Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

04.02.2021 до суду надійшов позов від комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову позивач вказує, що комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» є надавачем послуг з управління багатоквартирними житловими будинками міста Нетішин та послуг з постачання електроенергії, у тому числі квартиру [ADDRESS] . Зокрема, КП НМР «ЖКО» забезпечує житлово-комунальними послугами квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Відповідачка належним чином не виконує обов`язки щодо оплати житлово-комунальних послуг, покладені чинним законодавством, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком, яка станом на 27 січня 2021 року становить 6060,26 грн. Позивач вважає, що між КП НМР «ЖКО» та відповідачкою виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово - комунальні послуги, а відповідач фактично ними користується. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь КП НМР «ЖКО» заборгованість по оплаті за надані послуги з утримання багатоквартирним будинком в розмірі 6060,26 грн. та судовий збір в розмірі 2270 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачці надсилалась судова повістка про виклик до суду, ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою за місцем її реєстрації: [ADDRESS] . Однак, відповідачка [PERSON] у визначені судом дату та час в судове засідання на розгляд справи повторно не з`явився, своїх заперечень або відзиву на позов до суду не надав, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив. З урахуванням наведеного та відповідно до ч.3 ст.131, статей 223, 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність можливості та правових підстав для розгляду справи за відсутності в судовому засіданні сторін та/або їх представників в порядку заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку. Судом встановлено, що згідно Договору № 33-У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019 року «КП НМР «ЖКО» зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою по [ADDRESS] . Як вбачається з виписки по особовому рахунку № [NUMBER] квартири [ADDRESS] , заборгованість відповідачки [PERSON] за надані послуги з постачання електроенергії розмір якої станом на 27.01.2021 року становить 6060,26 грн. Невиконання боржником обов`язків по сплаті наданих підприємством послуг з постачання електроенергії порушує права та інтереси КП НМР «ЖКО», чим позбавляє підприємство можливості надавати послуги належної якості та вчасно розраховуватися з підприємствами, що надають послуги для КП НМР «ЖКО». Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Як передбачено статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняться від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною першою статті 10 Закону встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Згідно із ч. 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у цивільній справі 638/11034/15-ц та Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у цивільній справі №6-2951цс15 про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved