Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

02 березня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Воробіївської сільської ради Білогірського району про визнання права власності на житловий будинок, розташований під [ADDRESS] Хмельницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті її баби [PERSON], яка померла [INFO] року, вказуючи, що вона як спадкоємець за заповітом позбавлена права оформити свої спадкові права, так як за життя власника на житловий будинок не був виготовлений правовстановлюючий документ, а тому їй нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, від представника надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити в її відсутності, вимоги своєї довірительки, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач Воробіївська сільська рада Білогірського району Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, представник в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшла заява, в якій вказується, що вимоги позивача слід задовольнити, а розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України від 07 липня 2008 року, актовий запис № 903, із якого встановлено, що вона померла [INFO] року в м.Тернопіль Тернопільської області. Та обставина, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 02 лютого 2009 року (актовий запис № 869), свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 01 вересня 2013 року (актовий запис № 1488), свідоцтвом про право на спадщину від 11 січня 2011 року № 23, виданого в спадковій справі № 3/2011, а також заповітом від 03 квітня 2002 року № 1-1321, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Відповідно ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або законом і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із змісту довідок Воробіївської сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 05 лютого 2016 року відповідно № 25, № 126, № 127 та № 128 вбачається, що згідно записів погосподарської книги житловий будинок [ADDRESS] Хмельницької області належить [PERSON], на час її смерті в ньому ніхто не був зареєстрований, за померлою [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,22 га, яка прилягає до вказаного житлового будинку, права суміжних користувачів порушені не були та державний акт на право власності на землю не був виготовлений, крім того, сільська рада не заперечує стосовно визнання права власності на зазначений житловий будинок за спадкоємцем. Із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса другої Тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26 лютого 2016 року № 84/02-31 слідує, що видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок неможливо із-за відсутності правовстановлюючого документа. Відомості про наявність житлового будинку [ADDRESS] Хмельницької області, його технічні характеристики та належність померлій [PERSON] підтверджується копією технічного паспорту, виданого Білогірським районним бюро технічної інвентаризації від 31 серпня 2009 року. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача - Воробіївської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. При цьому судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Приймаючи до уваги, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцеві [PERSON] належало право на житловий будинок з господарськими будівлями, а також те, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину померлої, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved