Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

04.05.2018 р. позивач [PERSON] звернувся з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якого вказує, що він щомісяця в повному обсязі сплачував відповідачу за надані йому послуги постачання холодної води та водовідведення по нормативам споживання, затвердженими рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367 і введеними в дію 01.01.2013 р., відповідно до якого норма холодного водопостачання та водовідведення на одного мешканця будинку складає 260 літрів на добу (7,8 м3 на місяць, в якому 30 діб і 8,06 м3 на місяця, у якому 31 доба). В періоди його користування субсидіями він сплачував відповідачу надані послуги в межах визначених у субсидіях соціальних нормативів споживання, а саме 4м3 щомісяця. Але на його особистий рахунок відповідач нараховує додатково ще суми за 3,8 м3 і за 4,06 м3 більше у місяць, посилаючись на постанову КМУ № 630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої види і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої види і водовідведення», яка, на його думку, не регулює питання про сплату споживачем за надані послуги водопостачання холодної води та водовідведення в періоди надання державою споживача субсидій на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги. Відтак просить визнати дії відповідача по нарахуванню грошових коштів до сплати за надані послуги холодної води і водовідведення, що перевищують соціальні нормативи, які встановлені Постановою КМУ № 409 від 06.08.2014 р. та субсидією №042735 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг незаконними, скасувати нараховані йому суми та припинити їх нарахування, а також стягнути з КП «Кривбасводоканал» моральну шкоду в сумі 28\~271 грн.. Відповідач у відзиві на позов, а його представник у судових засіданнях, проти заявлених вимог заперечує посилаючись на їх безпідставність, оскільки в квартирі позивача у період із 01.04.2014 р. по 04.04.2018 р. лічильник холодної води був відсутній на абонентському обліку як такий, що не пройшов державну повірку, тому позивачу у вказаний період нарахування за послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення тимчасово здійснювались за нормами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення м. Кривого Рогу на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №367 від 12.12.2012 р. за №367, що введені в дію з 01.01.2013 р. та відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою КМУ за №630 від 21.07.2005 р.. Постановою КМУ №409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. У разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води більшими за соціальні нормативи, для нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання застосовується норма споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування, а для визначення розмірів соціальної допомоги (пільг і субсидій) соціальні нормативи. Відповідно до п.17 Положення про порядок призначення субсидій, затвердженого Постановою КМУ №848 від 21.10.1995 року, якщо соціальні нормативи з оплати комунальних послуг, що затверджені органами місцевого самоврядування або іншими уповноваженими органами і фінансуються з відповідного місцевого бюджету, є меншими, ніж соціальні нормативи з оплати комунальних послуг, що встановлені Кабінетом Міністрів України, для розрахунку житлових субсидій застосовуються: у разі наявності засобів обліку соціальні нормативи з оплати комунальних послуг, які встановлені КМУ; а в разі їх відсутності соціальні нормативи з оплати комунальних послуг, які встановлені органами місцевого самоврядування або іншими уповноваженими органами. За таких обставин, позивач у період з 01.04.2014 р. по 04.04.2018 р. різницю між нормативним нарахуванням 9,92 м3 (змінюється в залежності від календарних днів) та соціальним нормам по субсидіям 4 м3, повинен сплачувати самостійно. Внаслідок неповної сплати за надані послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення з урахуванням наданої субсидії (за періоди з листопада 2015 р. по квітень 2016 р., з листопада 2016 р. по березень 2018 р.) на особовому рахунку позивача станом на 20.07.2018 р. обліковується заборгованість у сумі 1008,80 грн.. Відповідач зазначає, що на сьогодні відсутній механізм проведення компенсації з міського бюджету відповідно до Постанови КМУ №409 від 23.08.2016 р., а тому відповідач листом від 05.04.2018 р. (11.04.2018 р. відповідно до уточнення представника відповідача у судовому засіданні) повідомив позивача про здійснення виконкомом Криворізької міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету одноразової часткової компенсації вартості послуг. Щодо заявленої позивачем моральної шкоди відповідач вважає її недоведеної та просить відмовити у задоволенні позову (вх.№11285 від 26.07.2018 р.). Позивач 20.08.2018 р. подав до суду ряд заяв, а саме: заяву про порушення норм закону, в якій зазначає про відсутність листа від 05.04.2018 р., оскільки до відзиву не надано його копії, що на його думку, є неповагою до суду (вх.№12432 від 20.08.2018 р.); клопотання про недолучення документів і доказів, наданих відповідачем, а саме: копій рішення Тернівського районного суду міста [PERSON], ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області та Постанови Верховного Суду №215/1447/17-ц, як таких, що не стосуються суті даної справи (вх..№12431 від 20.08.2018 р.) та розгляд справи за його відсутності (вх.№12433 від 20.08.2018 р.). Позивач у відповіді на відзив зазначає, що посилання відповідача на зазначені у відзиві нормативно-правові акти як доказ правомірності його дій є безпідставними, оскільки не розглядають питання по нарахуванню грошових коштів до сплати за надані послуги холодної води і водовідведення, що перевищують соціальні нормативи, які встановлені Постановою КМУ №409 від 06.08.2014 р. в період отримання споживачем субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Так само є безпідставними посилання відповідача і на рішення по справі №215/1447/17-ц, оскільки вони не стосуються предмету розгляду даної справи. Відповідач не надав жодного доказу у підтвердження правомірності своїх дій. Зазначає, що неправомірними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, що полягає у відстоюванні своїх інтересів у суді. Вказує, що в періоди нарахування субсидій сплачував щомісяця відповідно до визначених у них соціальних нормативах споживання, зокрема за постачання холодної води і водовідведення по 4 м3, проте відповідач у ці періоди нараховує позивачу суми відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №367 від 12.12.2012 р.. Вважає, що на підставі ст.3-1 Постанови КМУ №409 від 06.08.2014 р. різницю між нормами споживання за послуги постачання холодної води та водовідведення і соціальними нормами сплачує не споживач, а бюджет виконавчого комітету Криворізької міської ради. Вказує, що ні відповідач, ні виконком Криворізької міської ради не пропонували йому встановити прилад обліку холодної води за рахунок міського бюджету або за рахунок відповідача (вх.№13728 від 12.09.2018 р.). Відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких обґрунтував посилання на нормативно-правові акти, які підтверджують правомірність його дій, зазначив про надання відповіді позивачу на його скаргу від 05.04.2018 р. та про наявність у квартирі позивача лічильника холодної води (вх.№14562 від 26.09.2018 р.). Позивач 30.10.20018 р. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та додаткові пояснення, в яких посилається на відсутність підстав у представника відповідача брати участь у судових засіданнях по даній справі, а також порушення відповідачем порядку подання доказів (вх.№16653 від 30.10.2018 р.). Ухвалою від 23.06.2018 р. за даною позовною заявою відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження з призначенням проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою від 21.08.2018 р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті з викликом сторін на 25.09.2018 р.. В звязку з зайнятістю судді в іншому провадженні (справа №215/4812/17), 25.09.2018 р. розгляд справи не проводився. У судовому засіданні 30.10.2018 р. було оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного тексту. Вивчивши матеріали\~справи,\~заслухавши пояснення\~представника відповідача, суд приходить до наступного. Позивач [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] та є споживачем послуг з постачання холодної води та водовідведення, які надає відповідач КП «Кривбасводоканал». Тобто, між позивачем та відповідачем склались фактичні правовідносини щодо надання комунальних послуг з водопостачання і водовідведення та їх споживання, які врегульовані Законами України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10 січня 2002 року № 2918-III, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання цих послуг» від 2 липня 2005 року № 630, а також нормами\~Житлового кодексу України. 14.03.2018 р. позивач звернувся до відповідача із скаргою, в якій зазначив, що станом на 01.03.2018 р. йому необґрунтовано нараховано борг за послуги з постачання холодної води та водовідведення, навіть тоді, коли він сплачує обовязкову плату по наданій субсидії. Просив перерахувати наявну заборгованість та взяти на облік та опломбувати засіб обліку холодної води за адресою його проживання (а.с.11). У скарзі від 05.04.2018 р. позивач вказав, що представником відповідача була надана усна відповідь на його попередню скаргу щодо нарахування заборгованості за надані послуги з постачання холодної води та водовідведення з посиланням на Постанову КМУ №409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Проте позивач зазначив, що різницю між соціальною нормою та нормою, що встановлена рішенням виконкому Криворізької міської ради, повинен сплачувати міський бюджет, а не споживач. За таких обставин просив відповідача обґрунтувати нарахування заборгованості за періоди отримання ним субсидії (а.с.12). Позивач листом вих.№988-01 від 11.04.2018 р. повідомив позивача про те, що у нього до 04.04.2018 р. був відсутній прилад обліку питної води, тому нарахування йому за спожиті послуги з постачання холодної води та водовідведення здійснювалось на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №367 від 12.12.2012 р. та відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. за діючими тарифами. В звязку з прийняттям та опломбуванням 04.04.2018 р. за адресою проживання позивача приладу обліку холодної води з цього періоду нарахування будуть вестись за фактичний обсяг водоспоживання відповідно до показів лічильника. З посиланням на Постанову КМУ №409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» вказав, що субсидія на відшкодування витрат на оплату за послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення надається тільки на соціальний норматив. Також повідомив, що станом на 01.03.2018 р. заборгованість позивача за надані відповідачем послуги складає 2643 грн.53 коп. (а.с.13). Позивачем надані суду копії повідомлень про надання йому субсидій, з яких вбачається, що нарахування послуг холодного водопостачання та водовідведення здійснюється за соціальною нормою 4 м3 (а.с.14,15,16). При цьому позивачем надані довідки про суми до сплати комунальними та іншими службами міста, де зазначено, зокрема, нарахування по витратам за послуги КП «Кривбасводоканал» (а.с.9). Відповідно до стану розрахунків позивача, наданих відповідачем, його заборгованість за послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення станом на 01.07.2018 р. складає 1088,80 грн. (а.с.30-31). Відповідач листом вих.№1423 від 03.03.20017 р. звернувся до начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Криворізької міської ради з приводу розяснень стосовно механізму проведення компенсації з місцевого бюджету в звязку з набранням чинності з 11.11.2016 р. Постанови КМУ №803 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 р. №409 і від 23 серпня 2016 р. №534» (а.с.61). У відповіді на зазначене звернення управління праці та соціального захисту населення виконкому Криворізької міської ради листом вих.№870 від 03.04.2017 р. повідомило про те, що відповідно до п.3 вищезгаданої Постанови КМУ на даний час не розроблено механізм проведення компенсації з місцевого бюджету (а.с.62). Відповідач листом вих.№1154-01 від 02.05.2018 р. повідомив позивача про вказаний лист та додатково вказав, що за рахунок коштів місцевого бюджету відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 21.12.2015 р. №1182 «Про затвердження Програми соціального захисту окремих категорій мешканців м. Кривого Рогу на 2017-2019 рр.» та від 23.12.2016 р. №554 «Про затвердження Порядку часткової компенсації вартості послуг тепло- або водопостачання та водовідведення окремим категоріям мешканців міста у звязку з підвищенням тарифів на комунальні послуги» здійснюється одноразова часткова компенсація вартості послуг. Станом на 27.04.2018 р. на особовому рахунку позивача внаслідок недостатньої оплати за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення виникла заборгованість у сумі 861 грн.72 коп. (а.с.64). Отже, станом на 01.07.2018 р. у позивача перед відповідачем виникла заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення на загальну суму 1088 грн.80 коп., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком. Рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367, введеним у дію 01.01.2013 р., норма холодного водопостачання та водовідведення на одного мешканця будинку складає 260 літрів на добу (7,8 м3 на місяць, в якому 30 діб і 8,06 м3 на місяця, у якому 31 доба). Твердження позивача про те, що відповідач у спірний період неправомірно провадив щомісячне нарахування оплати за послуги з водопостачання, виходячи з затверджених норм питного водопостачання за вищевказаним рішенням Криворізької міської ради, що перевищує соціальну норму 4,0 куб. м на людину в місяць (при відсутності централізованого гарячого водопостачання), суд відхиляє, як безпідставне виходячи з наступного. Так,\~постановою Кабінету Міністрів України № 409\~ «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06 серпня 2014 року з жовтня 2014 року встановлені соціальні нормативи для користування послугами з центрального водопостачання холодної води, які складають 4,0 м3 на людину в місяць при відсутності централізованого гарячого водопостачання. У період із 01.04.2014 р. по 04.04.2018 р. у позивача був відсутній на абонентському обліку лічильник холодної води як такий, що не пройшов державну повірку (що підтверджується Постановою ВС від 07.02.2018 р., прийнятою за результатами перегляду рішення Тернівського районного суду міста [PERSON] та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області у справі №215/1447/17, а.с.32-35), тому позивачу у вказаний період нарахування за послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення тимчасово здійснювались за нормами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення м. Кривого Рогу на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №367 від 12.12.2012 р. за №367, що введені в дію з 01.01.2013 р. та відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою КМУ за №630 від 21.07.2005 р.. Як передбачено пунктами 21 та 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (абзац третій пункту 21 у редакції\~Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2015 року № 1037). У разі встановлення засобів обліку води у квартирі (будинку садибного типу) їх показання розподіляються пропорційно кількості мешканців квартири (будинку садибного типу). У відповідності до\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. (абз. 10, 13\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», \~крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього\~Закону\~та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] призначалися субсидії на житлово-комунальні послуги, у тому числі на послуги з водопостачання та водовідведення. У\~статті 46 Конституції України\~передбачено право громадянина на соціальний захист, якому кореспондується обов'язок держави щодо його фактичного забезпечення, зокрема, за рахунок коштів Державного бюджету України. Законодавчим актом, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених\~Конституцією України\~та законами України основних соціальних гарантій, є\~[PERSON] України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» № 2017-ІІІ від 05 жовтня 2000 року. Цим Законом визначено, що державні соціальні гарантії це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму (стаття 1 цього Закону). Статтею 9 зазначеного Закону\~передбачено, зокрема, встановлення державою нормативів користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги. Із\~статті 5 цього Закону\~вбачається, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено\~Конституцією України\~та законами України. Таким чином, нормами чинного законодавства України передбачено право Кабінету Міністрів України формувати, встановлювати та затверджувати державні соціальні стандарти і нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії. Кабінетом Міністрів України з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей\~5\~і\~9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»\~видано\~Постанову Кабінету Міністрів України № 409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг». Цією\~Постановою\~встановлено єдині соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, зокрема для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води, а для користування послугами з централізованого водовідведення - 4 куб. метри на одну особу на місяць (п. 3). Так, пунктом 3 цієї\~Постанови\~встановлені соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії. Ці норми встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України № 148 від 27 вересня 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2005 року за №1210/11490 з урахуванням ступеню благоустрою житла, впливу кліматичних і екологічних факторів, забезпеченості населеного пункту водними ресурсами тощо. Такі норми є більшими або меншими за встановлені соціальні нормативи. У разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води більшими за соціальні нормативи, для нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання застосовується норма споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування, а для визначення розмірів соціальної допомоги (пільг і субсидій) - соціальні нормативи. Вищевказані соціальні нормативи користування комунальними послугами застосовуються при виділенні державою субвенцій на оплату пільг та субсидій з Державного бюджету України. За наявності приладів обліку води пільги нараховуються на фактичні обсяги споживання води (в межах соціальних норм), субсидії нараховуються на соціальну норму. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2016 року №803, внесено зміни до Постанови №409, яку доповнено пунктом 3-1, а саме встановлено, що в разі затвердження органами місцевого самоврядування норм споживання житлово-комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 цієї\~Постанови, компенсація додаткових витрат громадян, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів. Ці зміни набрали чинності з 16 листопада 2016 року. Наступними змінами, внесеними\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 300\~(набрали чинності з 1 травня 2017 року), пункт 3-1 Постанови №409 доповнено новим абзацом, зокрема про те, що цей пункт не застосовується до громадян, які відмовилися від встановлення приладів обліку за рахунок місцевих бюджетів або підприємств-виробників/виконавців послуг, що підтверджено документально. Рішенням виконкому\~Криворізької міської\~ради від\~12.12.2012\~р.\~№367,\~введеним у\~дію 01.01.2013\~р.,\~затверджені норми\~питного водопостачання\~холодної води\~і водовідведення\~для населення\~міста [PERSON], відповідно до якого норма холодного водопостачання та водовідведення на одного мешканця будинку складає 260 літрів на добу (7,8 м3 на місяць, в якому 30 діб і 8,06 м3 на місяця, у якому 31 доба). З матеріалів справи вбачається, що при нарахуванні плати за отримані послуги з постачання холодної води та водовідведення КП «Кривбасводоканал» керувалося нормами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 07.2005 року. Оскільки у належній позивачеві квартирі були відсутні засоби обліку води (лічильник був не повірений), то плата до 10.04.2018 року йому була нарахована з розрахунку нормативів (норм) споживання житлово-комунальних послуг (п. 21 Правил № 630). Як зазначалось вище, норми споживання холодної води та водовідведення на одну людину, що затверджені рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367 (7,8 м3 на місяць, в якому 30 діб і 8,06 м3 на місяця, у якому 31 доба) перевищують соціальні нормативи (4 куб.м. на місяць), тому позивачу можуть бути компенсовані додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг за рахунок місцевого бюджету. Відповідно до п.п. 4, 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого\~Постановою Кабінету міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848\~, субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов'язкового відсотка платежу. Громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. З матеріалів справи вбачається, що протягом 2016-2018 років КП «Кривбасводоканал» надавало позивачу комунальні послуги з постачання холодної води та водовідведення, а останній споживав ці послуги. При цьому, відповідач правомірно керувався затвердженими нормами водопостачання при проведенні відповідних розрахунків Рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367, введеним у дію 01.01.2013 р., яким затверджені норми питного водопостачання холодної води і водовідведення для населення, оскільки останнє є чинним і не скасовано у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, відповідач уповноважений при нарахуванні плати за комунальні послуги, надані позивачеві, керуватись даними нормативами, тому суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для визнання таких дій неправомірними, їх припинення та скасування позивачу нарахування плати за спожиті послуги. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року №83\~затверджено Порядок призначення і надання населенню компенсації додаткових витрат на оплату комунальних послуг в умовах підвищення цін і тарифів на послуги, пунктом 13 якого встановлено, що компенсація щомісяця перераховується підприємствам, що надають комунальні послуги, і зараховується на особові рахунки заявника. Беручи за аналогію цей Порядок, компенсація додаткових витрат може бути здійснена за рахунок місцевого бюджету шляхом перерахування суми заборгованості відповідача до КП «Кривбасводоканал», таким чином, ці витрати не можуть бути покладені безпосередньо на виконавця житлово-комунальних послуг - суб'єкта господарювання. Отже, заборгованість позивача [PERSON] за послуги з постачання холодної води та водовідведення не може бути віднесена на рахунок КП «Кривбасводоканал». Необхідність фінансування коштів на компенсацію сум додаткових витрат громадянам, яким призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, передбачених п. 3-1\~Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 для визначеної категорії, до якої відноситься також і позивач, є складовою конституційного права на соціальний захист і не потребує додаткового визнання рішенням суду. На цей час, до позивача КП «Кривбасводоканал» не пред'являє будь яких позовних вимог щодо стягнення заборгованості. Сама ж наявність заборгованості позивача перед відповідачем не може вважатися порушенням прав позивача. Нормами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення вимог даного припису позивачем не було доведено, неправомірність дій відповідача по нарахуванню йому грошових коштів до сплати за надані послуги холодної води і водовідведення, що перевищують соціальні нормативи, які встановлені Постановою КМУ № 409 від 06.08.2014 р. та субсидією №042735 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та того, що зазначені дії є незаконними, а відтак підстави для скасування нарахованих йому сум та припинення їх нарахування відсутні. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України\~\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;\~\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;\~\~у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд із врахуванням того, що під час судового розгляду не встановлено протиправності дій відповідача, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed