Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

02.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - щомісячно стягувати із [PERSON], [INFO], уродженця с. Трипілля Обухівського району Київської області, аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 14 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до її повноліття. 06.10.2014 року Кагарлицьким районним судом було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20.10.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 20.10.2014 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява відповідача [PERSON], в якій відповідач просить суд слухати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Підсудність. Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту позивачки [PERSON], остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанці. Що стосується фактичним обставинам справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] року народився [PERSON], біологічним батьком якого є відповідач по справі, - [PERSON]. Факт того, що відповідач [PERSON] є рідним, біологічним батьком дитини, - [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 07 лютого 2006 року року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] року в місті Кагарлик Київської області, про що в Книзі реєстрацій народжень 07 лютого 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 09. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. Як встановлено судом в судовому засіданні, з травня 2007 року відповідач [PERSON] залишив свого сина, - [PERSON], 2006 року народження, на утримання та виховання позивачки [PERSON], 1956 року народження, малолітня дитина по теперішній час проживає з позивачкою, - [PERSON], що стверджується довідкою виконкому Кагарлицької міської ради за № 4713 від 01.10.2014 року. Оскільки відповідач не піклувався про здоров'я , фізичний, духовний та моральний розвиток сина та не утримував його, позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно рішення Кагарлицького районного суду від 31 березня 2009 року в справі № 2 - 16409 відповідач [PERSON] був позбавлений батьківських прав у відношенні свого неповнолітнього сина, - [PERSON], [INFO]. Було призначено позивачку по даній справі [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На даний час малолітня дитина, - [PERSON], [INFO], знаходиться на повному утриманні позивачки [PERSON], відповідач [PERSON] участі в його вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає в повному, необідному обсязі, і позивачці практично самій приходиться утримувати дитину, незважаючи на те, що позивачка ніде не працює, так як доглядає за дитиною, є пенсіонеркою. При прийнятті рішення про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, питання щодо стягнення аліментів судом не приймалося. Відповідач працездатний, відомостей про місце його роботи та розміри заробітної плати не має, непрацездатних батьків чи других осіб, не має. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо: - стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення доведено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 07 лютого 2006 року року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] року в місті Кагарлик Київської області, про що в Книзі реєстрацій народжень 07 лютого 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 09. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. Той факт, що згідно рішення Кагарлицького районного суду від 31 березня 2009 року в справі № 2 - 16409 відповідач був позбавлені батьківських прав відносно неповнолітньої дитини не звільняє відповідача [PERSON] від обов»язку сплати аліментів, так як згідно ч. 2 ст. 166 СК України: Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Слід зазначити, що аліменти на дітей стягуються на користь другого з батьків ( чи опікуна, піклувальника), у яких знаходиться дитина на утриманні, а також організації, де дитина знаходиться на вихованні. - недосягнення дитиною, - [PERSON], [INFO], повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - [PERSON] зобов»язаний утримувати свою дитину, - сина [PERSON], [INFO], шляхом сплати аліментів до досягнення дитиною, - сином [PERSON] 18 - ти річного віку, тобто, до досягнення сином повноліття, - до [INFO] року. При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, судом було враховано наступні обставини, які зазначені в ст. 182 СК України: - дитина, - [PERSON], [INFO], тому потребує значних коштів на утримання. - позивачка [PERSON], яка є опікуном неповнолітньої дитини, на яку стягуються аліменти, не працює, так здійснює догляд за дитиною, відповідно, фактично джерел доходу немає, так як є пенсіонеркою. - Відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, іншої сімі»ї не має, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений, не має на утриманні інших осіб. Отже, враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що позивачка [PERSON] просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, розмір якої повністю обгрунтувала в судовому засіданні, суд, враховуючи вищевикладені судом обставини, прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в частці, - 14 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 02.10.2014 року. Судові витрати. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керувався ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, позивачка [PERSON] є особою, яка звільнена від сплати судового збору, як особа, звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] не входить до кола осіб, які звільнені від сплати судового збору. Позовні вимоги [PERSON] задоволені. Враховуючи вищевикладені обставини справи, що стосується судового збору, суд,

Outcome: approved