Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

03 січня 2017 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 березня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування за яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], видав міжнародну платіжну банківську картку DMC Gold строком на два роки з моменту її випуску, встановивши на неї ліміт відновлювальної кредитної лінії 1000 грн. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує в наслідок чого станом на 15.12.2016 року має прострочену кредитну заборгованість у сумі 13701,34 грн., яка складається із заборгованість за тілом кредиту на суму 8543,24 грн., простроченого тіла кредиту на суму - 3890,98 грн., заборгованості за відсотками - 168,13 грн., з неустойки - 1098,00 грн. В зв'язку з викладеним позивач, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України, просить стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість у вищевказаному розмірі, а також судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі (а.с. 27). Відповідач [PERSON], будучі належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК Країни повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, двічі не з'явився до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Так, 21 березня 2014 року шляхом подання [PERSON] анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» між позивачем та відповідачем укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних особі в рамках продукту «Максимум». Підписанням цієї заяви [PERSON] підтвердив факт ознайомлення та свою згоду з невід'ємними частинами договору, якими є Публічна пропозиція ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правила користування банківською карткою, Тарифи Банку, а також факт отримання банківської картки з ПІН конвертом до неї у неушкодженому вигляді (а.с.17). За умовами даного договору та додатків до нього Банк відкрив клієнту картковий рахунок [NUMBER], видав міжнародну платіжну банківську картку DMC Gold строком на два роки з моменту її випуску, з максимальним лімітом кредитної лінії 75000 грн. Згідно тарифів Банку викладених у підписаних відповідачем Додатку до договору та Довідки про умови кредитування процентова ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36% річних на торгові операції та операції зі зняття готівки. Обов'язковий мінімальний платіж складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Погашення кредиту здійснюється щомісячно у сумі не меншій за обов'язковий мінімальний платіж. Ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000 грн., а сума кредиту, що є доступною Клієнту на момент видачі кредиту складає 1000 грн. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач виконав свої договірні зобов'язання в повному обсязі, шляхом відкриття відповідачу карткового рахунок [NUMBER], видачі міжнародної платіжної банківської картки DMC Gold строком та встановлення на неї ліміту відновлювальної кредитної лінії. Незважаючи на обов'язки, визначені законом та встановлені договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості у передбачених умовами договору розмірах не виконує, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.19). Внаслідок цього, згідно розрахунку позивача станом на 15 грудня 2016 року відповідач має перед ним заборгованість на загальну суму 13701,34 грн., з яких 8543,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3890,98 грн. - прострочене тіло кредиту, 168,13 грн. заборгованість з відсотків, 1098,99 грн. - неустойка. 19 грудня 2016 року за вихідним 97965-102-б/б відповідачу позивачем направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.21-22), але факт звернення позивача до суду із заявою про стягнення кредитної заборгованості та підтримання ним заявлених позовних вимог на протязі розгляду справи свідчить про те, що вказана вимога відповідачем виконана не була. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, як законних, обґрунтованих та доведених. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved