Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

04.10.2017р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 16.06.2012р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого [INFO] у них народилася донька [PERSON], у свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком дитини, але під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з липня 2016 року стали проживати окремо. Дитина проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дочки, у зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб, визначити місце проживання доньки біля неї та стягнути з відповідача аліменти на її утримання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]», та розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги приписи ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, та згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, дійшов до наступного. Встановлено, що позивач і відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області (а.с.4). За час проживання у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком дитини (а.с.5). Під час подружнього життя з'ясувалося, що позивач з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з липня 2016 року стали проживати окремо, донька проживає біля позивача та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дочки, між ними відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. В силу ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу відповідають дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має для неї істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо відновлення свого дошлюбного прізвища «[PERSON]», вважає їх такими, що підлягають задоволенню. При визначенні місця проживання дитини суд враховує той факт, що донька [PERSON] з липня 2016 року і по теперішній час проживає біля позивача і відповідач проти цього не заперечує, а тому вважає, що місце проживання доньки слід визначити біля позивачки - матері дитини. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки [PERSON] до її повноліття, суд вважає, що вони підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст.180, ч.2 ст.141 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції Закону України №2037-VIII від 17.05.2017р.). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved