Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

04.03.2016 року заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30.10.2014 року відповідача було позбавлено батьківських прав щодо його малолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. З 23.02.2015 року по теперішній період 2016 року неповнолітня знаходиться під опікою [PERSON] та у відповідності до інформації, наданої Сиваською селищною радою власного житла та майна не має. Водночас встановлено, що після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку розташованого за адресою: вул.. Таврійська, 37, смт. Сиваське, Новотроїцького району, Херсонської області та ? частки земельного паю розміром 4, 72 га., розташованого на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області та відповідач [PERSON] подав заяву до Новотроїцької державної нотаріальної контори на прийняття спадщини. Просить накласти заборону на відчуження 1/4 частини будинку, який розташований за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район, смт. Сиваське, вул. Таврійська, 37 до досягнення повноліття [PERSON] до березня місяця 2028 року та стягнути з [PERSON] судові витрати за оплату судового збору у розмірі 551, 20 грн. на користь прокуратури Херсонської області. У судовому засіданні прокурор Чорна А.С. позовну заяву підтримала у повному обсязі, наполягала на її задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Представник органу опіки та піклування Новотроїцької РДА Херсонської області [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, проти накладення заборони на відчуження будинку належного відповідачу не заперечує. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] 06.01.2016 року подав заяву на прийняття спадщини на житловий будинок № 37, розташований по вул.. Таврійська, смт. Сиваське, Новотроїцького району Херсонської області та земельну частку (пай), що залишилися після смерті його матері [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КГ № 190404 від 14.10.2014 року батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON]. У відповідності до копії рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області № 662/1672/14-ц від 30.10.2014 року малолітню дитину [PERSON] відібрано у матері [PERSON], позбавлено [PERSON] батьківських прав та дитину передано [PERSON]. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною радою України 27.02.1991 року, № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Як вбачається із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Нормою ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Оскільки при винесенні рішення суду від 30.10.2014 року про позбавлення [PERSON] батьківських прав питання про заборону на відчуження належного йому житла не вирішувалося, суд з метою захисту житлових прав дитини вважає необхідним позовні вимоги прокурора задовольнити та накласти заборону на відчуження вищезазначеного житлового будинку. Виходячи зі змісту ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим покласти оплату судового збору на відповідача, оскільки позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved