Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

04.02.2016 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з позовною заявою, в якій просив припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], встановлені відповідно до рішення Бориспільського районного суду Київської області у справі №2-4413/2011 від 29.09.2011 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народилось двоє дітей та на утримання яких рішенням суду було з нього стягнуто на користь відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ними повноліття, а також, що на виконання цього рішення видано виконавчий лист. Він стверджує, що рішення суду ним виконувалось та заборгованість по аліментах відсутня, однак з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилися обставини, а саме: їх з відповідачем син [PERSON], [INFO], за згодою матері поживає з ним за адресою: [ADDRESS], та перебуває на його утриманні. Він створив усі належні умови для проживання сина, його розвитку та відпочинку, син знаходиться на його повному утримання, незважаючи на це, з його заробітної плати продовжують відраховувати аліменти на утримання і сина і дочки. Позивач вважає, оскільки син знаходиться на його повному утримання, а рівень витрат на утримання дочки і сина є однаковим, то необхідно припинити стягувати аліменти. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, а також підтвердив, що їх з відповідачем неповнолітній син близько року проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Він стверджує, що спочатку домовився з позивачем, що вона буде повертати йому половину коштів, які їй перераховують з його заробітної плати, але, коли він послав сина забрати половину від стягнутих з нього аліментів, що мало складати 300 гривень, то позивач відмовила, посилаючись на те, що розмір аліментів є недостатнім на утримання дочки, та з того часу отримані від нього кошти витрачає лише на одну дитину, участі в утриманні сина не приймає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, визнає, що має бути припинено стягнення аліментів на сина, який з лютого 2015 року за її згодою проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Вона на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення трьох років, та стверджує, що потребує коштів на утримання дочки, які позивач добровільно не надає. Вважає, що за рішенням суду має бути продовжено стягнення аліментів на її користь на утримання їх з позивачем дочки, а саме половину від того розміру аліментів, що визначив суд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Сторонам судом було роз'яснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. В тому числі роз'яснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2004 року, від якого мають двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], та рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Згідно з рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2011 року стягнуто з позивача [PERSON], [INFO], уродженця і мешканця [ADDRESS], працюючого охоронником в ТОВ «Поляна» в с.Глибокому Бориспільського району Київської області, вул.Нова, 11а, на користь відповідача [PERSON], мешканки [ADDRESS], аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.09.2011 року по досягненню дитиною повноліття (а.с.26). Встановлено, що відповідач змінила прізвище на [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON], про що є відповідна відмітка в її паспорті та паспорті її чоловіка, який був присутній в судовому засіданні в якості представника відповідача (а.с.25). Згідно з вищевказаним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області був виданий виконавчий лист №2-2413/2011 від 29.09.2011 (а.с.10-11), на підставі якого за місцем роботи позивача в ТОВ «Поляна», код ЄДРПОУ 32875312, юридична адреса: 08350, Київська область, Бориспільський район, с.Глибоке, вул.Нова, 11-А, з заробітної плати позивача утримуються аліменти і перераховуються на користь [PERSON], заборгованість по аліментах відсутня, що підтверджується виданої ТОВ «Поляна» довідкою№26 від 26.11.2015 року (а.с.12). Малолітній син сторін [PERSON] [INFO], з лютого 2015 року проживає з позивачем, його батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні, зареєстрований та проживає за місцем реєстрації позивача про [ADDRESS], що підтверджується довідками Вороньківської сільської ради №1715 від 16.12.2015 та №1716 від 17.12.2015 (а.с.13,14), актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] (а.с.15). Вищенаведені обставини також повністю визнані в судовому засіданні відповідачем [PERSON]. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, з досліджених в судовому засіданні доказів та з пояснень сторін встановлено, що з часу ухвалення рішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 29 вересня 2011 року про стягнення з позивача [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно на користь відповідача [PERSON] (дошлюбне прізвище на час ухвалення вказаного рішення суду -[PERSON]) змінився сімейний стан позивача, а саме, їх з відповідачем син, як визнано сторонами, з лютого 2015 року по даний час постійно проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. З урахуванням викладеного, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача в частині припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача підлягають частковому задоволенню, а саме: слід припинити стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у відповідній - 1/6 частині від усіх видів заробітку позивача. При цьому суд враховує, що визнання позову в цій частині відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі інтересів малолітнього [PERSON], який фактично перебуває на утриманні позивача. А також суд враховує, що за змістом ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України слід дійти висновку, що у разі стягнення аліментів на декількох дітей, їх частки, що припадають на одну дитину, є рівними. Отже, у даному випадку, ? частка від 1/3 частини заробітку, що була стягнута з позивача на користь відповідача на утримання двох дітей сторін, становить 1/6 частину. Щодо вимог позивача про припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача також на утриманні їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO], то в цій частині вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Встановлено, що сторони не досягли згоди щодо виконання ними обов'язку утримувати їх дітей, у зв'язку з чим було ухвалено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2011 року, яким було стягнуто аліменти з позивача на користь відповідача на утримання їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Про відсутність такої домовленості свідчить також позиція відповідача у даному судовому засіданні, яка заперечує проти припинення стягнення аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем та знаходиться на її утриманні. Суд також звертає увагу, що підстави звільнення батьків від сплати аліментів, а також припинення права на аліменти на дитину, визначено ст.ст.188 та 190 Сімейного кодексу України, проте про наявність таких підстав позивач не заявляє, а в обґрунтування заявлених вимог посилається на вищенаведені положення ст.192 Сімейного кодексу України. З урахуванням викладеного, суд прийшов до переконання, що та обставина, що один з малолітніх дітей сторін, на утримання якого були стягнуті аліменти на користь відповідача, проживає з позивачем, не звільняє позивача від обов'язку утримувати іншу дитину - дочку [PERSON], [INFO], та не позбавляє відповідача права отримувати від позивача аліменти у відповідній частці від присудженої на її користь частини заробітку позивача. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 551 гривня 21 копійка (а.с.1), в той час, як належна до сплати сума становить 551 гривня 20 копійок, які відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто половину від понесених судових витрат, що складає 275 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial