Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

02 жовтня 2018 року [PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з позовом до Білоцерківської міської ради Київської області (далі - «Відповідач») про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. [INFO] у віці 79 років померла його бабуся - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області на підставі актового запису №465. [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що є спадкоємцем за заповітом. Даний факт підтверджується заповітом від 18.04.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. Оскільки він не був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то був зобов'язаний відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України, подати в шестимісячний строк, тобто до 23 серпня 2016 року, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, з поважної причини цього не зробив. У зв'язку з сімейними обставинами, а саме важким матеріальним становищем, він був вимушений в січні 2016 року поїхати на заробітки до Російської Федерації, де перебував до червня 2018 року. Вважає, що наведені ним обставини є об'єктивними і істотними труднощами, які від нього не залежали і фактично зашкодили вчасно звернутись до нотаріуса. Постановою приватного нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С. від 08.09.2018 року №1062/02-31 Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Посилаючись на приписи ст.1216, ст.1221, ст.1269-1270, ст.1272 ЦК України, Позивач просив визначити йому додатковий строк терміном три місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] В судовому засідання Позивач підтримав заявлені вимоги. Пояснив суду, що його бабуся померла [INFO] спадкоємцем першої черги після смерті бабусі є його батько - [PERSON], який з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, а на ім'я позивача бабусею [PERSON] складений заповіт 18.04.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. Про наявність заповіту він дізнався лише після повернення із-за кордону. В судовому засіданні представник Позивача підтримав його доводи, просив позов задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі з ухваленням рішення на розсуд суду (а.с. 23). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що являється батьком позивача, підтвердив обставини викладені у позові. Повідомив суду, що позивач не знав про те, що на нього складено заповіт, а дізнався про це лише у червні місяці 2018 року, коли приїхав із заробітків до дому із іншої країни. Суд, вислухавши пояснення Позивача та свідка повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] у віці 79 років померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області на підставі актового запису №465 (а.с. 10). [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про місце проживання та склад сім'ї, виданою управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області 10.09.2018 року №5734 (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва на право власності на житло за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва від 05.05.1982 року про укладення шлюбу [NUMBER] актовий запис №4, [PERSON] був чоловіком [PERSON], який помер [INFO] у віці 71 рік що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 17.06.2014 року (а.с.11, 17). 18.04.2012 року [PERSON] було складено заповіт на позивача [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. (а.с.8). Постановою приватного нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С. від 08.09.2018 року №1062/02-31 Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 7). Оскільки Позивач не був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини то для оформлення права власності на спадкове майно був зобов'язаний відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України, подати в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте в цей період часу у зв'язку з сімейними обставинами, а саме важким матеріальним становищем, він був вимушений в січні 2016 року поїхати на заробітки до Російської Федерації, де перебував до червня 2018 року. Крім того, Позивач не знав про те, що є спадкоємцем за заповітом, а дізнався про це лише після повернення із-за кордону. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наведені Позивачем обставини є об'єктивними і істотними труднощами, які від нього не залежали і фактично зашкодили вчасно звернутись до нотаріуса. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Будченко проти України» від 24.04.2014 року, суд приходить до висновку про те, що Позивач у цій справі має майновий інтерес щодо спадкового майна, як легітимне очікування, яке є достатньо конкретним та передбачуваним відповідно до національного закону. У той же час, в рішенні у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й в рішенні у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що заяву про прийняття спадщини ним не було своєчасно подано до нотаріальної контори з поважної причини - через відсутність на території України та необізнаність про наявність заповіту. Такі обставини дійсно є об'єктивними та істотними труднощами, які не залежали від Позивача та зашкодили йому вчасно звернутися з такою заявою. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем, відповідно до його заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved