Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

03.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №101. В обґрунтування позову зазначила, що з 14.11.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Приблизно через півроку після народження дитини вони припинили шлюбні стосунки. Причиною розпаду сім'ї стали постійні непорозуміння на ґрунті життєвих та побутових проблем. Відсутність нормальних стосунків між нею та відповідачем негативно впливає на розвиток їхньої дитини. Вона намагалася вживати заходів до збереження сімї, однак виявилося, що у неї з відповідачем різні життєві інтереси та погляди. Спору про розділ майна та місце проживання дитини між ними немає. Вважала, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, від позову не відмовилася, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2014 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 5, 6). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, проти якої не подав заперечень відповідач, слідує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам дружини, а також інтересам неповнолітньої дитини сторін. Спору про поділ майна, про місце проживання дитини між сторонами немає. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, а також інтересам малолітньої дитини, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору (а. с. 1).

Outcome: approved