Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

04.09.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації місця проживання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, уточнив його та просив позовні вимоги зазначені в пунктах 3, 6, 9, 12 залишити без розгляду. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 16 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], в інтересах якого діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON]. від 16.11.2011 року за реєстровим номером № 7679, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний договір був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON]. Договір купівлі-продажу позивачем був виконаний у повній мірі, але [PERSON] відмовляється виписатися із проданого ним будинку, чим обмежує право позивача користуватися та розпоряджатися даним будинком як власника. У вказаному будинку зареєстровані та продовжують проживати відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], хоча вони не є власниками цього будинку, не узгоджували можливість проживання в якості тимчасових мешканців, не набули інших прав на володіння, користування або розпорядження будинком. У зв'язку з цим позивач не може повноцінно реалізувати своє право власності на будинок. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися спірним будинком, а також виселити відповідачів з вказаного вище будинку без надання іншого жилого приміщення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце слухання справи оповіщені належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Заперечень проти позову не надали. Представник третьої особи надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, по суті позовних вимог поклався на розгляд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що власником будинку [ADDRESS], являється - [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON]., зареєстровано в реєстрі за № 1819. Підтвердженням того також є Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2013 р. На підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що, у вказаному будинку зареєстровані та продовжують проживати колишній власник будинку та його родичі - відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується також адресними довідками, тобто відповідачі по справі не є членами сім'ї позивача. Таким чином, відповідачі як тимчасові мешканці без законних підстав проживають в спірному будинку, в добровільному порядку звільнити його відмовляються, а тому вони підлягають виселенню в судовому порядку. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідачі по справі не є членами сім'ї позивача, а тому на підставі ст. 98 ЖК України є тимчасовими мешканцями, які відповідно до ч. 3 вказаної статті на вимоги власника зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи те, що відповідачі раніше мали право на проживання у спірному будинку та те, що вони зареєстровані в ньому, а на теперішній час відпали підстави для їх проживання в будинку, то відповідачі втратили право на користування ним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що на підставі положень, встановлених ст. ст. 98-99, 109 ЖК України, позовні вимоги щодо примусового виселення із квартири підлягають задоволенню і відповідають загальним засадам цивільного законодавства.

Outcome: approved