Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

04 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька. Просить надати дозвіл на виїзд доньки [PERSON] , [INFO] , на відпочинок до Туреччини без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] на строк два місяці - з 01.07.2019 року по 31.08.2019 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, 18 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 14). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Встановлено, що у 2017 році (з 22.07.2017 року по 20.08.2017 року) [PERSON] від`їздила до Туреччини разом з друзями сім`ї: [PERSON] та [PERSON] для відпочинку та оздоровлення, відповідач не заперечував проти такої поїздки, про що надавав нотаріальну згоду. Позивач має намір забезпечити відпочинок доньці в Туреччині у період з 01.07.2019 року по 31.08.2019 рокуз друзями сім`ї: [PERSON] та [PERSON] . Підставою для звернення до суду з вказаним позовом є відмова відповідача у наданні дозволу на виїзд доньки [PERSON] , [INFO] , на відпочинок до Туреччини без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] на строк два місяці - з 01.07.2019 року по 31.08.2019 року. Як пояснив в судовому засіданні відповідач [PERSON] він заперечує проти виїзду доньки у зв`язку з тим, що дитина буде виїжджати на відпочинок без супроводу матері чи близьких родичів. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов`язком батьків. У відповідності до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 141 СК України визначена рівність обсягу прав і обов`язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене ст. 313 ЦК України. Згідно з ч. 3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та п.1 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року №152 (далі - Порядок), документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Згідно п.п. 2 п. 7 Порядку оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності, при виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже за змістом наведених норм, питання про виїзд за кордон дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у разі відсутності згоди одного з батьків, вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, мети виїзду. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Оскільки відповідач заперечує проти надання дозволу на виїзд доньки [PERSON] , [INFO] , на відпочинок до Туреччини на строк два місяці без супроводу близьких родичів, а в супроводі друзів матері, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 157 Сімейного кодексу України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231,

Outcome: dismissed