Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

04.11.2016р. ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» звернувся до суду з повозом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 23.06.2008р. між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір, на виконання якого [PERSON] отримав кредит на суму 44710 грн. на строк до 22.06.2015р. Крім того, 23.06.2008р. між вказаним банком та [PERSON] було укладено договір поруки на забезпечення вказаного кредитного договору. Відповідачі свої зобовязання не виконали, тому рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2010р. з відповідачів на користь банку солідарно стягнуто заборгованість станом на 14.05.2010р. в загальному розмірі 49952,15 грн. та судові витрати. Згідно протоколу електронних торгів від 10.02.2016р. було реалізовано заставлений автомобіль «Ланос», а 18.04.16р. банку були перераховані кошти від реалізації вказаного автомобіля в сумі 50544,44 грн. Однак відповідачем, станом на дату предявлення позову, порушуються умови кредитного договору, тому станом на 23.08.16р. є наявною заборгованість на загальну суму 64668,45 грн., що включає: Заборгованість за кредитом 0 грн., Прострочену заборгованість за кредитом 0 грн., Нараховані відсотки 0 грн., Прострочені відсотки 13908,28 грн., Пеня за несвоєчасне погашення процентної винагороди 5022,01 грн., Проценти за прострочення виконання зобовязання у розмірі 3% річних згідно ст.625 ЦК України 3865,45 грн., Інфляційне збільшення суми боргу за прострочення виконання грошового зобовязання згідно ст.625 ЦК України 41872,71 грн. Просить в позові стягнути вказану заборгованість солідарно з відповідачів та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 19.04.2017р. позивач по справі був замінений з ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» на ТОВ «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал» у звязку із відступленням права вимоги (а.с.126-127). Представник позивача в судове не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.157). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала з тих мотивів, що позивач не надав суду доказів наявності заборгованості, яка вказана в позові, заборгованість була погашена шляхом продажу заставленого автомобіля, незрозумілі розрахунки та індекси інфляції, зазначені позивачем, окрім того на момент предявлення позову сплив трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, також в силу ст.559 ЦК України порука [PERSON] є припиненою. Також надала письмові заперечення, де викладена аналогічна правова позиція (а.с.89-91, 103-104). Відповідач [PERSON] в судове не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.11.2010р. Заводським районним судом м.Запоріжжя була розглянута цивільна справа № 2-2049/10 за позовом Публічного акціонерного товариства „Індустріально-експортний банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду вказаної справи судом були встановлені наступні обставини. 23.06.2008р. між\~[PERSON] та Акціонерним товариством „Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ „Індустріально-експортний банк», був укладений кредитний договір №186/707502, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 44 710грн., що підтверджується меморіальним ордером №3. Відповідно до п.п.3.3.5, 3.3.7 кредитного договору №186/707502 від 23.06.2008р. позичальник зобовязаний погашати суму кредиту, його частину, в строки згідно умов договору та сплачувати банку нараховані відсотки, зазначені у п.п.2.3, 2.4, 2.5 та процентну винагороду відповідно до п.1.4. у строки, зазначені у п.2.4 цього договору. Також позичальник зобовязаний повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за фактичний час його використання та штрафні санкції в порядку та у випадках, зазначених цим договором. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором\~№186/707502 від 23.06.2008р.,\~між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №14, згідно п. 3.1 статті 3 якого, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору і поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком в повному обсязі. Крім цього, 23.06.2008р. між банком та позичальником укладений договір №277 застави транспортного засобу, автомобіля марки Daewoo-FSO Lanos TF-69, модель D.2, тип легковий-седан, д/н АР 9188ВЕ, 2008р.в., належного позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з АРС №083543, виданого Запорізьким ВРЕР-2 ДАІ УМВС України в Запорізькій області. Відповідачем [PERSON] було порушено умови кредитного договору\~№186/707502 від 23.06.2008р., а саме п.п.1.3, 1.4, 2.3, 2.4, 2.5, 3.3.5, 3.3.7, тим самим не виконав його умови щодо повернення\~кредиту, у звязку з чим станом на 14.05.2010р. виникла заборгованість в сумі 49 925,15грн., а саме заборгованість по кредиту 36 515,08грн., прострочена заборгованість по кредиту 5 144грн., заборгованість по процентам 850,07грн., прострочена заборгованість по процентам 6 141,38грн., прострочена заборгованість по пені, процентній ставці та комісійній винагороді 1 274,62грн. Наявність простроченої заборгованості підтверджується розрахунком цієї суми відомостями про здійснені платежі відповідачем за період з 09.07.2008р. по 21.07.2009р. Зазначені обставини підтверджуються копією рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2010р. по цивільній справі № 2-2049/10 (а.с.15), а тому в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Разом з цим в позові зазначено, що кредитний договір та договір поруки укладались 23.06.2008р. між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] і [PERSON] Але копія такого кредитного договору суду надана не була. З матеріалів справи вбачається, що до позову додані копії кредитного договору та договору поруки, укладеного між Акціонерним товариством „Індустріально-експортний банк» та [PERSON] і [PERSON] (а.с.6-9). При цьому позивач не надав суду жодного доказу стосовно тих правовідносин, які мають місце між Акціонерним товариством „Індустріально-експортний банк» та ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» (правонаступництво, переуступка права вимоги і т.д.). Відповідні договірні або правовстановлюючі документи в матеріалах справи відсутні. Окрім того, в позові зазначено, що рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2010р. з відповідачів на користь банку солідарно стягнуто заборгованість станом на 14.05.2010р. в загальному розмірі 49952,15 грн. та судові витрати. А згідно протоколу електронних торгів від 10.02.2016р. було реалізовано заставлений автомобіль «Ланос», а 18.04.16р. банку були перераховані кошти від реалізації вказаного автомобіля в сумі 50544,44 грн. Отже, відбулось повне погашення заборгованості перед банком. В позові також зазначені розміри заборгованості: Заборгованість за кредитом 0 грн., Прострочена заборгованість за кредитом 0 грн., Нараховані відсотки 0 грн. Але при цьому з незрозумілих причин, за відсутності заборгованості по основних платежах, ставиться питання про стягнення таких санкцій: Пені за несвоєчасне погашення процентної винагороди 5022,01 грн., Процентів за прострочення виконання зобовязання у розмірі 3% річних згідно ст.625 ЦК України 3865,45 грн., Інфляційного збільшення суми боргу за прострочення виконання грошового зобовязання згідно ст.625 ЦК України 41872,71 грн. Так, єдиним документом на підтвердження позовних вимог є два розрахунки (а.с.4-5), складені самим позивачем про нібито існуючий розмір заборгованості, які не відповідають тим відомостям, що відображені в позові про відсутність заборгованості, та не відображають погашення кредитних коштів, про яке зазначено в позові. Самі розрахунки є протирічливими та незрозумілими. Так, стосовно інфляційного збільшення суми боргу за прострочення виконання грошового зобовязання згідно ст.625 ЦК України ставиться питання про стягнення 41872,71 грн., але в розрахунку зазначено, що за період заборгованості з 29.08.13р. по 17.04.16р. міститься сума боргу 41659,08 грн., тому сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 79193,91 грн. (а.с.4оборот). Тоді як сума 41872,71 грн. зазначена як сума богу по простроченим відсоткам з урахуванням інфляції, хоча в позові зазначено, що відповідач не має заборгованості по кредиту, немає простроченої заборгованості по кредиту та не має заборгованості по нарахованим відсоткам. Ані рух коштів, ані відомості про час та розмір погашення кредиту а також про порядок нарахування відсотків в цьому розрахунку не зазначені. Окрім того, інфляційні платежі розраховані за незрозумілою методикою та з порушенням використання індексів інфляції, які розраховуються від наявного розміру заборгованості по основних платежах, а саме від суми основних боргових зобовязань (а.с.92-94). Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Незважаючи на неодноразові повідомлення, позивач до суду не зявився та не надав ані розрахунків заборгованості, ані заперечень проти позиції відповідача. Задля зясування підстав стягнення зазначеної позивачем суми та визначення розміру заборгованості, судом у ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» неодноразово витребувались розгорнуті розрахунки заборгованості по суті позовних вимог (а.с.99, 111), які банк отримав, про що свідчать відповідні поштові повідомлення (а.с.101, 102, 112, 114). Але банк жодного уточнюючого розрахунку або будь-яких пояснень суду не надав. Після вступу до участі у справі нового позивача, а саме ТОВ «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал», суд своїми ухвалами від 19.04.17р. (а.с.126-127) та від 31.05.17р. (а.с.152) витребував від вказаної організації детальний розрахунок заборгованості [PERSON] та [PERSON], із зазначенням щоденного/помісячного розміру заборгованості за весь період, який зазначений у позові, із розшифровкою бази, яка використана позивачем для нарахування відсотків та нарахування інфляційного збільшення. Зазначені ухвали позивач отримав, про що свідчать відповідні поштові повідомлення (а.с.146-148, 160-163)). Але позивач жодного уточнюючого розрахунку або будь-яких пояснень суду не надав, а натомість прислав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.157). Посилання відповідача на те, що він позбавлений можливості оспорити суму заборгованості з огляду на відсутність будь-якого розрахунку, є переконливими. Адже відповідач зазначає, що грошові кошти на погашення боргу вносилися після реалізації автомобіля, затримка мала місце у звязку зі зміною кредитора, але до теперішнього часу зясувати правильність нарахувань з огляду на часткове погашення ним бору та період цих нарахувань встановити неможливо. Відтак неможливо встановити і час з якого почала виникати заборгованість, задля зясування питань, повязаних з застосуванням положень ст. 559 ЦК щодо припинення поруки [PERSON] З огляду на викладене, враховуючи відсутність належних розрахунків з зазначенням нарахувань, платежів та часу виникнення заборгованості а також її розміру, а також документів правонаступництва чи переуступки боргу від Акціонерного товариства „Індустріально-експортний банк» до ПАТ «КРЕДІ [PERSON]», суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed