Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

04.07.2016 року позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її дідусь [PERSON] якому належало будинковолодіння, розташоване у [ADDRESS]. Після його смерті спадщину в порядку спадкування за законом прийняв його син [PERSON] (батько позивачки). [INFO] року батько [PERSON] помер. Ще за життя батько посвідчив на її ім'я заповіт. Позивачка прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, оскільки вступила в управління спадковим майном. В нотаріальному порядку позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок, оскільки відсутній документ, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння. У зв'язку з вищевказаним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила позов задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак до суду направив письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 рік за [PERSON], [INFO], який був головою двору, значилось господарство, розташоване у [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). [PERSON] мав двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією актового запису про народження № 33 від 05.02.1957 року (а.с. 9) та копією свідоцтва про народження (а.с. 12). [INFO] року [PERSON] помер (копія актового запису про смерть № 2 від [INFO] року, а.с. 10). [INFO] року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть, а.с. 11). Ще життя [PERSON] посвідчив на ім'я доньки [PERSON] (позивачка) (копія свідоцтва про народження, а.с. 15) заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 25.06.2002 року (а.с. 13). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців - [PERSON] (дідусь позивачки) та [PERSON] (батько позивачки), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько позивачки) прийняв спадщину за законом після смерті батька [PERSON] (дідусь позивачки), оскільки вступив в управління спадковим майном, проживав разом з батьком, доглядав за ним, вів з ним спільне господарство, проводив його похорон. [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] (дідусь позивачки) не прийняв, був зареєстрований у господарстві батька, проте разом з ним не проживав (довідка Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 192 від 12.04.2016 року, а.с. 7). Згідно відповідей приватих нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Водославської Н.В. № 252/01-16 від 11.07.2016 року (а.с. 28) і [PERSON] № 01-16/603 від 09.07.2016 року (а.с. 40) та державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 454/01-16 від 15.07.2016 року (а.с. 41) спадкова справа після смерті [PERSON] (дідусь позивачки), не заводилась. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] оскільки вступила в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживала разом з ним, вела з ним спільне господарство, проводила похорон померлого, що підтверджується довідкою Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 192 від 12.04.2016 року (а.с. 7). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 96/2016 від 26.05.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. (а.с. 28-39), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину, в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок в цілому, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який в свою чергу успадкував дане домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (дідусь позивачки). Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими у [ADDRESS], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. № 243/02-31 від 30.06.2016 року (а.с. 17). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved