Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

03 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Червоний Землероб» про стягнення боргу. Просить стягнути борг за договором позики від 25.01.2015, обґрунтовуючи його тим, що між позивачем та Державним підприємством Дослідним господарством «Червоний землероб», в особі голови господарства [PERSON] було укладено договір позики від 25 січня 2011 року, за умовами якого відповідачем було отримано кошти в розмірі 20 000 грн. строком по 13.03.2011 року. Факт отримання відповідачем коштів по Договору є банківська квитанція №436 від 25.01.2011 року. Додатковим договором №1 від 11.03.2011 року було встановлено строк повернення позову 10.12.2013 року. Додатковим договором №2 від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015р. Строки за даними Договором позики настали, однак відповідач не виконує своїх зобовязань щодо повернення позик. На даний час, по вищевказаним договорах виникла заборгованість на загальну суму 20000, 00 грн., що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала та попросила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився про день, але 18.11.2015 року надав до суду письмові заперечення проти позову, зі змісту яких слідує, що проти задоволення позовних вимог заперечує, так як вважає договір позики таким, що не укладений, так як сторони не визначили суттєві умови договори. Про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Клопотань з проханням про відкладення слухання справи до суду не надходило. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та Державним підприємством Дослідним господарством «Червоний землероб», в особі голови господарства [PERSON] (далі по тексту Відповідач) було укладено: договір позики від 25 січня 2011 року (а.с.4)за умовами якого позивач надав Відповідачу позику в сумі 20 000, 00 грн., строком по 13.03.2011 року. Підтвердженням факту отримання відповідачем коштів по Договору є банківська квитанція №436 від 25.01.2011 (а.с.5). Додатковим договором №1 від 11.03.2011 (а.с.6) року було встановлено строк повернення позики 10.12.2013 року. Додатковим договором №2 від 11.12.2013 року було встановлено строк повернення позики 01.03.2015 року (а.с.7). Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про виконання зобовязання по договору позики, але боргові зобовязання на даний час не виконані, боржник не повернув борг за Договором позики. З урахуванням того, що позика не повернута в строки встановлені Договором позики та порушені договірні зобовязання, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1049 вказаного кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підтвердження обставин та підстав позовних вимог надані договори позики та поруки, на підтвердження виконання умов договору щодо передачі коштів квитанції про зарахування коштів на рахунок господарства. Вказані докази у відповідності до ст. 64 ЦПК України судом в судовому засіданні досліджені в повному обсязі. Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов'язання за договором позики перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, представник відповідача в свою чергу будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не зявлявся, тим самим виявив своє байдуже ставлення до наслідків розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача боргу за договором позики, а саме, в межах позовних вимог, з яких вбачається, що позивач просить стягнути суму заборгованості в сумі 20 000грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 243.60 грн., відповідно до суми заявлених та задоволених вимог.

Outcome: approved