Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

04.08.2020 року в.о. завідувач відділення талікар-ординатор відділення №4 КП «ВОПЛ м. Луцька» Білінчук А.І. звернувся до суду з заявою про госпіталізацію особи до психіатричного закладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , мешканка с. Жидичин, Ківерцівського району, 31.07.2020 року була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні м. Луцька за направленням лікаря-психіатра поліклінічного відділення та письмовою заявою матері [PERSON] в зв`язку з наявністю у неї психічного розладу. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №689 від 03.08.2020 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизоафективного розладу, афективно-параноїдного синдрому, внаслідок якого вона винить дії небезпечні для себе та оточуючих, та висловлює реальні наміри чинити їх в майбутньому, і не спроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Потребує госпіталізації в примусовому порядку, оскільки її обстеження та лікування можливе лише в стаціонарних умовах. В зв`язку з чим, просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу. В судовому засіданні лікар-психіатр Білінчук А.І. заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити. Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію - [PERSON] та її захисник в судовому засіданні заяву заперечили. Заінтересована особа в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешканка с. Жидичин, Ківерцівського району, 31.07.2020 року була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні м. Луцька за направленням лікаря-психіатра поліклінічного відділення та письмовою заявою матері [PERSON] в зв`язку з наявністю у неї психічного розладу. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №689 від 03.08.2020 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизоафективного розладу, афективно-параноїдного синдрому, внаслідок якого вона винить дії небезпечні для себе та оточуючих, та висловлює реальні наміри чинити їх в майбутньому, і не спроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Потребує госпіталізації в примусовому порядку, оскільки її обстеження та лікування можливе лише в стаціонарних умовах (а.с. 4). Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Згода [PERSON] на госпіталізацію не отримана у зв`язку з її відмовою від запропонованої госпіталізації. В судовому засіданні остання також заперечувала необхідність примусового лікування. Крім того, з пояснень лікаря та заінтересованої особи в суді встановлено, що [PERSON] не приймає їжу від матері, закриває двері на замки, руйнує будинок, в якому проживає (зняла гіпсокартон з стелі, касітони, порізала покриття на підлогу, зірвала пломби з електролічильника тощо). Пріоритетним при вирішенні питання щодо примусового лікування [PERSON] , є її здоров`я, яке відповідно до статті 3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. У разі ненадання своєчасної психіатричної допомоги [PERSON] може призвести до погіршення її психічного стану і завдання шкоди її здоров`ю, та може бути небезпечною для оточуючих, зокрема - матері, а тому госпіталізація є доцільною. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наявні підстави для госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару [PERSON] , а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved