Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

02 листопада 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Позивач [PERSON] неодноразово уточнювала позовні вимоги, 04 червня 2014 року звернулася до суду з позовом в остаточній редакції. На обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2012 року, в зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, було закрите провадження у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України. Також, зазначеною вище постановою суду, було закрите провадження у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України, на підставі Закону України «Про амністію в 2011 році». Позивач зазначила в заяві, що у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] і [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України, вона була визнана потерпілою, в зв'язку з закриттям кримінальної справи її позов до відповідачів був залишений без розгляду. [PERSON] посилалася на те, що [PERSON] і [PERSON] обвинувачувалися в тому, що 12 вересня 2009 року біля житлового будинку по [ADDRESS], вони, діючи разом, навмисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні, під час виниклої сварки, стали бити її, [PERSON], звалили на землю, нанесли не менш п'яти ударів руками і ногами по тілу, в живіт та голову, завдавши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров'я. Позивач зазначила. що у відповідності до ст. 1190 ЦК України, особи, спільним діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Внаслідок дій відповідачів вона знаходилася на лікуванні, витратила на придбання ліків 508,47 грн., за допомогу адвоката в кримінальній справі вона витратила 3 000 грн. Крім матеріальної шкоди, діями відповідачів їй була спричинена і моральна шкода, яка полягає в тому, що вона перенесла душевні страждання, що порушило її нормальний життєвий устрій, негативні емоційні переживання вплинули на її спокій та стан здоров'я, моральну шкоду вона оцінює в 10 000 грн. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -стягнути на її користь солідарно з відповідачів [PERSON] і [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 508,47 грн.; -стягнути на її користь солідарно з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн. -стягнути на її користь солідарно з відповідачів [PERSON] і [PERSON] 3000 грн. за юридичні послуги адвоката; В судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позов, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги, зазначила, що вона проживає в [ADDRESS]. 12 вересня 2009 року до неї приїхала дочка з онуком. Близько 18-00 години її дочка збирала яблука біля двору, в неї виник спір з сусідкою - [PERSON]. Позивач зазначила, що коли вона вийшла з двору на вулицю, побачила, що її дочка лежала на землі, зверху неї сиділа [PERSON], а [PERSON] била її. Вона намагалася відтягнути [PERSON] від своєї дочки за плечі, волосся, але [PERSON] стала бити її в живіт, груди, також, підійшов [PERSON] та ударив кулаком по голові, став викручувати їй руки. Вона не пам'ятає, як опинилася на землі, але [PERSON] та [PERSON] били її. Коли вона встала на ноги, [PERSON] підійшла до неї та стала бити кулаками по спині, а [PERSON] ударив ногою в живіт. Позивач також зазначила, що на крики прибіг її чоловік, [PERSON] став і його бити, ударив каменем по голові, потім всі розійшлися. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень вона була вимушена викликати «швидку допомогу», оскільки в неї були синці, забій черевної порожнини. За її скаргою судом відносно відповідачів була порушена кримінальна справа, яка закрита в зв'язку з застосуванням амністії та строків давності притягнення до відповідальності. Вона витратила на лікування та на придбання ліків 508,47 грн., за допомогу адвоката в кримінальній справі витратила 3 000 грн., діями відповідачів їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 10 000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилалася на те, що є всі підстави для стягнення яз відповідачів матеріальної та моральної шкоди, оскільки вина відповідачів у скоєнні кримінального злочину є доведеною. Закриття кримінальної справи за строками давності та внаслідок акту амністії не є реабілітуючою підставою, тому, не звільняє [PERSON] та [PERSON] від обов'язку відшкодувати завдану злочином матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, посилалася на те, що 12 вересня 2-009 року її дочка [PERSON] пасла гусей біля двору, в неї виник спір з дочкою [PERSON] Коли вона вийшла з двору, побачила, що її дочка та дочка [PERSON] стоять напроти друг друга та тримають одна одну за волосся. На вулицю вибігла [PERSON], схватила її за волосся, внаслідок боротьби, вони упали на землю, вона лежала на спині на землі, а [PERSON] сиділа зверху. Вона штовхала [PERSON] руками в живіт, щоб остання відпустила її. На вулицю вийшов її зять - [PERSON], вона не бачила, що він робив. На вулицю вибіг також чоловік [PERSON], став бити [PERSON] мискою по голові, потім, вийшов сусід, заспокоїв всіх. Позов вона не визнає, оскільки не била [PERSON], в той же час, вона не заперечує, що в ході боротьби вона могла завдати [PERSON] тілесні ушкодження, але, вона захищалася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що 12 вересня 2009 року приїхав до матері дружини - [PERSON] в с. Знаменівку. Близько 17-00 години він побачив, що за двором лежать його дружина та незнайома дівчина, вони тримали одна одну за волосся руками, поряд на землі лежала [PERSON], а [PERSON] лежала на ній, тримала її за волосся. Він став розбороняти їх, взяв [PERSON] під руки та відтягнув в сторону, ніяких ударів він їй не наносив. В цей час підійшов [PERSON] і став бити кулаками [PERSON] Він в свою чергу ударив [PERSON] в обличчя кулаком, а останній став бити його металевою мискою. В цей час вийшов на вулицю сусід [PERSON], став всіх рознімати, після чого всі пішли по своїм дворам. Особисто він [PERSON] не бив, тілесних ушкоджень їй не завдавав, тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнала, посилалася на те, що згідно норм ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини, встановлені вироком суду відносно особи, щодо якої розглядається справа про цивільно-правові наслідки дій цієї особи. Закриття кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] не звільняє позивача [PERSON] від обов'язку довести той факт, що саме діями [PERSON] та [PERSON] їй спричинена матеріальна та моральна шкода. Оскільки позивачкою не надано доказів щодо наявності вина відповідачів у завданні [PERSON] тілесних ушкоджень, підстав для задоволенні позову немає. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідка, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до наступного. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що точну дату подій він не пам'ятає, він знаходився у дворі свого будинку в с. Знаменівка Новомосковського району, почув крики, після чого побачив на вулиці [PERSON], її дочку, [PERSON], які скандалили. Також він бачив як [PERSON] з металевою мискою підійшов до жінок. Він підійшов до учасників конфлікту і заспокоїв, особисто не бачив, щоб хтось наносив удари, бачив тільки, що жінки тягали одна одну за волоси. Судом встановлено, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2012 року було закрите провадження у кримінальній справі: - за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я), у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; - за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я), у зв'язку з застосуванням до нього Закону України «Про амністію в 2011 році». Згідно постанови суду від 16 жовтня 2012 року [PERSON] і [PERSON] обвинувачувалися в тому, що 12 вересня 2009 року біля житлового будинку по [ADDRESS], вони, діючи разом, навмисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні, під час виниклої сварки, стали бити [PERSON], звалили на землю, нанесли не менш п'яти ударів руками і ногами по тулу, в живіт та голову, завдавши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров'я. У відповідності до постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав та свобод, шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлене особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні. У відповідності до ч 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали обставини ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як зазначалося вище, вирок відносно [PERSON] і [PERSON] не виносився, в той же час, суд приходить до переконання, що постанова суду від 16 жовтня 2012 року надає право робити висновок про наявність вини у вчиненні злочину [PERSON] і [PERSON] Загальними нормами кримінально-процесуального законодавства України передбачено, що обвинувачений у вчиненні кримінального злочину має право на доведення відсутності своєї вини, ставити питання про постановлення виправдовувального вироку у кримінальній справі, також і в тому разі, коли є підстави для закриття кримінальної справи внаслідок акту амністії або закінчення строків притягнення до відповідальності. [PERSON] та [PERSON], надавши згоду на закриття відносно них кримінальної справи, розпорядилися своїм правом на звільнення від кримінальної відповідальності за обставинами, що у відповідності до ст. 6 УКПК України, не є реабілітуючими. Крім того, самі сторони посилалися на те, що 12 вересня 2009 року між ними відбувався конфлікт, [PERSON] в судому засідання не заперечувала, що в ході боротьби вона могла завдати [PERSON] тілесні ушкодження. Згідно до висновку судово-медичного експерта № 572Е від 12 липня 2010 року, встановлено, що у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, які відносяться д легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров'я, тривалістю понад 6-ти діб, але не більше ніж 21-а доба. Тілесні ушкодження у виді синця на лівому передпліччі, садна на правому передпліччі, забиття передньої черевної стінки відносяться до легкого ступеню тяжкості. Всі знайдені у [PERSON] тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та за давністю утворення можуть відповідати даті події, зазначеної у постанові та потерпілою - 12 вересня 2009 року. (а.с. 38 крим.спр.) Досліджені судом докази доводять провину відповідачів [PERSON] та [PERSON] у спричиненні позивачці [PERSON] тілесних ушкоджень. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 15 вересня 2009 року по 28 вересня 2009 року перебувала на лікуванні в Комунальному закладі «Новомосковська центральна районна лікарня з діагнозом: струс головного мозку, забій передньої черевної стінки, їй проведено лікування наступними лікарським засобами: кеторол, анальгін, димедрол, наклофен, індовазим гель, актовегин, физраствор, неотропил, мильгамма, глицин. (а.с.11 крім. справа.) Згідно до квитанцій, товарних чеків, наданих позивачкою, на придбання вищезазначених лікарських препаратів, нею було витрачено 486,30 грн.; за проходження судово-медичного обстеження - 22,17 грн., а всього - 508,47 грн. Згідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1190 ЦК України, особи, спільним діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні солідарно відшкодувати позивачці завдану матеріальну шкоду в сумі 508,47 грн. Як зазначалося вище, позивач просила суд стягнути з відповідачів на її користь витрати на оплату допомоги адвоката в кримінальній справі в сумі 3 000 грн. Суд приходить до переконання, що зазначені витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки, зазначені суми не є матеріальними збитками, а є витратами потерпілої особи в кримінальній справі. При вирішення цивільних справ, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки ці суми не є судовими витратами при розгляді зазначеної цивільної справи, в задоволенні заявлених вимог належить відмовити. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку із ушкодженням здоров'я. Суд приходить до переконання, що позивачу [PERSON] була спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які вона понесла в зв'язку з ушкодженням її здоров'я, завданням фізичного болю, потреби тривалого перебування на лікуванні. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обстави, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги наявність провини в діях відповідачів в настанні наслідків, тяжкість завданих позивачу тілесних ушкоджень, а також, враховуючи вимоги розумності та справедливості, приходить до переконання. що розмір моральної шкоди повинен бути визначений в розмірі 2 000 грн., в зв'язку з чим, вимоги позивачі в зазначеній частині підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, яка заподіяла її. В зв'язку з наведеним, завдана позивачу моральна шкода повинна бути відшкодована солідарно відповідачами [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно договору про надання юридичних послуг від 14 березня 2013 року, (а.с. 25) та додатку до договору № 1, [PERSON] сплачує адвокату [PERSON] за ведення справи 1000 грн. У відповідності до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Законом України від 16.01.2014 року «Про державний бюджет України на 2014 рік розмір мінімальної заробітної плати встановлено в сумі 1218 грн. Таким чином, сума компенсації витрат на правову допомогу за годину складає не більш ніж 487,20 грн. (1218 грн. х 40%). Згідно до журналів судових засідань, представник позивача приймала участь в судових засіданнях протягом 3 годин 17 хвилин., тому, сума компенсації не повинна перевищувати 1 669,40 грн. (487,20 х 3 год. 17 хв.) Оскільки сума оплати за договором про надання юридичних послуг складає 1000 грн. (тобто, не перевищує граничних розмірів), суд приходить до переконання. що зазначена сума судових витрат повинна бути стягнута на користь позивача з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 500 грн. кожний. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: partial