Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

03.02.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Уточнивши позовні вимоги, останній раз 19.04.2017 р., позивач обґрунтовує їх тим, що [PERSON] має двох дітей: малолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO]. У свідоцтвах про народження дітей відомості про батька записані відповідно до ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач малолітню дитину [PERSON] залишила в інфекційному відділенні КЗ «Криворізька інфекційна лікарня №1» ДОР», коли перебувала разом з ним на лікуванні. 11.12.2015 р. малолітнього [PERSON] було переведено з інфекційного відділення до відділення легеневого туберкульозу для дітей КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» ДОР» для лікування, де дитина перебуває і по теперішній час. За весь час перебування на лікуванні малолітнього [PERSON] відповідач дитиною, її долею не цікавилася. 02.08.2016 р. працівниками закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. З грудня 2016 р. утримання, лікування, догляд хлопчика забезпечує державний лікувальний заклад. Рішенням виконкому Тернівської у місті Ради від 17.08.2016 р. №294 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої права батьківського піклування. Неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], з листопада 2005 року проживає за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON], яку дівчинка вважає бабусею. Неповнолітня [PERSON] навчається у Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №36, за місцем навчання характеризується позитивно. В характеристиці, наданій навчальним закладом, вказано, що за весь час навчання дитини в школі відповідача там жодного разу не бачили, вона навчанням дитини не цікавиться, батьківські збори відвідує [PERSON], яка понад 11 років матеріально утримує дитину, займається її вихованням, забезпечує її лікування, всебічний розвиток, оздоровлення. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей. З липня 2015 року велась робота з відповідачем фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради здійснювалися виїзди за місцем мешкання [PERSON], її попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов'язків, але бажаних результатів зазначені заходи не дали, оскільки відповідач веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, місця роботи та стабільного заробітку не має, взагалі не цікавиться життям і здоров'ям дітей, повністю усунулась від їх утримання і виховання. Представник позивача надав заяву про підтримку позову та розгляд справи його участі. Відповідач, будучи повідомленою належним чином, у судове засідання повторно не з'явилась. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи - докази: копії свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про народження [PERSON], витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 02.08.2016 р.; рішення виконкому Тернівської районної у місті Ради №294 від 17.08.2016 р. про надання малолітній дитині [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування; рішення виконкому Тернівської районної у місті Ради №342 від 21.09.2016 р. про влаштування малолітньої дитини [PERSON] до державного закладу; довідки №475 від 04.08.2016 р. про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS]; довідки Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №36 про навчання [PERSON]; листа №8981 від 25.07.2016 р. Начальника Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області; листів №474/6 від 27.07.2016 р. та №60/6 від 30.01.2017 р. Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді; пояснень [PERSON], [PERSON]; характеристики з місця навчання [PERSON]; побутової характеристики №37 від 30.01.2017 р. на [PERSON]; пояснення від 08.12.2016 р. [PERSON]; листа №1069 від 17.06.2016 р. КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» ДОР», висновок виконкому Тернівської районної ради від 27.03.2017 р. (а.с. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 46-48), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] має двох дітей: малолітнього [PERSON], [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. У свідоцтвах про народження дітей відомості про батька записані відповідно до ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідач малолітню дитину [PERSON] залишила в інфекційному відділенні КЗ «Криворізька інфекційна лікарня №1» ДОР», коли перебувала разом з ним на лікуванні. 11.12.2015 р. малолітнього [PERSON] було переведено з інфекційного відділення до відділення легеневого туберкульозу для дітей КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» ДОР» для лікування, де дитина перебуває і по теперішній час. 02.08.2016 р. працівниками закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. Рішенням виконкому Тернівської у місті Ради від 17.08.2016 р. №294 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої права батьківського піклування. Рішенням виконкому Тернівської у місті Ради від 21.09.2016 р. №342 малолітнього [PERSON] влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення; функції опікуна надано адміністрації дитячого державного закладу, до якого буде влаштовано дитину після закінчення лікування. Згідно даних, викладених у листі листа №1069 від 17.06.2016 р. КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» ДОР» за час перебування малолітнього сина [PERSON] відповідач дитиною, її долею у будь-якій формі не цікавилася. З грудня 2016 р. утримання, лікування, догляд хлопчика забезпечує державний лікувальний заклад. Неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], з листопада 2005 року проживає за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON], яку дівчинка вважає бабусею. Неповнолітня [PERSON] навчається у Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №36, за місцем навчання характеризується позитивно, зарекомендувала себе здібною ученицею, яка сумлінно ставиться до навчання, дружелюбна, ввічлива. Займається у дитячій театральній студії, активно бере участь у шкільних та класних заходах. У даній характеристиці, крім того вказано, що за весь час навчання дитини в школі відповідача там жодного разу не бачили, вона навчанням дитини не цікавиться, батьківські збори відвідує [PERSON], яка понад 11 років матеріально утримує дитину, займається її вихованням, забезпечує її лікування, всебічний розвиток, оздоровлення. З висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 27.03.2017 р. вбачається, що родина [PERSON] перебуває на обліку в Криворізькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 26.08.2015 р. як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Фахівці центру неодноразово попереджали відповідача про відповідальність за ухиляння від виконання батьківських обов'язків, але з літа 2015 р. відповідач категорично на контакт не йде, долею дітей не цікавиться. За інформацією, наданою квартальним комітетом за місцем проживання відповідача, остання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, місця роботи не має. В письмових поясненнях, наданих Тернівському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області у липні 2016 року, відповідач зазначила, що жодного разу не відвідала свого сина [PERSON], який перебуває в медичному закладі, не заперечує факту зловживання алкогольними напоями та повідомила про намір звернутися із заявою до служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради про позбавлення її батьківських прав. У даних поясненнях [PERSON] про свою старшу доньку неповнолітню [PERSON] нічого не вказала. Таким чином, відповідач не створює належні умови для виховання дітей, не дбає про них, самоусунулась від їх виховання, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, цей обов'язок поклала на державний заклад та іншу особу. Не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для повернення дітей в родину. Малолітнім [PERSON] повністю опікується державний заклад, а неповнолітньою [PERSON] - інша особа [PERSON]. Згідно з ч. 1-2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що батьки зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. В силу ч. 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 статті 166 СК України, що набрала чинності з 08.06.2016 р., при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази, вважаються судом належними та допустимими згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України та відповідно наявність фактичних і правових підстав для позбавлення її батьківських прав у відношенні дітей: малолітнього [PERSON], [INFO] та неповнолітньої [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на їх утримання в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на користь законного представника дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн., від сплати якого звільнений позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved