Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

02.10.2014 р. позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 24.03.2001 р. відділом РАЦС Бердичівського МУЮ, за актовим записом № 125, із відповідачем [PERSON]. У позові зазначив, що від даного шлюбу сторони мають двох спільних доньок: [PERSON] та [PERSON], [INFO] Заявлені вимоги [PERSON] мотивував тим, що шлюб виявився невдалим та існує лише формально. Їхнє подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, шлюбні обов'язки та несумісність характерів. Вказав, що спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Сім'я розпалась остаточно та примирення вважає неможливе, оскільки ні хто із сторін цього не бажає. Спору щодо поділу спільного майна та місця проживання дітей немає. У судове засідання, яке відбулось 11.12.2014 р. сторони не з'явились. При цьому, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності. У поданій заяві [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити /а.с. 15/, відповідач позовні вимоги визнала повністю та проти розлучення не заперечує. /а.с. 13/ Так, згідно положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення. Враховуючи, що у матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін, розгляд справи відбувся за їх відсутності, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ст.ст. 158, 169, 197 ЦПК України. /а.с. 16/ Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міського управління юстиції у Житомирській області 24.03.2001 р. за актовим записом № 125 зареєстровано шлюб між сторонами. /а.с. 14/ Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO] /а.с. 6, 8/ Сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, через те, що мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки та побут. Спору щодо поділу спільного сумісного майна та місця проживання спільних неповнолітніх дітей немає. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам, умов для примирення немає. Беручи до уваги ступінь конфліктних стосунків та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно ст. 110 цього Кодексу. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За наведених обставин, суд вважає за доцільне згідно положень ст. 112 СК України шлюб розірвати, оскільки подружні стосунки фактично припинились, спільного господарства сторони не ведуть, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення у даній справі. Оскільки позивач не заявляв вимоги про стягнення із відповідача судових витрат, суд,

Outcome: approved