Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

03.09.2018 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом та просила стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 7302,36 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що з 17.10.2009 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.10.2012 року. Від шлюбу вони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. 31.08.2012 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 02.08.2012 року і до повноліття дитини та видано 21.11.2012 року виконавчий лист. Однак, відповідач не сплачував аліменти і внаслідок цього станом на 31.07.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 50244,00 грн. Враховуючи положення ст.196 СК України та проведені нею розрахунки відповідач має сплатити пеню за період з 01.01.2016 року по 31.07.2018 року, оскільки вказана заборгованість по сплаті аліментів утворилась з його вини. 24.09.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. 05.11.2018 року судом закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 7302,36 грн. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріли справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 17.10.2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 86 ( а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.5). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2012 року, яке набрало законної сили 06.11.2012 року ( а.с. 6), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 21.11.2012 року на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2012 року, у справі № 1003/12640/2012, провадження № 2-1003/3595/2012, за позовом [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів, яке набрало законної сили 11.09.2012 року, було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 02.08.2012 року і до повноліття дитини. 25.06.2014 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 43820604 щодо примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2012 року, у справі № 1003/12640/2012, провадження № 2-1003/3595/2012, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 7, 27). Згідно із довідкою - розрахунком по аліментах від 01.08.2018 року № 57298/В-17 (а.с.9), виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, по виконавчому листу № 1003/12640/2012, провадження № 2-1003/3595/2012, рахується заборгованість, яка станом на 31.07.2018 року складає 50244,00 грн. Також, з матеріалів справи ( а.с. 1,2,4,12,22-24,26) вбачається, що позивач [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно із ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де: Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно розрахунку позивача, загальна сума пені за період прострочення з 01.01.2016 року по 31.07.2018 року становить 7302,36 грн. Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Розрахунок пені за аліментами, який міститься в матеріалах справи відповідає вимогам ст. 196 СК України та правовій позиції викладеній у вищезазначеному рішенні Верховного Суду. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів, а також заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку відповідач суду не надав, позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що надав до суду відповідну заяву. Враховуючи вищевикладене та перевіривши правильність наведеного позивачем розрахунку за вказаний період, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача у заявленому неї розмірі. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн.

Outcome: approved