Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

02 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м. Золотоноші реєстраційної служби Золотоніського МУЮ у Черкаській області, за актовим записом №116 (свідоцтво про шлюб серії [ADDRESS] від 02.08.2014 року). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Позивач стверджує, що спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені із січня 2016 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого виникали постійні сварки, які негативно впливають на стан здоров`я позивача та виховання їх дочки, формування її світогляду, що призвело до втрати взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити набуте у шлюбі прізвище - [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про суть позову, час та місце розгляду справи, що стверджується відповідними поштовими повідомленнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву позивача, яка наполягала на позовних вимогах, та неодноразові неявки відповідача, розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, до даного часу мір до примирення не приймали, позивач на примирення не згідна, тобто її вільна згода на проживання у шлюбі відсутня, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам дружини. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору. На підставі зазначеного та

Outcome: approved