Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

02 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, та стягнення на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів до досягнення малолітнім [PERSON] 3-річного віку, тобто до [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила також справу розглядати без її участі та дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2013 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, поновлювати їх позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересампозивача. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (дох оду) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи положення ст. 182 СК України, проживання сина сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні та право на утримання від відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частки його доходів, на утримання позивача - в розмірі 1/6 частки доходів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачеві ухвалою судді від 10.02.2016 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 102,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved