Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

02.10.2014 року між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків № 011952 строком до 02.10.2015 року, за умовами якого страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку /смерть від нещасного випадку, стійка втрата працездатності/ здійснити страхову виплату, а страхувальник в свою чергу 03.10.2014 р. вніс на рахунок страхової компанії страховий платіж в сумі 40 тис. грн. В подальшому [PERSON], бажаючи достроково припинити дію договору стахування, 11.10.2014 р. звернувся про це із відповідною письмовою заявою до директора ТДВ «Страхова компанія «Традо», у якій клопотав розірвати страховий договір та повернути сплачені кошти. В поверненні коштів йому було відмовлено. У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» про стягнення коштів, посилаючись на те, що у відповідності до умов укладеного між сторонами договору страхувальник мав право достроково припинити його дію і в цьому випадку страховик був зобов'язаний повернути страхувальникові страхові платежі в сумі 35 тис. 616 грн. за період, що залишився до закінчення дії договору. Поскільки відповідач добровільно відмовився виконати умови укладеного договору, вважає, що цим порушені його споживчі права в частині ненадання належної фінансової послуги і з відповідача слід стягнути страховий платіж за період, який залишився до закінчення дії договору, в розмірі 35 тисяч 616 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, при цьому подав до суду письмові заперечення, в яких позов [PERSON] не визнав, вважає, що розірвання договору страхування в односторонньому порядку неможливе, вимога про дострокове припинення договору страхування позивачем не ставилась, а вимога про повернення страхових платежів за період, що залишився до закінчення дії договору, не відповідає загальним умовам і порядку здійснення добровільного страхування. Заслухав пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона /страховик/ зобов'язується у разі настання певної події /страхового випадку/ виплатити другій стороні /страхувальникові/ або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму /страхову виплату/, а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В силу положень статті 997 ЦК України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Страхувальник може відмовитися від договору страхування, повідомивши другу сторону про свій намір відмовитися від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором. В цьому випадку страховик повертає страхувальникові страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат. Якщо страхувальник або страховик відмовився від договору страхування, договір припиняється. Ці ж умови припинення договору страхування закріплені у статті 28 Закону України «Про страхування». Судом встановлено, що 02.10.2014 року між ТДВ «Страхова компанія «Традо» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків № 011952, за умовами якого страховик у період з 02.10.2014 р. по 02.10.2015 р. взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку /смерть від нещасного випадку, стійка втрата працездатності/ здійснити страхову виплату, а страхувальник 03.10.2014 р. на обумовлених між сторонами умовах вніс на рахунок відповідача страховий платіж в сумі 40 тис. грн. Як видно із тексту укладеного договору, в пункті 8.3.1 та в розділі 13 передбачено право страхувальника достроково припинити дію договору страхування та обов'язок страховика повернути при цьому страхувальникові страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку дії договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу. Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено. Це в суді пояснив представник позивача, в письмових поясненнях не заперечував відповідач, це стверджується матеріалами справи. Судом також встановлено, що 11 жовтня 2014 р. [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою заявою про розірвання укладеного договору та про повернення сплачених коштів, про отримання такої заяви не заперечував в письмових поясненнях і відповідач. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, [PERSON] мав намір достроково припинити дію укладеного договору, в зв'язку з чим і подав зазначену вище заяву. За таких обставин суд вважає, що укладений сторонами договір страхування був достроково припинений через 30 календарних днів після подачі про це страхувальником заяви. При цьому суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що зміст поданої позивачем заяви не містить його наміру достроково припинити укладений договір, поскільки сам факт подачі такої заяви свідчив про такий намір, і це в суді підтвердив представник позивача. Те, що мова йшла про дострокову відмову страхувальника від договору, видно також із приєднаної до справи ксерокопії відповіді страхової компанії на подану заяву. Посилання відповідача на безпідставність вимог позивача через зазначення в - 2 - заяві питання про розірвання договору, а не його припинення, суд розцінює, як засіб для ухилення від виконання умов договору, поскільки судом встановлено, що позивач мав намір достроково припинити дію договору і добросовісно виконав для цього визначені договором умови. За таких обставин відповідач зобов'язаний повернути позивачу страхові платежі в розмірі, визначеному п. 13.6 договору. При цьому слід врахувати, що сторони уклали договір добровільного страхування і в цьому випадку страховик відповідно до вимог закона самостійно визначає нормативи витрат на ведення страхової справи, в даному випадку такий норматив визначений - 40%, що стверджується Правилами добровільного страхування від нещасних випадків ТДВ «Страхова компанія «Традо» від 1 серпня 2013 року, які були затверджені 22 серпня 2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Позивач просив стягнути 35 тис. 616 грн. / 40 тис. : 365 х 325 днів / залишкових страхових платежів, починаючи з 11 листопада 2014 року до моменту закінчення терміну дії договору- 2 жовтня 2015 року. При цьому слід врахувати 40% нормативу витрат на ведення страхової справи і стягнути з відповідача на користь позивача 21 тис. 370 грн. / 35616 - 14246 /35616 : 40 х 100= 14246 / = 21370 /. На підставі наведеного,

Outcome: partial