Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

04 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у якій зазначає, що 25 липня 2014 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 562. Від шлюбу народилась дочка - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження - серія [NUMBER] від 05.02.2015 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні інтереси та погляди на життя, із-за чого між ними почали виникати суперечки. З вересня 2016 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Також позивачка на теперішній час не має можливості піти працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. 20.03.2018 року відповідач надав на адресу суду зустрічну позовну заяву, якою просив визначити місце проживання дитини та спосіб участі батька у вихованні дитини. 04.09.2018 року позивачка надала на адресу суду уточнену позовну заяву. 10.09.2018 року відповідач надав на адресу суду заяву про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримала, та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що сім'я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню . Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. 20.03.2018 року позивачка - дружина [PERSON], [INFO] звернулась до суду з вище зазначеним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримуються та спільне господарство не ведеться і позивач відновлювати це не збирається. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я сторін розпалася, примирення на теперішній час неможливе , а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, на теперішній час працює. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища відповідача, і вважає, що він у стані виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів. Відповідно до до ст.. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя в частині від заробітку /доходу/ другого з подружжя та /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Судом встановлено, що дитини проживає з позивачкою. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що відповідач працює, а тому суд задовольняє позовні вимоги, стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до [INFO] року, тобто до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст..79 СК України, аліменти присуджуються з моменту пред'явлення позову. Згідно зі ст..430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved