Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

02 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2007 року, від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини у них не склалися, за період спільного життя в них не було взаємного порозуміння, проявилась несумісність характерів. Зберегти сім'ю неможливо. Діти проживають із позивачем. Спору щодо місця проживання дитини у сторін немає, спору щодо розділу майна у сторін немає. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] та договору на представництво інтересів, в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], що шлюб між сторонами зареєстрований 28 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №678(а.с.5). При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено,що подружжя мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зазначене підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей Серії [NUMBER], Серії [NUMBER](а.с.6.7). Сімейні відносини у сторін не склалися, за період спільного життя між ними не було взаємного порозуміння, проявилась несумісність характерів. Спору щодо визначення місця проживання дітей та розподілу спільного майна у сторін немає. Відповідачем вказані обставини не спростовані. За таких обставин, примирення між сторонами неможливе. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Діти залишаються із позивачем, у зв'язку з тим, що з цього приводу у сторін є домовленість. У відповідності із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід його залишити. На підставі наведеного

Outcome: approved