Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

03 липня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом з вимогою розірвати шлюб між нею та відповідачем. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 26 липня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З 2018 року вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, постійні сварки, втрату взаємної любові та поваги. Спільне подружнє життя суперечить її інтересам, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене позивач просила суд, шлюб зареєстрований Петрівською сільською радою Глобинського району Полтавської області між нею та відповідачем 26 липня 2008 року, актовий запис № 02 - розірвати. В судове засідання позивач, не з'явилася подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 26 липня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим 26 липня 2008 року, актовий запис № 02. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, постійні сварки, втрату взаємної любові та поваги. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved