overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

03 липня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №4 у будинку №27 по вулиці Грушевського у місті Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить зазначена квартира. У квартирі крім позивача зареєстровані: її колишній чоловік [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], внучки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач з 2011 року забрав свої речі та у квартирі не проживає, але з реєстраційного обліку не знявся. Шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 02.11.2015 року. Позивач має намір оформити субсидію для відшкодування оплати за житлово-побутові послуги, проте перешкодою у цьому є реєстрація місця проживання відповідача у цій квартирі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], який з 2011 року у ній не проживає. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.08.2002р., виданим державним нотаріусом Старокостянтинівської держнотконтори [PERSON]; довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міської ради від 26.06.2018 року №4878; витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6731349 від 24.07.2013р.; актами обстеження житлових умов від 26.06.2018 року, 20.07.2017 року, 04.02.2016 року, складеними депутатом Старокостянтинівської міської ради [PERSON]; показаннями свідка [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №4 у будинку №27 по вулиці Грушевського у місті Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

03 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що вона будучі громадянкою Російської Федерації у 2002 році придбала житловий будинок в м. Очакові Миколаївської області. Звернувшись до Очаківського РС ДМС України, вона одержала відмову у видачі посвідки на проживання в Україні. Посилаючись на те, що однією з підстав на отримання дозволу на постійне проживання в Україні є родинні зв'язки з громадянами України, просила встановити той факт, що її бабуся [PERSON] проживала на території України, в місті Харкові, з 1929 року по день смерті, яка настала [INFO] року. Заявниця в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 листопада 2010 року (а. с. 6), [INFO] року померла [PERSON]. Факт родинних відносин заявниці [PERSON] з померлою [PERSON] підтверджується рішенням Симоновського районного суду м. Москви від 03 жовтня 2014 року та ухвалою про виправлення описок від 11 грудня 2017 року, якими встановлено юридичний факт того, що заявниця [PERSON] є онукою [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно з архівною довідкою № 01-32/Ж-449 від 27 жовтня 2017 року, що міститься в матеріалах справи, [PERSON] з 1929 року мешкала в м. Харкові за адресою: [ADDRESS], в подальшому переїхала у ЦЧО, с. Замостя (а. с. 5). З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність вставлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на отримання дозволу на постійне проживання в Україні, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що померла бабуся заявниці [PERSON] проживала в м. Харкові з 1929 року по [INFO] року, а тому вимогизаявниці про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

03 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що рішенням Полонського районного суду від 15.09.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно. Відповідач аліменти сплачує, але на даний час збільшились витрати на утримання дитини, позивачка несе додаткові витрати на її утримання, працює проте має невелику заробітну плату, підсобного господарства не має, тому просила стягувати з відповідача аліменти в зазначеному розмірі. Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 16 липня 2018 року строк, подав відзив на позовну заяву, в якому погодився сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., оскільки працює у приватного підприємця та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтва про народження дитини, котра проживає разом з матір`ю. Рішенням Полонського районного суду від 15 вересня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 600 грн. щомісячно. Відповідно\~до ст.192 СК\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я платника або одержувача. Оскільки з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, змінились зазначені\~вище обставини, зокрема доходи боржника та стягувачки, визначений законом інший мінімальний розмір\~сплати а ліментів на дитину, тому суд вважає можливим встановити новий розмір аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити 1200 грн. щомісячно. Також на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

03 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: 51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Повстання, буд.88. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності належить вищевказаний будинок. Місце проживання відповідача, який є сином позивача, зареєстроване у вищевказаному будинку, проте фактично за адресою реєстрації відповідач не проживає з травня 2011 року. Сторони спільний побут не ведуть, відповідач кошти за комунальні послуги не сплачує. Позивач у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 88 по вул. Повстання у місті Павлоград, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 вересня 2007 року, посвідченого нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 4054 (а.с.9). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11 липня 2018 року, відповідач [PERSON], [INFO], має зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO] (а.с.16). Як вбачається з акту обстеження, складеного 30 травня 2018 року головою квартального комітету [PERSON], [PERSON], [INFO], з травня 2011 року не проживає за адресою: [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив, що відсутність відповідача у будинку № 88 по вул. Повстання в м.Павлограді Дніпропетровської області, складає понад один рік, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~03 липня 2018 року в с.Дуліби Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Польова,27 в с.Дуліби Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак остання подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи приватний нотаріус Бучацького РНО [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~03 липня 2018 року в с.Дуліби Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 22 квітня 2015 року і посвідчений секретарем Дулібівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 03 липня 2018 року Іваничівським районним судом Волинської області було розглянуто цивільну справу № 156/414/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов задоволено частково, присуджено до стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 13.01.2007 року народженя у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., починаючи з 14.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України\~«Про індексацію грошових доходів населення». Однак, в резолютивній частині не вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 704,80 грн. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Суд вважає можливим розгляд даного питання без виклику у судове засідання сторін та інших учасників справи. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

03 липня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини мотивуючи тим, що 15 липня 2014 року померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 1,69га, яка розташована на території Зеленченської сільської ради, Дунаєвецького району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності якої посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №011341. Позивач є спадкоємцем за заповітом, оскільки при житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON], заповіт від 29 грудня 2010 року, посвідчений секретарем Зеленченської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №20, є не зміненим та не скасованим, дублікат вищевказаного заповіту виданий 11 грудня 2017 року є зареєстрованим в реєстрі за №13-46. Інших спадкоємців не має. 21 травня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу з питанням оформлення спадщини після смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її майно, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало [PERSON], померлій 15 липня 2014 року, яка проживала в [INFO] в звязку з тим, що він звернувся до нотаріальної контори після спливу строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством. В установлений законом шестимісячний термін позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки не проживав разом із спадкодавцем, про існування заповіту йому стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, і просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили після смерті [PERSON], яка померла 15 липня 2014 року. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив задовольнити позов у підготовчому засіданні, оскільки відповідач позов визнає. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в підготовче засідання не зявився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

03 липня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 28 жовтня 2017 року померла його мама - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 0.105 га, яка розташована на території м.Дунаївці, вул.Східна, 55, Дунаєвецької міської ради, для обслуговування індивідуального житлового будинку 0.10 га, та ведення підсобного господарства 0.005 га, право власності якої посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №000860. [PERSON] заповіту не складала, тому спадщина відкрилася за законом, позивач є сином померлої та відповідно спадкоємцем за законом 1-ої черги, інших спадкоємців котрі могли би претендувати на спадщину не має, з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ніхто не звертався. 19 червня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] з питанням видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті матері, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що належало [PERSON], [INFO], померлій 28 жовтня 2017 року, яка проживала в [INFO], в звязку з тим, що позивач згідно поданих документів спільно не проживав і не був зареєстрований із [PERSON] та звернувся до нотаріальної контори після спливу строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством. В установлений законом шестимісячний термін позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки хворів, що підтверджується довідками виданими Дунаєвецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини №1, а тому звернувся до суду та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили після смерті [PERSON], яка померла 03 січня 1924 року. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив задовольнити позов у підготовчому засіданні, оскільки відповідач позов визнає. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в підготовче засідання не зявився, однак подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

03 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу.\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 жовтня 1993 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Чернівці, за актовим записом №1891. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть з осені 2014 року. Сімя на сьогоднішній день існує формально, зберегти сімю неможливо, оскільки між ними остаточно втрачено почуття кохання та поваги одне до одного. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме його інтересам. Просить шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою судді від 12 липня 2018 року відкрито загальне провадження у справі та призначено до підготовчому судовому засіданні. В підготовче судове засідання сторони не зявилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням ст. 200 ч. 3 ЦПК України, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наведених нижче підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 29 жовтня 1993 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Чернівці, за актовим записом №1891, що підтверджується свідоцтвом серії 1-МИ №456153 (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призвело до розпаду сімї. На примирення сторони не згідні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

03 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 18.09.1999 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час там місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18.09.1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved