Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

04 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила визнати факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю понад п'ять років, визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом та визнати за нею право на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] Свій позов обґрунтовувала тим, що вона протягом 27-ми років проживала разом з [PERSON] однією сім`єю\~\~в будинку № 5 по вулиці Плановій в м. Маріуполі, без реєстрації шлюбу. Разом з [PERSON] вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство. В 2013 році [PERSON] захворів на важку тривалу хворобу, насилу пересувався та потребував стороннього догляду, з цього часу по день його смерті позивач доглядала за ним. 9 березня 2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння №72 по вул. Тітова в м. Маріуполі та домоволодіння № 5 по вулиці Плановій в м. Маріуполі. Із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] звернувся син спадкодавця [PERSON] та вона, однак, зважаючи на те, що шлюб між нею та [PERSON] не було зареєстровано, вона звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та доповнила, що проживала разом з [PERSON] з 1997 року по день його смерті в будинку який належав [PERSON] За час спільного проживання вони купили автомобіль, меблі, побутову техніку, бюджет був спільний, вели спільне господарство. В 2013 році [PERSON] важко захворів та переніс операцію, після операція потребував стороннього догляду, який повністю здійснювала вона. Син [PERSON], відповідач по справі, проживав разом з ними періодично, приблизно протягом двох років. Після смерті [PERSON] вони разом з відповідачем звернулися в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] В подальшому позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позов в повному обсязі та не заперечував, що позивач проживала разом з його батьком по день його смерті понад двадцяти років по вулиці Плановій, 5 в місті Маріуполі, вони дійсно проживали однією сімєю вели спільне господарство, в 2013 року батько важко захворів та потребував стороннього догляду, який здійснювала позивач, проти задоволення позову не заперечував. В подальшому відповідач [PERSON] надав суду заяву з проханням закінчити розгляд справи в його відсутність, просив позов задовольнити. Суд, перевіривши матеріали справи наданими доказами, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON] помер 9 березня 2015р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 899998, виданим 10.03.2015р. Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 479. Після смерті [PERSON] в Четвертій Маріупольській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 355/2015, відповідно до якої з заявами про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON] та позивачка [PERSON], якій було розяснено про необхідність підтвердження факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем у судовому порядку. Судом встановлено, та це не заперечується сторонами, що [PERSON] протягом 27-ми років проживала разом з [PERSON] однією сім`єю\~\~в будинку № 5 по вулиці Плановій в м. Маріуполі, вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, але не зареєстрували шлюб. З 2013 року через важку тривалу хворобу [PERSON] потребував стороннього догляду, який надавала йому [PERSON] Після смерті [PERSON] одночасно з його сином [PERSON] 12.08.2015р. звернулась до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було запропоновано підтвердити факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем у судовому порядку. Факт проживання позивача разом з [PERSON] понад пяти років по вулиці Плановій в будинку № 5 в м. Маріуполі також підтверджено Актом від 28.09.2015 року, складеним секретарем комітету самоорганізації «Таганрозький». За змістом ч. 1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пунктами 20, 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначено, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил\~глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється позачергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обв'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини (п.5.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] четвертої черги (особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах протягом більше ніж пять років), ані позивач, ані померлий не були в цей час в іншому зареєстрованому шлюбі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні з пояснень позивача та відповідача. Як передбачено\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 3\~ст. 1268 Цивільного кодексу України\~передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи той факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємцем четвертої черги за законом, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Частиною 2\~ст. 1259 ЦК України\~фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно довідки Маріупольського відділення бюро судово- медичної експертизи, від 10.03.2015 року, причиною смерті [PERSON] стала двобічна гнійна абсцедируюча пневмонія. Факт того, що [PERSON]І через тяжку хворобу потребував допомоги та таку допомогу протягом тривалого часу [PERSON]І надавала позивач, у судовому засіданні не заперечував відповідач. Враховуючи вказане, а також те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, згідно ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved