Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

04 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі з 20 липня 1984 року, дітей від шлюбу не мають. Їх шлюбні відносини припинені в серпні 1995 року і зазначеного часу вони відносин не підтримують та не спілкуються. Їх сімейні відносини припинені остаточно, у звязку з тим, що в останній період їхнього спільного мешкання між ними стали постійно виникати конфлікти. Між ними зникла любов та взаєморозуміння, а замість цього зявилося відчуття відчудження. Просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON], та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кірєєва». В судове засідання\~позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, позов задовольнити, не заперечувала проти постановлення заочного рішення (а.с.4). Відповідач [PERSON] був повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на сайті суду (а.с.15, 19), до суду не зявився, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд,\~дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І- ЖТ № 486169, виданого Іванівською сільською радою Рильського району Курської області, сторони зареєстрували шлюб 20 липня 1984 року, про що складений відповідний актовий запис № 20 (а.с.6). Відповідно до положень\~ст.51 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжю не вдалося зберегти сімю/ Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог\~ст. 81 ЦПК України, докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини,\~\~суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат. Згідно викладеного,

Outcome: approved