Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

03 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду із позовом, відповідно до вимог якого просить стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON], 18.06.2011р.н. та сина [PERSON], 08.02.2013р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дітей з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до закону. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.01.2009р. між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого у них народилися дочка [PERSON] та син [PERSON]. [PERSON] - відповідач у справі, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча працює не офіційно різноробочим та отримує не регулярний і мінливий дохід. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. на кожну дитину. У судове засідання позивачка не зявилася, надавши в адресу суду письмову заяву, розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позову настоює (а.с.15). Відповідач у судове засідання не зявився, розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає частково у звязку із тим, що безробітний і сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу та може сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. на дочку [PERSON] та сина [PERSON]. Просить суд взяти до уваги його фінансовий стан (а.с.19-23). Із врахуванням наведеного, на підставі п.3 ч.1 ст.169 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін і застосування технічних засобів фіксації судового засідання та на підставі представлених суду доказів. Так, судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі (а.с.1), у них 18 червня 2011 року народилася дочка [PERSON] (а.с.7), та 08 лютого 2013 року народився син [PERSON] (а.с.6), які проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с.8). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивачки проживають разом із останньою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дитини не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] правомірною. Відповідно до статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи із принципу диспозитивності, закладеному у ст.ст.11,60 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, піддавши аналізу матеріали справи, суд приходить до висновку, що стан здоровя [PERSON] та [PERSON] задовільний, їм не заподіяне каліцтво та джерел самостійного доходу вони не мають. Окрім цього, суд вважає, що і у відповідача стан здоровя, задовільний. Дані обставини судом враховані при визначенні розміру аліментів. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір таких на думку суду, підлягає до зменшення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, слід зауважити, що при наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дитини, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоровя, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved