Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

04.07.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 07.01.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб (дата реєстрації 04.04.2005 року, реєстраційний номер 14/1693), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.04.2005 року. В період шлюбу у них народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та повністю знаходяться на моєму утриманні. Життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Підставою для розірвання шлюбу є втрата почуття взаємної поваги та любові, відсутність нормального морального клімату в родині, тому просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, поросив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач уклали шлюб 07.01.2003 року, зареєстровано шлюб 04.04.2005 року, реєстраційний номер 14/1693, засвідчено шлюб Консульством України в м. Дубай 23.12.2013 року за № 572/1147 (а.с. 7) Відповідно до\~ст. 414 ЦПК України\~підсудність справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Частиною 2\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу та\~Закону України «Про міжнародне приватне право». Закон України «Про міжнародне приватне право»\~встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 1, ст. ст. 75-77 Закону). Згідно із\~ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч. 1\~ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДКС України в київській області від 13.09.2017 року № 6610, місце реєстрації та проживання відповідача\~ встановлено за адресою: с. Панікарча, Кагарлицький район Київська області, по вул. Шевченка, 10. При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що\~ суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями представника позивача, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що\~ подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved