Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

03 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Свою заяву мотивує тим, що з 14 вересня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] . На день звернення із позовом до суду сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв`язку із втратою взаєморозуміння та поваги, почуття кохання та довіри один до одного. Сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо та між ними відсутнє будь-яке спілкування. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, вважається належним чином повідомленою про день, час та місце судового засідання, причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали шлюб 14 вересня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого ЖОВТНЕВИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ РЕЄСТРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, актовий запис № 663(а.с.7). Сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей (а.с. 8). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що сім`я з відповідачкою не склалася та фактично припинила своє існування. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved