Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

02.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Приват Банк» про зобов'язання відповідача повернути депозитний вклад у сумі 2100682 доларів США, внесені позивачем згідно Договору №SAMDNWFD0070349456300 Вклад «Стандарт 6 мес.» від 05.11.2014 року, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позивача в іншому банку, вказаний у наданому відповідачу платіжному дорученні в іноземній валюті №1 від 06.11.2015 року; стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних, пені в розмірі подвійної ставки НБУ з урахуванням індексу (коефіцієнту) інфляції, - за увесь час прострочення зобов'язання, а саме не повернення суми вкладу по Договору №SAMDNWFD0070349456300 Вклад «Стандарт 6 мес.» від 05.11.2014 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.11.2014 року, з метою розміщення грошових коштів на депозитному вкладі, між позивачем та відповідачем було укладено Договір №SAMDNWFD0070349456300 Вклад «Стандарт 6 мес.» строком до 05.11.2015 року. Одночасно при оформленні договору, позивач вніс на рахунок відповідача грошові кошти в іноземній валюті у сумі 2100682 доларів США. Після закінчення дії договору позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими вимогами повернути грошові кошти та нараховані проценти по вкладу шляхом переведення грошових коштів на зазначений ним банківський рахунок в іншому банку. Проте, відповідач не виконав дані вимоги, кошти позивачу не повернув, а тому [PERSON] і звернувся з вказаним позовом до суду. Представник позивач в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду подав заяву, відповідно до якої просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день слухання справи повідомлявся належним чином, однак причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи що сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено Договір №SAMDNWFD0070349456300 Вклад «Стандарт 6 мес.» від 05.11.2014 року в іноземній валюті, зі сплатою відсотків. Сума вкладу складає 2100682 доларів США на строк з 05.11.2014 року по 05.11.2015 року під 10% річних, що передбачає щомісячну виплату відсотків по депозиту (а.с.6). У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовими заявами про повернення депозитного вкладу, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок у іншому банку (заява №2 від 02.12.2015 року, заява №3 від 03.12.2015 року, заява №4 від 04.12.2015 року, заява №5 від 05.12.2015 року). Крім того, разом із заявами, позивач надсилав платіжні доручення в іноземній валюті, у яких було зазначено реквізити рахунку в іншому банку куди необхідно перевести кошти (АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК»; місцезнаходження - Київ, Україна; SWIFT - код банку - UCIBUAUK; № рахунку в банку - посереднику 16005111369) та реквізити банку - посередника (ПАТ «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»; місцезнаходження - Київ, Україна; SWIFT - код банку посереднику UGASUAUK). Листом від 17.12.2015 року за №20.1.0.0.0/7-20151209/4295 відповідач повідомив [PERSON] про неможливість здійснення переказу коштів позивача з його рахунку, відкритого у ПАТ «КБ «Приватбанк» на рахунок, відкритий у іншому банку, посилаючись на Постанову Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 04.12.2015 року №863. Відповідно до пп.4 п.6 постанови правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 04.12.2015 року №863, за дорученням фізичних осіб за межі України здійснюються перекази іноземної валюти за поточними валютними неторговельними операціями: без підтвердних документів з поточного рахунку в іноземній валюті або без його відкриття - на суму, що в еквіваленті не перевищує 15 000 гривень в один операційний (робочий) день. Фізичні особи-нерезиденти здійснюють такі перекази на підставі документів, що підтверджують джерела походження коштів; з поточного рахунку в іноземній валюті - на суму, що в еквіваленті перевищує 15 000 гривень, але не більше ніж 150 000 гривень на місяць. Фізичні особи-резиденти здійснюють такі перекази виключно на підставі підтвердних документів. Разом з тим, згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). За змістом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Суд вважає, що відповідач порушує умови договору №SAMDNWFD0070349456300 Вклад «Стандарт 6 мес.» від 05.11.2014 року укладеного з позивачем, оскільки не виконує вимогу [PERSON] щодо переказу коштів на його поточний рахунок у іншому банку, чим порушує права позивача на отримання належних йому грошових коштів. Суд не приймає до уваги посилання відповідача у своєму листі №20.1.0.0.0/7-20151209/4295 від 17.12.2015 року на постанову правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 04.12.2015 року №863, як на підставу відмови позивачу у здійсненню переказу коштів з його рахунку у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на його рахунок у іншому банку, оскільки правовідносини між сторонами в даній справі в першу чергу регулюються законом та двостороннім договором укладеним між ними, а положення постанови НБУ, яка є нормативно-правовим актом, не можуть суперечити вимогам закону. Враховуючи, що термін дії депозитного договору між сторонами закінчився, на звернення позивача до відповідача щодо переведення коштів останній свої зобов'язання не виконав, тому суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача повернути депозитний вклад у сумі 2100682 доларів США, внесений позивачем згідно Договору №SAMDNWFD0070349456300 Вклад «Стандарт 6 мес.» від 05.11.2014 року та відсотки за договором за період прострочення з 06.11.2015 року по 25.01.2016 року в розмірі 46617,87 доларів США, шляхом їх перерахування на банківський рахунок у АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК»; місцезнаходження - Київ, Україна; SWIFT - код банку - UCIBUAUK; № рахунку в банку - посереднику 16005111369, через банк-посередник ПАТ «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»; місцезнаходження - Київ, Україна; SWIFT - код банку посереднику UGASUAUK. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, з нього на користь позивача, крім суми боргу підлягають до стягнення 3% річних, за період прострочення з 16.11.2015 року по 06.01.2016 року, на загальну суму в розмірі 8978,26 доларів США (2100682 Х 3%/100 Х 52/365). Вирішуючи питання стягнення з ПАТ «КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, то суд приходить до висновку, що враховуючи той факт, що відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, а тому норми ч.2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, а тому суд відмовляє у задоволені позову в цій частині. Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що відповідач порушує умови договору №SAMDNWFD0070349456300 Вклад «Стандарт 6 мес.» від 05.11.2014 року, щодо повернення позивачу грошових коштів внесених на рахунок банку чим порушує права та законні інтереси позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати ПАТ «КБ «Приватбанк» повернути депозитний вклад у сумі 2100682 доларів США, внесений позивачем згідно Договору №SAMDNWFD0070349456300 Вклад «Стандарт 6 мес.» від 05.11.2014 року, відсотки за договором за період прострочення з 06.11.2015 року по 25.01.2016 року в розмірі 46617,87 доларів США та 3% річних в розмірі 8978,26 доларів США, шляхом їх перерахування на банківський рахунок у АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК»; місцезнаходження - Київ, Україна; SWIFT - код банку - UCIBUAUK; № рахунку в банку - посереднику 16005111369, через банк-посередник ПАТ «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»; місцезнаходження - Київ, Україна; SWIFT - код банку посереднику UGASUAUK. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 6090 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial