Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

04.06.2021 до суду надійшов позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Одеської міської ради. Позивач просить суд: - невідкладно відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] ; - тимчасово влаштувати малолітнього [PERSON] до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення; - стягнути аліменти з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] 16.06.2021 відкрито провадження у справі. Позов обґрунтовано тим, що малолітній [PERSON] ( [INFO] ) є інвалідом дитинства. [PERSON] та [PERSON] є його батьками. В 2020 році мати померла і дитина залишилась проживати з дідом [PERSON] . Батько проживає окремо від дитини за іншою адресою. Питання соціального захисту [PERSON] перебувало на контролі Служби у справах дітей Одеської міської ради і 24.05.2021 Службу повідомлено, що за адресою [ADDRESS] на другому поверсі будинку у відчиненому вікні сидить дитина. Службою здійснено негайний виїзд за адресою та встановлено незадовільні умови для життя дитини. [PERSON] невідкладно доставлено до лікарні. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.05.2021 № 220 відібрано [PERSON] від батька, який його життям та здоров`ям взагалі не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Добровільно батько відмовився забрати дитину, тому його було доставлено в міську дитячу лікарню. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно залишив проживати сина, який є інвалідом з матір`ю, яка згодом померла. Крім сина має з [PERSON] ще спільну доньку, яку забрав проживати до себе. Пояснив, що сина забрати не може, так він перебуває у невиліковому психічному стані та без стороннього допомоги та нагляду не може знаходитись. Можливості забрати дитину та доглядати за ним немає. Не заперечує проти влаштування сина у спеціалізований заклад та відібрання дитини від нього. Представник третьої особи у судовому засіданні просив позов задовольнити. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження від 21.08.2008). [PERSON] є інвалідом з дитинства, законним представником є [PERSON] [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 22.01.2020). Батько [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Офіційно не працює. Малолітній [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з дідом [PERSON] ( [INFO] ). 24.05.2021 Службу у справах дітей Одеської міської ради повідомлено, що на телефонну лінію 102 надійшов дзвінок від небайдужих громадян, з повідомленням про те, що за адресою [ADDRESS] , на другому поверсі будинку у відчиненому вікні сидить дитина. Спеціалістами Служби спільно з інспекторами ювенальної превенції відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області здійснено негайний виїзд за адресою. За результатами виїзду встановлено, що в квартирі значно порушені санітарно-гігієнічні умови, безлад, квартира потребує ремонту, а дитина знаходиться на низькому рівні гігієни. В квартирі присутній неприємний запах, таргани, домашні тварини, відсутнє опалення, не працює каналізація, продукти харчування в недостатній кількості, дитина не розмовляє. Під час виїзду зроблено фото. Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 24.05.2021, встановлено, що проживання [PERSON] разом з дідом [PERSON] у його квартирі загрожує його життю та здоров`ю. Дідусь сам не в змозі доглядати дитину. Батько дитини, [PERSON] відмовився забирати дитину за місцем свого проживання. Від письмових пояснень відмовився. З метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки малолітньої дитини його було доставлено до КНП «Mіська дитяча лікарня No2» Одеської міської ради м. Одеса. На підставі клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради від 25.05.2021 № 07/6556 про невідкладене відібрання малолітнього [PERSON] від батька [PERSON] , Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради видано відповідне розпорядження від 26.05.2021 № 220. Вирішуючи спір суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до постанови Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Суд бере до уваги, що дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства, проживає з дідом, який сам неспроможний піклуватись про дитину. Крім того, дитина є особою з інвалідністю, хворіє аутизмом, самостійно себе не може обслуговувати, абсолютно не розмовляє, тому потребує підвищеної уваги. Батько дитини не виконує обов`язки щодо виховання сина, проживає окремо, жодної підтримки, відвідування, матеріальне забезпечення чи прояву інтересу щодо дитини не виявляє. Вважає, що [PERSON] краще буде в спеціалізованому закладі, де йому зможуть надати необхідний догляд, з урахуванням особливостей дитини, оскільки він позбавлений можливості доглядати сина. Частина 2 статті 155 СК України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відтак, у даному випадку, відібрання дитини у відповідача без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення в подальшому залишення без догляду, оскільки враховуючи вік дитини та її стан здоров`я, це є неприпустимим. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та відібрати малолітню дитину у батька без позбавлення його батьківських прав. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав та результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved