Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

03 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати відповідачів такими , що втратили право користування будинком № 42 по вул. Кіровоградській у м. Світловодську Кіровоградської області. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що в її будинку зареєстровані, але з серпня 2012 року не проживають її онука [PERSON] та її син [PERSON] Всі витрати по утриманню будинку вона несе з врахуванням реєстрації у ньому відповідачів. На даний час бажає оформити субсидію на оплату комунальних платежів, проте реєстрація у помешканні відповідачів є у цьому перешкодою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві. Відповідачі на розгляд справи не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, в силу абз. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені їм належним чином. При таких обставинах, з підстав ст.. 224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Вислухавши позивачку, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Копією реєстраційного посвідчення від 13 березня 1975 року підтверджується, що позивач є власником будинку № 42 по вул. Кіровоградській у м. Світловодську Кіровоградської області, у якому зареєстрована та проживає. (а.с. 6-8, 12) В належному позивачці на праві приватної власності будинку зареєстровані, проте з серпня 2012 року не проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї від 30 жовтня 2015 року, актом про відсутність особи за місцем проживання від 30 жовтня 2015 року, а також показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8) Вирішуючи спір суд виходив з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі в будинку не проживають, їх реєстрація у належному позивачці на праві приватної власності будинку перешкоджає у реалізації нею прав, передбачених ст. 150 ЖК України. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до правил ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved