Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

03 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в якому просить визнати відповідача батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини де батьком зазначити [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів щомісячно для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що у період з липня 2010 року по листопад 2011 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем та проживала з останнім однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 05 липня 2011 року під час проживання з відповідачем однією сім`єю народився син [PERSON] , біологічним батьком якого є відповідач [PERSON] Вказала, що відповідачем не оспорювався факт батьківства відносно дитини, проте останній відмовлявся від явки до органів РАЦС задля зазначення його як батька дитини в свідоцтві про народження, тому позивач була вимушена записати дитину на своє дошлюбне прізвище [PERSON] при цьому по батькові дитини записане дійсне. Зазначила, що після припинення сімейних стосунків відповідач ухиляється від утримання дитини, не надає матеріальну допомогу, хоча має таку можливість оскільки є офіційно працевлаштованою особою, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 15 січня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги про визнання його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , про внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини та зазначення його батьком дитини, та про стягнення з нього аліментів на дитину. Вказав, що він дійсно перебував у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою та під час спільного проживання [INFO] року народився їх спільний з позивачкою син [PERSON] . Зазначив, що він наполягав на тому щоб його було вказано батьком дитини та щоб дитина носила його прізвище, проте саме позивач заперечувала проти цього. Вказав, що під час спільного проживання він самостійно забезпечував позивача та сина, оскільки був єдиним членом сім`ї, який працював. Також зазначив, що не заперечує проти стягнення аліментів на дитину, просив визначити аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Просив визначити аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Рішення просив постановити на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Батьками в свідоцтві про народження дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 13 липня 2011 року, актовий запис №792. (а.с.9) Відповідно до копії актового запису про народження №792 від 13.07.2011 року зазначено, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані на підставі заяви матері дитини [PERSON] за №112 від 12.07.2011 року. (а.с.63) 29 грудня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.11) Відповідно до довідки ОСББ «КР Паркове 1965» від 30.08.2018 року зазначено, що позивач та малолітня дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч.2, 3 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.9 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки обставини щодо наявності кровного споріднення відповідача [PERSON] із малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , визнаються сторонами та враховуючи встановлення судом факту проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю у період з липня 2010 року по листопад 2011 року, суд вважає що позовні вимоги в частині визнання батьківства [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , підлягають задоволенню. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки позовні вимоги, в частині визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , задоволено повністю, задоволенню також підлягають позовні вимоги в частині внесення відповідних змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за № 792, вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 13 липня 2011 року, а саме щодо зазначення батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлені в справі обставини, дозволяють суду зробити висновок, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки сплачені судові витрати по справі (а.с.1). Крім того, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial