Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

03.06.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свій позов тим, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі до 21.05.2003 року, від якого у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, але внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду станом на 01.03.2014 року утворилася заборгованість по аліментах у сумі 9978 грн. 13 коп. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 01.11.2012 року по 01.06.2014 року у сумі, після уточнення, 390789,68 грн. В судове засідання сторони не прибули. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про слухання справи двічі до суду не прибув, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому, зі згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно, тобто без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи неявку в судове засідання обох сторін, суд проводить засідання, без його фіксування технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, з викладеного у позовній заяві вбачається, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 21.05.2003 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Відповідач належним чином не виконував вказаний обовязок по утриманню сина, в результаті чого станом на 01.03.2014 року утворилася заборгованість по аліментах у сумі 9978 грн. 13 коп. відповідно до розрахунку ВДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Верховного суду України від 11 вересня 2013 року, прийнятою в порядку ст. 355 ЦПК України визначено, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало б\\ти виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплата ло дня ухвалення судом рішення., підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Перевіряючи наданий позивачем розрахунок пені (а.с. 22-24). суд дійшов висновку про його часткову неправильність. Зокрема, суд встановив, що формула, за якою вирахувана пеня, періоди її нарахування та суми заборгованості по аліментах - правильні, проте судом встановлено арифметичні помилки у розрахунках за кожний місяць окремо. Так, позивачкою вирахувана пеня, яка нарахована на суму заборгованості, що виникла: 01.11.2012 року-9569,62 грн., а має бути 995,92 грн.; 01.12.2012 року - 26447,25 грн., а має бути 2644,73 грн.; 01.01.2013 року-249205,00 грн., а має бути 2492,05 грн.; 01.02.2013 року-23524,37 грн., а має бути 2352,44 грн.; 01.03.2013 року-22113,76 грн., а має бути 2213,77 грн.; 01.04.2013 року - 13050,05 грн., а має бути 1305,00 грн.; 01.05.2013 року - 20700,90 грн., а має бути 2070,09 грн.; 01.06.2013 року- 18557,62 грн., а має бути 1855,76 грн.; 01.07.2013 року - 17512,12 грн., а має бути 1751,21 грн.; 01.08.2013 року- 15891,60 грн., а має бути 1589,16 грн.; 01.09.2013 року-31055,75 грн., а має бути 310,56 грн.; 01.10.2013 року - 2725,05 грн., а має бути 272,50 грн.; 01.11.2013 року - 25968,00 грн., а має бути 259,68 грн.; 01.12.2013 року-9741,55 грн., а має бути 974,15 грн. 01.01.2014 року-80822,75 грн., а має бути 808,23 грн.; 01.02.2014 року - 55053,60 грн., а має бути 550,54 грн. Всього пені - 390789,68 грн., а має бути 22405,79 грн. Таким чином пеня складає 22405 грн. 79 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення пені, суд може відповідно до ч.2 ст.196 СК України зменшити її розмір з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Проте, оскільки відповідач до суду не прибув, суд позбавлений можливості визначити матеріальний чи сімейний стан платника аліментів, а тому, вважає, що може обмежитися саме тією сумою пені, яку визначив суд у своєму розрахунку вище. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, проте частковому у розмірі 22405 грн. 79 коп., а в решті заявлених вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПЦ України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved