Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

04.01.2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання спадкодавця. В позові позивач посилався на те, що після смерті [PERSON] 13.01.2015 року відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги за законом є відповідач і [PERSON], спадкодавець склав 05.11.2013 року заповіт, яким все своє майно заповів відповідачу, на час смерті спадкодавця [PERSON] досягла пенсійного віку і мала право на обовязкову долю відповідно до ст.1241 ЦК України у розмірі 1/4 частки у спадщині, 16.05.2016 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області спадщина була розподілена між відповідачем та [PERSON], ним було витрачено на поховання спадкодавця 28363 грн., з яких витрати на поховання склали 14450 грн., що підтверджуються рахунком від 14.01.2015 року, витрати на встановлення пам`ятника склали в сумі 13913 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11.07.2017 року, він поніс витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн., та на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., прохає задовольнити позов та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування витрат на поховання [PERSON], померлого 13.01.2015 року, в сумі 21272,25 грн., та витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. 16.01.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче засідання на 13.02.2018 року. 13.02.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області [PERSON] долучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 02.03.2018 року. 02.03.2018 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що докази, надані позивачем, не відповідають вимогам ч.4 ст.95 ЦПК України, не засвідчені позивачем з датою засвідчення, позивач не надав доказу, що витрачені ним на поховання кошти є його особистими, після смерті свого чоловіка [PERSON] отримала дві пенсії на поховання чоловіка, його недоотриману пенсію, а також у неї був доступ до грошей чоловіка на картці в сумі 24001,61 грн., які були зняті нею, прохав відмовити у задоволенні позову. 27.03.2018 року до суду звернувся позивач з відповіддю на відзив на позов, в якій посилався на те, що належним чином посвідчені документи ним надані до суду, вважає, що відносини між відповідачем і [PERSON] не є предметом розгляду у даній справі, у нього було достатньо коштів на здійснення поховання, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 21.03.2018 року, прохав задовольнити позов в повному обсязі. 25.04.2018 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на відповідь на відзив на позов, в яких посилався на те, що позов вважав недоведеним та необґрунтованим, так як не доведено, що [PERSON] не мав своїх особистих коштів, якими б його дружина не могла б розпорядитися і витратити на його поховання та пам`ятник, і в звязку з цим зверталася до свого зятя за допомогою, позивач не звертався до спадкоємців з вимогою повернути кошти, позивач не довів, що кошти на поховання та пам`ятник є його особисті кошти, [PERSON] були отримані кошти на поховання та недоотримана пенсія, [PERSON] знала, що кошти на рахунку [PERSON] у відділенні ЗОУ АТ Ощадбанк є спадщиною, однак не зверталася до банку про заблокування карткового рахунку в зв`язку з їх крадіжкою, отже кошти не були викрадені, поминальні обіди не підлягають відшкодуванню відповідно до закону, посилалася на Примірний договір замовлення на організацію та проведення поховання, до необхідних послуг віднесено: вид поховання та розмір могили, посилалася на п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди до витрат на поховання включено ритуальні послуги та обряди, вважає, що накладна не відноситься до бухгалтерських документів, вважає, що позивач не довів того, що він не отримав кошти на поховання від [PERSON] 05.04.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області закрито підготовче засідання на справу призначено до розгляду по суті на 07.05.2018 року. 07.05.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області оголошена перерва в судовому засіданні до 21.05.2018 року та визнано обов`язкову явку третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] в судове засідання для надання особистих пояснень. 18.05.2018 року до суду звернулася третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] з заявою про те, що відповідач у справі не надав матеріальної допомоги на поховання батька, вона отримала кошти на поховання пізніше, і компенсувала витрати на поминальні обіди, за станом здоров`я прохала розглянути справу без її участі. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що обставини, на яких ґрунтується позов, викладені в позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі і обставинах, встановлених судом під час перевірки доказів. Відповідач та представник відповідача [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі суду не надали. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 14.06.2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження. 05.11.2013 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], яким він заповів все своє майно [PERSON], що підтверджується копією його дубліката. 13.01.2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. 14.01.2015 року позивач поніс витрати на поховання [PERSON] на суму 14450 грн., що підтверджується копією накладної №16 від 14.01.2015 року. 15.01.2015 року [PERSON] в Управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області отримала допомогу на поховання в розмірі двох пенсій у сумі 5834,40 грн. та недоотриману пенсію в сумі 2917,20 грн. на померлого [PERSON], що підтверджується інформацією Гуляйпільського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області. 28.01.2015 року позивач за довіреністю [PERSON] отримав в касі Запорізької дирекції залізничних перевезень матеріальну допомогу в сумі 1218 грн., що підтверджується інформацією регіональної філії Придніпровська залізниця структурного підрозділу Запорізька дирекція залізничних перевезень. 05.02.2015 року до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] звернулася [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після свого чоловіка [PERSON], що підтверджується копією заяви. 05.02.2015 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] заведена спадкова справа № 13/2015 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 24.02.2015 року до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] звернувся відповідач з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується копією заяви. 16.05.2016 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області затверджена мирова угода про поділ спадкового майна між відповідачем та [PERSON], що підтверджується копією ухвали. 16.01.2017 року до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] звернувся відповідач з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією заяви. 16.01.2017 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на внески з відсотками в установах банків, що підтверджується копією свідоцтва. 11.07.2017 року позивач поніс витрати на встановлення пам`ятника на могилі [PERSON] на суму 13913 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №ПРН04619, копією заказу покупця, актом виконаних робіт. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються відшкодування витрат на поховання спадкодавця іншою особою та регулюються ст.1232 ЦК України. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач з позовом до спадкоємця, який прийняв 3/4 частки спадщини після свого батька за заповітом з вимогою про відшкодування 3/4 частки витрат на поховання спадкодавця, які складаються з витрат на поховання та встановлення пам`ятника. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 абзацу 12 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так відповідно до ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Таким чином закон встановлює обов`язок спадкоємця відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Судом встановлено, що відповідач як спадкоємець за заповітом після спадкодавця [PERSON] свій обов`язок відшкодувати розумні витрати, які зроблені іншою особою на поховання спадкодавця [PERSON] не виконав, чим порушив право позивача, передбачене ст.1232 ЦК України, на відшкодування розумних витрат, які зроблені ним як іншою особою на поховання спадкодавця [PERSON]. Суд вважає, що витрати позивача на поховання спадкодавця [PERSON] на суму 28363 грн., які складаються з витрат на поховання в сумі 14450 грн. та витрат на встановлення пам`ятника в сумі 13913 грн., які підтверджені належними та допустимими доказами, є розумними витратами відповідно до ст.1232 ЦК України. Вимога позивача про відшкодування 3/4 частки витрат на поховання спадкодавця в сумі 21272,25 грн. ґрунтується на законі з наступних підстав. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова доля). Відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції від 08.07.2011 року до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, жінки, які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року мають право на пенсію за віком після досягнення віку 55 років 6 місяців. Судом встановлено, що спадкоємцями [PERSON], який помер 13.01.2015 року, є спадкоємець за заповітом - відповідач [PERSON], який прийняв спадщину, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом, в розмірі 3/4 частки спадщини, а третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини за законом як непрацездатна вдова на обов`язкову долю спадщини в розмірі 1/4 частки спадщини. Суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту способом, вказаним позивачем. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений обставинами, встановленими судом під час перевірки їх належними та допустимими доказами. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені ним в відзиві на позов. Так докази, надані позивачем та перевірені судом, відповідають вимогам ч.4,5 ст.95 ЦПК України. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені в відзиві на позов, щодо ненадання доказу, що кошти витрачені позивачем на поховання є його особистими, так як це спростовується письмовими доказами: копією квитанції до прибуткового касового ордеру №ПРН04619 та копією накладної №16 від 14.01.2015 року. Крім того, ст.1232 ЦК України не містить посилання на таку обставину, що кошти на поховання спадкодавця повинні бути особистими коштами спадкоємця чи іншої особи, якою ці витрати зроблені, а раз так, то дана обставина не підлягає доказуванню. Крім того, відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] як член сім`ї померлого 15.01.2015 року отримала недоотриману пенсію в сумі 2917,20 грн. на [PERSON], що відповідає вимогам ст.1227 ЦК України і є власністю останньої. Судом встановлено, що 15.01.2015 року [PERSON] в Управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області отримала допомогу на поховання [PERSON] в розмірі двох пенсій у сумі 5834,40 грн., а саме після витрат на поховання 14.01.2015 року позивачем. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо можливості зняття коштів з рахунку померлого в сумі 24001,61 грн. [PERSON] з огляду на те, що дана обставина не має відношення до справи, так як стосується спадкового майна, до якого позивач не має права як спадкоємець. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені в запереченнях на відповідь на відзив на позов, що [PERSON] не мала коштів на поховання чоловіка і у зв`язку з чим зверталася до зятя, так як ця обставина не передбачена ст.1232 ЦК України. Суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладені в запереченнях на відповідь на відзив на позов, з посиланням на п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди з огляду на те, що дана постанова стосується розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, а не розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування витрат на поховання спадкодавців, передбачених ст.1232 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України витрати позивача на сплату судового збору в сумі 640 грн., які документально підтверджені, суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України так як позов задоволено, суд стягує витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., які документально підтверджені, з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved