Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

04.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 листопада 2011 року у Бригадирівській сільській раді Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 04. Від шлюбу мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що у них виникали суперечки з побутових причин та відсутності взаєморозуміння. Сім`я фактично розпалась в січні 2020 року і не має наміру поновлювати стосунки. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулося рекомендоване поштове відправлення з відміткою «адресат не проживає». В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 12 листопада 2011 року Бригадирівською сільською радою Ізюмського району Харківської області укладено шлюб між сторонами, актовий запис № 04. (а.с.3). У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що шлюбні відносини припинені з січня 2020 року. Причиною є суперечки з побутових причин та відсутності взаєморозуміння. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114\~Сімейного кодексу\~України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно квитанції № 0.0.1921999995.1 від 27.11.2020 року на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved