Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

02.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 26.01.2012 року померла його рідна тітка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-АМ № 219698, актовий запис № 05, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, господарських будівель та споруд розташованих по вул. Сонячна, 52 с. Гопчиця, Погребищенського району , Вінницької області. Спадщину, до складу якої входив житловий будинок, господарські будівлі та споруди спадкодавець [PERSON] фактично прийняла після смерті свого батька, [PERSON], який помер 19 лютого 1990 року. За життя [PERSON] скористалась правом передбаченим ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, і залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких умов, у відповідності до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом. З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, [PERSON], особисто, у відповідності до статей 1268, 1269 ЦК України, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та подавши всі наявні документи. Після закінчення терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, він на підставі ст. 1298 ЦК України, звернувся до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори 24.05.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовив. Причиною відмови є те, що відповідно до підпункту 4.15, пункту 4, глави 10, ІІ розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». затвердженого Наказом міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належного майна спадкодавцеві. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявився, проте направив до суду свою заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направив до суду заяву за № 448 від 20.06.2017 року, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON] яка померла 26.01.2012 року, свідоцтво про смерть серії І-АМ №219698 (а.с. 7), фактично прийняла спадщину, до складу якої входив житловий будинок, господарські будівлі та споруди, після смерті свого батька, [PERSON], який помер 19 лютого 1990 року, що підтверджується випискою з погосподарської книги №325 від 25.05.2017 року (а.с. 17)., [PERSON], як єдиний спадкоємиць за заповітом після смерті спадкодавця в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.13). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -п.10 Додатку 1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, який передбачає, що рішення суду про встановлення факту набуття права власності на обєкт нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України, згідно з якою власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. -ст.1241 ЦК України, згідно з якою неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов?язкова частка). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] яка померла 26.01.2012 року, свідоцтво про смерть серії І-АМ №219698, фактично прийняла спадщину, до складу якої входив житловий будинок, господарські будівлі та споруди, після смерті свого батька, [PERSON], який помер 19 лютого 1990 року, що підтверджується випискою з погосподарської книги №325 від 25.05.2017 року. [PERSON], як єдиний спадкоємиць за заповітом після смерті спадкодавця в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на це майно.

Outcome: approved