Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

02 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23 лютого 2012 року, про що було зроблено актовий запис № 171. Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин розладу сімейних відношень, часто виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Сторони на момент пред'явлення позову до суду не досягли згоди з приводу матеріального утримання дитини. Також вказує, що на даний момент вона не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому має право на аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття і на своє утримання у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в частині вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 25% від суми заробітку щомісячно; в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування своїх заперечень пояснив суду, що має невисокий заробіток та ще одну неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, на утримання якої також сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 лютого 2012 року, про що було зроблено актовий запис № 171 (а.с. 6). Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 01 грудня 2014 року № 1410/08 [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради і отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку непрацюючим жінкам (а.с. 10). Відповідно до акту Дільниці з обслуговування житлового фонду № 2 КП «Деснянське» ЧМР від 01 грудня 2014 року неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з довідки про середню заробітну плату (дохід) від 09.01.2015 року [PERSON] працює в ТОВ «ОСВ-УКРАЇНА» і його середньомісячний заробіток складає 1300,00 грн. (а.с. 34). Згідно копії постанови державного виконавця Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.06.2013 року ВП № 30507572 з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно (але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на утримання на утримання сина [PERSON], 19.06.2008 року, на підставі виконавчого листа № 2/2506/1430/11, виданого 16.05.2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова (а.с. 47). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 84 СК України позивач має право на утримання з боку відповідача до досягнення дитиною трьох років не залежно від того чи вона працює та її матеріального становища за умови, що відповідач має змогу надати таке утримання. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище, наявність у відповідача інших зобов'язань (наявність іншої неповнолітньої дитини, на утримання якої з нього стягуються аліменти за рішенням суду), а також враховуючи, що відповідач має постійний дохід, а тому немає необхідності визначати аліменти в твердій грошовій сумі, а, відтак, стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн. та на користь позивача в сумі 243,60 грн. (а.с. 1-2). Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial