Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

04 вересня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача із вищевказаним цивільним позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність. В обґрунтування позовних вимог вказував на ті обставини, що 14 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON], укладено Кредитний договір №0309/0906/71-129, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 16 000,00 доларів США, а Позичальник зобовязаний повернути Банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних строком по 13 вересня 2026 року (відповідно до п.7.7; 1.3 Кредитного договору). Вказував на те, що відповідно до п.3.1 Кредитного договору, Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за передній місяць, нарахованих відповідно до п.3.2 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 210,69 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця. За рахунок Ануїтентного платежу Позичальник зобовязується щомісяця здійснювати у першу чергу погашення суми нарахованих відповідно до п.3.2 цього Договору процентів, а за рахунок залишку суми - погашення частини кредиту. Зазначав, що 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]Г та зареєстрований в реєстрі за №1306, 1307, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до п.1.1 Договору купівлі-продажу прав вимоги «право вимоги» означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора до Позичальників за Кредитними договорами, окрім права Продавця на договірне списання коштів з рахунків Позичальників, відкритих у Продавця а також усі права вимоги Продавця до Осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення. включаючи будь-яких та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Продавцю, щодо виконання Позичальниками та/або Особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обовязків за Кредитними договорами та Договорами забезпечення. Вважає, що відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Вказував на ті обставини, що Банк виконав свої зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі, відповідно до п.1.2 Кредитного договору та заяви на видачу готівки №1 від 14 вересня 2006 року, здійснив видачу кредитних коштів через касу Банку в готівковій формі у розмірі 16 000,00 доларів США. Проте, Позичальником взяті на себе зобовязання за Кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, у порядку та строки, визначені цим договором не виконано належним чином, про що повідомлялися Банком листом - вимогою про усунення порушень умов Кредитного договору із застереженням що у разі невиконання вказаних умов, Банк залишає за собою право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та звернення стягнення на заставне майно. Однак до теперішнього часу Позичальником взяті на себе зобовязання за Кредитним договором не виконані, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28 липня 2015 року складає 369 592,80 гривні, з яких: 14 285,55 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США, 2206,2278 гривень), - 315 171,78 гривня, - заборгованість за тілом кредиту; 2 466,70 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США, - 2206,2278 гривень), - 54 421,02 гривня, - заборгованість за відсотками. Зазначав, що в забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON], 28 березня 2008 року був укладений Іпотечний договір №0309/0906/71-129-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2732 (заборона відчуження зареєстровано в реєстрі №2733. Відповідно умов Іпотечного договору, Позичальником, який є Іпотекодавцем, було передано Банку в іпотеку наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка знаходиться у м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вулиця Димитрова, будинок під номером 38, квартира під номером 19. Відповідно до п.11 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобовязання повністю або частково, у тому числі якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобовязанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобовязання (як основного боргу, так і процентів за ним). Відповідно до ст.37 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реалізації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Відповідно до п.12.3 Іпотечного договору згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп.12.3.1 та 12.3.2 цього пункту Договору. Відповідно до п.12.3.1 Іпотечного договору, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання у порядку, ' встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Вказував також на те, що ч.1 п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08 квітня 2015 року №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. На підставі вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0309/0906/71-129 від 14 вересня 2006 року в сумі 369 592,80 гривні, з яких: 14 285,55 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США, 2206,2278 гривень), - 315 171,78 гривня, - заборгованість за тілом кредиту; 2 466,70 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США, - 2206,2278 гривень), - 54 421,02 гривня, - заборгованість за відсотками, звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності [PERSON], а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка знаходиться у м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вулиця Димитрова, будинок під номером 38, квартира під номером 19, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020). Представник позивача до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, наддав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до положень ст.ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), аза відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі і передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Виходячи із норм ст.24 ЗУ «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Статтею 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону. Крім того, судом було встановлено наступні обставини у справі. Так, судом встановлено, що 14 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] (а.с.11, 12), укладено Кредитний договір №0309/0906/71-129, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 16 000,00 доларів США, а Позичальник зобовязаний повернути Банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 15% річних строком по 13 вересня 2026 року (відповідно до п.7.7; 1.3 Кредитного договору) (а.с.4-7). Відповідно до п.3.1 Кредитного договору, Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за передній місяць, нарахованих відповідно до п.3.2 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 210,69 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця. За рахунок Ануїтентного платежу Позичальник зобовязується щомісяця здійснювати у першу чергу погашення суми нарахованих відповідно до п.3.2 цього Договору процентів, а за рахунок залишку суми - погашення частини кредиту. 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]Г та зареєстрований в реєстрі за №1306, 1307, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.16-22). Відповідно до п.1.1 Договору купівлі-продажу прав вимоги «право вимоги» означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора до Позичальників за Кредитними договорами, окрім права Продавця на договірне списання коштів з рахунків Позичальників, відкритих у Продавця а також усі права вимоги Продавця до Осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення. включаючи будь-яких та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Продавцю, щодо виконання Позичальниками та/або Особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обовязків за Кредитними договорами та Договорами забезпечення. Судом встановлено, що Банк виконав свої зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі, відповідно до п.1.2 Кредитного договору та заяви на видачу готівки №1 від 14 вересня 2006 року, здійснив видачу кредитних коштів через касу Банку в готівковій формі у розмірі 16 000,00 доларів США (а.с.28). Проте, Позичальником взяті на себе зобовязання за Кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, у порядку та строки, визначені цим договором не виконано належним чином, про що повідомлялися Банком листом - вимогою про усунення порушень умов Кредитного договору із застереженням що у разі невиконання вказаних умов, Банк залишає за собою право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та звернення стягнення на заставне майно (а.с.13, 14-15). Однак до теперішнього часу Позичальником взяті на себе зобовязання за Кредитним договором не виконані, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28 липня 2015 року складає 369 592,80 гривні, з яких: 14 285,55 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США, 2206,2278 гривень), - 315 171,78 гривня, - заборгованість за тілом кредиту; 2 466,70 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США, - 2206,2278 гривень), - 54 421,02 гривня, - заборгованість за відсотками (а.с.10). В забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON], 28 березня 2008 року був укладений Іпотечний договір №0309/0906/71-129-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2732 (заборона відчуження зареєстровано в реєстрі №2733) (а.с.8-9). Відповідно умов Іпотечного договору, Позичальником, який є Іпотекодавцем, було передано Банку в іпотеку наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка знаходиться у м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вулиця Димитрова, будинок під номером 38, квартира під номером 19. Відповідно до п.11 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобовязання повністю або частково, у тому числі якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобовязанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобовязання (як основного боргу, так і процентів за ним). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (а.с.25). Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08 квітня 2015 року №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. А тому, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 3 695,92 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved