overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

03 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 липня 2010 року уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із відповідачкою. Шлюбні стосунки фактично припинено у 2012 році, спільне господарство не ведеться, з відповідачкою проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №278172 (а.с.4). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 2012 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

03 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999 року. Вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що одруження з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Через це в сімї виникали непорозуміння та сварки. З жовтня 2015 року вони з чоловіком припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить лише формальний характер. Позивач переконана, що збереження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем, сина залишити проживати з нею, після розлучення залишити їй прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважає, що зберігати шлюб немає сенсу, оскільки сімя з відповідачем припинила своє існування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що шлюб підлягає розірванню, це його виважене рішення. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про його бажання зберегти родину. Клопотань про надання строку для примирення сторони не заявили. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд залишити проживати сина разом з нею. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи з вимог законодавства, визначати місце мешкання [PERSON] разом з матірю суд вважає не доцільним, оскільки він досяг віку чотирнадцяти років і має право сам визначати місце свого мешкання. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений 18.09.2012 року між нею та відповідачем, який вони зареєстрували у Суворовському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №954, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з початку 2014 року з відповідачем разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, від шлюбу дітей не мають. Просить суд позовні вимоги задовольнити, спора про розподіл майна не має. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 18.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON]. (до шлюбу [PERSON]) зареєстровано шлюб у Суворовському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №954. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від червня 2007 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач, його представник у судовому засіданні заявлений позов підтримали, а відповідач та її представник заперечували проти його задоволення. У судових дебатах відповідач та її представник змінили правову позицію, не заперечуючи проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 30.06.2007 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникали в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від 01.04.2016 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Суд за клопотанням відповідача та її представника проаналізував питання щодо примирення сторін, ретельно вивчивши їх взаємини, ставлення до шлюбу тощо, і дійшов висновку про те, що обєктивних підстав для надання сторонам строку для примирення не існує. При цьому суд бере до уваги те, що сторони не мають спільних дітей, а позивач повязує своє майбутнє життя з іншою жінкою, з якою планує повінчатися, а також невдалу спробу примиритися у червні 2015 року. Крім того, між сторонами у судовому засіданні проявилося також і емоціональне нерозуміння одне одного, яке переходило у стримано агресивну поведінку позивача, що додатково свідчить про відсутність підстав для подальшого вживання заходів до їх примирення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

03 червня 2016року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 20 листопада 1993року. Однією родиною проживали 2012року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач [PERSON] допитаний у судовому засіданні наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач [PERSON] допитана у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила суду, що не заперечує проти розірвання шлюбу, причиною розірвання шлюбу є подружня зрада чоловіка. Питання про розділ майна не вирішено. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1993року, місце реєстрації: виконком Донської селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 47. /а.с.4/ Однією родиною сторони проживали до січня 2013року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужила подружня зрада позивача, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Питання про розділ майна буде вирішено в іншому судовому процесі. Судом сторонам надавався строк для примирення тривалістю один місяць, потім ще один місяць, але подружжя не примирилось. /а.с.16,22/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором кредиту без номеру від 11.12.2014 року в сумі 22\~643,18 грн. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності заочно. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу заочно на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договором кредиту без номеру від 11.12.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] Н В. було відкрито картковий рахунок з лімітом кредитної лінії 12\~000 грн. Відповідач [PERSON] Н В. не виконує умови кредитного договору, належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту та не сплачує плату за користування ним. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором заборгованість станом на 10.05.2016 р. становить 22\~643,18 грн., з яких: 9\~025,52 грн. та 11\~407,36 грн. - заборгованість за кредитом; 203,48 грн. - несплачені відсотки2006,82 грн. пеня. Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустила істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно платіжного доручення, позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1 378 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України., а саме з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 05 серпня 2014 року. З червня 2016 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений 12.02.2010 року між нею та відповідачем, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис №59, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з липня 2013 року з відповідачем разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Просить суд позовні вимоги задовольнити, спора про розподіл майна та місце проживання,утримання дитини не мають. Також просила суд залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності, прізвище залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 12.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис №59, від цього шлюбу мають дитину: від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

03 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власницею та мешканкою квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровано відповідача, який доводиться їй колишнім чоловіком. Відповідач у квартирі не мешкає від січня 1990 року без поважної причини. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, зняття його з реєстраційного обліку (а.с.а.с. 2, 3). У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач до суду не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, якою не заперечував проти задоволення позову. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власницею та мешканкою квартири [ADDRESS] (а.с.а.с. 8 14, 16 26). У квартирі також зареєстровано відповідача, який доводиться їй колишнім чоловіком (а.с.а.с. 15, 20). Від січня 1990 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, що підтверджується відповідними актами, складеними сусідами, та заявою відповідача. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач, який є колишнім членом сімї власника спірної квартири, не мешкає у ній від січня 1990 року, отже згідно з приведеною нормою втратив право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідача не існує. Відтак, суд доходить висновку про те, що позов у частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, обґрунтований і підлягає задоволенню. Між тим, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки з цього приводу між сторонами спір ще не виник, а задоволення позову у частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є підставою для зняття останнього з реєстраційного обліку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

03 червня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі по 2500 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування вимог зазначала, що 15 липня 2014 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, в якому в них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітного сина в розмірі по 2500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак позада суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дитини в повному обсязі не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2016 рік для дітей віком від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, стан здоров'я відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі по 2500 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 03 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved