Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

02.07.2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, у якому просили суд: - змінити договір найму квартири [ADDRESS] , встановивши наступний порядок користування квартирою, за яким: виділити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно технічного паспорту КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» від 25.10.2011 року на квартиру, окрему жилу кімнату № 5 площею 10,4 кв.м.; виділити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та її неповнолітньому сину [PERSON] , [INFO] , згідно технічного паспорту КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» від 25.10.2011 року на квартиру, у спільне користування відповідачів жилі кімнати № 6 площею 17,2 кв.м. та № 7 площею 13,9 кв.м.; -місця загального користування: кухню, коридор, ванну кімнату, туалет та балкон залишити у спільному користуванні, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.( а.с. 5-8). В обґрунтування позову зазначили, що позивач [PERSON] на підставі ордеру на жиле приміщення у 1974 р. отримав квартиру [ADDRESS] , на сім`ю у складі 5 чоловік. На даний час в квартирі зареєстровано 5 осіб: позивач [PERSON] (наймач), син наймача [PERSON] , дочка наймача - [PERSON] , її дочка (онука наймача) [PERSON] та її неповнолітній син(правнук наймача) [PERSON] . Позивач зазначив, що є пенсіонером, людиною похилого віку та має слабке здоров`я, в зв`язку з чим потребує догляду та допомоги, які отримує від свого сина - позивача [PERSON] , який є членом його сім`ї. Відповідачі по справі ведуть окреме господарство та фактично є окремою сім`єю, хоча всі проживають в одній квартирі. Вказує, що майже самостійно оплачує витрати за спожиті житлово-комунальні послуги квартирі, користуючися однією кімнатою, внаслідок чого звернувся до відповідачів з пропозицією щодо укладення окремого договору найму або приватизувати житло та встановити порядок користування квартирою, що надасть можливість відповідно до частки кожного із співвласників нести витрати по утриманню житла. Однак, відповідачі не погодилися на вказані пропозиції. Також зазначили, що вирішити зазначене питання в досудовому порядку через реєстраційну службу Бориспільської міської ради та виконком Бориспільської міської ради також не надалося можливим. Вважають, що слід встановити порядок користування житлом, змінивши в подальшому договір найму квартири, виділивши нам - позивачам окрему кімнату № [NUMBER] (згідно технічного паспорту), розміром 10,4 кв.м., а відповідачам дві кімнати: № 6 розміром 17,2 кв.м. та № 7 розміром 13,9 кв.м., залишивши коридор, кухню, ванну, балкон та вбиральню у спільному користуванні, оскільки такий порядок користування житлом не порушуватиме жодних норм закону, є найоптимальнішим варіантом, який не призведе до штучного погіршення житлових умов і не створить необхідність постановки на облік, не буде порушено права неповнолітньої дитини. Ухвалою від 15 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання( а.с.28). У підготовчому судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили задовольнити. Одночасно зазначили, що судові витрати залишають за собою. Відповідачі у підготовчому судовому засіданні визнали позовні вимоги повністю, про що подали відповідну заяву (а.с.40). Представник третьої особи виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області у підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява, за підписом міського голови А.С. Федорчука( а.с.34), з проханням слухати справу без участі представника третьої особи та прийняти рішення за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані відповідачами та третьою особою заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачами позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, виконавчим комітетом Бориспільського міської ради депутатів трудящихся 18 січня 1974 року [PERSON] було видано ордер № 439 на сім`ю, яка складалася з 5 осіб: [PERSON] , [PERSON] -дружина, [PERSON] -дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] -син, на право зайняття житлового приміщення - трьохкімнатної квартири [ADDRESS] .( а.с.9). Згідно технічного паспорту квартири виготовленого КП Бориспільське БТІ( а.с.12-14) вбачається, що квартира [ADDRESS] , має загальну площу- 59,3 кв.м., житлову- 41.5 кв.м., та складається з: кімната 5 - площею 10,4 кв.м., кімната 6- площею 17,2 кв.м.; кімната 7-площею 13,9 кв.м.; також квартира має кухню 4 - площею 5,3 кв.м., ванну кімнату 3 - площею 2,1 кв.м.; вбиральню( поєднану) 2- площею 1,2 кв.м., коридор 1 - площею 8,2 кв.м., обладнана балконом(терасою) площею 1,0 кв.м. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку, осіб, за № 1219 виданої 30.10.2019 року КП « ЖРЕУ»( а.с.15) вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] -наймач , [PERSON] , [INFO] - донька наймача, [PERSON] , [INFO] -син наймача, [PERSON] , [INFO] - онука наймача, та неповнолітній [PERSON] , [INFO] - правнук наймача. Квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності. Встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мешкають як члени однієї сім`ї, а відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ведуть окреме господарство від позивачів та фактично є окремою сім`єю, суперечок між ними не виникає. Позивач [PERSON] у січні 2020 року звертався до виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо приватизації квартири( а.с.19). 03.02.2020 р. за № 20-36-899 Реєстраційною службою Бориспільської міської ради Київської області( а.с.20) на адресу позивача [PERSON] направлено відповідь на звернення, у якій зазначено що, відповідно до п.18 положення « Про порядок передачі квартир, жилих приміщень у власність громадян», затверджених відповідним наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 16.12.2009 № 396, питання передачі у власність квартири розглядається при наявності поданого повного пакету документів, до якого у тому числі входить заява-згода відповідачів на приватизацію житла. Поданий [PERSON] пакет документів є неповним. У зв`язку з тим, що сторони по справі ведуть окремо господарство, та позивач самостійно оплачує витрати за спожиті житлово-комунальні послуги, виникла необхідність зміни договору житлового найму спірної квартири, оскільки згоди щодо укладення окремого договору найму чи приватизації та встановлення порядку користування квартирою між сторонами не досягнуто. У силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст.47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Згідно зі ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Частиною 1 статті 48 ЖК УРСР визначено, що не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Нормою ст. 64 ЖК України визначено, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до положень статей 103, 104 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, по виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до висновків ВСУ, викладених у постанові по справі № 204/7056/16-ц від 24.10.2019 року, при зміні договору найму неприватизованої квартири можливо виділити приміщення меншою площею ніж припадає на особу відповідно до закону. Як встановлено судом, житловий конфлікт виник у зв`язку з відсутністю згоди між позивачами і відповідачами, і він підлягає вирішенню шляхом зміни договору найму жилого приміщення, та встановленню запропонованого позивачами та визнаного відповідачами порядку користування житлом, виділивши - позивачам окрему кімнату № [NUMBER] (згідно технічного паспорту), розміром 10,4 кв.м., а відповідачам дві кімнати: № 6 розміром 17,2 кв.м. та № 7 розміром 13,9 кв.м., залишивши коридор, кухню, ванну, балкон та вбиральню у спільному користуванні. Таким чином, встановлений порядок користування житлом не призведе до штучного погіршення житлових умов і не створить необхідність постановки на облік, та не буде порушено права неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає можливим встановити запропонований позивачем порядок користування квартирою [ADDRESS] , оскільки такий порядок не порушує права відповідачів та діюче законодавство України. Як встановлено у судовому засіданні, позивачі понесені судові витрати залишають за собою. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При цьому судом встановлено, що позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено судовий збір, кожен окремо по 840,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1,2). Враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачам необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ними судового збору, а саме по 420 грн. 40 коп. кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved