Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

04. 02.1987 року в зв'язку з аварією на ЧАЕС [PERSON], та її родина : чоловік [PERSON] та на той час неповнолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] переїхали з республіки Білорусь, Гомельської області Лельчицького району с. Чемерне, на постійне місце проживання у с. Дем*янівка вул.. Степова, буд. 5, Мангушського (на той час Першотравневого) району Донецької області, що підтверджується довідкою №399 від 15.05.1991 року, довідкою №1087 від 31.10.2008 року виданою Лельчицьким райвиконкомом Гомельської області, республіки Білорусь, тимчасовим посвідченням від 29.10.2001 року, переселенським квітком серії 2А №162468 від 26.01.1988 року та довідкою Комишуватської сільської Ради №1048 від 03.11.2016 року. Чоловік позивача [PERSON] влаштувався до роботи у племрадгосп ім. Дзержинського в якості електор зварювальника, а позивач в якості ветеринарного лікаря. Згідно акту від 15.02.1988 року складеному директором племрадгоспу ім.. Дзержинського, голови профспілки племрадгоспу ім.. Дзержинського та голови Комишуватської сільської ради, позивачу було надано як переселенцю, будинок з господарськими спорудами розташований у с. Дем*янівка, вул.. Степова 5, на земельній ділянці площею 0,16 га яка належить Комишуватський сільський раді, з виплатою суми кредиту 2300 крб. У 1992 році після п*яти років праці у зазначеному племрадгоспі і мешкання у наданому будинку, позивачу було запропоновано керівництвом племрадгоспу сплатити вартість наданого будинку з подальшим укладенням договору купівлі-продажу домоволодіння. 30.01.1992 року позивач, сплатила вартість будинку у сумі 2300 крб., що підтверджується квитанцією ДД №043293 від 30.01.1992 року. Позивач звернулася до керівництва радгоспу для оформлення договору купівлі-продажу будинку, однак їй було відмовлено, а головний бухгалтер племрадгоспу ім. Дзержинського [PERSON] надала їй довідку №48 від 09.03.1992 року про сплату вартості переселенського будинку у сумі 2300 крб. Згідно з розпорядженням голови Першотравневої райдержадміністрації №159 від 22.04.1996 року «Про реєстрацію суб*єктів підприємницької діяльності» та витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб ,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.11.2016 року, колективне підприємство колективне сільськогосподарське підприємство ім.. Дзержинського, є правонаступником племрадгоспу їм.. Дзержинського, яке ліквідовано в зв'язку з визнанням його банкрутом. Будинок 5 по вул.. Степовій у с. Дем*янівка на балансі у Комишуватській сільській раді не перебуває, право власності на зазначене домоволодіння у Мангушському БТІ не зареєстровано, що підтверджується довідками № 1058 від 09.11.2016 року та 189 від 02.11.2016 року. Для переоформлення документів на домоволодіння та реєстрацію право власності у жовтні 2016 року позивач звернулася до КП Мангушське Бюро технічної інвентаризації.. БТІ було проведено обстеження домоволодіння та підготовлена необхідна технічна документація, а саме: план будинку, складена характеристика будинку, проведена оцінка домоволодіння, яка склала -130889 грн., а для реєстрації права власності на зазначений будинок, позивачу було рекомендовано звернутися до відділу реєстраційної служби Мангушської райдержадміністрації, але рішенням №32500568 від 23.11.2016 року у реєстрації права власності на зазначений будинок їй було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів. В звязку з вищезазначеним позивач змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач просить: 1 [PERSON] від 15.02.1988 року «про передачу житлового будинку з господарськими спорудами розташованого по вул. Степовій 5 в с. Дем*янівка Мангушського району Донецької області , [PERSON]», між продавцем племрадгоспом ім. Дзержинського Першотравневого району Донецький області та Каленик Любов*ю Михайлівною дійсним, а правочин таким ,що відбувся. [PERSON] за Каленик Любов*ю Михайлівною [INFO] право власності на нерухоме майно у вигляді домоволодінні № 5по вул. Степовій у с. Дем*янівка Мангушського району Донецької області яке складається з житлового будинку літ А-1 за планом сіней а-1, нежилої прибудови літ. А1-1. гаражу Б-1, сараю Г-1, літньої кухні 3-1, вбиральні Д-1, погріб з шійкою Б/п, огорожі №1, ворота №2, замощення ФЕМ-1, колодязя (залізобетонні кільця) літ. К. Представник відповідача надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали надані до заяви , виходить з наступного: Відповідно до\~частини третьої статті 10 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). З урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно ч. І ст. 218 ЦК України яка передбачає недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо^, відеозапису та іншими доказами. Згідно ч. 2 зазначеної статті, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його-нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. Згідно ст. 655 за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Стаття 657 передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11. 2009 року №9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання угод недійсними» - у в зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав встановлених ст. ст. 218 та 220 ЦК України. Згідно п.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року зі змінами і доповненнями зазначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, а також житловий фонд. Згідно п. б п/п 5 ст. 30 зазначеного закону до повноважень в галузі житлово-комунального господарства, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:5) облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Але своєчасно Комишуватська сільська рада зазначений будинок до житлового фонду не внесла. Факт того, що сім,я позивача дійсно з 1987 року проживала у [INFO] в с. Дем*янівка підтверджується довідкою Комишуватської сільської ради № 1048 від 03.11.2016 року . Суд вважає, що між позивачем та відповідачем були виконані зобов'язання за договором купівлі - продажу, а саме, відповідач [PERSON] передав позивачу домоволодіння, а позивач прийняла його та сплатила певну грошову суму. Таким чином правочин (договір купівлі продажу) відбувся.

Outcome: approved