Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

04.11.2019 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. У заяві вказав, що [INFO] [PERSON] , яка є дочкою заявника, народила у м.Донецьк доньку - [PERSON] . Заявник звернувся до Заводського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з медичним свідоцтвом про народження № 870, виданим 10.06.2019 року «Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства Міністерства охорони здоров`я ДНР», та зі свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим «Калінінським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» від 14.06.2019 року з метою державної реєстрації народженої дитини на території України та отримання свідоцтва про народження, але йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, посилаючись на те, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підставі викладеного, просить суд встановити факт народження [INFO] дитини [PERSON] від батьків: матері - [PERSON] та батька - [PERSON] . Заявник надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, громадянка України [PERSON] та громадянин України [PERSON] , 18.10.2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №305. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 870, виданого 10.06.2019 року «Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства Міністерства охорони здоров`я ДНР» у [PERSON] [INFO] , о 14-40 годині народилася дівчинка, вагою 4200 грамів. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим «Калінінським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» 14.06.2019 року, було зареєстровано народження дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження зазначене як Донецька Народна Республіка, м. Донецьк, Калінінський район, батьками вказані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Заявник по справі [PERSON] є рідним дідусем дитини, відносно якої ставиться питання про встановлення факту народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 08.12.1992 року Виконкомом Іловайської міської ради м. Харцизьк Донецької області. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації народження, виданої Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 16.10.2019 року, у державній реєстрації народження дитини було відмовлено, оскільки для підтвердження факту народження дитини пред`явлені документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до пункту 7 частини 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно вимог частини 1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження, - відповідно до частини 4 ст.13 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, але який регулює подібні за змістом відносини, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, тобто, надані заявником документи не є допустимими доказами у розумінні ст.78 ЦПК України. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі. З огляду на викладене, суд вважає, що заявник, як рідний дідусь дитини, має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Досліджені судом докази у їх сукупності підтверджують факт народження дочкою заявника дитини, для проведення державної реєстрації народження якої існують об`єктивні перешкоди. Встановлення факту народження дитини породжує юридичні наслідки - надасть можливість заявнику отримати в державному органі України свідоцтво про народження дитини. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. У своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини», зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. З вищевикладеного вбачається, що заявником надано достатньо доказів того, що [INFO] від батьків: матері - [PERSON] , батька - [PERSON] народилась дитина [PERSON] , а тому, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved