Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

03.08.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, яку в подальшому уточнила представника позивача, та в якій вказала, що 10 квітня 2012 між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі продажу квартири, за умовами якого відповідач зобовязався у строк до 01.11.2013 року передати у власність позивачки за договором купівлі-продажу квартиру № 14 загальною площею (за проектом) 70,7 кв. м., розташовану за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Лермонтова, будинок № 16, а позивачка зобовязалася прийняти вказану квартиру і оплатити її вартість в порядку та на умовах, передбачених цим договором та договором купівлі-продажу (п. 1 Попереднього договору). Також позивачкою зазначено, що обєктом купівлі продажу є двокімнатна квартира № 14, розташована за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Лермонтова, будинок № 16, пятий поверх, загальною площею 70,7 кв. м. Як вказано у позові, п. 2.2 передбачено, що позивачка зобовязалася на час укладення основного договору купівлі продажу, тобто у термін до 01 травня 2013 року сплатити відповідачу шляхом перерахування вартості обєкту купівлі-продажу у національній валюті кошти в сумі, що є еквівалентом 58\~000 доларів США, але не менше ніж 464\~000,00 грн. на поточний рахунок відповідача, вказане зобовязання нею виконане у повному обсязі. У свою чергу, як вказує позивачка, відповідач за умовами договору був зобовязаний у строк до 01 листопада 2013 року належним чином підготувати всі документи, необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Додатковою угодою від 17 грудня 2013 року термін для підготовки всіх документів, необхідних для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу був подовжений до 01 серпня 2014 року, але у подальшому відповідач свої зобовязання не виконав та до теперішнього часу договір купівлі-продажу квартири не укладений. На підставі ст. 220 ЦК України позивачка просила суд постановити рішення, яким встановити нікчемність Попереднього договору від 10.04.2012 року та Додаткової угоди до Попереднього договору від 17 грудня 2013 року щодо купівлі-продажу квартири, укладені між [PERSON] та Концерном «Група компаній «Капітель» в особі президента концерну [PERSON], стягнути з відповідача на свою користь 1\~499\~300 грн. та судовий збір у сумі 2\~000 грн. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, надали заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача, будучи належним чином, за правилам ч. 9 ст. 74 ЦПК України, повідомленим про день, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заперечень на позовну заяву від нього не надійшло,тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, у заочному порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 10 квітня 2012 між [PERSON] та Концерном «Група компаній «Капітель» в особі президента концерну [PERSON], який діяв на підставі Статуту, було укладено Попередній договір, за умовами якого відповідач зобовязався передати у власність [PERSON] за договором купівлі-продажу квартиру № 14 загальною площею (за проектом) 70,7 кв. м., розташовану за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Лермонтова, будинок № 16, а [PERSON] зобовязалася прийняти квартиру і оплатити її ціну в порядку та на умовах, передбачених цим договором та договором купівлі-продажу (п. 1 Попереднього договору). (а. с. 6 - 8). Відповідно до п. 2.1 Попереднього договору встановлено, що обєктом купівлі продажу є двокімнатна квартира № 14, розташована за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Лермонтова, будинок № 16, пятий поверх, загальною площею 70,7 кв. м. Згідно з п. 2.2 Попереднього договору [PERSON] зобовязалася на час укладання основного договору купівлі продажу сплатити відповідачу шляхом перерахування вартості обєкту купівлі-продажу у національній валюті кошти в сумі, що є еквівалентом 58\~000 (пятдесят вісім) доларів США, але не менше ніж 464\~000,00 (чотириста шістдесят чотири) грн. на поточний рахунок відповідача. Окрім цього, у п. 4.3 даного договору відповідач зобовязався у термін до 01 листопада 2013 року належним чином підготувати всі документи, необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Додатковою угодою до попереднього договору від 10.08.2014 року, яка укладена 17.12.2013 року, відповідач зобовязався у термін до 01 листопада 2013 року належним чином підготувати всі документи, необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, під час укладання основного договору Продавець був зобовязаний передати покупцю технічний паспорт на квартиру, проекти на автономне опалення, водопостачання та електропостачання обєкту купівлі-продажу. (а. с. 9). Як встановлено в судовому засіданні позивачкою було перераховано на рахунок відповідача відповідно до п. 2.2 Попереднього договору 468\~628, 00 (чотириста шістдесят вісім тисяч шістсот двадцять вісім) грн., що підтверджується копіями квитанцій на а. с. 13-14. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу на а. с. 16 серії І-НО № 309620, виданого 05.01.2013 року відділом РАЦС по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 05 січня 2013 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 2. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище «Нещеретіна». Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання не виконав та до цього часу договір купівлі-продажу квартири не укладений. Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що \~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У даному випадку, квартира, яка є обєктом купівлі-продажу у податковій заставі не перебуває. З аналізу зазначеної норми статті вбачається, що перед державною реєстрацією укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення. Підписаний сторонами Попередній договір та Додаткова угода до нього нотаріально посвідчені не були. Згідно з ч. 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За таких обставин, підписаний сторонами Попередній договір та Додаткова угода є недійсними (нікчемними), оскільки не було дотримано вимог щодо їх нотаріального посвідчення та реєстрації. Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки у даному випадку грошовий еквівалент було визначено у доларах США, а саме 58\~000 (пятдесят вісім тисяч) доларів США, позивачем було проведено розрахунок вказаної суми у гривні за курсом НБУ на день звернення до суду 03.08.2017 року, який складає 1\~499\~300 (один мільйон чотириста девяносто девять тисяч триста) грн. Заяв про збільшення чи зменшення позовних вимог до суду з боку позивачки та її представника не надійшло, а також не надійшло заперечень з боку відповідача проти стягнення вказаної суми, тож суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Окрім цього, під час подачі позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.838847047.1, а в іншій частині сплата судового збору позивачці була відстрочена ухвалою суду від 04 вересня 2017 року до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00) грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8\~000,00) грн. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 1\~499\~300 (один мільйон чотириста девяносто девять тисяч триста) грн. 00 коп., то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 000 грн. 00 коп., а залишок суми у розмірі 6\~000 грн. 00 коп., відстрочений ухвалою суду, підлягає стягненню з відповідача у дохід держави. Беручи до уваги викладене,

Outcome: approved