Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

02 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю більше 5 років, а саме: з 10 квітня 2009 року по [INFO]. Також позивач просить визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Обгрунтувала позивач свій позов тим, що з квітня 2009 року вона проживала з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Відносини позивача з [PERSON], після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], стали дуже тісними. [PERSON] відносилась до позивача, як до доньки, а вона до неї як до рідної матері. Вони мешкали разом однією сім'єю, вели спільне господарство та допомагали один одному. У [PERSON] рідних нікого не було і вона мала намір заповісти позивачу свою квартиру і все інше майно, яке належало їй на день смерті. Для цього вона неодноразово запрошувала нотаріуса і заповіт вже був виготовлений, але [PERSON] не встигла його підписати, оскільки раптово [INFO] померла, а тому позивачу необхідно встановити факт проживання однією сім'єю більше 5 років для прийняття спадщини. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів проживання із спадкодавцем не менш як п'ять років, адже у 2011 році за ініціативою позивача було розірвано шлюб з її чоловіком [PERSON], у позивача є малолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає за місцем реєстрації позивача, а тому відсутні належні докази на підтвердження того, що позивач з квітня 2009 року проживала з [PERSON] окремо від своєї доньки та сім'ї. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 4). На час своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 13 червня 2014 року, затвердженим Комунальним підприємством «Новозаводське» Чернігівської міської ради. В цьому акті зазначено, що разом з [PERSON] в спірній квартирі з квітня 2009 року до дня її смерті проживали [PERSON] та [PERSON] і вели з нею спільне господарство (а/с 12). Своїм листом від 26.09.2014 року за №1133 начальник КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради з приводу складання акту від 13.06.2014 року роз'яснив, що акт складений на підставі слів сусідів, а дільницею з обслуговування житлового фонду №2 була лише засвідчена справжність їх підписів. Щодо змісту самого акту, в КП «Новозаводське» відсутні будь - які відомості з приводу обставин, викладених в акті. Також в даному листі зазначено, що відповідно до відомостей, наданих працівниками, які надають послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS], [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала в квартирі [NUMBER] одна. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зверталися до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] у період з 10.09.2009 року до [INFO], проте ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.06.2014 року їх заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених ч.6 ст. 235 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні пояснила, що з квітня 2009 року вона проживала з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Відносини позивача з [PERSON], після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], стали дуже тісними. [PERSON] відносилась до позивача, як до доньки, а вона до неї як до рідної матері. Вони мешкали разом однією сім'єю, вели спільне господарство та допомагали один одному. У [PERSON] рідних не було і вона мала намір заповісти позивачу свою квартиру і все інше майно, яке належало їй на день смерті. Для цього вона неодноразово запрошувала нотаріуса і заповіт вже був виготовлений, але не встигла його підписати, оскільки раптово [INFO] померла. Вона особисто приймала участь та займалась її похованням. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] більше п'яти років, вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він також проживав з спадкодавцем однією сім'єю, спав в окремій кімнаті, проте не заперечує, щоб спадкоємцем була лише [PERSON] Позивач зверталась з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], але отримала листа, в якому зазначено, що позивач не надала документального підтвердження факту спільного проживання однією сім'єю з померлою [PERSON] не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому не можна визнати її спадкоємцем померлої [PERSON] та завести спадкову справу на підставі поданої заяви (а/с 16). В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] з 19.10.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за місцем реєстрації матері позивача в [ADDRESS]. З інформації дитячої поліклініки №1 Чернігівської міської ради вбачається, що дитина перебуває на обліку в поліклініці саме за вказаною вище адресою з народження. Позивач у судовому засіданні пояснила, що її донька проживає з бабусею, а вона з квітня 2009 року проживала з тяжко хворою [PERSON] і вела з нею спільне господарство. Проте, у судовому засіданні з'ясувалося, що 30.03.2011 року [PERSON] зверталася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом про розірвання шлюбу з її чоловіком [PERSON], в якому зазначала, що шлюбні відносини з чоловіком припинила з червня 2010 року, спільне господарство з того часу не ведеться, оскільки в сім'ї часто виникали сварки і суперечки з сутєво важливих питань. У судовому засіданні позивач пояснила, що з часу реєстрації шлюбу вони з чоловіком мешкали за адресою: [ADDRESS], тобто там, де і на даний час зареєстровано місце проживання позивача. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.05.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Наданими позивачем до матеріалів справи доказами та показами свідків не підтверджується факт спільного проживання та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обовязків між позивачем та спадкодавцем. У своїй позовній заяві про розірвання шлюбу позивач стверджувала, що до червня 2010 року вела спільне господарство та мала шлюбні відносини з чоловіком [PERSON], за місцем її реєстрації мешкає малолітня донька [PERSON], [INFO], яка від народження і до цього часу проживає саме [ADDRESS]. Таким чином, оцінюючі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту її проживання з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed