Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

03.12.2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, у якому просить суд зміни розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, на 6000,00 грн. по 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 03.08.2007 року між відповідачем та донькою позивачки [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року шлюб між подружжям було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей по 1000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 15.09.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Виконавче провадження №52824985 з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів було відкрите постановою від 07.11.2016 року. У зв`язку зі смертю [PERSON] , постановою від 20.07.2018 року виконавче провадження було закінчено. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року відповідач був позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. Розпорядженнями Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 29.03.2019 року №172, №173 малолітнім дітям надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Розпорядженнями Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 02.04.2019 року №178, №179 позивачку призначено опікуном над малолітніми онуками. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2020 року зміно стягувача [PERSON] на позивачку у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 01.09.2020 року повторно відкрите виконавче провадження №62906577 на підставі дубліката виконавчого листа №755/13934/16 виданого 14.08.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва. Малолітні діти відповідача проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач жодної матеріальної та фінансової допомоги не надає, а також навмисно ухиляється від виконання рішення суду про стягнення аліментів. Позивачка вказує, що на теперішній час визначений рішенням суду розмір аліментів у сумі 1000,00 грн. є значно меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та в умовах збільшення рівня цін і прожиткового мінімуму, є недостатнім для матеріального утримання малолітніх дітей та ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На даний час діти навчаються у спеціалізованій школі з поглибленим вивченням інформаційних технологій, одна дитина відвідує платні курси щодо поглибленого вивчення англійської мови, а інша відвідує гурток з танців. Діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби у навчанні, розвиток, здоров`я та інші потреби. Лише відвідування стоматологічного центру дітьми протягом 2019-2020 року коштувало 27540,00 грн. Відповідач залишив без належної батьківської уваги своїх дітей, не бере участі в утриманні та вихованні дітей, уникає зустрічі з ними та проходячи повз дітей не звертає на них увагу. За твердженням позивача відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, офіційно ніде не працевлаштований, але за наявною у позивача інформацією, відповідач з неофіційних джерел отримує певний дохід. Відповідач з 15.09.2016 року по теперішній час не сплатив на утримання своїх дітей жодної гривні. Натомість матеріальне становище позивачки погіршилось, вона є пенсіонеркою з 2014 року та за браком часу не має можливості працевлаштуватись, адже вона є опікуном двох малолітніх дітей за якими потрібний постійний догляд, оскільки діти ростуть і їх потреби також зростають. Позивачка зазначає, що розмір аліментів у сумі 1000,00 грн. не покриває навіть четвертої частини фактичних витрат на кожну дитину, які несе позивачка і на теперішній час вона власними силами намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати дітей. Відповідач ухиляється від сплати аліментів за рішенням суду, уникає зустрічей з позивачем щодо добровільного врегулювання наявної заборгованості, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання покладених на відповідача обов`язків та у зв`язку з значим покращенням матеріального становища платника аліментів, яке він приховує, є всі підстави для розгляду заяви про збільшення аліментів. Позивач вважає за доцільне збільшити розмір аліментів до 3000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, оскільки самостійно позивачка не може забезпечити та задовольнити потреби дітей у одязі, продуктах харчування, ліках, засобах гігієни, не має змоги у разі потреби забезпечити дітей лікуванням та відвідування ними необхідних гуртків. Ухвалою суду від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, направлена на адресу відповідача копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернулась до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Станом на час ухвалення рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.03.2007 року відповідач та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копіює свідоцтва про шлюбу (а.с. 10). Від вказаного шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 11-12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року (справа №755/13934/16-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей по 1000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 15.09.2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів справи, мати дітей [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). Постановою державного виконавця від 20.07.2018 року виконавче провадження №52824985 з примусового виконання виконавчого листа №755/13934/16 виданого 04.11.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей закінчене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача (а.с. 16). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року (справа №755/8358/18) відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 17-18). Розпорядженнями Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 29.03.2019 року №172 та №173 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 19-20). Розпорядженнями Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 02.04.2019 року №178 та №179 над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановлено опіку і призначено [PERSON] (позивача у справі) опікуном зазначених неповнолітніх дітей (а.с. 21-22). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2020 року (справа №755/13934/16-ц) замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №755/13934/16 виданого 04.11.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2016 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття; доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2016 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, змінивши стягувача [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). 14.08.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва видано дублікат виконавчого листа у справі №755/13934/16-ц за рішенням суду від 12.10.2016 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох його неповнолітніх дітей (а.с. 25). Постановою державного виконавця від 01.09.2020 року відкрито виконавче провадження №62906577 з примусового виконання виконавчого листа №755/13934/16-ц виданого 14.08.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання його двох неповнолітніх дітей (а.с. 26). Як вбачається з матеріалів справи, діти навчаються у спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №313 з поглибленим вивченням інформаційних технологій Деснянського району м. Києва (а.с. 27-28). На підтвердження позовних вимог щодо здійснення витрат на дітей позивачка надала суду документи про понесені на дітей витрати у стоматологічному центрі «ISTOM», квитанції про оплату послуг з навчання та товарні чеки з придбання одягу (а.с. 29-36). Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За змістом ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Не дивлячись на посилання позивача, у розумінні положень ст. 76 ЦПК України нею не надано суду доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у бік їх покращення або зміни будь-яких інших даних та обставин стосовно відповідача, які враховуються судом при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів. Своїм правом на звернення до суду із клопотаннями про витребування доказів щодо матеріального стану відповідача позивачка не скористалась та відповідно з такими клопотаннями до суду не зверталась, натомість у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України рішення суд не може ґрунтуватись на припущеннях, зокрема, стосовно того, що із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан відповідача поліпшився. При цьому, вирішуючи спір суд приймає до уваги як підставу для збільшення аліментів той факт, що мати дітей, на користь якої було стягнуто аліменти за рішенням суду, померла, а теперішній отримувач аліментів є особою непрацездатного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача (а.с. 9), відповідно об`єктивним є те, що матеріальне становище сторони одержувача аліментів погіршилось і зазначене у відповідності до положень ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів призначених раніше за рішенням суду. Крім того, суд приймає до уваги, що за положеннями чинного законодавства мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 2395,00 грн., тож на теперішній час сума аліментів у розмірі 1000,00 грн. на дитину щомісяця, не відповідає гарантованому мінімальному розміру аліментів, що в свою чергу також є підставою для збільшення розміру аліментів. Суд погоджується із твердженнями позивача про фактичне збільшення із 2016 року цін на продукти харчування, одяг тощо для забезпечення першочергових потреб дітей, та приймає їх до уваги у відповідності до положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Визначаючи суму аліментів до якого має бути збільшений їх розмір, суд виходить з того, що за положеннями ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2395,00 грн.) може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження достатності заробітку відповідача для визначення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Поряд із цим, суд також не вважає за можливе визначення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а з урахуванням смерті матері дітей, на яку законом покладався рівний обов`язок щодо їх забезпечення, та ураховуючи непрацездатність опікуна дітей, сума у розмірі 1197,50 грн. не відповідає вимогам необхідності та достатності аліментів. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність збільшення аліментів призначених за рішенням суду з 1000,00 грн. до 2000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: partial