Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

04.10.2018 заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просив встановити факт належності [PERSON] [INFO] уродженцю міста Баранівка Житомирської області Договору купівлі - продажу 1/5 частини житлового будинку в [ADDRESS] укладеного між Миргородським керамічним технікумом та [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом Миргородської міської державної нотаріальної контори Наконечною Н. П. 24 вересня 1991 року та зареєстрований Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №36 за реєстровим номером №244, 26.09.1991 року. [PERSON] посилався на те, що на праві приватної власності в м.Миргороді він має 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS]. В вересні місяці цього року він вирішив подарувати зазначену частину будинку своєму синові для чого звернувся до нотаріальної контори з метою отримання консультацій з цього приводу. При вивченні документів нотаріусом було виявлено розбіжності в написанні його прізвища в різних документах. Так , в договорі купівлі-продажу прізвище зазначено [PERSON], а в паспорті [PERSON]. Дані розбіжності унеможливлюють вчинити нотаріальні дію. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 19). Свідок [PERSON] беззаперечно підтвердив, що частину будинку в [ADDRESS] придбав заявник [PERSON] разом з іншими власниками. Частину будинку оформляли договором купівлі - продажу п'ять власників, а також під кожною квартирою приватизували земельну ділянку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що коли вона прийшла жити в будинок в [ADDRESS] на той час уже проживав в ньому заявник [PERSON], який був власником частини будинку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що Договір купівлі - продажу 1/5 частини житлового будинку в [ADDRESS] укладеного між Миргородським керамічним технікумом та [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом Миргородської міської державної нотаріальної контори Наконечною Н. П. 24 вересня 1991 року та зареєстрований Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №36 за реєстровим номером №244, 26.09.1991 року належить [PERSON] [INFO] (а.с. 6,7). Той факт, що власником Договору купівлі - продажу 1/5 частини житлового будинку є [PERSON], а не [PERSON] підтверджується технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], копією паспорта громадянина України, беззаперечними свідченнями свідків (а.с. 4,8,9,10). Оскільки судом беззаперечно встановлено, що в Договорі купівлі - продажу 1/5 частини житлового будинку в [ADDRESS] укладеного між Миргородським керамічним технікумом та [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом Миргородської міської державної нотаріальної контори Наконечною Н. П. 24 вересня 1991 року та зареєстрований Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №36 за реєстровим номером №244, 26.09.1991 року невірно зазначено прізвище власника «[PERSON]» замість «[PERSON]» в результаті описки. Враховуючи досліджені судом докази, що наведені вище, відповідно до ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України підлягає встановленню судом факт належності [PERSON] [INFO] уродженцю міста Баранівка Житомирської області Договору купівлі - продажу 1/5 частини житлового будинку в [ADDRESS] укладеного між Миргородським керамічним технікумом та [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом Миргородської міської державної нотаріальної контори Наконечною Н. П. 24 вересня 1991 року та зареєстрований Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №36 за реєстровим номером №244, 26.09.1991 року.

Outcome: approved