Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

03.01.2019 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2450 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 16.11.2013 року по 20.03.2018 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальну потребу на утримання сина обґрунтовує витратами за місць приблизно на суму 4900 грн., яка складається із: 400 грн. відвідування дитячого садка; 700 грн. оплата комунальних послуг; 1000 грн. одяг та взуття; 1800 грн. харчування; 1000 грн. медичні послуги, канцелярські прилади, підготовка до школи тощо. З урахування викладеного, вважає, що з відповідача варто стягувати суму в розмірі 2450 грн. Повідомила, що відповідач за станом здоров`я має можливість працювати, але постійної роботи не має, тому отримує мінливий дохід, інших дітей на утриманні не має. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, змушена звертатися до суду з даним позовом. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 21.01.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 18.02.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить позов задовольнити частково, а саме до стягнення визначити суму аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволенні інших позовних вимог відмовити. Вказав, що за усною домовленістю з позивачем виконує свої обов`язки щодо утримання сина шляхом переказу коштів на рахунок позивача. За період з квітня 2018 року по 15.02.2019 року перерахував на картковий рахунок позивача загальну суму в розмірі 7026,50 грн. Крім того, протягом всього липня 2018 року та з середини листопада до кінця грудня 2018 року син проживав разом з матір`ю відповідача [PERSON] . За цей час також виділялися кошти на його утримання. Зазначені обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що він не уникає від участі в утриманні свого сина та ставить під сумнів твердження позивача про знаходження дитини на повному ї утриманні. Вважає не доведеними та не обґрунтованими доводи позивача щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2450 грн., оскільки наданий нею орієнтовний розрахунок не підтверджено жодним доказом. 18.03.2019 року позивач подала відповідь на відзив, в якому вказала, що з відповідачем проживають окремо не з моменту розірвання шлюбу, а з червня 2016 року. Весь час дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Після довгих розмов та вмовлянь, відповідач лише в кінці 2018 року надав кошти на утримання дитини, у зв`язку з чим позивач не впевнена у стійкому намірі відповідача надавати їй кошти на утримання сина без рішення суду. Посилаючись на викладені у позові обставини, наполягала на стягненні заявленого розміру аліментів. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. В судовому засіданні представник позивача адвокат Артеменко С.М. підтримала позов, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, за змістом відзиву на позовну заяву розгляд справи просить проводити без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.01.2014 року Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 01. На підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 20.03.2018 року у цивільній справі № 615/125/18 шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається зі змісту довідки № 69 від 30.01.2019 року, виданої Виконавчим комітетом Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю позивачем у справі. Відповідач у відзиві на позов звернув увагу суду, що довідка не містить даних про те, що дитина знаходиться на утриманні саме у позивача. Ст.180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. З положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених \~ст.184 СК України. Прожитковий мінімум у відповідності до ч.1 ст.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум» - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Встановлений\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~ прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну\~\~величину\~\~достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом ст.183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання однієї дитини, становить 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачає ч.1\~ст.141 СК України,\~ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч. 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивач не надала доказів, які б свідчили про обставини, обов`язковість доведення яких передбачено ч.1 ст.182 СК України. З огляду на викладене, з метою створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відносно якої відповідач має батьківські зобов`язання, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial