Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 28 квітня 2012 року Федунською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 02 та стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до [INFO] та судові витрати по справі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28 квітня 2012 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розбіжності у характерах. Подружжя проживає окремо та не підтримує стосунків з травня 2014 року. Відповідач має неврівноважений характер, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки у сім'ї з приводу чого позивач неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Відповідач на утримання дитини та позивача в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має періодичний заробіток. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначила, що відповідач неодноразово застосовував до неї та дитини насильство та погрожував фізичною розправою. В 2012 році вона зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, але в подальшому примирилась з відповідачем. Незважаючи на це останній належних висновків не зробив та подальше збереження сім'ї є не можливим. На даний час неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, в добровільному порядку в достатній кількості кошти на утримання дружинина та дитини відповідач не надає. В судових дебатах позивач просила суд заборонити відповідачу спілкування з дитиною, оскільки він має негативний вплив на дитину та інших осіб, які проживають разом з дитиною. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково в частині розірвання шлюбу, проти чого не заперечував, вважаючи збереження сім'ї неможливим, проти сплати аліментів на утримання дитини та дружини заперечував, вказуючи на те, що має неофіційний незначний заробіток та сплативши аліменти у визначених розмірах не матиме коштів для власних потреб. Пояснив, що сімейні сварки були викликані постійними докорами з боку дружини, заперечив факт зловживання алкогольними напоями та пояснив, що позивач також систематично вживає алкогольні напої. Підтвердив факт того, що декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї, але сварки на його думку були спровоковані дружиною. В судових дебатах заперечував проти прохання позивача заборонити його спілкування з дитиною та прохав суд сприяти у реалізації його прав на побачення з дитиною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні факти та супроводжуючі їх правовідносини. Так, судом встановлено, що позивач та відповідач 28 квітня 2012 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Федунською сільською радою Шишацького району Полтавської області у день укладення шлюбу, актовий запис 02 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Федунською сільською радою Шишацького району Полтавської області 16 травня 2012 року, актовий запис № 01 (а.с. 7). Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Шишацької РДА від 16.09.2014 № 424056 гр. [PERSON], перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Шишацької РДА і одержує допомогу по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку (а.с.20). З пояснень сторін встановлено, що майнових претензій вони один до одного не висловлюють, шлюбні відносини не підтримують на протязі декількох місяців, проживають та ведуть домогосподарство окремо. Шлюб має формальний характер. Відповідач не заперечує щодо проживання дитини разом з позивачем, за умови надання йому можливості спілкування з дитиною. Відповідач проживає окремо від сім'ї, не надає в повній мірі у добровільному порядку кошти на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає разом з матір'ю та потребує матеріальної допомоги в силу свого віку, розвитку та стану здоров'я, а також кошти на утримання дружини, яка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Жодних домовленостей про порядок надання такого утримання сторонами не досягнуто. Судом встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працює, у нього немає інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї, які перебувають на його утриманні. Скарг на стан здоров'я від нього не надходило. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст. ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно приписів ч.ч.1-2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи те, що спільна неповнолітня дитина позивача та відповідача в силу свого віку, стану здоров'я та розвитку потребує належного утримання від обох батьків, а також зважаючи на те, що відповідач офіційно не працює, має періодичні заробітки, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову щодо призначення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. щомісячно. В той же час суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно на своє утримання, починаючи з моменту подачі позову і до виповнення сину [PERSON] 3-х річного віку тобто до [INFO], виходячи з наступного. Згідно ч. 2. ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює, має періодичні заробітки, прийнявши до уваги встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 розмір мінімальної заробітної плати, яка сплачується за просту, некваліфіковану працю, у розмірі 1218 грн., з врахуванням визначених судом аліментів на утримання дитини у розмірі 450 грн. щомісяця, суд приходить до висновку про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання позивача. У відповідності до приписів ст. 31 ЦПК України, заявлені сторонами вже після розгляду справи по суті, в судових дебатах, вимоги про встановлення судом заборони або режиму побачення відповідача з дитиною в даному судовому процесі розгляду не підлягають, оскільки заявлення вказаних вимог позивачем є зміною ним предмету та підстав позову, а збоку відповідача - є по суті зустрічними позовними вимогами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України, ч.ч. 3, 7 ст. 6, ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи те, що позивач, при подачі до суду позову, була звільнена від сплати судових витрат в частині позовних вимог про стягнення аліментів, судовий збір в розмірі 243,60 грн. в цій частині підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи те, що ухвалою суду від 03 вересня 2014 року сплату судового збору за подання позову про розірвання шлюбу було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі - судовий збір в розмірі 243,60 грн. в цій частині підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача частину судових витрат сплачених нею адвокату [PERSON] за оформлення позовної заяви на суму - 85 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial