Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

03 березня 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що 01 квітня 2010 року Коломийським міським судом було прийнято рішення № 2-538/2010 про зміну розміру аліментів та стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця селища Гвіздець, Коломийського району в її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO]. Згідно вказаного рішення було встановлено аліменти в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. На даний час відповідач частково ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та виконання судового рішення, так як з грудня 2012 року 30% прожиткового мінімуму на утримання сина перевищує сплачувані [PERSON] аліменти, внаслідок цього виникла заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач, протягом життя сина сплачував аліменти у мінімально-можливому розмірі та тривалий час ухилявся від їх сплати, тому всі роки вона несла більшу частину витрат для забезпечення необхідного рівня життя [PERSON]. Розгляд суми аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] проводиться в пяте. Відповідачу достеменно відомо про стан здоровя дитини та її. Тому вважає, що відповідач зловживає, навмисно вказуючи свою необізнаність з цього питання. При розгляді попередніх справ він був ознайомлений з тим, що [PERSON] з 3-х річного віку, тобто 11 років має діагноз хронічний гастрит, а також у нього виявлено ускладнення наявністю ерозії, в зв'язку з чим дитині призначено додаткове лікування, яке триває на даний час. З 2009 дитина має міопію обох очей та постійно ходить в окулярах, проходив профілактичне лікування у обласній лікарні. Йому рекомендоване санаторне лікування. 04.09.2006 року в справі № 2-1527 саме з міркувань здоровя дитини суд відмовив [PERSON] у зменшенні розміру аліментів. Доводи відповідача свідчать про спробу чергового ухилення від обовязків. Відповідачу також відомо, що вона є єдиним годувальником своєї сімї і має додаткові витрати на своє здоровя. З 2006 року їй поставлено діагноз хронічний пієлонефрит та сечокамяна хвороба СКХ, рекомендоване постійне профілактичне лікування, санаторне лікування та лазерне дроблення конкрементів. При обстеженні було виявлено, що її стан здоровя потребує госпіталізації, під час якої також не тільки підтвердились діагнози, а додатково поставлено остеохондроз поперекового відділу хребта. Їй крім медикаментозного лікування, необхідним є ПЦНЛ. Дана операція є дороговартісною. В склад її сімї входить тільки син, її ніхто не утримує, лікуватися приходиться виключно з власної зарплати. Вона працює викладачем, заробітна плата у неї є недостатньою для забезпечення повноцінного рівня життя дитині. Відповідач у своєму запереченні посилається на необхідність стаціонарного лікування дружини, хоча з виписки видно, що рекомендовано спостереження невропатолога поліклініки. Дружині відповідача встановлена інвалідність, у виписці є розбіжність незрозуміло чи II, чи III, але в будь-якому разі, при встановленні інвалідності виплачується відповідна пенсія, що свідчить, що дружина не знаходиться на утриманні [PERSON]. Відповідач вказує, що він є єдиним годувальником в сімї, але не представив, довідку про доходи, або інші аргументи, які б свідчили, що він неспроможний забезпечити [PERSON] половину прожиткового мінімуму та половину витрат, які необхідні для підтримання його здоровя. Вважає, що неправдивими є аргументи відповідача, що його ніхто не повідомляв про розмір аліментів. Відповідач був ознайомлений з рішенням № 2-538/2010, в якому чітко вказано, що аліменти не можуть становити менше 30% прожиткового мінімуму, виконавчий лист додано в матеріали справи. Відповідач обманює, стверджуючи, що він завжди вчасно сплачував аліменти, зокрема з довідки ВДВС, видно, що за червень 2012 року, липень 2014 року оплата здійснена несвоєчасно. Такі неправдиві данні свідчать про вину відповідача. Ухилення від сплати аліментів у відповідача носить постійний характер, починаючи з 2001 року. Так, у звязку зі злісним ухиленням від сплати аліментів в 2005 році проти відповідача було порушено кримінальну справу. Рішенням суду від 2.03.2006 року вже стягувалась пеня за невчасну сплату аліментів за відповідний період та в звязку з несплатою аліментів [PERSON] було оголошено в розшук. Відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід. [PERSON] постійно потребує додаткових витрат на дієтичне харчування та профілактичне лікування, потребує витрат на окуляри та контактні лінзи. Крім того, син займається в спортивній школі лижним спортом, приймає участь у змаганнях та проходить тренування на навчально-спортивній базі, для цього необхідні додаткові кошти на спорядження, транспортні витрати, проживання. Усе це потребує значних коштів і вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. З моменту прийняття попереднього рішення про розмір аліментів пройшло майже пять років, неодноразово вносились зміни до законодавчих актів України з питань соціальних гарантій. Розмір аліментів встановлений рішенням 2010 року не покриває половини витрат, які необхідні сину для життя, а тому просить суд стягувати з [PERSON] в її користь на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1300 грн. щомісячно та стягнути з відповідача за невчасну сплату аліментів з 01.07.2012 року по 27.03.2015 року неустойку в сумі 2465,85 грн. Відповідач подав до суду заперечення проти позову, згідно якого вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі по 1300,00 грн. щомісячно, оскільки являється єдиним годувальником в сімї, яка складається із чотирьох осіб На даний час в нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім того, його дружина, [PERSON], є важко хворою, діагноз: розсіяний склероз, церебро-спінальна форма, ремітуючий перебіг з помірним нижнім спастичним пара парезом, мозочковою атаксією, порушенням функції тазових органів (важкість 5.0 балів за шкалою EDSS). Вказані захворювання супроводжуються постійними головними болями, постійними запамороченнями, зниженням зору, слабістю і затерпанням ніг, затрудненою ходою. Вона має інвалідність. Лікування вказаних захворювань передбачає стаціонарне лікування з періодичністю один раз в 4 місяці тривалістю 15 календарних днів, також потребує щоденного приймання лікарських препаратів. Також, окрім планового стаціонарного лікування, мають місце постійні випадки істотного погіршення стану здоровя, що має наслідком перебування в лікарні та додаткові засоби лікування. Згідно медичних вказівок є обовязковим обстеження 2 рази в рік в м. Києві на апараті Магнітно-резонансної томографії. Посилання позивачки на її стан здоровя та стан здоровя дитини ні фактично, ні жодним належним медичним документом не підтверджується наявність будь-якого захворювання, яке б викликало особливу увагу, діагнози вказані позивачкою притаманні будь-якій людині, а за даних обставин вони маніпулятивно використовуються з метою особистої матеріальної вигоди позивачки. Завідомо неправдивими та неадекватними є твердження позивачки, що він протягом всього життя сина ухилявся від сплати аліментів, так як сама позивачка до позовної заяви долучає Довідку-розрахунок по аліментах від 10.02.2015р., видану ВДВС Коломийського МРУЮ, де зазначено, що ним щомісячно оплачувались аліменти. Вважає, що наведені в позовній заяві про збільшення позовних вимог твердження спрямовані виключно на отримання грошових коштів від нього з мотивів особистої неприязні, використовуючи та прикриваючи свої меркантильні наміри інтересами дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки в сумі 2 465,85 грн. за невчасну сплату аліментів в період з 01.07.2012 року по 27.02.2015 року, то твердження позивачки є безпідставними, оскільки ним протягом усього часу належним чином і у встановлені строки щомісячно сплачувались аліменти в сумі 350,00 грн., тобто, в сумі, яка була визначена в рішенні суду. Про зміну розміру аліментів йому ніхто не повідомляв. Вважає, що за даних обставин, коли його ніхто не повідомляв про зміну розміру аліментів, а він вчасно, щомісячно належним чином, добросовісно виконував зобовязання по сплаті аліментів в розмірі вказаному в рішенні суду (350,00 грн.), що свідчить про відсутність факту його ухилення від сплати аліментів, то в його діях не має жодної вини. Просить суд встановити аліменти на утримання сина в розмірі по 500 грн. щомісячно, а в частині стягнення пені відмовити. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Як видно із поданих доказів у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. 01 квітня 2010 року Коломийським міським судом було прийнято рішення № 2-538/2010 про зміну розміру аліментів та стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця селища Гвіздець, Коломийського району в користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO]. Згідно вказаного рішення було встановлено аліменти в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. На даний час цих коштів не достатньо позивачці для утримання неповнолітнього сина, оскільки він з 3-х річного віку, тобто 11 років має діагноз хронічний гастрит, а також у нього виявлено ускладнення наявністю ерозії, в зв'язку з чим дитині призначено додаткове лікування, яке триває на даний час. З 2009 дитина має міопію обох очей та постійно ходить в окулярах, проходив профілактичне лікування у обласній лікарні. Крім того [PERSON] займається в спортивній школі лижним спортом, приймає участь у змаганнях та проходить тренування на навчально-спортивній базі, для цього необхідні додаткові кошти на спорядження, транспортні витрати, проживання. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги те, що на утриманні відповідача знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від другого шлюбу, та його дружина - [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи та потребує значних витрат на лікування, та приходить до висновку, що необхідно зміни розмір аліментів встановлених рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 квітня 2010 року, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки в сумі 2 465,85 грн. за невчасну сплату аліментів в період з 01.07.2012 року по 27.02.2015 року, то суд вважає за доцільне задоволити її частково, оскільки відповідачем протягом усього часу належним чином і у встановлені строки щомісячно сплачувались аліменти в сумі 350,00 грн., тобто, в сумі, яка була визначена в рішенні суду, що свідчить про відсутність факту його ухилення від сплати аліментів. Про зміну розміру аліментів відповідно до зміни розміру прожиткового мінімуму відповідачу не було відомо, в результат чого виникла заборгованість по аліментах. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15 травня 2006 року вказана неустойка (пеня) стягується за весь період прострочення. Суд не може погодитись з розрахунком неустойки, який надала позивачка, оскільки він не ґрунтується на законі, так як при щомісячній сплаті аліментів сума неустойки рахується за кожен окремий місяць, а не береться загальна кількість днів прострочення до дня винесення рішення суду. Таким чином, виходячи із формули Р = s * р * Q, де Р сума пені; s сума заборгованості; р - ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q кількість днів прострочення, розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за 2012 рік становить 2,82 грн., за 2013 рік 54,52 грн., за 2014 рік 239,18 грн., за 2015 рік 21,12 грн., а всього розмір неустойки (пені) складає 317,64 грн. Оскільки позивачкою не вірно застосовано чинне законодавство щодо нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то суд приходить до висновку що необхідно позов задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 317 грн. 64 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина за період з 01 липня 2012 року по 27 березня 2015 року. На підставі ст.,ст. 180-182, 184, 192, 196 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15 травня 2006 року та

Outcome: partial