Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

02 липня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою в якій просила встановити факт смерті [PERSON] місце смерті м. Донецьк, яка настала [INFO]. В обґрунтування заяви заявниця вказувала, що вона є дружиною [PERSON], який помер [INFO] в м. Донецьк через ракову інтоксикацію печінки. Отримати свідоцтво про смерть у відділ державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ.Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, просила суд встановити факт смерті [PERSON] місце смерті м. Донецьк, яка настала [INFO].. Заявниця у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, свої вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Відділу реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського району м. Дніпропетровська у судове засідання не з'явився, суду причини неявки не повідомив, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення від 30.06.2016р. за № 1241012588 [PERSON] на теперішній час зареєстрована як тимчасово переміщена особа із зони АТО за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є дружиною [PERSON], громадянина України, який помер [INFO] в м. Донецьк. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON], який помер [INFO], яке видане Петровським відділом РАЦС м. Донецьк Державної Реєстаційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Згідно довідки про причину смерті [PERSON], 1950 року народження помер [INFO] причиною смерті стала ракова інтоксикація Са печінки. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. За змістом п.п. 2,3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Державна реєстрація смерті громадянина [PERSON] не була проведена на території України, оскільки відповідно до листа Бабушкінського районного у м. Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану, заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». За змістом ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Розпорядженням КМУ №1085 від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить місто Донецьк на території якого помер [PERSON], [INFO]. Відповідно, документи про смерть, видані на тимчасово окупованій території України, є недійсними та не створюють правових наслідків. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та №935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01.12.2014 року вважаються недійсними. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до пп. 1 п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000р. № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010р. № 3307/5) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved