Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

03 жовтня 2013 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про скасування рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 18 червня 2013 року про обмеження дієздатності та поновлення дієздатності та скасувати встановлене над ним рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 02 серпня 2013 року піклування з призначенням [PERSON] піклувальником. В заяві зазначено, що мати, звернувшись до суду з позовом у зв'язку із зловживання спиртними напоями ввела суд в оману, оскільки він не проживає з нею понад чотири роки, із-за матері розпалась його перша родина, а на теперішній час він проживає зі співмешканкою. Що зазначені рішення суду постановлені не за підсудністю, суд не встановив, що заявник є інвалідом 3 групи. Також зазначив, що до 2009 року він оформив на мати довіреність на отримання пенсії та регресу, але ж мати відібрала всі його документи ще у 2009 році, коли він пішов від неї. При цьому, заявник зазначив про розгляд попередніх справ за його відсутністю, тому він був позбавлений можливості розказати суду все викладене у цій заяві. У зв'язку з зазначеним, заявник звернувся до суду з заявою про скасування зазначених рішень суду. Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 грудня 2013 року заяву задоволено: поновлено цивільну дієздатність [PERSON]; скасовано рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 18 червня 2013 року про визнання [PERSON] обмежено дієздатним. Додатковим рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 03 лютого 2014 року скасовано рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 02 серпня 2013 року про призначення піклувальником [PERSON] над [PERSON] Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, [PERSON] зазначає, що протягом судового розгляду справи апелянт неодноразово вказував, що для об'єктивного розгляду даної справи її необхідно розглядати тільки у контексті з судовим рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 18 червня 2013 року, але у іншому складі, та ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2013 року з тим самим предметом спору, за участю тих самих сторін, але з протилежними відносно оскаржуваного рішення результатами. Вказує, що зазначені судові рішення не були оскаржені у касаційному порядку та набрали законної сили, тобто є обов'язковими для виконання, а обставини, встановлені вищевказаними рішеннями, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ. Вважає, що заявник мав право або оскаржити судові рішення у касаційному порядку, або усунути шкідливу звичку, яка призвела до обмеження дієздатності, та повторно звернутися до суду з клопотанням щодо поновлення цивільної дієздатності у повному обсязі з відповідними доказами. Проте, заявник звернувся до суду із заявою від 02 жовтня 2013 року про скасування рішення суду про обмеження його цивільної дієздатності, тобто через два дні після набрання зазначеним рішенням законної сили. Також зазначає, що доводи заявника, викладені у заяві від 02 жовтня 2013 року, ідентичні доводам, викладеним у його апеляційній скарзі від 29 серпня 2013 року на рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 18 червня 2013 року, відхиленої ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2013 року. На думку апелянта, скасування рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 грудня 2013 року рішення того ж суду від 18 червня 2013 року, але ухваленого іншим складом суду, за тим же предметом спору, за участю тих самих сторін, яке набрало законної сили за результатами його апеляційного оскарження, є порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі, щодо наявного у матеріалах справи листа обласної психічної лікарні у м. Жданівка від 18 грудня 2013 року та виписки з історії хвороби [PERSON], зазначає: що лікування від алкогольної залежності продовжується протягом тривалого часу, а не за декілька днів. Крім того, [PERSON] проконсультувалась у Наркологічному диспансері м. Донецька щодо виписки з історії хвороби № 1759 [PERSON], у консультації містяться наступні претензії до зазначеного документу: на підставі чого було зроблено діагноз; чому різняться аналізи; виписка не повністю; заявник недостатньо обстежений; психолог не має медичної освіти; крім того у Жданівській психічній лікарні працювала дружина [PERSON], яка заінтересована у вирішенні справи; у виписці немає специфічного обстеження. Щодо ухвалення додаткового рішення [PERSON] вказала, що оцінює його в контексті з рішенням суду від 24 грудня 2013 року, оскільки після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може скасувати або змінити це рішення. Здійснити такі процесуальні дії уповноважена тільки апеляційна інстанція. Апелянт та її представники в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви. [PERSON] та його представник в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник органу опіки та піклування Макіївської міської ради Донецької області в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, відмовити в задоволенні заяви про поновлення дієзданості. Заслухавши доповідь судді, думку сторін та їх представників перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати, у задоволені заяви відмовити, з наступних підстав. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи. За вимогами ч. 1 ст. 238 ЦПК України у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи повинні бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім'ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ч. 3 ст. 241 ЦПК України скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сім'ї або органу опіки та піклування. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки від 18 червня 2013 року [PERSON], [INFO], уродженець м. Жданівка Донецької області визнано обмежено дієздатним внаслідок зловживання спиртними напоями. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2013 року рішення Совєтського районного суду м. Макіївки від 18 червня 2013 року залишено без змін. Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки від 02 серпня 2013 року [PERSON], [INFO], призначена опікуном над [PERSON], [INFO]. Також, судом першої інстанції встановлено, що з 2009 року заявник [PERSON] із матір'ю - [PERSON], не проживає однією сім'єю, знаходиться у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] і фактично поживає за адресою: [ADDRESS], Донецької області, з 14 липня 2000 року був зареєстрований в [ADDRESS], а з 09 жовтня 2013 року заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що вбачається з копії паспорта заявника. З наданих заявником медичних документів - висновку ВКК від 07 жовтня 2013 року ККЛПЗ «Обласна психіатрична лікаря м. Жданівка» та довідки лікаря-нарколога КЛП3 «Центральна міська лікарня м. Жданівка» від 11 грудня 2013 року, судом першої інстанції встановлено, що заявник [PERSON], на момент огляду психічних розладів, у тому числі пов'язаних з психоактивними речовинами, не виявлено та в наркологічному диспансері м. Жданівки на обліку не перебуває і антиалкогольного лікування не потребує. Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, виходив з пояснень свідків, наданих медичних документів. З зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки рішення не відповідає обставинам справи. Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки від 18 червня 2013 року [PERSON] визнано обмежено дієздатним внаслідок зловживання спиртними напоями. З матеріалів цивільної справи № 269/2725/13-ц встановлено, що 20 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд зазначеного рішення за ново виявленими обставинами. Ухвалою Совєтського районного суду м. Макіївки від 27 серпня 2013 року заяву [PERSON] про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2013 року рішення Совєтського районного суду м. Макіївки від 18 червня 2013 року залишено без змін. В касаційному порядку зазначене рішення заявником не оскаржено. З матеріалів справи № 269/4918/13-ц вбачається, що 03 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся з заявою про скасування рішення суду про обмеження його дієздатності та поновлення дієздатності. При цьому заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, апеляційна скарга та заява про поновлення цивільної дієздатності містять однакові доводи та підстави для скасування обмеження дієздатності. Даним обставинам, суд першої інстанції не надав належної оцінки та не переконався що за такий короткий термін (три дні) з 30 вересня 2013 року - моменту набрання рішенням про обмеження дієздатності сили і до 03 жовтня 2013 року - звернення [PERSON] з заявою про поновлення його дієздатності, заявник зміг відновити свою дієздатність. Заявником не представлено доказів та судом не встановлено обставин, що заявник є особою дієздатність якого підлягає відновленню. Надані та оцінені судом довідки від 11 грудня 2013 року та висновок від 07 жовтня 2013 року (а.с. 71) не можуть бути належним доказом, оскільки свідчать лише про знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні чотири дні з 03 жовтня 2013 року по 07 жовтня 2013 року та підтверджують той факт, що на момент огляду в заявника психічних розладів не виявлено, що на момент огляду в наркологічному диспансері у м. Жданівка заявник на обліку не знаходиться та в протиалкогольному лікуванні не має потребі. При цьому, судом першої інстанції встановлено, що з 2009 року заявник не проживає у м. Жданівка, тобто не проживає за місцем видачі зазначених судом висновку та довідок, а фактично поживає за адресою: [ADDRESS], на що належним чином суд першої інстанції уваги не звернув та не надав оцінки. При цьому, пояснення свідків у даній справі також не є належними та допустимим доказами в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України, крім того свідки [PERSON],[PERSON] є співмешканкою заявника та його донькою, тобто заінтересованими особами. На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про поновлення дієздатності. З наведених підстав, рішення про скасування обмеження дієздатності разом похідним від нього додатковим рішенням про скасування піклування - підлягають скасуванню з відмовою в задоволенні заяви про скасування обмеження дієздатності, встановлення піклування та поновлення дієздатності. Відмова у задоволенні зазначеної заяви не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду з цією ж заявою після зміни встановлених судом обставин. Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви, оскільки висновок суду постановлений з порушенням п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Outcome: dismissed