Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. З червня 2008 року відповідач за місцем реєстрації не проживає та не користується будинком як житлом, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у будинку не має. Оскільки відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає без поважних причин, виникають проблеми із оформленням субсидії. Тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом. Позивач в судовому засідання позов підтримала та просила його задовольнити за підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що з 1994 року перебувала у шлюбі з відповідачем. У 2008 році шлюб розірвали. У зв'язку з тим, що [PERSON] потрібна була реєстрація 05.06.2012 року зареєструвала його у своєму будинку в [ADDRESS] У вказаному будинку відповідач не проживав, теперішнє місцезнаходження [PERSON] їй невідоме. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 13.11.2018 року, 30.11.2018 року, 28.12.2018 року (а.с. 32, 38, 41). В судові засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно договору купівлі-продажу від 05.10.2010 року [PERSON] придбала житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розміщений за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). 17.11.2010 року на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2010 року, реєстратором Бобринецької дільниці ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], який передано у власність [PERSON]. Згідно довідки, виданої Бобринецькою міською радою від 02.10.21018 року № 5096 у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], внук - [PERSON], [INFO] та колишній чоловік - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] також підтверджується адресною довідкою Бобринецького районного сектору Управління ДМС України в Кіровоградській області від 05.10.2018 року за №15/1286 (а.с.19-20). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положення статей 64, 156 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не відноситься до членів сім'ї власника будинку. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.08.2008 року шлюб між [PERSON] (відповідачем) та [PERSON] (позивачем) розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 11.08.2008 року зроблено відповідний актовий запис № 52 (а.с.7). За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст.ст.71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Факт відсутності відповідача [PERSON] з 2008 року за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] підтверджений показаннями свідків. Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, більше 10 років з [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає. Зв'язок з відповідачем обірвався. Теперішнє місце перебування відповідача їм невідоме. Дані обставини свідчать про свідоме обрання відповідачем іншого місця проживання. Оскільки власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є позивач, відповідач не належить до членів сім'ї позивача, не є наймачем будинку та за адресою місця своєї реєстрації не поживає, не набув самостійного права на користування вказаним будинком з інших правових підстав, та перебування відповідача на реєстраційному обліку у вказаному будинку порушує та обмежує права та охоронювані законом інтереси власника спірного будинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за вказаною адресою, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved