Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

02.10.2017 позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що 18 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № Р24.235.71041, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 14300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 відсотки річних. Зазначено, що 29 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу № 29/12-1, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № Р24.235.71041 від 18 березня 2016 року. Позивач вказав, що 28 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № Р24.235.71041 від 18 березня 2016 року. Пояснено, що первісний кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Позивачем зазначено, що сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 28 лютого 2017 року становила 8355,83 грн., після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 700 грн. Позивач посилався на те, що згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р24.235.71041 від 18 березня 2016 року заборгованість відповідача станом на 27 липня 2017 року становить у розмірі 7655,83 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту. У зв'язку з наведеним, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 27 липня 2017 року у розмірі 7655,83 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 18 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № Р24.235.71041, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 14300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 відсотки річних. З матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № Р24.235.71041 від 18 березня 2016 року. 23 червня 2017 року на адресу відповідача було направлено досудову вимогу з вимогою про виконання зобов'язань за кредитним договором № Р24.235.71041 від 18 березня 2016 року. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом вказує, що станом на 27 липня 2017 року заборгованість відповідача за вищезазначеним кредитним договором становить у розмірі 7655,83 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість, на що суд зазначає наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.1 кредитного договору обумовлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 72 щомісячних внесках включно до 13 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Відповідно до п. 3.1.3. договору, позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу Банку у випадках передбачених п. 4.2.3 цього Договору. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження заявлених вимог позивач надав копію договору факторингу № 28/02-1, укладеного між ТОВ «ФК «Серет» та ТОВ «ФК «Рантье», однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів укладення договору факторингу № 29/12-1 від 29.12.2016 між первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. У свою чергу, відсутність у матеріалах справи вказаного вище договору факторингу № 29/12-1 від 29.12.2016 перешкоджає суду дослідити його та дійти висновку про передачу права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», та, як наслідок, правомірність передачі такого права в подальшому позивачу ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС». За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, матеріали справи не містять доказів про перехід права вимоги від первісного кредитора ПАТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», тому суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені у позовній заяві. За викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд не вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України, оскільки, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed