Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

03 травня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що [INFO] року у м. Донецьку у віці 90 років померла його мати [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [ADDRESS] [PERSON] похована у м. Донецьку. Факт смерті [PERSON] підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 373 від 25 березня 2017 року, яке видано КУ «Центр медико-санітарної допомоги № 10 м. Донецька». Заявник стверджує, що отримати свідоцтво про смерть своєї матері [PERSON] він не має можливості, оскільки 28 квітня 2017 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області йому відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть, з підстав не підтвердження факту смерті [PERSON] лікарським свідоцтвом про смерть встановленого зразка, форма якого затверджена МОЗ України. З огляду на вищенаведене, просить суд встановити юридичний факт смерті [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [ADDRESS] та померла [INFO] року за місцем свого проживання. Заявник [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд заяви у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі. Представник заінтересованої особи про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути за відсутності представника органу державної реєстрації актів цивільного стану та ухвалити рішення на підставі наданих документів, згідно вимог чинного законодавства України. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі відповідно до ст. 169 ЦПК України та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, судом встановлені такі обставині та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Згідно ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» було визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON]та [PERSON]. Тобто, [PERSON] була матір'ю [PERSON], заявника у справі. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку 01 грудня 1999 року, [PERSON], [INFO], уродженка смт. Соснівка Сосновського району Тамбовської області була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] [PERSON] померла [INFO] року від хронічної судинно-мозкової недостатності ІІІ ст., церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 373, виданим 25 березня 2017 року Комунальною установою «Центр медико-санітарної допомоги № 10 м. Донецька», підписаного лікарем [PERSON] та завіреного відповідною печаткою. Крім цього, факт смерті [PERSON] в м. Донецьк підтверджується фотографіями з місця поховання [PERSON] Матеріали справи свідчать, що [PERSON] звернувся до Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою отримання свідоцтва про смерть, проте останнім надано відмову у проведенні державної реєстрації № 1520/15.20-19 від 28 квітня 2017 року з посиланням на те, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/1324. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі показань свідків та інш. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», смерть підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, на підставі досліджених під час судового розгляду справи доказів, суд приходить до висновку, що смерть [PERSON], громадянки України, дійсно настала [INFO] року у м. Донецьку, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією України, тому факт її смерті встановлюється рішенням суду. З огляду на вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON], що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акта про смерть.

Outcome: approved