Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

03 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) площею 5,15 га, розташованої на території Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області. Заповіт від імені [PERSON] не складався. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , тому позивач є спадкоємцем за правом представлення на майно бабусі. У відповідності до ст.ст. 548-549 ЦК України в редакції 1964 року фактично прийняла спадщину, оскільки на той момент була неповнолітньою. Позивач звернулась до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Тому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 5,15 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Березівської (Землянківської) сільської ради Глухівського району Сумської області, що належала померлій [INFO] [PERSON] , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996 року, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по САПТЗТ ім. Свердлова під № 408 від 18.06.1996 року, як на спадкове майно після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи без її участі (а.с. 33, 43). При цьому у відповідності до ч. 7 ст. 7 ЦПК України позивач не зверталась із клопотанням про розгляд справи в закритому судовому засіданні з метою забезпечення таємниці усиновлення. Від відповідача надійшла заява про відсутність заперечень на позов, розгляд справи без участі представника Березівської сільської ради (а.с. 38). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 5,15 умовних кадастрових гектарів на території Березівської сільськоїради (на час видачі сертифікату -Землянківської сільської ради). Згідно довідки Відділу у Глухівському районі Сумської області Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 76/133-20 від 25.06.2020 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації № 226 від 31.05.1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований під № 408 від 18.06.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовлявся в одному примірнику і видавався тільки на руки власнику. Державний акт Ядута Г.П. не отримувала. Вартість земельної частки (паю) на території Землянківської сільської ради станом на 01.01.2020 року складає 85622,22 грн., станом на 01.01.2000 рік - 26962 грн.. (а.с. 15). Таким чином, померла [PERSON] дійсно мала право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, про що на її ім`я було видано відповідний сертифікат. Згідно довідки, виданої Березівською сільською радою, № 03-07/4/143 від 14.07.2020 року останнє постійне місце проживання померлої [INFO] [PERSON] було с. Землянка Глухівського району Сумської області. На час смерті разом з померлою ніхто не був зареєстрований та не проживав. Заповіт від імені [PERSON] Землянківською сільською радою не посвідчувався (а.с. 14). З інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 05.10.2020 року вбачається, що заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину за померлою [PERSON] відсутні (а.с. 36,37). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно ст. 529ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Вищезазначені довідкаБерезівськоїсільської ради№ 03-07/4/143 від 14.07.2020 року та інформаційнідовідкизі спадковихреєстрів свідчать про те, що жоден зі спадкоємців за законом (окрім позивача) у шестимісячний строк фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном, не подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Заповіту [PERSON] за життя не залишила. З приводу твердження позивача щодо права спадкування за померлою [PERSON] слід зазначити наступне. Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її матір`ю була [PERSON] (а.с. 11). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12). [PERSON] померла в 1984 році (а.с. 6), тобто до смерті своєї матері [PERSON] . Докази на підтвердження родинного зв`язку між позивачем та померлими [PERSON] та [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Разом з цим, у справі наявна копія свідоцтва про усиновлення (удочеріння) позивача [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] , а.с. 10) громадянкою [PERSON] (а.с. 13) та копія свідоцтва про народження позивача, яке видане після удочеріння (а.с. 9). Доказів родинного зв`язку усиновлювача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду не надано. У відповідності до ч. 1 ст. 532 ЦК УРСР усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер. Схожа за змістом норма збережена і в ЦК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1260 ЦК України у разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням. Усиновлений та його нащадки не спадкують за законом після смерті батьків усиновленого, інших його родичів за походженням по висхідній лінії. Батьки усиновленого та інші його родичі за походженням по висхідній лінії не спадкують за законом після смерті усиновленого та його нащадків. Отже, навіть у випадку наявності родинного зв`язку між позивачем та [PERSON] (що не доведено матеріалами справи) [PERSON] , як усиновлена 1984 року дитина, не є спадкоємцем своєї кровної бабусі. Крім цього, позивач помилково посилається на положення статей 548-549 ЦК УРСР в частині підтвердження прийняття спадщини з огляду на її неповноліття в момент відкриття спадщини [PERSON] , оскільки в ЦК УРСР норми з таким змістом відсутні. Таким чином, враховуючи те, що позивачем не доведений родинний зв`язок зі спадкодавцем, вона є усиновленою особою, що не спадкує за кровними родичами висхідної лінії, при цьому в матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини померлої [PERSON] будь-ким зі спадкоємців, у тому числі позивачем, позовні вимоги вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed