв'язок з отриманням ним трудового каліцтва. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь- яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і ступень страждань позивачів через смерть їх чоловіка та батька: [PERSON] та [PERSON] втратили любиму та дорогу людину, на утримання та турботу з боку якої вони розраховувала усе життя, і ця втрата не може бути відновлена, факт порушення їх звичайного способу життя, необхідність спонукання до пошуку додаткових зусиль для організації свого життя. Їх втрата дійсно є безмірною і не може бути компенсована ніякою грошовою сумою. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь кожного із позивачів моральної шкоди, завданої смертю їх чоловіка та батька, в розмірі 25 000 грн. кожному. Позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивачі, на користь яких постановлене рішення, звільнені від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду на підставі статті 4 Закону України» Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial