Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

02 червня 2017року позивачка [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 06.06.2007 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем вони не проживають з серпня 2014 року, та відповідач [PERSON] ухиляється від свого обовязку по матеріальному забезпеченню доньки, яка повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки у добровільному порядку не надає, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто, внаслідок чого вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки опинилася в скрутному матеріальному становищі. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів без його участі, проти задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходів) щомісячно не заперечує. Судом встановлено, що з 06 червня 2007 року сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований Широківською сільською радою Василівського району Запорізької області за актовим записом № 03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке міститься в матеріалах справи (а.с.3). 12.08.2013 року шлюб сторін припинений на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 31.07.2013 року (справа № 2/311/999/2013), що вбачається з паспортних даних позивачки [PERSON], копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.22-23). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.4). Дитина зареєстрована за адресою: [INFO] та знаходиться на утриманні [PERSON], позивачки по справі, про що свідчить довідка, видана Широківською сільською радою Василівського району Запорізької області за № 02-01-17/351 від 16.06.2017 року, та вказані обставини відповідачем не оспорені (а.с.2,19). Зі складеного депутатом Малобілозерської сільської ради [PERSON] акту встановлення факту перебування громадян в житловому будинку за адресою: Василівський район с.Переможне вул.Миру,7 вбачається, що за вищевказаною адресою [PERSON] з листопада 2014 року по даний час за місцем реєстрації не проживає (а.с.12). Як вбачається з довідки про доходи відповідача [PERSON], виданої сільськогосподарським виробничим кооперативом Еристівка, відповідач [PERSON] на теперішній час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, отримує заробітну плату, загальний розмір якої за період з 01.12.2016 року по 01.06.2017 року становить 19100,00 грн (а.с.14), проте належним чином малолітню доньку [PERSON] не утримує, хоча має таку можливість. На теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання дитини не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, крім того, визнані відповідачем, тому відповідно до положень ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, та враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків немає, на користь інших осіб аліменти не сплачує, проте, на теперішній час перебуваючи у шлюбі, має на утриманні іншу малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтведжується відповідними документами, наданими відповідачем (а.с.10,13), та з урахуванням матеріальнеого та сімейного становища відповідача, який, при цьому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] у визначеній позивачкою частці (1/4 частина), тому суд вважає, що відповідач має можливість на теперішній час сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно (1/4 частини) на утримання малолітньої доньки [PERSON], та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним стягнути в судовому порядку з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду, тобто 02 червня 2017 року, та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01 січня 2017 року становить 640,00 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved