Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

03.11.2015 року позивач, звернувся до суду до відповідача [PERSON] громади м. Вознесенська в особі Вознесенської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 16.02.1979 року позивач [PERSON] отримав у спадок після смерті свого батька [PERSON] 1/3 частку житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами № 55 по вул.1-го Травня в м. Вознесенськ Миколаївської області. 15.07.1994 року позивач за договором дарування отримав від своєї матері [PERSON] 2/3 частки цього ж будинку. Земельна ділянка площею 0,0623 га, надана для будівництва і обслуговування вищевказаного будинку залишилась оформлена за батьками позивача [PERSON] та [PERSON], згідно держаного акту на право приватної власності на землю від 15.02.1994 року № 3535. Оригінал цього державного акту було втрачено, а отримати дублікат даного документу позивач не може, так як інший співвласник по даному державному акту, мати позивача, померла 12.04.2005 року. Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги отримав спадщину після її смерті шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На початку 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з метою оформлення договору дарування житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами № 55 по вул. 1-го Травня в м. Вознесенськ Миколаївської області. Нотаріус звернула увагу на те, що земельна ділянка під будинком повністю на позивача не переоформлена та на те, що в договорі дарування від 15.07.1994 року прізвище його зазначено як Тульчій, а в паспорті громадянина України, як Тульчий. З метою переоформлення частки земельної ділянки після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, де отримав розяснення, що: - в державному акті на право власності на землю 15.07.1994 року № 3535 не визначено частки співвласників; - з державного акту не можна визначити, кому саме його було видано; - в державному акті прізвища власників зазначено як Тульчій [PERSON] та Тульчій [PERSON]. В звязку з цим позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач представник [PERSON] громади м. Вознесенська в особі Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з*явився. Надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до наступного. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по-батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що 15.07.1994 року позивач за договором дарування посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2033, отримав від своєї матері [PERSON] 2/3 частки житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами № 55 по вул.1-го Травня в м. Вознесенськ Миколаївської області (а.с.8-9). 12.04.2005 року мати позивача померла (а.с.25). При зверненні до приватного нотаріуса було виявлено розбіжність в прізвищі позивача в договорі дарування, замість Тульчий зазначено як Тульчій. Факт належності [PERSON] даного договору дарування підтверджується знаходженням у нього цього договору, а також фактичним постійним проживанням позивача у будинку 55 по вул.1-го Травня в м. Вознесенськ Миколаївської області. Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги отримав спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується будинковою книгою (а.с. 12-24). Факт належності [PERSON], яка померла 12.04.2005 року, державного акту на право приватної власності на землю від 15.02.1994 року № 3535, який складено на імя [PERSON]О. (а.с.10) також підтверджується знаходженням у неї, а після її смерті у позивача оригіналу цього документу та її постійним проживанням в [INFO] (а.с. 12-24). Те, що позивач є сином померлої [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.26). Розбіжності в прізвищах [PERSON] та його матері [PERSON] виникла в результаті обміну ними в 1998 році паспортів радянського зразка, в якому прізвища зазначались тільки російською мовою, на українські паспорти, в яких в результаті перекладу на українську мову прізвища позивача та його матері змінилось на Тульчий. Ст. 30 ЗК України 1990 року\~(чинного на час оформлення дарування будинку від 20.08.1998 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 42 ЗК України 1991 року, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved