Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

04.08.2015 позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «ВІННЕР АВТОМОТІВ», в якому просить стягнути з останнього на її користь пеню за прострочення виконання робіт в розмірі 415500,97 грн. та 6000,00 грн. моральної шкоди, а всього: 421500,97 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.09.2014 року вона передала свій автомобіль Land Rover Range Rover Evogue, державний номер [NUMBER] до ТОВ «ВІННЕР АВТОМОТІВ» для проведення відновлювального ремонту після ДТП. 22.09.2014 працівниками відповідача після огляду автомобіля було складено рахунок № 017240, в якому зазначено перелік необхідних для відновлення її автомобіля робіт та запасних частин/матеріалів на суму 337805,67 грн. В рахунку було зазначено, що проведення робіт проводиться після надходження коштів на розрахунковий рахунок підприємства. 02.10.2014 ПАТ «Страхова компанія «Скайд», в якій її автомобіль було застраховано за програмою «КАСКО» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 637-20 від 27.08.2014р., сплатила вищевказану суму на рахунок відповідача, внаслідок чого у відповідача виникло зобов'язання розпочати ремонтні роботи її автомобіля. Через місяць після сплати страховою компанією коштів для оплати ремонтних робіт та запасних частин, необхідних при ремонті вона поцікавилася ходом робіт і орієнтовним терміном їх закінчення, але відповіді вона так і не отримала. Неодноразові телефонні дзвінки та особисті візити до відповідача не дали їй необхідної інформації. Тому 14.11.2014 вона направила відповідачу лист з проханням повідомити її про стан ремонтних робіт її автомобіля, строки закінчення ремонтних робіт та попросила надати їй пакет документів по даному ремонту, оформлених відповідно до Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту. У відповідь надійшов лист від 19.11.2014 за №141119/01, в якому відповідач стверджував, що всі роботи по її автомобілю виконано, за виключенням заміни панелі приладів у зв'язку з технологічними проблемами. Дату закінчення ремонту не повідомили. Враховуючи, що строк виконання зобов'язання щодо ремонту автомобіля не було визначено, а відповідач відмовлявся надавати хоч якусь інформацію щодо терміну закінчення ремонту, 08.12.2014 вона вручила відповідачу лист, в якому відповідно до ст. 530 ЦК України вимагала негайного виконання (завершення) ремонту її автомобіля. У відповідь їй було вручено тільки три рахунки на оплату робіт та запасних частин, які вона не замовляла і які не було погоджено ні з нею, ні зі страховою компанією. Тому, 24.12.2014 вона направила відповідачу лист в якому завила свою незгоду сплачувати вартість робіт та запчастин, які вона не замовляла і вимагала завершення робіт та передачі їй її автомобіля. Згодом надійшов лист відповідача від 29.12.2014 за № 141229/01, як відповідь на її лист від 08.12.2014 в якому повідомлялося ніби про закінчення робіт та необхідність оплатити вартість робіт та запасних частин на суму 26829,05 грн., але проекту акту виконаних робіт до листа додано не було і замовлення-наряду про яке писалося в даному листі і ніби було додане до нього - не було. 25.01.2015 вона була змушена забрати свій автомобіль з території ТОВ «ВІННЕР АВТОМОТІВ», але їй так і не було надано акту виконаних робіт. На думку позивачки з 16.12.2014 відповідач прострочив виконання свого зобов'язання. Строк прострочення з 16.12.2014 по 25.01.2015 складає 41 день. Позивачка зазначає, що таким чином, відповідач порушив її права споживача, оскільки він не виконав своєчасно ті роботи, які був зобов'язаний виконати згідно з умовами договору. Відповідно позивачка вважає, що за час прострочення відповідач повинен сплатити пеню відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», розмір якої згідно приведених нею розрахунків складає 415500,97 грн. Крім того, зазначає, що їй як споживачу діями відповідача було завдано моральної шкоди, яка полягає в суттєвих моральних стражданнях, пов'язаних з неналежним виконанням відповідачем договору. У зв'язку з цим звертає увагу на те, що відповідач затягував виконання робіт, не надавав інформацію щодо ходу та закінчення робіт, самостійно, без її згоди виконував якісь роботи щодо її автомобіля, хоч вона не впевнена, що ці роботи взагалі було виконано. Відповідач відмовлявся видати їй її автомобіль, який їй був дуже потрібний. Їй для захисту своїх прав довелося навіть звертатися до правоохоронних органів. Незаконні дії відповідача призвели до того, що в неї погіршилося самопочуття, порушилися стосунки з багатьма її друзями та знайомими, оскільки вона дуже нервувала через ситуацію, що склалася. Автомобіль постійно використовувався нею як в побуті, так і під час роботи, а вона була позбавлена можливості користуватися ним майже протягом п'яти місяців. Заподіяну відповідачем моральну шкоду вона оцінює в 6000 грн. 25.09.2015 до спільного розгляду з первісним позовом судом прийнято зустрічний позов відповідача ТОВ «ВІННЕР АВТОМОТІВ» до позивачки [PERSON], в якому ТОВ «ВІННЕР АВТОМОТІВ» просить стягнути на свою користь з [PERSON] 42525,65 грн. заборгованості за договором підряду, у тому числі 31497,61 грн. основної заборгованості, 665,33 грн. нарахованих річних і 10 362,71 грн. нарахованих збитків від інфляції. Вимоги за зустрічним позовом обгрунтовує тим, що 02.09.2014 ТОВ «ВІННЕР АВТОМОТІВ» відповідно до акту приймання авто в неробочі часи прийняло від [PERSON] належний їй автомобіль Land Rover Range Rover Evoque, державний номер [NUMBER], для проведення його відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди. Оцінивши обсяг робіт та перелік запчастин, необхідних для ремонту, відповідач виставив позивачці рахунок №1017240 від 22.09.2014 щодо ремонту автомобіля на суму 337805,67 грн., який було оплачено ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» 02.10.2014. Однак, під час ремонту автомобіля стало очевидним, що мають бути проведені деякі додаткові роботи та замінені певні запчастини, не вказані у рахунку №1017240 від 22.09.2014. Зокрема, виникла необхідність заміни решітки радіатора, контактної групи керма з підігрівом, модулю подушок безпеки та блоку системи безпеки. Про необхідність здійснення додаткових робіт і закупівлі додаткових запчастин відповідач по телефону повідомив позивачку та ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД». Отримавши від позивачки усні погодження на здійснення додаткових робіт і закупівлю додаткових запчастин, відповідач оформив замовлення на сервіс №167300 від 10.12.2014. Листом від 25.12.2014 позивачка зобов'язала відповідача здійснити додаткові роботи і закупити додаткові запчастини для ремонту автомобіля. На підставі наданої позивачкою вказівки відповідач завершив ремонт автомобіля і надіслав їй лист із рахунком № 1019054 від 09.01.2015 щодо додаткових робіт і запчастин на суму 31 497,61 грн., у якому зазначено, що він дійсний для оплати лише 09.01.2015. Однак до цього часу даний рахунок позивачкою не оплачено. 25.01.2015, без оформлення необхідних документів і без сплати вартості додатково проведених робіт і встановлених запчастин, позивачка самовільно та силоміць забрала свій автомобіль з ремонту у відповідача, про що зазначено в доповідній записці заступника директора з питань охорони ТОВ «ВІННЕР ФАСІЛІТІ МЕНЕДЖМЕНТ». Відповідач зазначає, що оскільки до цього часу позивачкою не сплачено вартість додаткових робіт і запчастин, то останньою допущено прострочено виконання грошового зобов'язання. Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням позивачкою свого зобов'язання просить стягнути з позивачки основну суму заборгованості в розмірі 31497,61 грн., а також суми розраховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - 665,33 грн. нарахованих річних і 10 362,71 грн. нарахованих збитків від інфляції. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та незаконність. Зокрема, звертав увагу на те, що обсяг робіт та перелік запчастин, необхідних для відновлювального ремонту автомобіля були визначені в умовах договору побутового підряду, який укладено між позивачкою та відповідачем 22.09.2014 шляхом видачі відповідачем позивачці рахунку №1017240 від 22.09.2014. Згоди на проведення додаткових робіт позивачка не надавала. Посилання відповідача на її лист від 25.12.2014р., де вказано, що вона вимагає повернення автомобіля з усіма необхідними роботами і ніби це підтверджує, що позивач погодилася на виконання та сплату вартості всіх запропонованих відповідачем робіт є необгрунтованими, оскільки це не відповідає дійсності, тому що в цьому листі вона вказує на свою незгоду з запропонованими роботами та їх вартістю і просить пояснити, чому рахунки постійно змінюються. Крім того, зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про автомобільний транспорт», виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу під час його укладання чи виконання не може нав'язувати замовнику за цим договором додаткові оплачувані послуги. Представники відповідача в судовому засіданні проти первісного позову заперечували, посилаючись на те, що відповідачем не було допущено прострочку по виконанню зобов'язання та звертали на необгрунтованість посилань позивачки на положення ст. 530 ЦК України. Вимоги відповідача за зустрічним позовом підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Третя особа ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» свого представника у судове засідання для участі у розгляді справи не направила, згідно заяви просить розлядати справу у відсутності свого представника. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами скллися цивільні правовідносини, які врегульовано нормами параграфів 1, 2 глави 61 Цивільного кодексу України (ЦК). Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 865 ЦК, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частина перша ст. 866 ЦК визначає, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 870 ЦК, за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. Згідно ст. 868 ЦК, підрядник зобов'язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов'язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 873 ЦК, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 846 ЦК, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. В силу ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Судом встановлено, що 02.09.2014 позивачка [PERSON] передала ТОВ «ВІННЕР АВТОМОТІВ» належний їй автомобіль Land Rover Range Rover Evoque, державний номер [NUMBER], для проведення його відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, про що сторонами підписано акт здавання авто в неробочі часи №1972. За результатами оцінки обсягу робіт та переліку запчастин, необхідних для ремонту, ТОВ «ВІННЕР АВТОМОТІВ» виставив [PERSON] рахунок № 1017240 від 22.09.2014 щодо ремонту автомобіля на суму 337 805,67 грн. Таким чином, між сторонами було укладено договір, який за своєю правовою природою відноситься до договору побутового підряду, умови якого зафіксовані в рахунку № 1017240 від 22.09.2014. Умовами укладеного між сторонами договору визначено обсяг робіт та перелік запчастин, їх загальну вартість, порядок здійснення розрахунків, а саме, у формі авансового платежу в розмірі 100% загальної вартості запчастин в день оформлення. На виконання договору добровільного страхування наземного транспорту № 637-20 від 27.08.2014, ПАТ «Страхова компанія «Скайд», в якій було застраховано автомобіль позивачки, здійснило оплату рахунку № 1017240 від 22.09.2014 в повному обсязі відповідно до платіжного доручення від 02.10.2014 №2581. З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що при укладанні договору побутового підряду, строк виконання робіт погоджено не було. Листом від 08.12.2014 позивачка звернулась до відповідача з вимогою негайно видати їй автомобіль з проведеними усіма необхідними роботами та заміною/ремонтом усіх необхідних частин. Як зазначає позивачка, з урахуванням того, що строк виконання робіт погоджений не був, за правилами статті 530 ЦК, відповідач мав виконати своє зобов'язання за договором побутового підряду у семиденний строк, від дня пред'явлення нею зазначеної вище вимоги. Однак на думку суду дана позиція позивачки є необгрунтованою, у зв'язку з тим, що у параграфі 1 глави 61 ЦК до якої поміщено норми, якими визначено загальні положення про підряд, у ст. 846 міститься спеціальна норма, якою визначено правове регулювання строків виконання роботи. Тому якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підлягає застосуванню правило визначене у ч. 2 ст. 846 ЦК, за яким підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. У такому разі заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що ремонту автомобіля заважали різноманітні незалежні від відповідача обставини, а саме, складнощі з монтажем нової панелі приладів, встановлена під час ремонту необхідність заміни блоку подушок безпеки та решітки радіатора, а також про те, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання. Крім того, грунтовними є посилання відповідача на те, що у відповідача були відсутні підстави повертати автомобіль до виконання всіх необхідний робіт по ремонту автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 857 ЦК, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Згідно ч. 1 ст. 859 ЦК, якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов'язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Згідно п. 14 Технічного регламенту з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 липня 2013 р. № 643, відремонтовані колісні транспортні засоби, їх складові частини (системи) повинні відповідати вимогам до рівня експлуатаційної безпеки. Виконавець перевіряє безпечність технічного стану складеного колісного транспортного засобу, його систем, складових частин щодо наданих послуг, надає споживачеві гарантії відповідно до законодавства. Суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що при не встановленій панелі управління автомобіль не може експлуатуватися, а тому він не міг завершити ремонт без встановлення цієї панелі, а позивачка не змогла б використовувати автомобіль, а також про те, що без належного встановлення та монтажу подушок безпеки, зокрема блоку управління подушок безпеки, автомобіль вважається небезпечним і таким, що не відповідає технічним вимогам, а тому подібний автомобіль також не може експлуатуватися. Таким чином, проведення додаткових робіт та використання додаткових матеріалів, що було оформлено відповідачем рахунком від 09.01.2015 №1019054 на суму 31497,61 грн., охоплюється змістом самого зобов'язання за договором побутового підряду укладеного між сторонами, оскільки у разі їх непроведення відповідачем, останнім було б допущено неналежне виконання свого зобов'язання. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ремонті роботи виконанні відповідачем з порушенням розумних строків, а тому вважає, що з боку відповідача не було допущено порушення зобов'язання, яке полягає у простроченні його виконання. Отже, відсутні і підстави для застосування до відповідача відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». З огляду на зазначене суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача пені за прострочення виконання робіт, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому у їх задоволенні належить відмовити. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з того, що правовідносини сторін за договором побутового підряду є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Укладений між сторонами договір не містить умов про відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання. Посилання позивачки на положення ст. 1167 ЦК як на підставу вимог про відшкодування моральної шкоди, за фактичних обставин справи є помилковими, оскільки даною нормою передбачено відшкодування моральної шкоди, спричиненою деліктною поведінкою особи, а не порушенням зобов'язання. Щодо посилань позивачки на положення п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно до вказаної норми, останній як споживачу під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб надано право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, робіт (послуг) визначенні у ст. 1209 ЦК. Відповідно до вказаної норми, виготовлювач товару, що є нерухомим майном, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Таким чином позивачкою має бути доведеним, зокрема, факт конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг) допущених з боку відповідача. Крім того, пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак позивачкою не зазначено, які конструктивні, технологічні, рецептурні та інші недоліки здійснених відповідачем робіт призвели до завдання їй моральної шкоди. В той же час, як свідчать матеріали справи, позивачка повернула автомобіль у своє володіння і жодних зауважень по якості проведених ремонтних робіт відповідачу не заявляла. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю. Вирішуючи зустрічний позов, суд враховує наступне. За своєю правовою природою договір побутового підряду є двохстороннім, відплатним і консенсуальним. За вказаним договором на замовнику лежить кореспондуючий обов'язок прийняти та оплатити виконану роботу. Як встановлено судом, 02.09.2014 відповідачем прийнято від позивачки належний їй автомобіль Land Rover Range Rover Evoque, державний номер [NUMBER], для проведення його відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди. Попередній обсяг ремонтних робіт та необхідних робіт був зазначений відповідачем у рахунку № 1017240 від 22.09.2014 на суму 337 805,67 грн., який повністю оплачений страховою компанією позивачки. Як зазначено відповідачем в ході проведення ремонту автомобіля виникла необхідність у проведенні додаткових робіт та замінені певних запчастин, не вказаних у зазначеному вище рахунку, заміни решітки радіатора, контактної групи керма з підігрівом, модулю подушок безпеки та блоку системи безпеки. Про необхідність здійснення додаткових робіт і закупівлі додаткових запчастин відповідач по телефону повідомив позивачку та третю особу, і, отримавши від позивачки усні погодження на здійснення додаткових робіт і закупівлю додаткових запчастин, оформив замовлення на сервіс №167300 від 10.12.2014. Позивачкою оспорюються факт надання нею згоди на проведення додаткових робіт та заміну запчастин зазначених у замовленні на сервіс №167300 від 10.12.2014, та стверджується, що відповідач нав'язав їй додаткові оплачувані послуги, тим самим порушив ч. 3 ст. 25 Закону України «Про автомобільний транспорт». Проте зазначені твердження не приймаються судом до уваги. Із змісту листів позивачки направлених на адресу відповідача від 08.12.2014 та від 25.12.2014 слідує, що остання вимагала від останнього повернення автомобіля з проведеними усіма необхідними роботами та заміною/ремонтом усіх необхідних частин. Таким чином, фактично обсяг ремонтних робіт та заміну запчастин залишаючи на розсуд відповідача. При цьому позивачкою не було чітко зазначено, що додаткові роботи та заміну запчастин зазначені у замовленні на сервіс №167300 від 10.12.2014 проводити не потрібно. Крім того, без виконання вказаних додаткових робіт та заміни запчастин експлантація автомобіля відповідно існуючих технічних регламентів була б неможливою. Разом з цим в ході судового розгляду було встановлено, що на час розгляду справи автомобіль перебуває у володінні та користуванні позивачки. Будь-яких заяв про допущення відповідачем у роботі відступів від умов договору або інших недоліків до останнього не пред'являла. Отже, позивачка по суті прийняла роботу виконану відповідачем. Таким чином, фактичні дії позивачки свідчать про висловлення нею згоди на проведення додаткових робіт та заміну запчастин, що в свою чергу свідчить про зміну умов договору побутового підряду, укладеного сторонами раніше, та відповідає положенням ч. 2 ст. 205 ЦК. Згідно рахунку № 1019054 від 09.01.2015 вартість додаткових робіт та заміни запчастин склала 31 497,61 грн. Листом від 09.01.2015 відповідачем на адресу позивачки направлено рахунку № 1019054 від 09.01.2015. Даний лист отриманий відповідачкою 19.01.2015 року. Факт несплати за рахунком № 1019054 від 09.01.2015 позивачкою не оспорювався. Таким чином, має місце неналежне виконання позивачкою свого обов'язку за договором побутового підряду укладеного між сторонами. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог відповідача за зустрічним позовом про стягнення з позивачки суми основного боргу в розмірі 31 497,61 грн. та задоволення позову в цій частині. Оскільки позивачкою допущено прострочення по виконанню грошового зобов'язання, остання відповідає перед відповідачем відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК. Відповідно до вказаної норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно представлених відповідачем розрахунків розмір 3% річних складає 665,33 грн., розмір збитків від інфляції - 10 362,71 грн. Таким чином, з позивачки на користь відповідача окрім основної суми боргу підтягають стягненню 3% річних у розмірі 665,33 грн. та збитки від інфляції у розмірі 10 362,71 грн. Отже, зустрічний позов належить задовольнити в повному обсязі. З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved