Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

04.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила через відповідні зміни у законодавстві змінити мінімальний розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини сторін по справі [PERSON], [INFO], з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що сторони з 07.10.2011 року до 24.04.2013 року перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.04.2013 року з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини сторін по справі стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. На підставі заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25.11.2014 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини сторін по справі був змінений, а їх розмір зменшений з 1/4 до 1/6 частини його щомісячної заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час розмір аліментів не відповідає діючому законодавству, тому позивач просить змінити мінімальний розмір аліментів у відповідності до діючого законодавства. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву від 04.08.2017 року, в якій просила слухати справу за її відсутності, заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечювала (а.с.13). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час, день та місце судового засідання двічі (а.с.18 повернуті до суду у зв`язку із врученням повістка про виклик відповідача у судове засідання 06.09.2017 року разом з позовною заявою, доданими до неї документами та ухвалою суду про відкриття провадження по справі від 21.08.2017 року та а.с.22 повернута до суду у зв`язку із отриманням повістка про виклик відповідача у судове засідання 26.09.2017 року) повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Таким чином, судом встановлена повторність неприбуття відповідача до суду без поважних причин відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити судове рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. На підставі рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.04.2013 року по справі №632/717/13-ц, яке 08.05.2013 року набрало законної сили, був розірваний шлюб між сторонами по справі. При розірванні шлюбу позивач змінила своє прізвище на дошлюбне (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №264417, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.4). Дитина мешкає разом з позивачем, що підтверджується копією довідки відділу житлово-комунального господарства виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області №6064 від 27.07.2017 року (а.с.11). Відповідно до заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25.11.2014 року по справі №632/2924/14-ц, провадження №2/632/972/14, яке набрало законної сили 13.01.2015 року, був змінений розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина сторін по справі [PERSON], [INFO], на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.04.2013 року за №632/719/13-ц, провадження №2/632/608/13 з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 17.05.2017 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, і яким було змінено філософію стягнення аліментів, змінено їх мінімальний розмір та розширено права одержувача аліментів. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1 та ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вимоги позивача співпадають з мінімальними вимогами щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, які висуває діюче законодавство, окрім максимального розміру аліментів, які можуть стягуватися з відповідача, однак вказаний факт, на думку суду, жодних обмежень прав відповідача не несе, оскільки він в будь-який час може предявити відповідний позов про зменшення розміру аліментів, якщо сума платежів з його боку складе більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та принципу справедливості та розумності. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного з боржника на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. В той же час суд відмовляє позивачу у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 250,00 грн. за складання позовної заяви, виходячи з наступного. Згідно з п.47 та п.48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу компенсуються стороною відповідача у випадку надання належних доказів, що такі витрати стороні по справі (позивачу) надавалися. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач, окрім квитанції та договору про надання правової допомоги (а.с.10, 12), інших доказів надання правової допомоги суду не надав, зокрема і щодо деталізованого в часовому проміжку розрахунку, в якому саме процентному відношенні від прожиткового мінімуму для працездатних осіб особа, яка складала позовну заяву, встановила розмір винагороди (5, 10, 20, 30, 40 або іншій процент від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах) та за який час позовна заява була складена і які відповідні дії проведені (вивчення документів, безпосереднє складання заяви, тощо), тому вказана вимога підлягає відхиленню. Враховуючи, що аліменти за даним судовим рішенням стягуються виключно після набрання ним законної сили, підстав для негайного виконання рішення суду немає. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: partial