Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

02 червня 2020 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі ТОВ «Фінансова компанія управління активами»), третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 19 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №5072, посилаючись на те, що його вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: подані стягувачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису та розмір заборгованоств за тілом кредиту, яку пропоновано стягнути не підтверджено належними розрахунками. Просить визнати вказаний вище виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 05 червня 2020 року було відкрито провадження у вказаній справі та її призначено до розгляду. 23 вересня 2020 року від директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до суду надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якому також вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, в клопотанні зазначила, що пропозицію відповідача директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» щодо врегулювання спору в мировому порядку не приймають, оскільки підстав для врегулювання спору за участю судді та зупинення провадження по справі не вбачають. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не надав. Лише звернувся до суду з вказаним вище клопотанням про врегулювання спору за участю судді. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Однак, як вбачається з клопотання представника позивача пропозицію директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про врегулювання спору за участю судді позивач не приймає. Тому проходжу висновку про відмову в задоволенні клопотання директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про врегулювання спору за участю судді. Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року між кредитором товариством з\~обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит», позичальником [PERSON] та банком публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1001584765, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 4698 грн. на придбання товарів та послуг на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 60 % річних та інші платежі. Кредит надавався строком на 24 місяці та датою повернення визначено 09 квітня 2014 року (а.с. 84-86). З матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2017 року на підставі договору факторингу №24/03/17/1 АТ «ОТП Банк» відступило свої права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених в додатку № 1, в тому числі і до [PERSON] (а.с. 95-98). 28 грудня 2018 року на підставі договору факторінгу № 24/03/17/1 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передало право грошової вимоги до боржників щодо належного виконання ними всіх зобов`язань за кредитним договором, зазначених у реєстрі боржників до Договору факторингу, передача якої підтверджено актом приймання-передачі реєстру боржників по вказаному Договору (а.с.99-106). 19 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. задоволено вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та запропоновано стягнути з [PERSON] за період з 23 березня 2017 року по 11 вересня 2019 року включно, невиплачені в строк грошові кошти за кредитною лінією відкритою 09 квітня 2012 року на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 1001584765, право вимоги за якою було відступлено, в розмірі 14771 грн. 88 коп., з яких: 14621 грн. 88 коп. заборгованість за тілом кредиту, 150 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 82). З отриманих, на запит суду до Харківського обласного державного нотаріального архіву, документів вбачається, що виконавчий напис про стягнення з [PERSON] грошових коштів було вчинено на підставі заяви директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами». До вказаної\~заяви долучено\~договір про\~надання споживчого\~кредиту №\~1001584765\~з додатками\~до нього,\~вимогу про\~усунення порушення\~кредитних зобов`язань,\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги,\~розрахунок заборгованості за договором про\~надання споживчого\~кредиту №\~1001584765\~за період\~з 23\~березня 2017\~року по\~11\~вересня 2019\~року,\~лист №\~ФК/144\~від 24\~квітня 2019\~року з\~додатком №1\~до листа,\~договір факторингу\~№28/12/18\~від 28\~грудня 2018\~року, акт приймання-передачі, реєстр боржників (а.с. 83-106). Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» (далі Закон) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №296/5 (далі Порядок). Відповідно до статті 87 Закону, виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Статтею 88\~Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: - подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису визначені підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: - оригінал кредитного договору; - засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи викладене, а також той факт, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною, а тому позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Задовольняючи позов, суд також виходить з того, що однією з умов вчинення виконавчого напису, згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат», є та обставина, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З матеріалів справи вбачається, що строк вимоги за кредитом настав 09 квітня 2014 року (а.с. 84), а виконавчий напис вчинений 19 вересня 2019 року (а.с. 82), тобто поза межами строку позовної давності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із заявою про забезпечення позову 420 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач була звільнений.

Outcome: approved