Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

02.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до Конюхівської сільської ради Козівського району Тернопільської області, у якому просить, визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, у вигляді права спільної часткової власності на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 6123084800:02:001:1016, яка знаходиться по [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий №6123084800:02:001:1016 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №76414998 від 21.12.2016 року. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за життя розпорядилася своїм майном та склала заповіт, за яким належне їй майно заповіла позивачу. Зазначає, що звернулася до приватного нотаріуса для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі на земельну ділянку не визначені частки у спільній власності між її співвласниками. На даний час, позивач бажає оформити право власності на земельну ділянку, а тому просить у судовому порядку визнати за нею право спільної часткової власності на Ѕ частину такої. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 09.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 25.05.2021 року постановлено замінити первісного відповідача Конюхівську сільську раду Козівського району Тернопільської області у справі належним відповідачем - Козівською селищною радою Тернопільської області. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 01.06.2021 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Позивач чи його представник у судове засідання не з`явилися, однак останній через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якого позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду «відзив на позовну заяву», у якому вказав, що визнає позовні вимоги позивача та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,25 га кадастровий №6123084800:02:001:1016, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №76414998 від 21.12.2016 року /а.с.12/. Згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області20.01.2020 року, [PERSON] померла [INFO] /а.с.9/. 30.07.2014 року [PERSON] розпорядилася своїм майном та склала заповіт, згідно з яким належне їй майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла позивачу /а.с.36/. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.1956 року,батьками позивача [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Після укладення шлюбу [PERSON] , згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.8/. 29.09.2020 року приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу Боднарук М.В. видала постанову, згідно з якої відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку земельної ділянки, яка належала [PERSON] , оскільки у правовстановлюючому документі на земельну ділянку не визначені частки у спільній власності між співвласниками, а відтак слід звернутись в суд про визнання права власності на вищевказане майно /а.с.17/. Таким чином, судом встановлено, що позивач позбавлений можливості у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права, що порушує його право на власність. Згідно з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України, яка кореспондує положенням ч.1 ст.131 цього ж кодексу встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Крім того, частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] померла, а [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, відмов від прийняття спадщини не заявляла, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2500 га., кадастровий номер 6123084800:02:001:1016, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №76414998 від 21.12.2016 року. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 980,00 грн. залишити за останньою.

Outcome: approved