Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

04 березня 2015 року Ізюмський міжрайонний прокурор Харківської області звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі: Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Ізюмське лісове господарство», Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області до [PERSON] про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами, стягнення заборгованості з плати за спеціальне використання лісових ресурсів та повернення лісової ділянки. В обґрунтування позову посилається на те, що розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації № 521 від 25 грудня 2013 року [PERSON] надані лісові ділянки № 3.1 площею 4,29 га кварталу 6 та № 5,1 площею 6,98 кварталу 7 Червонооскільського лісництва в довгострокове тимчасове користування за рахунок лісів, що знаходяться у постійному користуванні ДП «Ізюмське лісове господарство» для використання в рекреаційних цілях, строком на 49 років. На виконання п.2 зазначеного розпорядження 14.01.2014 року між ДП «Ізюмське лісове господарство» та [PERSON] укладено договір довгострокового тимчасового користування лісами №15. Згідно з п.п.18,19 Договору за користування лісовою ділянкою користувач сплачує збір за спеціальне використання лісових ресурсів, розмір якого встановлено відповідно до рішення Харківської обласної ради № 367-VІ від 01.03.2012 року. Відповідно до п.23 Договору тимчасовий користувач зобовязаний в 10-денний термін з дати приймання лісової ділянки стати на облік в органи податкової служби та своєчасно вносити плату за користування лісовими ділянками. В порушення вимог п.23 договору та п.п.7.1 п.7 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року відповідач на облік в Ізюмській ОДПІ ГУ Міндоходів не став, плату за користування лісовою ділянкою з моменту укладання договору не сплачував. Згідно листа Червонооскількької сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-16/112 від 02.03.2015 року заборгованість по сплаті збору станом на 01.01.2015 року становить 48\~885,71 грн. Зазначена заборгованість виникла внаслідок систематичного невиконання відповідачем [PERSON] істотних умов договору довгострокового тимчасового користування лісами №15 від 14.01.2014 року. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість зі сплати збору за спеціальне використання лісових ресурсів в сумі 48\~885,71 грн. на користь Червонооскільської сільської ради, розірвати договір №15 довгострокового тимчасового користування лісами від 14.01.2014 року, укладений між ДП «Ізюмське лісове господарство» та [PERSON], зобовязати [PERSON] повернути лісову ділянку , загальною площею 11,27 га, постійному лісокористувачу ДП «Ізюмське лісове господарство», судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представники ДП «Ізюмське лісове господарство» та Червонооскільської сільської ради Ізюмського району харківської області в судове засідання не з»явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представники Державного агентства лісових ресурсів та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, дві з яких були вручені відповідачеві, інші поверталися до суду як не вручені поштою з відміткою за закінченням терміну зберігання. Судом направлявся запит до Слов»янського районного відділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області щодо повідомлення інформації про місце проживання відповідача [PERSON] З відповіді вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою : м. Слов»янськ, [ADDRESS], тобто за адресою, яка зазначена у справі. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовьязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім»ї, які проживають разом з нею, а у разі їх відсутності відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає отримувати повістки, зьвлятися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Неявку відповідача [PERSON] в судове засідання та небажання отримувати повістки суд розцінює як зловживання своїми правами та обовязками з метою затягнути розгляд справи на невизначений строк. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не зявився в судове засідання.заперечень проти позову не надав, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підстверджено поштовими повідомленнями, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд , перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської)економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Згідно ст.. 16 Лісового Кодексу України право на користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. За ст.. 17 Лісового кодексу у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Матеріалами справи встановлено, що розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації № 521 від 25 грудня 2013 року [PERSON] надані лісові ділянки № 3.1 площею 4,29 га кварталу 6 та № 5,1 площею 6,98 кварталу 7 Червонооскільського лісництва в довгострокове тимчасове користування за рахунок лісів, що знаходяться у постійному користуванні ДП «Ізюмське лісове господарство» для використання в рекреаційних цілях, строком на 49 років.(а.с.18) Відповідно до п.п.3.1,3.2,3.4 вказаного розпорядження [PERSON] необхідно укласти договір довгострокового тимчасового користування лісами та неухильно дотримуватись вимог Лісового кодексу України та інших законодавчих актів щодо користування лісами для рекреаційних цілей, а також своєчасно вносити плату за спеціальне використання лісових ресурсів. На виконання п.2 зазначеного розпорядження 14.01.2014 року між ДП «Ізюмське лісове господарство» та [PERSON] укладено договір довгострокового тимчасового користування лісами №15, відповідно до якого [PERSON] у платне довгострокове тимчасове користування надана лісова ділянка загальною площею 11,27 га, яка розташована на території Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, з метою використання корисних властивостей лісів для рекреаційних цілей.(а.с.5-13) Відповідно до умов договору (п.п.6.8) передача лісової ділянки в тимчасове користування здійснюється без вилучення земельної лісової ділянки та не тягне за собою виникнення у тимчасового лісокористувача права власності на відповідну земельну лісову ділянку. Згідно з п.п.18,19 Договору за користування лісовою ділянкою користувач сплачує збір за спеціальне використання лісових ресурсів, розмір якого встановлено відповідно до рішення Харківської обласної ради № 367-VІ від 01.03.2012 року. Відповідно до п.23 Договору тимчасовий користувач зобовязаний в 10-денний термін з дати приймання лісової ділянки стати на облік в органи податкової служби та своєчасно вносити плату за користування лісовими ділянками. Відповідно до п.5 ч.2 ст.20 Лісового кодексу України тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування зобовязані, зокрема, своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з п.2 ч.1 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом, при цьому істотним порушенням є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.78 Лісового кодексу України право використання лісових ресурсів припиняється у разі порушення встановлених строків справляння збору за використання лісових ресурсів. Порядок встановлення ставок збору за спеціальне використання лісових ресурсів та його сплати встановлено Розділом ІХ Податкового кодексу України. В порушення вимог п.23 договору та п.п.7.1 п.7 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року [PERSON] на облік в Ізюмській ОДПІ ГУ Міндоходів не став, плату за користування лісовою ділянкою з моменту укладання договору не сплачував. (а.с.22) Згідно листа Червонооскількької сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-16/112 від 02.03.2015 року заборгованість по сплаті збору станом на 01.01.2015 року становить 48\~885,71 грн. (а.с.26) Зазначена заборгованість виникла внаслідок систематичного невиконання відповідачем [PERSON] істотних умов договору довгострокового тимчасового користування лісами №15 від 14.01.2014 року. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. У випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини рішення, томуз відповідача [PERSON] стягуються судові витрати за позовні вимоги майнового характеру в сумі 488,86 грн. та судові витрати за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved