Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

03.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить (з урахуванням уточнення позовних вимог від 14.02.2014 року) зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та визначити такі способи участі у вихованні дитини: систематичні побачення щотижня протягом чотирьох днів, в тому числі один з вихідних: понеділок - протягом двох годин після навчання в школі з урахуванням особистого графіку дитини щодо позашкільного виховання, середа - протягом двох годин після навчання в школі з урахуванням особистого графіку дитини щодо позашкільного виховання, п'ятниця - протягом двох годин після навчання в школі з урахуванням особистого графіку дитини щодо позашкільного виховання, неділя - вільне спілкування з дитиною з правом дитини залишитись на ніч; встановити проведення спільного відпочинку під час весняних канікул протягом трьох діб та під час літніх канікул протягом двох тижнів; встановити час спілкування з сином по телефону протягом дня тривалістю одна година. Позов мотивовано тим, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні їх сина, в досудовому порядку вони не дійшли згоди щодо участі матері у вихованні та спілкуванні з сином. В судовому засіданні позивач, мати [PERSON], підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі на підставі доводів, викладених в позові. В судовому засіданні позивач наполягала, що спілкування з сином буде здійснено з урахуванням його зайнятості в школі та на позашкільних заняттях, а також з урахуванням бажання сина. Відповідач, бабуся [PERSON], в судовому засіданні частково визнала позов, не заперечувала проти визначення побачень позивача з сином, проте вказала, що у дитини немає стільки вільного часу для побачень з матір'ю, оскільки багато часу забирає навчання, наполягала, що суду необхідно врахувати бажання та розклад онука. Представник органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області просив врахувати при постановленні судового рішення інтереси дитини. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. [PERSON] є матір'ю дитини [PERSON], [INFO] (а.с.9). Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю. Місце проживання [PERSON], [INFO], згідно висновку органу опіки та піклування Павлоградської міської ради від 30.10.2013 року з урахуванням думки дитини визначено з бабусею, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Статтею 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із п.2 ч.2 ст.18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку. Згідно пояснень [PERSON], наданих в судовому засіданні, він не проти спілкування з матір'ю, проте зважаючи на те, що він навчається в одинадцятому класі, він завантажений підготовкою до вступу до вищого навчального закладу, додатково займається з викладачами математикою, хімією та українською мовою в понеділок, вівторок, середу, суботу та неділю, відвідує спортивну секцію з баскетболу в понеділок, середу, п'ятницю. Олег пояснив суду, що проживав з матір'ю, вітчимом, молодшим братом Русланом, зараз 3 роки, та молодшою сестрою, Женею, зараз 5 років, в однокімнатній квартирі, відносини склались добрі, проте через брак місця для відпочинку та для підготовки уроків іноді виникали сварки. Вдома у бабусі створені належні умови для проживання та навчання, бабуся його матеріально забезпечує, також допомагають батьки. Враховуючи інтереси дитини, вік дитини, графік занять в школі, позашкільних занять, а також враховуючи те, що влітку цього року [PERSON] буде вступати до вищого навчального закладу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та визначити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини шляхом встановлення побачень матері з дитиною кожного понеділка протягом двох годин з 16-00 години до 18-00 години, кожного четверга протягом двох годин з 15-00 години до 17-00 години, кожної суботи з 10-00 години до 14-00 години, кожної неділі з 10-00 години до 14-00 години за місцем проживання [PERSON], місцем реєстрації проживання дитини за адресою: [ADDRESS], проведення спільного відпочинку під час весняних канікул протягом трьох діб, проведення спільного відпочинку під час літніх канікул протягом двох тижнів. Оскільки за адресою проживання позивача: [ADDRESS], мешкають позивач, її чоловік та двоє малолітніх дітей в однокімнатній квартирі, що не заперечується сторонами у справі, суд вважає за доцільне не визначати спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини шляхом встановлення побачень з ночівлею сина за вищевказаною адресою. Зазначений графік спілкування позивача з сином не буде заважати навчанню дитини, порушувати сталий уклад життя сторін, є доцільним, відповідає інтересам дитини та не суперечить законним інтересам позивача і відповідача.

Outcome: partial