Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

04.02.2020 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 06 квітня 1982 року у виконавчому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 01 між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , 1982 року народження та син [PERSON] , 1985 року народження, які на даний час повнолітні. Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, на підставі чого між ними постійно виникали сварки, які поступово призвели до того, що вони стали один одному зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю на даний час немає. Подружні відносини між ними припинилися та більше чотирьох років вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тому їхня сім`я існує лише формально. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Строку на примирення просить не надавати. В добровільному порядку, передбаченому чинним законодавством України розірвати шлюб через органи РАЦС відповідачка не бажає та не надає йому оригінал свідоцтва про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 06 квітня 1982 року у виконавчому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 01. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмові пояснення, в яких просила розгляд справи проводити у її відсутності, оскільки немає змоги прийти на дане судове засідання, так як хворіє, при цьому надала свою згоду на розірвання шлюбу, посилаючись в письмових поясненнях на те, що спільне проживання з позивачем є неможливим та небезпечним для її здоров`я. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 06 квітня 1982 року у виконавчому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 01, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, номер Витягу 00025146766 від 08 січня 2020 року. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , 1982 року народження та син [PERSON] , 1985 року народження, які на даний час повнолітніми. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved