Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

04 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначено, що згідно ордеру на жиле приміщення від 01 лютого 1989 року вона є наймачем квартири [ADDRESS] . Разом з позивачем у зазначеній квартирі за її згодою зареєстрована відповідач по справі, яка є її онукою, але з березня 2000 року фактично не проживає, оскільки мешкає у іншій країні, громадянкою якої є. При цьому, станом квартири відповідач не цікавиться, ніяких витрат не несе, не проводить оплату за користування приміщенням та зі сплати комунальних послуг, а добровільно знятись з реєстрації не може, оскільки проживає у іншій квартирі. Реєстрація [PERSON] у зазначеній квартирі створює [PERSON] перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С.від 16 жовтня 2019 року прийнято справу до свого провадження, постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 10 годину 00 хвилин 15 листопада 2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України: шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. 14 листопада 2019 року на електронну адресу суду від неї надійшла заява, у якому вона зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, згідно копії ордеру на жиле приміщення № 60/89 від 13 лютого 1989 року, позивачу, як квартиронаймачу, з сім`єю з трьох чоловік у складі: її та дочок [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради народних депутатів Донецької області № 55/2 від 01 лютого 1989 року видано ордер на право зайняття жилого приміщення жилою площею 11,54 м2, яке складається з однієї кімнати квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 15 листопада 2019 року за № 188887014, квартира, відомості щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в реєстрах відсутні (а.с. 25). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є онукою позивача, що визнається учасниками справи, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З акту про не проживання № 1631 від 11 червня 2019 року, складеного начальником ТОВ «ТБК Схід» Тесленко Т.Л. у присутності сусідів: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що відповідач зареєстрована, але не проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , з березня 2000 року по день складення акту (а.с. 7). Згідно копії довідки № 2321 від 01 жовтня 2019 року, виданої керівником ТОВ «ТБК Схід» Тесленко Т.Л. та паспортистом ТОВ «ТБК Схід» [PERSON] ., у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: позивач, яка є наймачем квартири, та її онука - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). З відповіді першого заступника міського голови Савченко Т.М. за вх. № 32872 від 15 жовтня 2019 року вбачається, що за даними реєстру територіальної громади м. Бахмут, інформація про реєстрацію місця проживання фізичної особи [PERSON] , [INFO] , відсутня(а.с. 14). З доданих позивачем до позовної заяви копій: паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого відділом УФМС Росії по Рязанській області в Рязанському районі 28 грудня 2017 року, та свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування № 354, виданого заступником начальника ОВМ ОМВС Росії по Рязанському району [PERSON] 04 квітня 2018 року, вбачається, що відповідач є громадянкою Російської Федерації та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом. Відповідно до норм ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання. Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами визначені у статті 71 ЖК України. Положеннями ч. 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї, зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Із зібраних по справі доказів вбачається, що відповідач вибула із спірної квартири на інше постійне місце проживання, у зв`язку з чим втратила право на користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved