overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

03 липня 2015 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 31.05.2010 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.05.2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 18\~439,66 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, а справу просиву розглянути за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2010 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку типу MasterCard Mass зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує. Внаслідок цього, станом на 31 травня 2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 18\~439,66 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 5\~082,24 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 9 954,15 грн; -заборгованість за пенею та комісією 2 049 грн; -штраф (процентна складова) 854,27 грн; -штраф (фіксована сума) 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не оспорює нарахований Банком борг, то суд вважає його безспірним та таким, що підлягає стягненню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на доньку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 700 грн.,щомісячно,починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали. Вказували, що сторони по справі з 25 травня 2003 року по 18 грудня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] є інвалідом ІІІ групи і її доходу недостатньо для утримання доньки,матеріальну допомогу на яку відповідач не надає. Оскільки мати й батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, просять стягувати з відповідача на утримання доньки в твердій грошовій сумі по 700 грн. 00 коп.,щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково. Відповідач згідний сплачувати аліменти на доньку [PERSON], [INFO], по 600 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі, з 25 травня 2003 року по 18 грудня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ГЮ № 051876, видане відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, дитина перебуває на утриманні матері, відповідач участі у наданні матеріальної допомоги на її утримання не приймає. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, згідний надавати таку допомогу в подальшому, підстави для стягнення з нього аліментів наявні. Із врахуванням принципу рівності прав та обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї, встановлений ч.6 ст.7 СК України, встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 років до 18 років, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 600 грн. 00 коп.,щомісячно. У задоволенні вимоги про стягнення аліментів в більшому розмірі суд вважає за необхідне відмовити, оскільки доказів про матеріальне становище відповідача та можливість ним сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивачка, не надано і такі судом не встановлені. На підставі ст.ст.155,180-182,184,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує \~тим, що з 19 липня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки діти проживають з позивачкою, а відповідач проживає окремо та не надає кошти на утримання дітей, вона, уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на кожного щомісячно. Заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала позов у повному обсязі, відповідача, який позов визнав частково, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП №088340 від 19 липня 2014 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). На даний час сторони проживають окремо: позивачка по вул. Кірова, 38/77 у м. Путивль, а відповідач у с. Бобине Путивльського району Сумської області. Відповідно до довідки КП «Путивльська ЖЕК» №2335 від 24 червня 2015 року, разом з [PERSON] зареєстровані та проживають її діти [PERSON]С та [PERSON] (а.с.8). Як пояснив відповідач, він є працездатною особою, однак офіційно ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості як безробітний не перебуває, проживає разом з батьками, що досягли пенсійного віку, у будинку останніх, мають підсобне господарство. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, \~стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що відповідач є працездатною особою, має мінливий заробіток, не зареєстрований як безробітний в Путивльському районному центрі зайнятості, постійного місця роботи не має, позов частково визнав, суд дійшов висновку про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину. Крім того, підлягає вирішенню питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 \~ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 серпня 2012 року відділом ДРАЦС Брусилівського РУЮ Житомирської області, вказавши, на протязі останніх років відносини між ним погіршувались, через непорозуміння між ними та різні погляди на вирішення сімейних питань. Чоловік проявляє до неї неповагу, що призвело до припинення шлюбних відносин. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. Надання строку на примирення не бажає. Хоче залишити прізвище «[PERSON]». Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Надання строку на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року. Шлюб зареєстрований відділом ДРАЦС Брусилівського РУЮ Житомирської області, актовий запис № 29. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між ними та неналежну поведінку відповідача сім'я розпалась. Позивача після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісяця з дня пред'явлення позову, в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., але не менше 25% від всіх видів його заробітку (доходу) до досягненню дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2003 року по 21 квітня 2009 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю, достатньої майнової допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, розмір яких визначити в твердій грошовій формі в розмірі 700 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття, задовольнивши тим самим позов частково. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 16 серпня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місті Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 231, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у січні 2015 року, внаслідок відсутності взаємопорозуміння, постійних скандалів та втрати почуттів любові та поваги, наполягала на розірванні їхнього шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем і проти заочного ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом оголошення у пресі повідомлення про час та місце розгляду справи. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 серпня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місті Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міського управління юстиції Донецької області, про що свідчить актовий запис за № 231. Від сумісного життя вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з матірю [PERSON] Питання матеріального утримання неповнолітніх дітей батьком [PERSON] вирішується судом в іншому судовому провадженні за позовом [PERSON] про стягнення з нього аліментів. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у січні 2015 року. Подружжя разом не проживають, живуть у різних містах і не спілкуються, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. . На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 26.06.1998 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №214. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 14.05.2001 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частка з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідач сплачував аліменти на утримання свого сина від першого шлюбу Володимира, [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Просила суд збільшити розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] з 1/6 на 1/4 частину з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 05.08.2000 року, Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 371 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що станом на час звернення до суду змінився матеріальний стан отримувача та платника аліментів. Згідно довідки б/н, виданої головою КСН «Азовє», неповнолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю за адресою: м. Маріуполь., вул. Толстого, буд.27 та перебуває на її утриманні. Позивач не спростовує наведене та погодився зі збільшенням розміру аліментів до 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, визнавши позов в повному обсязі, тому судом інші докази не досліджувалися. Таким чином, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів та їх одержувача, вважає можливим змінити розмір стягнених з відповідача аліментів на утримання дитини з 1/6 на 1/4 частину з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

03 липня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з позовною заявою в якій просила розірвати укладений нею шлюб з [PERSON] В позові зазначила, що 15 липня 2006 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Вважає неможливим подальше спільне проживання з відповідачем та збереження з ним шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала просила його задовольнити. Зазначила, що з липня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося: вони втратили почуття кохання один до одного. У травні 2015 року вони перестали проживати разом. За таких обставин їх шлюб існує лише формально. Спору з приводу місця проживання, виховання та утримання спільної дитини між ним не має. Вважала, що їх сімя розпалася остаточно та відновленню не підлягає. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що дійсно з 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Визнав, що фактично на даний час їх сімя розпалася, вони втратили почуття кохання один до одного. З травня 2015 року вирішили розірвати шлюб та стали проживати окремо. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2006 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 1047. Сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття кохання. З травня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, стали проживати окремо один від одного. За таких обставин, враховуючи категоричну позицію обох сторін щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Красовська». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

03 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, посилаючись на те, що її донька [PERSON] являється інвалідом І «А» групи, є психічнохворою та потребує стороннього догляду та піклування. З 1989 року перебуває на обліку в психоневрологічному кабінеті Остерської міської амбулаторії загальної практики сімейної медицини по психічному захворюванню. Не має здатності в повній мірі усвідомлено своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також свідомо своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. З моменту народження доньки [PERSON] заявник постійно проживає разом з нею та доглядає за нею: готує їжу, пере та прасує її одяг, доглядає за будинком та обробляє земельну ділянку. Заявник вважає, що він може бути призначений опікуном своєї доньки [PERSON], оскільки є її матірю та за своїми особистими якостями, а також матеріальним станом може виконувати обовязки опікуна. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві та просив її задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 16 від 15.01.2016 року, у [PERSON] має місце важка розумова відсталість з ДЦП (F-72 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), тому вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною особою, а також на встановлення над нею опіки і призначення опікуном заявника [PERSON], яка є її матірю.

Outcome: approved