Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

04.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 27.10.2005 року, він є власником будинку [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі: його дружина [PERSON], та сини - [PERSON], [PERSON] З 2013 року відповідачі за вказаною адресою не мешкають, комунальні послуги не сплачують, будинком не цікавляться, власних речей у будинку не зберігають. Відповідачі фактично мешкають за адресою [ADDRESS]. Враховуючи зазначене, просить суд усунути перешкоди в користуванні житлом, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд розглянути справу у його відсутність. Був не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, та від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 27.10.2005 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Згідно домової книги прописки громадян у будинку [ADDRESS], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відтак, враховуючи, що відповідачі не є власниками будинку [ADDRESS], суд вважає, що обставини, які були підставою для надання відповідачам права користування будинком на цей час припинені. Окрім того, статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідачі по справі є членами сім'ї позивача за кровним спорідненням. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України, у відповідачів по справі виникло право користування будинком [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], з тих підстав, що вони є членом його сім'ї і які постійно мешкали разом з ним. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сім'ї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати ними права на проживання у будинку позивача, а ні ж їх відсутність без поважних причин понад один рік. З акту про не проживання осіб за місцем реєстрації від 12.09.2016 року вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але не проживають у будинку з 2013 року. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] підлягає задоволенню. У зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, так як є інвалідом другої групи, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. в рівних частках, тобто по 183,74 грн. з кожного.

Outcome: approved