Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

04.11.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, про визнання права власності, посилаючись на те, що 11 вересня 2015 року між ним та відповідачкою було укладено письмовий договір позики з одночасною заставою майна (іпотекою), який було посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Штефан В.В.. Відповідно до п. 1 вказаного Договору позивач передав відповідачці у якості позики грошові кошти в сумі 214 000 грн.. Строк виконання умов договору та остаточного повернення грошових коштів був визначений 11 жовтня 2015 року. Крім того, відповідно до умов вказаного вище договору відповідачка передала позивачу предмет іпотеки, а саме - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0.0611 га, та розташований на ній житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами. Відповідно до умов зазначеного вище Договору від 11.09.2015 року п. 1.4 вартість предмету іпотеки складає 203 870 грн. Фактично вартість предмету іпотеки та суми боргу є співрозмірними. Оскільки відповідачка не виконує умов кредитного договору, просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики з одночасною заставою майна (іпотекою), звернути стягнення за договором позики з одночасною заставою майна (іпотекою), на предмет іпотеки -земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0.0611 га, та житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами розташований в [ADDRESS], загальною площею 64.0 кв. м., житловою площею 34.7 кв. м., шляхом передачі права власності на вказані об'єкти нерухомого майна. На підставі зазначеного просить позов задовольнити. За заявою позивача справу розглянуто без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 вересня 2015 року між позивачем та відповідачкою було укладено письмовий договір позики з одночасною заставою майна (іпотекою), який було посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Штефан В.В. р№. 1100 (а.с. 7-9). Відповідно до п. 1 вказаного Договору позивач передав відповідачу у якості позики грошові кошти в сумі 214 000 грн., що підтверджується відповідною розпискою від 11.09.2015 року (а.с. 22). Крім того, відповідно до умов вказаного вище договору відповідачка передала позивачу предмет іпотеки, а саме - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0.0611 га, та розташований на ній житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами. Право власності відповідачки на вищевказане майно підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 19.08.2011 року (а.с. 10), державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.09.2008 року (а.с. 12), технічним паспортом на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] (а.с. 13-19), витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2015 року (а.с. 20-21). Судом встановлено, що строк виконання умов договору та остаточного повернення грошових коштів був визначений 11 жовтня 2015 року. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 12 жовтня 2015 року позивач звернувся письмово до відповідачки з вимогою повернути борг, але відповідачка добровільно борг позивачу не повертає, що підтверджується претензією від 12.10.2015 року (а.с. 23). Відповідно до умов зазначеного вище Договору від 11.09.2015 року п. 1.4, вартість предмету іпотеки складає 203 870 грн., тобто фактично вартість предмету іпотеки та суми боргу є співрозмірними. П. 10 Договору передбачено, що за рахунок предмету іпотеки, позивач як іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням боржника в тому числі і шляхом отримання ним права власності на предмет іпотеки. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», якщо протягом встановлено строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 1 ст. 590 ЦК України, ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вищезазначеного суд вважає, що в матеріалах справи наявні всі докази того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо повернення позичених грошових коштів позивачу, а також враховуючи визнання відповідачкою зазначеного факту, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved