Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

02 жовтня 2018 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилається на те, що він є власником вказаної квартири. Дана квартира придбана позивачем за договором купівлі-продажу квартири від 24.11.2017 року, укладеним з [PERSON] На момент укладення вказаного договору відповідач вже була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , але як до укладення договору купівлі-продажу квартири, так і весь час після його укладення фактично не проживає, відсутні також у квартирі будь-які її речі. Посилаючись на те, що реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності, позивач звернувся до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, відзиву не надала. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 19 березня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, укладеним 24.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] продав, а позивач придбав квартиру [ADDRESS] . Право власності зареєстровано за позивачем 24.11.2017р. /а.с. 7-8, 9/. Згідно з довідками, виданими Воронізькою селищною радою від 11.09.2018 за №3610, а також від 08.02.2019р. № 556, у квартирі [ADDRESS] зареєстрована також [PERSON] /а.с.10,\~ 37/. З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 10.12.2017р. вбачається, що відповідач по справі не проживає у квартирі [ADDRESS] /а.с. 14/. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). В даному випадку, відповідач була зареєстрована у спірній квартирі за згоди колишнього власника та її право користування цією квартирою є сервітутним. Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У справі судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири, відповідач спільно з власником квартири ніколи не проживала, спільним побутом не була пов`язана; була зареєстрована у спірному житлі за згоди колишнього власника. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Вказана позиція суду відповідає правовій позиції ВСУ, викладеній у постанові від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Разим з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п. 2 ч. 2 ст. 4\~ Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved