Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

02 лютого 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до Зарічного ВДВС міста Суми про зняття арешту з майна та свої вимоги мотивує наступним. Позивач починаючи з 2008 року проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] Власником вказаного приміщення на даний час є Сумське міське громадське об'єднання мешканців гуртожитку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2011 року. На загальних зборах членів вказаного ГО 18 листопада 2011 року було прийнято рішення про продаж житлових приміщень мешканцям, які в них проживають, що оформлено протоколом № 5 від 18.11.2011 року. Позивачем було з'ясовано, що житлове приміщення [ADDRESS], що належить ГО «Перемога» перебуває під арештом Зарічного ВДВС міста Суми. Звернувшись до відповідача із вимогою зняти арешт з житлового приміщення, 26 листопада 2017 року позивач отримала відповідь про те, що виконавче провадження знищено і останній було порекомендовано звернутися до суду. Із відомостей, вказаних у Державному реєстрі обтяжень, позивач з'ясувала, що арешт на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] - накладено на підставі постанови державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми від 24.11.2008 року. Цей арешт був накладений в зв'язку з виконавчими провадження відносно боржника [PERSON] (сина заявниці), який станом на 2008 рік був зареєстрований у кімнаті гуртожитку. Заявник просить суд зняти арешт та заборону відчуження з житлового приміщення [ADDRESS] яким було накладено на підставі постанови державного виконавця Зарічного ВДВС б/н від 24.11.2008 року про арешт майна боржника та виключити запис з Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, пояснила, що на даний час будинку по [ADDRESS] присвоєно іншу адресу: [ADDRESS] Просила судові витрати залишити за позивачем, не стягувати з відповідача. Пояснила, що цей будинок має статус гуртожитку, і до 2011 року будинок перебував у комунальній власності. Тобто станом на 2008 рік (коли на кімнату гуртожитку накладено арешт), будинок був у комунальній власності, і кімнати ще не передавались у приватну власність мешканців гуртожитку. Згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2011 року, Сумська міська рада продала вказаний гуртожиток Сумському міському громадському об'єднанню мешканців гуртожитку по [ADDRESS]. Після цього мешканці гуртожитку стали викупляти у ГО та оформлювати право приватної власності на кімнати, якими користувались. Позивач не може приватизувати свою кімнату, так як на неї накладено арешт, який взагалі стосується не позивача, а її сина, який не Представник Зарічного ВДВС міста Суми Литовченко Г.Ф. в судовому засіданні 06.04.2018 року позов визнала частково, не заперечувала проти зняття арешту з житлового приміщення, де проживає позивач, однак заперечувала проти стягнення з відповідача судового збору. Письмового відзиву суду не направляла. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала. Суд, вислухавши представника позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач, починаючи з 04 жовтня 2002 року зареєстрована та проживає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-27). Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 16.11.2011 року між управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради та Сумським міським громадським об'єднанням мешканців гуртожитку по [ADDRESS] об'єднанню перейшов у власність будинок [ADDRESS] (а.с.41-44) та був зареєстрований за Сумським ГО мешканців гуртожитку по [ADDRESS] на праві приватної власності (а.с.45). 06.09.2011 року виконкомом Сумської міської ради було прийнято рішення № 586 про зміну поштової адреси будинку № [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.103). На Загальних зборах членів Сумської ГО мешканців гуртожитку по [ADDRESS], що оформлено протоколом №5 від 18 листопада 2011 року, було прийнято рішення про продажу житлових приміщень мешканцям, які проживають у цих житлових приміщеннях (а.с.49-53). Із копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] накладено обтяження у виді арешту на нерухоме майно на підставі постанови Зарічного ВДВС про відкриття виконавчого провадження б/н, 24.11.2008 року, власником нерухомого майна зазначено [PERSON], мешкаючого: [ADDRESS] (а.с.9). 26 жовтня 2017 року Зарічний ВДВС міста Суми ГТУЮ в Сумській області відмовив позивачу у знятті арешту з житлового приміщення, вказавши що його було направлено на нерухоме майно божника [PERSON] роз'яснивши про необхідність звернення з даного приводу до Зарічного районного суду м. Суми (а.с.40). Судом встановлено, що позивач [PERSON] на відповідній правовій підставі має право користування вказаним будинком, яке обмежено накладенням обтяження. Крім того, судом встановлено, що на момент накладення арешту вказане житлове приміщення [ADDRESS] не належало на праві власності боржнику [PERSON], і взагалі не перебувало у приватній власності, а було у комунальній власності територіальної громади м. Суми (Сумська міська рада). Даний будинок (гуртожиток) лише 16 листопада 2011 року згідно договору купівлі-продажу перейшов у приватну власність Сумського міського громадського об'єднання мешканців гуртожитку по [ADDRESS]. Суд вважає, що арешт, накладений на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] який було накладено на підставі постанови державного виконавця Зарічного ВДВС б/н від 24.11.2008 року - порушує право позивача, та підлягає скасуванню. Тому право позивача підлягає захисту, а позов про звільнення майна з-під арешту - задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно її заяви. Враховуючи наведене та

Outcome: approved