Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

02 грудня 2020 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] та архівної довідки від 14.08.2020 року №01-19/Г-284, виданої об`єднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування своєї заяви щодо належності трудової книжки та архівної довідки вказує, що для оформлення пенсії 11 вересня 2020 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Рішенням від 18.09.2020 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного трудового стажу в зв`язку з незарахуванням періодів роботи, зазначених в трудовій книжці, оскільки дата народження « [INFO] » на титульному аркуші не відповідає даті народження « [INFO] », зазначеній в паспорті. Також не зараховано періоди роботи, зазначені у архівній довідці, оскільки по батькові « [PERSON] » не відповідає паспортним даним. В ході судового розгляду заявник [PERSON] та її представник підтвердили заявлені вимоги щодо встановлення факту належності трудової книжки та архівної довідки в межах доводів своєї заяви. Представник заінтересованої особи- Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, надав заперечення на заяву, у яких послався на прийняття рішення про відмову у призначенні [PERSON] пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу. Зокрема, паспортні дані заявника не відповідають відомостям у трудовій книжці та архівній довідці, наданим нею. Просив залишити заяву без розгляду посилаючись на наступне. Оскільки заявник звернулась до Головного управління з заявою про призначення пенсії та їй було відмовлено, у даних правовідносинах наявний спір про право і заявник у разі незгоди з рішенням Головного управління мала б оскаржувати його в порядку адміністративного судочинства. Допитана за клопотання представника заявника свідок [PERSON] пояснила, що разом з заявницею працювали у радгоспі-заводі «Гвардії Ілліча» з 1981 по 1988 роки робітницями у бригаді, яка займалась вирощуванням винограду. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить з наступного. Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.09.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Як вказує заявник, видана на її ім`я трудова книжка та архівна довідка не приймається Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області для розрахунку її пенсійного стажу через розбіжності написання її дати народження та по батькові у вказаних документах. Відповідно до п.6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5, від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, в тому числі, документів про трудовий стаж. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до паспорту, виданого на ім`я [PERSON] [INFO] , її дата народження не відповідає запису у трудовій книжці [NUMBER] (а.с.6-7, 9-13). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , заявниця народилась [INFO] в с.Волчиха Волчихинського району Алтайського краю (а.с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища у відомостях про дружину до реєстрації шлюбу 15 травня 1982 року зазначено - [PERSON] , після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.44). 05.07.1977 року розпочалася трудова діяльність заявниці, про що свідчить запис під №1 у трудовій книжці [NUMBER] , заповненою російською мовою, виданої « [PERSON] ». В подальшому прізвище виправлено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб (а.с.9) За даними копії архівної довідки, виданої 14 серпня 2020 року за номером 01-19/Г-284, зазначено про трудову діяльність заявника згідно документів радгоспу-заводу «Гвардія Ілліча», складених російською мовою, за період з 15.07.1981 року по 04.07.1988 рік, де у наказі №235-к від 16.07.1981 року зазначено « [PERSON] ». В подальших наказах зазначено « [PERSON] » (а.с. 15). Зазначені обставини та досліджені докази вказують про належність трудової книжки [NUMBER] та архівної довідки від 14.08.2020 року №01-19/Г-284 саме [PERSON] . Стосовно заперечень заінтересованої особи, у яких зазначено про наявність спору про право, в зв`язку з чим заява підлягає залишенню без розгляду, то суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України). Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. В ході розгляду справи представник заявника [PERSON] та її адвокат Пірог С.В. пояснили, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії в адміністративному порядку не оскаржували. Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Пенсійний фонд України (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення. З аналізу зазначених норм слідує, що спір про право як публічно-правовий спір, який має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, має місце в разі, якщо предметом спору у тому числі є оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень. Оскільки з досліджених матеріалів справи та пояснень заявника та його представника в ході розгляду справи не вбачається незгоди з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, то спору про право та підстав для залишення заяви без розгляду судом не вбачається. Враховуючи наведене, та встановивши, що підтвердження належності заявнику трудової книжки та архівної довідки необхідне для призначення пенсії, тобто має юридичне значення, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved