Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

02 квітня 2020 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Савицька М. звернулася до суду із зазначеним позовом в інтересах держави до Покровської сільської ради та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що прокуратурою було встановлено порушення Покровською сільською радою вимог законодавства при затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, право оренди на які виставляється на торги окремими лотами. Так, п.п. 1 та 2.2 рішення Покровської сільської ради № 16 від 14 червня 2019 року до переліку вказаних вище земельних ділянок було включено ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 4825183200:05:001:0046 по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та затверджено відповідний проект землеустрою. Відповідно до протоколу №1 від 11 жовтня 2019 року переможцем з продажу права оренди цієї земельної ділянки визначено відповідачку [PERSON] . У цей же день між Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області та [PERSON] було укладено договір оренди землі, який 16 жовтня 2019 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскаржуване рішення Покровської сільської ради було прийнято без погодження з управлінням екології та природних ресурсів Миколаївської облдержадміністрації, а оформлення права оренди на земельну ділянку проведено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки вона розташована в межах пляжної зони прибережної захисної смуги Ягорлицької затоки на відстані близько 50 м від урізу води та на неї поширюються обмеження 05.03 «прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів». Крім того, надання в оренду земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням суперечить містобудівній документації та чинному містобудівному законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам. Також зазначила, що спірна земельна ділянка входить в межі об`єкту природно-заповідного фонду «Кінбурнська коса». Посилаючись на викладене, просила визнати незаконними та скасувати п.п. 1 та 2.2 рішення Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 16 від 14 червня 2019 року, визнати недійсним протокол проведення земельних торгів з продажу права оренди на земельну ділянку, визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Покровською сільською радою та [PERSON] , а також зобов`язати останню повернути вказану земельну ділянку у власність територіальної громади с. Покровка. Ухвалою від 21 січня 2021 року в якості правонаступника відповідача - Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області до участі в справі залучено Очаківську міську раду Миколаївського району Миколаївської області. Прокурор в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, уточнивши, що просить зобов`язати відповідачку [PERSON] земельну ділянку передати у власність територіальної громади Очаківської міської ради Миколаївського району Миколаївської області, з урахуванням того, що спірна земельна ділянка на теперішній час розташована саме в межах цієї територіальної громади. Представник відповідача - Очаківської міської ради Миколаївського району Миколаївської області в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що під час проведення Покровською сільською радою процедури торгів жодних порушень виявлено не було, і оскаржуване рішення не зачіпає будь-яких інтересів держави. Крім того, зазначив, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах житлової забудови у відповідності до генерального плану с. Покровка і не відноситься до земель природоохоронного фонду. Також наголошував на безпідставності тверджень прокурора, що спірна земельна ділянка розташована в межах території об`єкту природно-заповідного фонду - РЛП «Кінбурнська коса», поставивши під сумнів сам факт існування цього регіонального ландшафтного парку. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов також не визнав, вказавши, що повністю підтримує доводи, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву, в якому зазначено, що у прокурора відсутні повноваження на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки ним не доведено бездіяльність компетентного органу, який зобов`язаний реагувати на порушення інтересів держави. Також посилався на те, що оскільки спірна земельна ділянка була передана відповідачці [PERSON] в оренду, а не у приватну власність, на цю ділянку не поширюються обмеження, встановлені ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України. Крім того, наголошував на невдосконаленості чинного законодавства щодо визначення нормативно визначених смуг від урізу води, адже відстань самої Кінбурнської коси становить 2 км, і на цьому півострові розташовані всі населені пункти. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Рішенням Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 04 жовтня 2016 року № 10 було затверджено перелік земельних ділянок, призначених до передачі в довгострокову оренду по Покровській сільській раді Очаківського району Миколаївської області, а саме: в селі Покровка - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га по [ADDRESS] (а.с. 18). 26 червня 2018 року Покровською сільською радою прийнято рішення № 17 «Про присвоєння юридичних адрес земельним ділянкам, які відводяться для подальшої передачі в довгострокову оренду в межах території с. Покровка та с. Покровське», яким, зокрема, присвоєно юридичну адресу земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га - вулиця [ADDRESS] (а.с. 20). Як вбачається з рішення Покровської сільської ради від 14 червня 2019 року № 16 «Про затвердження переліку земельних ділянок та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торги окремими лотами по Покровській сільській раді», пунктами 1 та 2.1 цього рішення включено до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на торги окремими лотами, ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 4825183200:05:001:0046 по [ADDRESS] (а.с. 15). 11 жовтня 2019 року було проведено земельні торги з продажу права оренди на спірну земельну ділянку, переможцем в яких визначено відповідачку [PERSON] , що підтверджується відповідним протоколом № 1 проведення земельних торгів (а.с. 24-25). На підставі вказаних земельних торгів 11 жовтня 2019 року між Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області та [PERSON] було укладено договір оренди спірної земельної ділянки (а.с. 26-28), який 16 жовтня 2019 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис № 33724428 (а.с. 29-30). Згідно з роздруківкою з Публічної кадастрової карти України, яка є загальнодоступною та інформація з якої відповідно до ст. 82 ЦПК України не потребує додаткового доведення, відстань спірної земельної ділянки до урізу води становить 50 м, тобто вона розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря (а.с. 31). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України). Як випливає зі змісту ст.ст. 85, 88 Водного кодексу України, ст.ст. 59, 60, 84 Земельного кодексу України, з метою охорони водних об`єктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Землі цих захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Отже, прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень, а землі, на яких вона розташована, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, і проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та невизначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно визначеній смузі від урізу води. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-182цс14 та № 6-175цс від 19 листопада 2014 року, № 6-193цс14 від 17 грудня 2014 року, № 6-206цс14 від 24 грудня 2014 року, № 6-162цс15 від 10 червня 2015 року, № 6-523цс15 від 01 липня 2015 року, в яких наголошується на тому, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з їх нормативних розмірів, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», і сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги. Відповідно до ст. 90 Водного кодексу України та ст. 62 Земельного кодексу України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об`єктів, об`єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об`єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов`язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд. Отже будівництво та обслуговування житлових будинків на землях прибережних захисних смуг законодавцем не передбачено та, відповідно, їх відведення для вказаних цілей суперечить вимогам законодавства. Оскільки містобудівною документацією с. Покровка не встановлено межі прибережної захисної смуги та водоохоронних зон на території села, також відсутній на цю територію і проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги, в даній ситуації слід виходити із розмірів і меж прибережної захисної смуги, визначених нормами ст.ст. 88 Водного кодексу України та 60 Земельного кодексу України. З урахуванням викладеного, а також виходячи з комплексного аналізу наведених правових норм, можна зробити висновок, що спірна земельна ділянка передана в оренду відповідачці [PERSON] з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на момент її передачі вона відносилась до земель водного фонду та перебувала в межах прибережної захисної смуги. Оцінюючи доводи представника відповідача про відсутність доказів того, що спірна земельна ділянка розташована в межах території об`єкту природно-заповідного фонду - РЛП «Кінбурнська коса», суд враховує наступне. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду належать, зокрема регіональні ландшафтні парки. 15 жовтня 1992 року Миколаївською обласною радою у в межах своєї компетенції було прийнято рішення № 16 «Про створення регіонально-ландшафтного парку «Кінбурнська коса» (а.с. 35), в якому визначено загальний розмір території цього парку та конкретні землі, що входять до складу створеного парку, надавши таким чином цим землям статусу території та об`єктів природно-заповідного фонду України. До складу територій цих земель увійшли землі Покровської сільської ради, до яких входять території с. Покровка, с. Покровське та с. Василівка, а відтак на ці землі також розповсюджується правовий режим земель природно-заповідного фонду. Рішенням Миколаївської обласної ради № 7 від 28 квітня 1995 року було затверджено проект створення вищевказаного об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення «Кінбурнська коса», землі якого переведено до категорії природоохоронного призначення (а.с. 36). Відповідно до цих рішень та проекту створення парку вся територія півострова в межах області та відповідно й спірна земельна ділянка входять в межі об`єкту природно-заповідного фонду «Кінбурнська коса». Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЗК України порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом. Статтею 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду, підлягають погодженню зі структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища. Як вбачається з інформації управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації (а.с. 32), проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки до зазначеного підрозділу не надавався, висновки про його погодження не приймалися. Відсутній такий висновок й у самому проекті відведення (а.с. 16-17). Доводи представника відповідачки [PERSON] про те, що у прокурора були відсутні повноваження на звернення до суду із вказаним позовом, не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке. Винесенням оскаржуваного рішення Покровською сільською радою та укладенням договору оренди спірної земельної ділянки порушено інтереси територіальної громади як власника земельної ділянки, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України. Отже, територіальна громада Покровської сільської ради як власник спірного майна делегувала органу місцевого самоврядування повноваження щодо здійснення права власності від її імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу, які відповідають вимогам законодавства та інтересам її власника. Відповідно до ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом. Серед пред`явлених прокурором позовних вимог основними є вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Покровської сільської ради про затвердження документації із землеустрою та включення земельної ділянки до переліку ділянок, право оренди яких виставляється на земельні торги, та відповідно похідними є вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між сільською радою та [PERSON] . Звертаючись до суду із вказаним позовом в якості самостійного позивача, прокурор обґрунтував, що Покровська сільська рада є належним відповідачем у вказаній справі, у зв`язку з чим не може бути визначена у ній позивачем як орган, уповноважений територіальною громадою виконувати функції власника землі, розпоряджатися землями комунальної власності, що суперечитиме принципам цивільного судочинства, оскільки прокурор не може діяти в інтересах держави в особі Покровської сільської ради, у зв`язку з чим вказаний орган ним не було повідомлено в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про звернення до суду в порядку представництва інтересів держави у даній цивільній справі. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Покровської сільської ради в частині включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на торги окремими лотами, ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 4825183200:05:001:0046 по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та затвердження відповідного проекту землеустрою суперечить нормам чинного законодавства України, а тому є незаконним та у відповідності до ст. 21 ЗК України підлягає скасуванню. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки сторін виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на положення ст. 202 ЦК України торги (аукціон) за своєю правовою природою є багатостороннім правочином, оскільки в них мають місце всі елементи, притаманні правочину. Результатом проведення земельних торгів є визначення переможця, який набуває право на оренду земельної ділянки та завершення процедури торгів шляхом підписання протоколу ліцитатором, організатором, переможцем, який одержує право на отримання земельної ділянки в оренду Факт затвердження протоколу торгів має юридичне значення в аспекті виникнення підстав для подальшої сплати коштів за придбаний лот та оформлення на цій підставі відповідних договірних відносин з власником земельної ділянки або органом розпоряджатися такою земельною ділянкою. За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Враховуючи те, що на підставі незаконного рішення Покровської сільської ради проведено вищевказані торги, які оформлено протоколом № 1 від 11 жовтня 2019 року, то відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст.152 ЗК України, останній підлягає визнанню недійсним. За таких обставин, оскільки вищевказане рішення сільської ради прийнято із порушеннями законодавства і земельні торги є недійсними, то й договір оренди землі від 11 жовтня 2019 року, який є похідним документом, також має бути визнаний недійсним. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади поза волею власника, суд вважає, що вимога прокурора про зобов`язання відповідачки [PERSON] повернути земельну ділянку у власність територіальної громади також підлягає задоволенню. Проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Миколаївської обласної прокуратури відшкодування сплаченого судового збору з відповідачів - Очаківської міської ради Миколаївського району Миколаївської області в розмірі 6306 грн. за три вимоги немайнового характеру, з [PERSON] - 3153 грн. (за вимогу майнового характеру та за розгляд заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved