Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

03.06.2021 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, протягом останніх 3 років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, інтересам відповідача і дітей. Позивач, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, спору щодо місця проживання дітей не має. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 14.02.2008 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 150, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.02.2008 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Стосовно вимог позивача про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. За відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 908,00 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: partial