Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

03.11.2016р. ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 16.04.2008р. між ЗАТ КБ „ПриватБанк (в подальшому назва банка змінена на ПАТ КБ „ПриватБанк ) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №DNL0GA0000006944 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 63 528,07 доларів США з кінцевим терміном повернення до 16.04.2028р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,56% річних. Позивач зі свого боку виконав зобовязання за кредитним договором та надав позичальнику кредит, проте відповідач зі свого боку, умови кредитного договору виконує не належним чином, допустив прострочення виконання зобов'язань, у звязку з чим станом на 06.05.2016р. має прострочену заборгованість, а саме, за тілом кредиту 7186,95 доларів США, по відсоткам 65 019,25 доларів США, з комісії 1902,62 доларів США. Виходячи з положень ч.1 ст.20 ЦК України, з урахуванням наданого позивачеві права вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, позивач звернувся до суду за захистом свого права у судовому порядку шляхом стягнення з відповідача заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором №DNL0GA0000006944 від 16.04.2008р. за період з 16.11.2011р. по 06.05.2016р. у розмірі 40 057,48 доларів США. Своєю заявою від 12.12.2016р. представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 14.04.2014р. а.с. № 28), позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, розглянувши справу за її відсутності, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала (а.с. №33). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначались до розгляду на 25.11.2016р. та 12.12.2016р. повторно не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, за адресою, наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 12.11.2016р. (а.с. №24), в матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем двох судових повісток (а.с. № 25, 26, 31, 32). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити по справі заочне рішення суду за правилами ч.4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позичальник має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Судом встановлено, що 16.04.2008р. між ЗАТ КБ „ПриватБанк (в подальшому назва банка змінена на ПАТ КБ „ПриватБанк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №DNL0GA0000006944 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 63 528,07 доларів США (на споживчі цілі поліпшення житлових умов, внесення страхових внесків) з кінцевим терміном повернення до 16.04.2028р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,56% річних (а.с. № 13-15). У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобовязань за договором, станом 06.05.2016р. відповідач має прострочену заборгованість, а саме, за тілом кредиту 7186,95 доларів США, по відсоткам 65 019,25 доларів США, з комісії 1902,62 доларів США. Відповідно до детального розрахунку заборгованості (а.с. № 8-11зв.) заборгованість відповідача [PERSON] по нарахованим відсоткам за кредитним договором №DNL0GA0000006944 від 16.04.2008р. за період з 16.11.2011р. по 06.05.2016р. складає 40 057,48 доларів США. Відповідно до умов п.2.2.2, п.3.1 кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1 договору з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту щомісячно в період сплати в розмірі визначеному п.8.1. договору, проте, дані зобов'язання належним чином [PERSON] не виконує. Згідно до ч.1 ст.20 ЦК України, право на захист здійснює особа на свій розсуд, отже кредитор на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. З огляду на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу щодо погашення заборгованості по договору повністю або частково, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь ПАТ КБ „ПриватБанк суму заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором №DNL0GA0000006944 від 16.04.2008р. за період з 16.11.2011р. по 06.05.2016р. у розмірі 40 057,48 доларів США. З огляду на те, що представник позивача просив стягнути кошти за кредитним договором в іноземній валюті, то положення абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», стосовно стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення суду у разі предявлення позову в іноземній валюті, не застосовуються. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог банку в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову в розмірі 15 093 грн. 66 коп., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.№ 2-5). Разом з цим, відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно розяснень, що містяться в п. 11 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. з подальшими змінами, якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову. Як вбачається, позовна заява подана позивачем до суду 03.11.2016р., а судовий збір сплачувався декількома квитанціями 10.05.2016р. та 10.10.2016р. З огляду на те, що остання сплата судового збору відбулася 10.10.2016р., та враховуючи, що ціна позову зазначена в іноземній валюті, то суд вважає, що розмір судового збору слід визначати саме станом на 10.10.2016р. ( день останньої доплати судового збору позивачем). Таким чином, враховуючи, що ціна позову складає 40 057, 48дол.США, що згідно довідки НБУ про курс долара до гривні на 10.10.2016р. становить 1\~035 120грн. 73коп. ( 100 дол. - 2584,0885грн.). З огляду на це, розмір судового збору, який банк мав би сплатити становив 15\~526грн.81коп. З огляду на те, що банком при подачі позову сплачений судовий збір у розмірі 15\~093грн. 66коп., то з відповідача на користь держави слід достягнути судовий збір у розмірі 433грн. 15коп.(15\~526,81грн. -15\~093,66грн.) На підставі викладеного,

Outcome: approved