Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

03 квітня 2020 року [PERSON] в особі представника звернувся до суду з позовом про зняття заборони на відчуження квартири, в якому зазначив, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2005 року № 1031 йому належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Для придбання житла на підставі кредитного договору № DOM0GK40030098 від 11 квітня 2005 року АТ КБ «Приватбанк» позивачу були надані грошові кошти в розмірі 5765 доларів США. Виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором забезпечено договором іпотеки № 92 від 17 травня 2005 року, предметом якого є квартира [ADDRESS] . 17 травня 2005 року приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Косарєвою Т.В. було накладено заборону на відчуження майна позивача до повернення позики за кредитним договором № DOM0GK40030098 від 11 квітня 2005 року в повному обсязі. Сума позики була сплачена позивачем достроково в повному обсязі, про що свідчить довідка відповідача від 15 серпня 2013 року. 09 січня 2014 року реєстраційною службою Макіївського міського управління юстиції Донецької області було припинено іпотеку на підставі листа-повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 25 листопада 2013 року про відсутність заборгованості. Проте, станом на теперішній час не знято заборону на відчуження квартири, що позбавляє позивача можливості розпорядитись належним йому майном. Позивач просить: -зняти заборону відчуження з квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Косарєвою Т.В. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явились, звернулись із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косарєва Т.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не має заперечень проти задоволення позовних вимог [PERSON] З*ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2005 року належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 10 на звороті). Відповідно до кредитного договору № DOM0GK40030098 від 11 квітня 2005 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] останній отримав від банку кредит в розмірі 5765 доларів США на строк до 11 квітня 2020 року (а.с.13-14). Відповідно до п.1.3 кредитного договору № DOM0GK40030098 від 11 квітня 2005 року забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором є договір іпотеки нерухомого майна. 17 травня 2005 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до п.п.1,6 якого останній в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № DOM0GK40030098 від 11 квітня 2005 року передав банку в іпотеку належну йому квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 17 травня 2005 року приватним нотаріусом Косарєвою Т.В. на підставі договору іпотеки від 17 травня 2005 року зареєстровано заборону на відчуження нерухомого майна квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження - 1976916 (а.с.22-23). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 15 серпня 2013 року № 809739 [PERSON] станом на 15 серпня 2013 року не має заборгованості перед банком (а.с.20). Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 19 травня 2020 року № 20200519/1253, станом на теперішній час [PERSON] не має заборгованості за кредитним договором № DOM0GK40030098 від 11 квітня 2005 року (а.с.38). Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ч.1\~ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підставою обтяження № 1976916 є договір іпотеки від 17 травня 2005 року, укладений між сторонами по справі в забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № DOM0GK40030098 від 11 квітня 2005 року. Оскільки, як вбачається із сукупності досліджених судом доказів, зобов`язання за вказаним кредитним договором позивачем виконані, підстави для існування заборони на відчуження належної йому на праві власності квартири станом на теперішній час відсутні, наявність заборони на відчуження порушує право власності позивача, зважаючи на що суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved