Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

04 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50,00 грн. щомісячно. На обґрунтування позовних вимог вказує про те, що з 16 січня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають спільну дитину, а саме сина [PERSON] [INFO]. З серпня 2015 року між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі в його вихованні. На даний час відповідач не має постійного місця роботи, має мінливі доходи. Вважає, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2014 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження Серії 1-ГЮ № 207060, виданого 28 квітня 2014 року, виконавчим комітетом Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області. Згідно вказаного свідоцтва про народження відповідач записаний батьком малолітньої дитини [PERSON]. Судом встановлено, що на даний час малолітня дитина проживає разом з матірю [PERSON] і перебуває на її утриманні. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, даний обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при чому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, проте має нерегулярний, мінливий дохід, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України враховує, що малолітні діти знаходиться на матеріальному утриманні позивача, відповідач участі в матеріальному забезпеченні дітей не приймає, є здоровою, працездатною особою, офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, немає інших утриманців. Таким чином суд, враховуючи, рівність обовязку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, з урахуванням принципу диспозитивності суд вважає що є підстави для визначення аліментів у розмірі по 50,00 грн. на дитину про що позивач просить у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved