Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

04.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства. 07.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 30.07.2006 року, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.12.2010 року розірвано. Оскільки у них росла спільна дочка [PERSON], [INFO], вони продовжували підтримувати зв'язок. Відповідач відвідував їх з донькою і не раз залишався ночувати. Пізніше вона завагітніла, про що повідомила відповідача. [INFO] року у неї народився син [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження з її слів записаний відповідач по справі [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач свого батьківства не визнає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.08.2015 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON]. до [PERSON] про встановлення батьківства. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подано заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення аліментів, а саме просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 8655 грн. 60 коп.(а.с.100-101) та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про місце та дату судового засідання, в судове засідання не з'явився. Згідно поданого до суду 25.01.2016 року заперечення на позовну заяву, [PERSON] заявлений позов визнає частково, не заперечує щодо визнання його батьком [PERSON], [INFO] року, однак посилаючись на матеріальне становище, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 350 грн. 10 коп. щомісячно. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно поданої до суду заяви, зменшені позивачем позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Крім того, просить проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який був зареєстрований 30.07.2006 року відділом РАЦСу Ківерцівського РУЮ за актовим записом № 98, та який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.12.2010 року розірвано (а.с.32). [INFO] року [PERSON] народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.10.2012 року, батьком дитини записаний відповідач у справі [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України № 00015743532 від 28.08.2015 року відомості про батька [PERSON] [INFO] записані відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Відповідно до ст.135 СК, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч. 1 ст.128 СК України - за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України - підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. В силу ч. 3 ст.128 СК України - позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Ухвалою суду від 30 жовтня 2015 року у справі призначалась судова молекулярно-генетична експертиза. Як вбачається з висновку експерта № 10/668 від 21.12.2015 року, [PERSON], [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Ймовірність даної події складає 99, 99999% (а.с.75-78). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що відповідач у справі [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. В силу ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України закріплює мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, а також беручи до уваги визнання відповідачем зменшених позивачем вимог про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] року в твердій грошовій сумі в розмірі сумі 450 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 04.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено з відповідача підлягають стягненню на користь позивача - витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн., витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 7614 грн. Саме така сума зазначена в копії рахунку № 272 від 14.12.2015 року (а.с.102). Суд вважає вказаний рахунок оплаченим позивачем оскільки згідно ухвали суду від 30.10.2015 року витрати по оплаті за проведення експертизи покладені на позивача [PERSON], а згідно клопотання судового експерта Львівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру у разі несплати рахунку проведення експертизи є неможливим (а.с.69). Вимоги про відшкодування витрат на оплату проїзду до місця проведення експертизи в розмірі 800,00 грн. до задоволення не підлягають як такі, що не підтверджені документально. В силу ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved