Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

02.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТДВ СТ «ДОМІНАНТА» про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок ДТП обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.02.2018 року о 08 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Москвич 2140» з номерним знаком Р 3301 ЯН по засніженому асфальтному покриттю біля будинку № 28 по вулиці Шовковична від вулиці Ярморочна в напрямку вулиці Торська у м. Словянську Донецької області, не дотримався безпечної дистанції для руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lanser» з номерним знаком АН 8040 НА під керуванням [PERSON] В наслідок ДТП автомобілю завдано механічні ушкодження, та як наслідок матеріальні збитки. Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 01.03.2018 року по справі № 243/1253/18 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до акту приймання передачі виконаних робіт № ТП 000000773 від 28.03.2018 року та рахунку на оплату від 08.05.2018 року ПП «Талісман», вартість відновлюваних робіт складає 11\~580,00 грн., при цьому [PERSON] у добровільному порядку відшкодував 1300,00 грн. Просить суд, стягнути з [PERSON] вартість відновлюваного ремонту в розмірі 10\~280,00 грн., а також всі понесені ним по справі судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Втім, відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у\~його відсутності від нього до суду не надходило. Представник третьої особи: ТДВ СТ «ДОМІНАНТА» , у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст.\~12,\~13,81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 01.03.2018 року по справі № 243/1253/18 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за те, що 12.02.2018 року о 08 годині 00 хвилин водій [PERSON] керуючи автомобілем «Москич 2140» з номерним знаком Р 3301 ЯН по засніженому асфальтному покриттю біля будинку № 28 по вулиці Шовковична від вулиці Ярморочна в напрямку вулиці Торська у м. Словянську Донецької області, не дотримався безпечної дистанції для руху т скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lanser» з номерним знаком АН 8040 НА під керуванням [PERSON], який рухався попереду у попутному напрямку та зупинився на заборонений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, чим порушив п.13.1 ПДР України (а.с.13). Постанова набула законної сили 13.03.2018 року. Частиною 6\~статті 82 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином матеріалами справи підтверджено факт настання ДТП, яка мала місце 12.02.2018 року учасниками якої були позивач та відповідач [PERSON], та яка сталася з вини [PERSON] Відповідно до акту № ТП000000773 здачі приймання робіт (надання послуг)/матеріалів від 28.03.2018 року, який складено приватним підприємством «ТАЛІСМАН», загальна вартість відновлюваних робіт автомобілю «Mitsubishi Lanser х 2.0 М/Т», держаний номер [NUMBER], рік випуску 2011 склала 11580,00 грн. (а.с.15). [PERSON] сплатив 11\~580,00 грн. за відновлювані роботи автомобілю «Mitsubishi Lanser х 2.0 М/Т», держаний номер [NUMBER], що підтверджується рахунком на оплату № ТП-00000972 від 08.05.2018 року (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № Р3301 серії ЯСН № 096972, власником автомобіля марки «Москвич 2140», реєстраційний номер № Р3301 ЯН вбачається, що власником автомобіля є [PERSON] (а.с.31-32) З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00021195962 від 13.10.2018 року слідує, що [PERSON] помер 04.03.2015 року у м. Волноваха, Донецька Область (а.с.42). Відповідно до полісу № АМ1595051 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що автомобіль «Москвич 2140», 1982 року випуску, яким керував відповідач на момент ДТП було застраховано Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (а.с.47). Проте, як вбачається з Розпорядження № 866 від 07 червня 2018 року, яким Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг анулювала ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», що унеможливлює отримання позивачем від страховика страхового відшкодування (а.с.69-70). Згідно зі\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1\~статті 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частинами 1, 2, 3, 4\~статті 1187 ЦК України\~регламентовано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивачу було заподіяно шкоду джерелом підвищеної небезпеки, яким є автомобіль Москвич 2140 державний номерний знак Р3301ЯН під керуванням [PERSON] Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п.4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Відповідно до ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник, особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника. Тобто, право потерпілого є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого він не була. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином позивачу, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. При цьому він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2\~Правил дорожнього руху\~України). Таким чином, оскільки відповідач правомірно володів на час ДТП транспортним засобом і його вину у вчиненні ДТП доведено, то саме він на підставі ст.ст.\~1166,\~1187 ЦК\~є відповідальним за заподіяну внаслідок ДТП шкоду. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15. За твердженнями позивача, відповідачем йому було відшкодовано завдані збитки у розмірі 1300,00 грн. З урахуванням викладеного сума відновлюваного ремонту у розмірі 10\~280,00 грн. (11 580,00 грн. - 1300,00 грн.), яка заподіяна власнику автомобіля «Mitsubishi\~Lanser»\~з номерним\~знаком АН\~8040\~НА,\~ підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи вимоги про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано договір на надання правничої (правової допомоги) від 12.06.2018 року, який укладено між адвокатом [PERSON] та [PERSON] (а.с.20); розрахунок часу вартості виконаних робіт адвокатом [PERSON] по договору від 12.06.2018 року (а.с.17), та акт прийому передачі виконаних робіт адвокатом [PERSON] за договором про надання правової допомоги від 12.06.2018 року, укладеного із [PERSON] у справі за позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок ДТП, за яким оцінена вартість надання правничої допомоги у розмірі 2\~819,20 грн., що відповідає розрахунку часу та вартості роботи адвоката (а.с.18). З урахуванням наведеного, суд вважає, що обсяг допомоги позивачу є доведеним, а розмір витрат на правничу допомогу співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. Клопотання іншої сторони щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, до суду не надходило. Згідно із ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний розмір сплаченого позивачем судового збору становить\~704,80 грн. (а.с.1). Розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 2\~819,20 грн. (а.с.17,18). Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2 89,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved