Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

02.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Свій позов [PERSON] обґрунтовав тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстрований племінник колишнього власника [PERSON] .. З 2010 року відповідач в квартирі не проживає, оскільки виїхав з даної квартири в невідомому напрямі, участі в утриманні квартири та в оплаті комунальних послуг не приймає. Своїми діями відповідач перешкоджає реалізації прав позивача, через що неможливо оформити субсидію чи продати вказану квартиру, що змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представником до суду надана заява, в якій він просив розглянути справу у їх відсутність, задовольнити позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином повторно не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву у визначений строк суду не надав, у зв`язку з чим, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Задорожним Д.В.. Згідно Довідки про склад сім`ї № 20798, відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Факт не проживання [PERSON] в будинку за місцем реєстрації з 2010 року підтверджується Довідкою від 25.06.2020 року, складеною Комітетом мікрорайону №3 Краматорської міської ради. У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таким чином, позивач як власник квартири, згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї і таке право згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідач [PERSON] , як встановлено в судовому засіданні, зареєстрований в квартирі, яка належить позивачу [PERSON] на праві власності без родинних стосунків, в даній квартирі не проживає з 2010 року, і оскільки до теперішнього часу залишається зареєстрованим в квартирі, та цим порушує право позивача як власника, він сплачує комунальні послуги, що ставить його у скрутне становище та не дає можливості отримати субсидію. Таким чином, право позивача, як власника квартири порушені і він має право вимагати визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивача шляхом подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. За наведених обставин позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню повністю. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на [PERSON] судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved