Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

03 листопада 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 13 червня 2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №78 від 13 червня 2009 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На протязі трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб, сімю тощо. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня спільна дитина, що кожен раз спричиняє позивачці та дитині душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхньої дитини та позивачки. Позивач не здатен підтримати нормальну атмосферу в сімї, піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомогою. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивачки сенсу подальшого підтримання сімейних відносин немає. Майнових спорів між ними немає. Шлюб розривають вперше. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Просить суд винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 13 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №78 від 13 червня 2009 року та стягнути судовий здір з відповідача на користь позивачки. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №137769, 13 червня 2009 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та [PERSON], [INFO], уродженка м.Першотравенська, Дніпропетровської області, зареєстрували свій шлюб за актовим записом №78 у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №330820 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджується факт того, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Частиною 2\~статті 3 СК України\~встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при пред'явленні позову до суду в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved