Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

02 жовтня 2015 року ТОВ «Бебко-Авто» звернулося з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивувало тим, що 18 листопада 2014 року між ТОВ «Бебко-Авто» та [PERSON] укладено трудовий договір та прийнято останнього на посаду директора ТОВ «Бебко-Авто». 19 листопада 2014 року між сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з п. 1 якого директор несе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому матеріальних цінностей. У порушення вимог трудового законодавства, трудового договору та договору про повну матеріальну відповідальність директор ТОВ «Бебко-Авто» [PERSON] у період з грудня 2014 року по червень 2015 року незаконно та умисно заволодів грошовими коштами позивача на суму 327000 гривень шляхом перерахування грошових коштів ТОВ «Бебко-Авто» з банківського рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», на свій особистий рахунок фізичної особи в цьому ж банку шляхом підписання протягом зазначеного періоду часу 22 різних платіжних доручень про перерахування грошових коштів. У результаті таких дій колишнього директора підприємству заподіяні матеріальні збитки на суму 327000 гривень, які повинні бути повернуті відповідачем. 21 грудня 2015 року представник позивача подав заяву про зміну підстав позову, в якій зазначає, що [PERSON] незаконно розпорядився грошовими коштами товариства на суму 327000 гривень у своїх власних інтересах шляхом переказу зазначеної суми з банківського рахунку товариства на власний рахунок. Жодної підстави (договору тощо) для переказу цих коштів на банківський рахунок відповідача не було, тому відповідачем заподіяно товариству матеріальну шкоду на суму 327000 гривень. Позивач, посилаючись на статті 130, 134, 1351 КЗпП України, просив стягнути з відповідача зазначену суму матеріальної шкоди. 13 квітня 2016 року представник позивача знову подав заяву про зміну підстав позову. Посилається на те, що з грудня 2014 року по червень 2015 року відповідач без достатньої правової підстави набув грошові кошти товариства у сумі 327000 гривень, самостійно здійснивши 22 перекази з банківського рахунку товариства на власний рахунок. Зазначає, що метою створення наявності правових підстав для здійснення вищезазначених переказів відповідач вказав у платіжних дорученнях «поворотна фінансова допомога», проте будь-які договори як можлива підстава для перерахування поворотної фінансової допомоги між товариством та відповідачем не укладалися. Посилаючись на ст. 1212 ЦК України просить суд ухвалити рішення, яким з стягнути відповідача на користь ТОВ «Бебко-Авто» 327000 гривень грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, з урахуванням останньої заяви про зміну предмету позову, та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом публікації оголошення в пресі. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 листопада 2014 року між ТОВ «Бебко-Авто» та [PERSON] укладено трудовий договір, згідно якого відповідача прийнято на посаду директора (а.с. 4). 12 серпня 2015 року Загальними зборами учасників (засновників) ТОВ «Бебко-Авто» [PERSON] звільнено з посади директора товариства та виключено його зі складу підписантів, що підтверджується Протоколом № 10 від 12 серпня 2015 року (а.с. 6). Позивач посилається на те, що з грудня 2014 року по червень 2015 року [PERSON] без достатньої правової підстави набув грошові кошти товариства у сумі 327000 гривень, самостійно здійснивши 22 перекази з банківського рахунку товариства на власний рахунок. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутноcтi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Частиною 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У частині 2 цієї статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є,зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року в справі № 6-88цс13 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 3607 ЦПК України). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що з рахунку ТОВ «Бебко-Авто», відкритого в ПАТ БК «ПриватБанк», на рахунок [PERSON] перераховано кошти як поворотна фінансова допомога, що підтверджується наданими суду копіями платіжних доручень (а.с. 7-28). У наданій суді довідці № 1 від 18 лютого 2016 року зазначено, що під час приймання-передачі бухгалтерських документів у процесі звільнення директора ТОВ «Бебко-Авто» [PERSON] будь-які договори про надання [PERSON] поворотної фінансової допомоги не передавалися (а.с. 59). За таких обставин, [PERSON] отримав грошові кошти без достатніх правових підстав та не повернув їх ТОВ «Бебко-Авто». Позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмір 327000 гривень. Разом з тим, позивачем надані копії платіжних доручень на суму 321000 гривень. Крім того, три платіжних доручення: № 1862 від 16 лютого 2015 року (на суму 4000 гривень), № 2418 від 18 червня 2015 року (суму 15000 гривень) та № 1886 від 20 лютого 2015 року (суму 20000 гривень) містяться в матеріалах справи двічі (а.с. 14-15, 16-17, 19-20), тому стягненню з відповідача підлягають грошові кошти в розмірі 282000 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 4230 гривень.

Outcome: partial