Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

02 квітня 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в сумі 5571,63 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також мотивує позов тим, що відповідач належним чином зобов'язань за цим договором не виконує і станом на 29 січня 2014 року у нього виникла заборгованість на загальну суму 26284,16 грн., з яких: 2234,45 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 2,65 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 22319,24 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1227,82 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також 262,84 грн. витрат по оплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча про місце й час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану справу в заочному порядку на підставі наявних у ній письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що 29.10.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №HAXRFO11940542, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 5571,63 грн. терміном на 30 місяців (з 29.10.2007 р. по 28.04.2010 р. включно) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (0,12 % на рік) в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (СТАНДАРТ) (далі Умовах) строки. При цьому погашення здійснюється шляхом надання позичальником банку щомісяця грошових коштів (щомісячний платіж) 186,01 грн. Із розрахунку, наданого позивачем вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості за цим кредитним договором в сумі 300 грн. було внесено 22 липня 2013 року і відповідач остаточно вийшов на прострочку й за ним стала рахуватися заборгованість по тілу кредиту в сумі 2234,45 грн. Таким чином, саме із цієї дати й має відраховуватися строк на звернення до суду. А згідно п. 5.5 Умов терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. А статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2, 4.3 Умов за користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в Заяві та Умовах і при порушенні зобов'язань по погашенню кредиту сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, вказаному у заяві, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. При цьому кошти, отримані від позичальника, насамперед направляються для відшкодування відповідно витрат/збитків банку, пені, простроченої комісії, простроченої винагороди, прострочених відсотків і простроченої заборгованості за кредитом (а.с. 11). А п. 5.1 цих Умов передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань за договором банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу. Крім того, пунктом 5.3 вищезгаданих Умов передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. +5 % від суми заборгованості (а.с. 12). Така домовленість сторін цього договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме правопорушення. Таким чином, фіксована та процентна частина штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не взаємозамінюють. Відповідно до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, і якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини банк вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З долученої до справи заяви позичальника від 29.10.2007 р. вбачається, що [PERSON] ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (СТАНДАРТ), вони були надані йому у письмовій формі і згоден, що ця заява разом із запропонованими Умовами, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконав умов договору і кредит не повернув та не надав суду доказів, що звертався з приводу розірвання цього договору, то з нього підлягає стягненню заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Однак, суд вважає необхідним зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Також ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. А згідно виписки з рахунку, наданого позивачем, вбачається, що з дати укладення договору і по 18.12.2008 р. відповідач щомісячно у встановлені строки та відповідно до умов договору вносив щомісячні платежі, а в подальшому припинив погашення кредиту і тільки 09.04.2010 р. на погашення кредиту було перераховано всього 1 грн. Оскільки в суді встановлено, що розмір пені майже в 10 разів перевищує розмір основного боргу (тіла кредиту) і такий її розмір, на думку суду, виник в результаті того, що банк, фактично зловживаючи правом і тривалий час не заявляючи боржнику претензій та не звертаючись з позовом до суду про стягнення заборгованості, своєю бездіяльністю штучно збільшував розмір заборгованості, то виходячи з принципів розумності, справедливості та вимог, передбачених ст. 551 ЦК України, суд вважає можливим зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 6703,35 грн., тобто, у трикратному розмірі заборгованості за кредитом (2234,45 х 3 = 6703,35), а тому всього підлягає стягненню з відповідача на його користь 10668,27 грн. заборгованості за кредитним договором. Також зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково, а саме, на 40,6 % (10668,27 х 100 : 26284,16 = 40,6), то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме, в розмірі 105,14 грн. (262,84 х 40 : 100 = 105,14). На підставі ст.ст. 526 - 527, 530, 549, 551, 651, 654, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved