Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

03.10.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.04.2012, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3\~200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору, тобто розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених у п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] як позичальник взяла на себе зобов'язання за кредитним договором та в установлені строки добровільно належним чином їх не виконувала, кошти кредитодавцю не повернула, проценти, комісію не сплатила. Станом на 31.08.2016 позичальник [PERSON] відповідно до Розрахунку заборгованості за договором має заборгованість за кредитом у загальній сумі 31\~109,07 грн., з яких: 2\~894,53 грн. заборгованість за кредитом; 23\~096,85\~грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3\~160,12 грн. заборгованість за комісією; 1\~957,57\~грн. штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Тому банк звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної суми боргу з відповідача. Представник позивача [PERSON] (довіреність № 3734-К-Н-О від 04.09.2015) в судове засідання не зявився, надіславши заяву, відповідно до якої підтримує заявлені банком позовні вимоги, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Крім того, підтримали подані суду 09.03.2017 заперечення, відповідно до змісту яких просили суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Зазначили, що відповідач через хворобу вперше допустив порушення кредитного договору у вигляді несплати заборгованості за кредитним договором і 18.05.2012 вперше утворилась прострочена заборгованість, та в подальшому постійно порушував його умови шляхом несплати процентів за користування кредитом. За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Банк пред'явив позов 22.09.2016, тобто більше, ніж через три роки після порушення умов договору. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 11.04.2012 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3\~200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідачем, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, шляхом надання банку коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що відповідає положенням ч. 1 ст.\~634 ЦК України про договір приєднання. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору, тобто розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених у п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] як позичальник взяла на себе зобов'язання за кредитним договором та в установлені строки добровільно належним чином їх не виконувала, кошти кредитодавцю не повернула, проценти, комісію не сплатила. Станом на 31.08.2016 позичальник [PERSON] відповідно до Розрахунку заборгованості за договором має заборгованість за кредитом у загальній сумі 31\~109,07 грн., з яких: 2\~894,53 грн. заборгованість за кредитом; 23\~096,85\~грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3\~160,12 грн. заборгованість за комісією; 1\~957,57\~грн. штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. На час розгляду справи заборгованість за кредитом позичальник не погасив. Відповідно до ч.\~1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1049, 1054 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більш ніж на 30\~днів, згідно з п. 2.1.1.7.6 вказаних Умов та правил, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500\~грн. + 5\~% від суми позову. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення боржника невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Сторони, як зазначено вище, погодили, що виконання зобовязань за договором буде здійснюватися боржником шляхом здійснення щомісячного платежу для погашення суми кредиту, нарахованих процентів, комісії та інших нарахувань відповідно до умов кредитування. Як вбачається з Розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.04.2012 (а.с. 4-5) 16.07.2013 у [PERSON] не було жодних боргових зобов'язань за раніше отриманим кредитом, що був повністю погашений 01.01.2013. Тільки 26.08.2013 у позичальника [PERSON] закінчився пільговий період користування кредитними коштами, отриманими з 17.07.2013 по 19.08.2013, і з'явилась поточна заборгованість за кредитом в сумі 3\~190,86\~грн. і почали нараховуватися проценти на суму кредиту. У подальшому позичальник на виконання своїх зобов'язань за договором здійснювала повернення суми кредиту і нарахованих процентів, комісії, зокрема, 07.10.2013, 08.11.2013, 06.12.2013. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Суд розцінює зазначені вище платежі, спрямовані на погашення кредиту і нарахованих процентів, як дії, що свідчать про визнання [PERSON] свого боргу про кредитному договору. Вказані дії були здійснені менше, ніж за три роки до дня надходження позову банку до суду 03.10.2016. За наведених обставин суд вважає, що відсутні визначені законом підстави для застосування строків позовної давності до всіх позовних вимог позивача. Розмір заборгованості за кредитним договором, який визначив позивач, відповідач у своїх запереченнях не оспорював. Кожна особа, як закріплено в ч. 1 ст. 3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом особа може звернутися до суду. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов'язку в натурі. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що між сторонами існують грошові зобов'язання, що виникли на підставі Кредитного договору. Відповідач є позичальником, який не виконує належним чином свої зобов'язання за цим договором щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми кредиту, сплати процентів, неустойки, що є підставою для примусового стягнення суми заборгованості. Отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами та підлягають задоволенню повністю, а підстав для застосування строків позовної давності до позовних вимоги суд не вбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1\~378,00\~грн. На підставі ст. 256-258, 260, 261, 264, 526, 527, 530, 536, 610-612, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved