Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

03.10.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, розташованим за адресою: вул. 35 Дивізії буд. 19, смт. Близнюки Харківської області у звязку із відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, посилаючись ст.ст. 41,47 Конституції України, ч.1 ст. 316,317,321,405 ЦК України, ч.4 ст. 9, ч.1 ст. 64, ст.ст. 72, 150 ЖУ Української РСР, ст.ст. 7,11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та інше. В обґрунтування позову вказує на таке. Зазначений вище будинок є його приватною власністю. 23 червня 2008 року він дав дозвіл на реєстрацію місця проживання своїй дочці [PERSON] та онуці [PERSON] З 2016 року вони у будинку не проживають, витрати по утриманню будинку несе лише він. Відповідачі цим житлом не цікавляться. Їхніх речей там немає. Реєстрація відповідачів у будинку порушує його права власника. В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання відповідачі не зявилися. Відзив на позовну заяву не подано. Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У судовому засіданні [PERSON] на задоволенні позову наполягав, вказуючи на обставини викладені в позовній заяві. Представник Служби у справах дітей Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Частиною 8\~ст. 279 ЦПК України\~передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, вислухавши покази позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, зясувавши обставини справи, приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є громадянами України, про що свідчить фотокопії паспортів [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-6). Із фотокопій свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON], а [PERSON] - дочкою [PERSON], отже онукою [PERSON] (а.с.7-9). [PERSON] неповнолітня. Фотокопією домової книги підтверджено те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у спірному домоволодінні( а.с.12-15). Крім того, факт реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою підтверджується і інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання(а.с.28). Із довідки Близнюківського малого підприємства технічної інвентаризації від 07.09. 2017 та фотокопії договору про надання земельної ділянки для будівництва вбачається, що за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: смт. Близнюки, вул. 35ї Дивізії, буд. 19 (а.с.10,11.15). Згідно довідки Виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області №2230 від 02.10. 2018 у домоволодінні за цією адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Ю.(а.с.17). Депутатами Близнюківської селищної ради 21.06. 2018 складено Акт обстеження матеріально-побутових умов, яким встановлено, що в смт. Близнюки по вул. 35-ї Дивізії,19 проживає [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] За цією адресою зареєстровані але не проживають з 2016 року їх дочка [PERSON] та онука [PERSON]Ю.(а.с. 16) . Третьою особою - Службою у справах дітей Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області, надано до суду листа та Акт обстеження умов проживання позивача з яких вбачається, що працівниками цієї служби разом із фахівцями Близнюківського районного центру соціальних служб для сімї та молоді проведено обстеження домоволодіння [PERSON] і також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] там не проживають з 2016 року. Їх особистих речей у домоволодіння немає. На підтвердження стану свого здоровя позивачем надано довідку №465697 про встановлення йому другої групи інвалідності (а.с.21). На підтвердження сплати саме ним комунальних послуг, надано чеки (а.с.18-20). Згідно ст.319\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право\~\~вчиняти щодо свого майна\~\~будь-які дії, які не\~\~суперечать закону. Усім\~\~власникам забезпечуються\~\~рівні умови здійснення\~\~своїх\~\~ прав. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути\~\~протиправно\~\~позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~\~ст.391 ЦК України\~\~власник\~\~майна\~\~має\~\~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним\~\~права\~\~користування\~\~та розпорядження\~\~своїм\~\~майном. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~\~\~членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~ права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Право користування житлом набувають члени сім'ї власника житла за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Відповідно до частини другої\~статті 64 ЖК Української РСР\~до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.\~Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною четвертою\~статті 156 ЖК Української РСР\~визначено, що до членів\~\~сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Згідно\~статті 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин. Стаття 16 ЦК України\~передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами\~ЦК України. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі\~\~\~\~ № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення\~статті 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до частин\~\~1, 2\~статті 11 Закон України «Про охорону дитинства», сім'я є\~\~ природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. А отже обов'язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім'ю, тобто в даному випадку батьків. Згідно із частиною 2\~статті 18 цього Закону\~діти мають право користуватися займаним приміщенням як\~\~\~члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення. Разом із тим право користування житловим приміщенням неповнолітньою особою є похідним від права її матері. Отже втрата права проживання матері в житлі призводить до того, що таке право втрачається і неповнолітньою особою. Такі висновки суду відповідають правовій позиції викладеній в постанові Верховного суду 30 травня 2018 року по справі № 755/22113/15-ц. Отже належними та допустимими доказами позивача вимоги позову про визнання відповідачів такими що втратили право\~\~користування\~\~житловим будинком\~\~ доведені, а тому позов і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.5 ЗУ України «Про судовий збір», позивач як інвалід 2 групи від слати судового збору звільнений. Інших судових витрат позивач не поніс. На підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved