Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

03.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що в провадженні Хортицького ВДВС м. Запоріжжя знаходяться на виконанні два виконавчих листа про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь. Перший виконавчий лист, виданий 10.12.2014 року, про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, за яким станом на 27.01.2016 року заборгованість складає 2512,16 грн. Другий виконавчий лист, виданий 10.12.2004 року про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] до досягнення повноліття, за яким станом на 01.03.2019 року заборгованість складає 75682,97 грн. Вона має право на стягнення неустойки в розмірі 1% від прострочених сум. За розрахунком позивача, неустойка за першим виконавчим листом складає 121 536,56 грн. За другим виконавчим листом розмір неустойки складає 293 536,56 грн. Оскільки розмір пені, яку має право стягнути одержувач аліментів, обмежений 100 % заборгованості, просить стягнути на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 81 491,63 грн., яка складається із суми заборгованості за двома виконавчими листами. 23.05.2019 року було відкрито загальне провадження у справі (а.с. 15). 18.07.2019 року представник відповідача адвокат Гнатюк О.А. звернулась із клопотанням про відкладення підготовчого засідання по справі. Крім того, представник відповідача направила суду відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Зобов`язання із сплати аліментів на утримання [PERSON] припинилось 27.01.2006 року. Позовна давність за вимогами про стягнення пені за цим зобов`язанням закінчились, що є підставою для відмови у позові. Щодо вимог про стягнення пені за зобов`язанням про стягнення аліментів на користь дитини, вважає, що позивач невірно розрахувала суму неустойки. За розрахунком представника відповідача сума неустойки складає з травня 2018 по лютий 2019 року 3591,28 грн. Просить врахувати, що [PERSON] не має місця роботи та джерела доходу, має на утриманні ще одну дитину 2011 року народження та уклав в 2018 році новий шлюб. Оскільки вина відповідача у простроченні сплати аліментів відсутня, утворилась з незалежних від нього причин, просить в задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 23.08.2019 року звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. 27.08.2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду. 08.10.2019 року судове засідання по справі було відкладено, оскільки суд визнав потрібним, щоб [PERSON] надала пояснення щодо заявлених вимог, а саме пояснила яким чином вона розрахувала неустойку. 18.10.2019 року сторони по справі не з`явились, відповідач та його представник направили до суду заяву, в якій просили розглядати позов за їх відсутності, у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2004 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини та на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.7). Два виконавчих листа, виданих 10.12.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, перебували на виконанні Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ (а.с. 8,9). Так, за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , сума заборгованості за період з березня 2004 по січень 2006 року станом на 27.01.2006 року складає 2512,16 грн., про що свідчить відповідний розрахунок, складеним державним виконавцем (а.с. 10). За виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] сума заборгованості за період з травня 2018 по лютий 2019 року станом на 01.03.2019 року складає 75682,97 грн., що підтверджується розрахунком, складеним державним виконавцем (а.с. 10). Неустойка за прострочення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років, стягненню з відповідача не підлягає, оскільки стаття 196 СК України «Відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину» належить до глави 15 Сімейного кодексу України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». В той час як право на утримання дружини, яке передбачено ч.2 ст.84 СК України належить до глави 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню», а тому дані правовідносини не передбачають відповідальності за прострочення аліментних платежів. Перевіривши розрахунок неустойки, який наводить в позовній заяві [PERSON] , суд прийшов до висновку, що формула, яку використовує позивач, не відповідає вимогам ч.1 ст.196 СК України, у зв`язку із чим, суд розраховує суму неустойки,

Outcome: partial