Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

02 вересня 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 березня 2008 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір № CRL-SME202/136/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 50\~000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 5,4% річних, строком користування до 24.03.2017 року. В забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору 25.03.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №\~SR-SМЕ 202/136/2008, відповідно до умов якого, останній зобовязався забезпечувати виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № CRL-SME202/136/2008 від 25.03.2008 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти надав. Однак позичальниця взяті на себе зобовязання не виконала, допустивши прострочення виконання своїх зобовязань, внаслідок чого за нею станом на 28.08.2015 року виникла заборгованість, яка складає 5\~387\~671,17 грн. Враховуючи вищевикладене позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому уточнивши свої позовні вимоги просив солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на свою користь суму боргу за кредитним договором № CRL-SME202/136/2008 від 25.03.2008 року у сумі 5\~387\~671,17 грн. та стягнути судові витрати по справі в рівних частках в сумі 3\~654,00 грн. Позивач в особі свого представника діючого на підставі довіреності [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (з.а.с.104). Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.110). Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавала. Її представник діючий за договором адвокат [PERSON], в судове засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 117-119). У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 25 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір № CRL-SME202/136/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 50 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 5,4% річних, строком користування до 24.03.2017 року (а.с.\~5-9). В забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та [PERSON] 25 березня 2008 року укладено договір поруки №\~SR- SME202/136/2008, відповідно до умов якого останній зобовязався забезпечувати виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором (а.с. 10-11). Позивач зі свого боку умови кредитного договору виконав кредит надав. Однак, в порушення умов кредитного договору позичальниця свої зобовязання належним чином не виконувала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого за нею, станом на 28.08.2015 року виникла заборгованість в сумі 54\~352,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 року становить 5\~387\~671,17 грн., з якої: заборгованість за кредитом 50\~000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 1\~065\~853,52 грн., заборгованість по відсоткам 4\~352,65 доларів США, що в еквіваленті становить 92\~785,72 грн., пеня 4\~229\~032,20 грн. (а.с. 105). Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. У відповідності до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд зауважу, що позивач у позовній заяві та в редакції позову після його уточнення в змісті позовних вимог просить солідарно стягнути суму заборгованості із позичальниці та з [PERSON], який не являється стороною ані кредитного договору, ані договору поруки. У зв'язку із чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Так, згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, доведеними з його боку та підлягають задоволенню в частині стягнення із [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № CRL-SME202/136/2008 від 25.03.2008 року в розмірі 5\~387\~671,17 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3\~654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial