Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

02.07.2013 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути на свою користь з відповідачки [PERSON] заборгованість у розмірі 47767грн. 94 коп., судові витрати - судовий збір 477,68 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказав, що відповідно кредитного договору № PLIWRK31062323 від 29 вересня 2006 року відповідачка [PERSON], отримала кредит в розмірі 12315 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29.09.2009 року для придбання ТНС, в зв'язку з чим Банк кредитні кошти перерахував ТОВ «Компанія віконні технології». Відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 21.05.2013 року виникла заборгованість у розмірі 47767грн. 94 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 5988,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 18160,29 грн., 21687,30 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 18 липня 2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було відмовлено у зв'язку зі сплином строків давності. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2013 року рішення Миргородського міськрайонного суду від 18 липня 2013 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Миргородського міськрайонного суду, оскільки висновок судів про відмову у задоволенні позову у зв'язку з застосуванням позовної давності незалежно від наявності заяви у спорі щодо вимог про повернення споживчого кредиту є передчасним. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до положень ч.5 ст. 74, ч.8 ст.76, ч.1 ст. 77 ЦПК України та надала суду 17.03.2014р. свої письмові заперечення в яких просила застосувати строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог. Вказувала на те, що між нею та банком 29.09.2006р. був укладений споживчий кредит, строк дії договору визначений до 29.09.2009р., після сплину цього строку, дія договору не продовжувалась. З позовними вимогами банк звернувся в липні 2013р не пояснюючи причин пропуску строку позовної давності. До звернення до суду банк будь - яких письмових претензій по оплаті заборгованості банк до неї не висував. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLIWRK31062323 від 29 вересня 2006 року. [PERSON], отримала кредит в розмірі 12315 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29.09.2009 року для придбання ТНС, в зв'язку з чим Банк кредитні кошти перерахував ТОВ «Компанія віконні технології»(а.с.3-4). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. 02.07.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.2). Умови Договору відповідачем [PERSON] порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с.5-6) згідно якого станом на 21.05.2013 року виникла заборгованість у розмірі 47767грн. 94 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 5988,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 18160,29 грн., 21687,30 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України, виходячи із засад змагальності та диспозитивності розглядаються справи в межах заявлених позовних вимог сторонами на підставі наданих ними доказів. Суду не надано позивачем об'єктивних доказів того, що він протягом строку порушення оплати кредитного договору та по сплину цього строку після 29.09.2009року звертався з вимогами до [PERSON] щодо погашення кредитного договору, як не ставилось питання про поновлення з обгрунтуванням поважності причин його пропуску. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачка [PERSON] в наданих суду письмових запереченнях від17.03.2014р. просила застосувати до вимог ПАТ КБ «Приватбанк» строк позовної давності, суд зважаючи на встановлені обставини справи вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення із [PERSON], заборгованості по кредитному договору PLIWRK31062323 від 29 вересня 2006 року в сумі 47767 (сорок сім тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 94 копійки, заявлених після сплину строку позовної давності встановленого законом необхідно відмовити.. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду в сумі 477,68 грн. (а.с.1) не підлягають стягненню з відповідачки на його користь.

Outcome: dismissed