Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

03.08.2016 року позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором фінансового лізингу. Свої вимоги обґрунтував тим, що 03 серпня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № 00005532, відповідно до якого позивач зобовязався передати у розпорядження відповідача транспортний засіб VW Golf Plus VI 1.6 I benzin 2010 року виробництва, шасі WVWZZZ1KZBW531843, двигун № ВSE 996066 (Далі обєкт лізингу), а відповідач зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів шляхом здійснення платежів за договором та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму 18\~850 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму 2827,50 доларів США. Свої зобов'язання за договором товариство виконало. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання по сплаті щомісячних платежів за договором не виконував, у нього виникла заборгованість за договором в розмірі 98\~087,92 грн., з яких 15523,47 грн. - заборгованість за лізинговими платежами; 16\~683,05 грн. плата за фактичний час користування обєктом лізингу; 48\~259, 58 грн. реальні збитки; 975,05 грн. - 3% річних за час прострочення; 10\~646,77 грн. - інфляційні втрати; 6 000 грн. витрати на правову допомогу. Просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором фінансового лізингу № 00005532, в розмірі 98\~087, 92 грн.; судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач також в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що 03 серпня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено договір про фінансовий лізинг № 00005532. Об'єктом лізингу за п. 3.1. Загальних умов є транспортний засіб, зазначений у Контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об'єкту лізингу визначена сторонами в договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу VW Golf Plus VI 1.6 I benzin 2010 року виробництва, шасі WVWZZZ1KZBW531843, двигун № ВSE 996066. У відповідності з п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов лізингодавець прийняв на себе зобов'язання придбати у власність об'єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало об'єкт лізингу. Позивач передав об'єкт лізингу в користування під виплату лізингових платежів відповідачу. Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) визначено, що перший лізинговий платіж підлягав сплаті 03 серпня 2012 року, а останній - 15 липня 2017 року. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у графіку. Положеннями п. 6.3. Загальних умов встановлено, що лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/ доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом, чинним на дату виставлення рахунку. Відповідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частинами 1-3 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Частиною 1 ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. У ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною 1 ст. 2 цього Закону передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В матеріалах справи містяться розрахунки, що свідчать про те, що відповідач порушив умови оплати чергових (щомісячних) Лізингових платежів, тому вимога про стягнення заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 15523,47 грн., вимога про стягнення плати за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 16\~683, 05 грн. підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У такому випадку ґрунтуються на законі і вимоги позивача про стягнення суми втрат від інфляційних процесів у розмірі 10\~646, 77 грн. та трьох процентів річних у розмірі 975,05 грн. Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). У п. 13.6. Загальних умов сторони погодили, що відповідач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені позивачем у зв'язку з вилученням (повернення) об'єкта лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги з вилучення об'єкта лізингу. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності ч.2 ст. 615 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Витрати позивача з вилучення (повернення) об'єкта лізингу підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с. 41-54). Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] витрат щодо залучення третіх осіб, що надають послуги з вилучення об'єкта лізингу у розмірі 48\~259, 58 грн. підлягають задоволенню. Окрім того, позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» просить також стягнути з відповідача 6000 гривень витрат на правову допомогу. Згідно з частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Пунктом 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Крім того, у ст. 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2010 року між ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено договір про надання юридичних послуг (а.с. 55 - 64). Витрати ТОВ «Порше лізинг України» на оплату правової допомоги підтверджуються платіжним дорученням № 50030567 від 23 травня 2016 р. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що [PERSON] не виконав своїх зобов'язань перед позивачем за договором про фінансовий лізинг від 03 серпня 2012 року, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви.

Outcome: approved