Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

03 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 листопада 2014 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. В подальшому, 13 березня 2017 року, після досягнення сином повноліття, на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на час навчання [PERSON] у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23-х річного віку. На даний час син припинив навчання. Посилаючись на викладені обставини, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 листопада 2014 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України (а. с. 8). Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2017 року, зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04 травня 2017 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23-х річного віку (а. с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На даний час син подружжя припинив навчання. При вирішенні даного позову суд також керується Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30 відсотків прожиткового мінімуму на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаним законом внесено зміни й до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до перехідних положень цього Закону, він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, а саме 08 липня 2017 року. Тому, вивчивши усі надані докази у сукупності, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів, які були стягнуті на утримання [PERSON] з 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до 1/4 частини. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved