Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

02.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєного злочину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.04.2013 року [PERSON] з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, прибув на арешт майданчик, розташований за адресою м. Одеса, Тираспольське шосе, 31-А, де повідомив службовій особі Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, що він діє, як представник ТОВ «Укрспецторг групп» і предявив копію довіреності № 924-16-Д/13 від 04.04.2013 року, яка діяла з 04.04.2013 року по 30.06.2013 року на території міста Київ та Київської області. Про те, що вказана довіреність не діє на території міста Одеси та Одеської області він співробітника ДВС не повідомив. Службова особа Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, довіряючи [PERSON] та не дослідивши вказану довіреність і не встановивши наявність у [PERSON] повноважень представляти інтереси ТОВ «Укрспецторг групп» на території міста Одеси, передала останньому на відповідальне зберігання автомобіль [NUMBER] вартістю 50000 гривень, який належить йому та знаходився до цього часу на арешт майданчику. Вказаним автомобілем, який належить позивачу, [PERSON] розпорядився на власний розсуд. За фактом скоєння цього злочину СВ Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області було проведено кримінальне провадження № 12013170470006873, яке було направлено в подальшому до Малиновського районного суду м. Одеси з обвинувальним актом, та в ході судового розгляду якого по справі № 521/14433/14-к, судом було встановлено винуватість [PERSON] у скоєнні даного злочину, та було призначено покарання у вигляді штрафу. У звязку з викраденням відповідачем його автомобіля шляхом шахрайських дій, йому було спричинено матеріальні збитки, а саме: 50000 гривень вартість автомобіля на момент викрадення, тобто станом на 10 квітня 2013 року. Позивач зазначає, що автомобіль 2008 року випуску, тобто йому було 5 років, на момент постановки його на арешт майданчик, у 2013 році «пробіг» в автомобілі складав 52000 км. Позивач вказує, що середня ринкова вартість його автомобіль на час розгляду справи в суді становить 95000 гривень. Позивач працює приватним підприємцем, займається роздрібною торгівлею продовольчих товарів. У звязку з діяльністю позивача йому потрібно постійно користуватися автомобілем для закупівель та реалізації товару. Коли автомобіль було викрадено, він вимушений був для продовження здійснення своєї підприємницької діяльності взяти в оренду інший автомобіль у сторонньої особи, який позивач орендував з 20.04.2013 року по 31.08.2015 рік за ціною 100 грн. на день. Сума оренди, яку він витратив за цей час, складає: 2013 рік квітень 11 днів, травень грудень 245 днів, всього 256 днів, 2014 рік 365 днів, 2015 рік січень серпень 243 дня. Всього 855 днів, та ним було сплачено 85500 гривень, цим самим в результаті протиправних дій відповідача [PERSON] йому додатково спричинено матеріальну шкоду на вказану суму. Всього сума матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок скоєння злочину відносно його майна становить 95000 гривень реальна вартість автомобіля на день розгляду справи у суді та 85 500 грн. витрати позивача на оренду іншого автомобіля, повязані з порушенням права власності на автомобіль, а всього загальна сума матеріальної шкоди складає 95000+85500 =180500 гривень. Крім матеріальної шкоди, йому також було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 35000 гривень, оскільки викрадення його автомобіля стало причиною емоційного та психологічного стресу. Він втратив душевний спокій, затратив багато часу та коштів на оформлення відповідних документів. У звязку зі зникненням автомобіля, у нього були також порушені нормальні життєві звязки з його рідними, друзями, він втратив можливість пересування, яку мав до викрадення автомобіля. Без свого автомобілю він лишився можливості регулярно їздити по своїх справах та змушений іспитувати незручності. Ця пригода порушила звичайний спосіб життя позивача. Його нервування також посилилось тим, що відповідач добровільно відшкодовувати завданих збитків не бажає, не вжив жодних заходів для цього і до теперішнього часу. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму матеріальної шкоди 180 500 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 35 000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі якої йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень (а.с.5-6). Як вбачається з вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2015 року, 10.04.2013 року [PERSON] з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, прибув на арешт майданчик, розташований за адресою м. Одеса, Тираспольське шосе, 31-А, де повідомив службовій особі Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, що він діє, як представник ТОВ «Укрспецторг групп» і предявив копію довіреності №924-16-Д/13 від 04.04.2013 року, яка діяла з 04.04.2013 року по 30.06.2013 року на території міста Київ та Київської області. Про те, що вказана довіреність не діє на території міста Одеси та Одеської області він співробітника ДВС не повідомив. Службова особа Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, довіряючи [PERSON] та не дослідивши вказану довіреність та не встановивши наявність у [PERSON] повноважень представляти інтереси ТОВ «Укрспецторг групп» на території міста Одеси, передала останньому на відповідальне зберігання автомобіль [NUMBER] вартістю 50 000 гривень, який належить йому та знаходився до цього часу на арешт майданчику. Вказаним автомобілем, який належить йому, [PERSON] розпорядився на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У судовому засіданні позивач суду пояснив, що його автомобіль «GEELY MR 7151A» 2008 року випуску, тобто на момент постановки автомобіля на арешт майданчик у 2013 році автомобіль знаходився у технічно справному стані та за весь час експлуатації, до його викрадення, «пробіг» автомобіля становив 52000 км. Середньо ринкова вартість автомобіля у такому стані становить 4000 доларів США. На день звернення до суду, у звязку зі зміною курсу національної валюти по відношенню до долара США, 4000 доларів США еквівалентні 95000 гривень. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серія В03№ 106273 [PERSON] з 24.03.2008 р. зареєстровано фізичною особою підприємцем. Позивач зазначив у судовому засіданні, що він займається роздрібною торгівлею продовольчими товарами. У звязку з його діяльністю йому потрібно постійно користуватися автомобілем для закупівель та реалізації товару. Коли його автомобіль було викрадено, він вимушений був для продовження своєї підприємницької діяльності взяти в оренду інший автомобіль у сторонньої особи, який він орендував з 20.04.2013 року по 31.08.2015 рік за ціною 100 грн. на день. Відповідно до договору від 20.04.2013 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивач взяв в оренду автомобіль CHERY KARRY, [INFO] державний номер [NUMBER], для здійснення підприємницької діяльності. Оплата за оренду автомобіля складає 100 грн. щоденно. Факт передачі в оренду автомобіль CHERY KARRY, [INFO] державний номер [NUMBER] підтверджується відповідним актом прийому передачі від 20.04.2013 р. та факт повернення орендованого автомобіля підтверджується угодою про розірвання договору оренди від 31.08.2015 р. Згідно розрахунку позивача, сума орендної плати, яку він витратив за цей час, складає: з 20.04.2013 р. - 30.04.2013 р. 11 днів, травень 2013 р. грудень 2013р. - 245 днів, всього 256 днів, у 2014 рік 365 днів та з січня 2015 р. серпень 2015 р. 243 дня. Всього 1120 днів, та позивачем було сплачено 85 500 гривень, цим самим в результаті протиправних дій відповідача [PERSON] йому додатково спричинено матеріальну шкоду на суму 85\~500 гривень. Всього сума матеріальної шкоди, яка була завдана йому внаслідок скоєння злочину відносно його майна становить 95000 гривень реальна вартість автомобіля на день розгляду справи у суді та 85 500 грн. його витрати на оренду іншого автомобілю, повязані з порушенням його права власності на його автомобіль, а всього загальна сума матеріальної шкоди складає 95000+85500 =180500 гривень. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок матеріальної шкоди, завданий злочинними діями відповідача у розмірі 180 500 гривень, оскільки відповідач в судове засідання не зявився, та не надав заперечень стосовно цієї суми. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 35 000 грн. суд зазначає наступне. В силу ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і ця моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступенем вини особи, яка задала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Вина відповідача [PERSON] у завданні матеріальної шкоди позивачу доведена вироком суду. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що неправомірними діями відповідача була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через неправомірну поведінку останнього. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розглядаючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд виходив з принципу розумності і справедливості, врахував характер істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, емоційні переживання позивача та дійшов висновку, що внаслідок даного злочину, позивачу дійсно була завдана моральна шкода, оскільки були порушені його нормальні життєві стосунки, заподіяні психологічні страждання, повязані з вирішенням питання відшкодування завданої шкоди, що призвело до суттєвих змін у його життєдіяльності. Сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. відповідає обсягу моральних страждань позивача, а тому приходить до висновку про достатність відшкодування моральної шкоди саме в такому розмірі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»,\~\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial