Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

03.03.2020 р. позивач [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Похитайло Ольга Октавіанівна та просила суд постановити рішення, яким усунути [PERSON] та [PERSON] від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що з 17.11.1999р. позивач перебувала у шлюби з [PERSON] . Під час шлюбу вони разом проживали в квартирі [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляди 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Враховуючи те, що [PERSON] останні роки тяжко хворів, неодноразово знаходився в лікарні, неодноразово переносив операції, не міг самостійно пересуватися, потребував постійної сторонньої допомоги, перебував у безпорадному стані, допомогу йому надавала лише позивач, а відповідачі, які є дітьми померлого на надавали йому жодної допомоги Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 17.03.2020 р. відкрито провадження по вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно з частин 1,2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 25.11.2020 р. відповідачами подано відзив на позовну заяву, в якому відповідачі просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказуючи на те, що батьки відповідачів [PERSON] та [PERSON] перебували до 1986 р. в шлюбі. В спільному шлюбі у них народились відповідачі - [PERSON] 1970 року народження, та [PERSON] , 1981 року народження. В 1984 році шлюбні відносини припинилися та [PERSON] припинив спілкування з дитьми-відповідачами по справі, він ухилявся від спілкування з ними. [PERSON] зустрився з [PERSON] з власної ініціативи у 2009 р., після цього ще відбулось декілька зустрічей, жодного разу [PERSON] не повідомляв відповідача [PERSON] про те, що він хворіє та йому потрібна допомога. [PERSON] не бачив батька 25 років, а [PERSON] - більше 35 років. Відповідачі не знали про стан здоров`я батька та не знали, що він потребує допомоги. З огляду на наведене просили відмовити у задоволенні позовних вимог. 08.02.2021 року Святошинським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи для розгляду по суті в судовому засіданні. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). ( ст. 1216 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. ( ст. 1261 Цивільного кодексу України ) Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 13.11.2019 року. (а.с. 5). З 17.11.1999р. позивач та [PERSON] знаходились у шлюбі відповідно до свідоцтва про одруження, що видане 17.11.1999р. відділом реєстрації громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.6). Під час шлюбу позивач та [PERSON] набули у власність в рівних долях квартиру [ADDRESS] , загальною площею 21,1 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11.11.2003р. (а.с. 7) Після смерті [PERSON] відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, [INFO] [PERSON] , яка є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.34) звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О. з заявою про прийняття спадщини. ( а.с. 30). [INFO] [PERSON] , який є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.46) звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О. з заявою відмову від спадщину за законом, що залишилася після смерті [PERSON] , на користь [PERSON] . ( а.с. 43). 28.01.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О. відкрито спадкову справу, про що зроблений запис у спадковому реєстрі. (а.с.10) 14.02.2020 р. позивач звернулась звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О. з заявою про прийняття спадщини. ( а.с. 40). Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4775 підтверджується перебування [PERSON] у стаціонарі з 07.03.2019 по 20.03.2019 з діагнозом діабетична ангіопатія нижніх кінцівок 4ст7, гангрена 2-го пальця лівої ступні, флегмона лівої стопи, цукровий діабет, тип 2, тяжкий перебіг, стадія субкомпенсації; проведене лікування оперативне втручання та ампутація 2 пальця лівої стопи. (а.с. 11) Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 9512 підтверджується перебування [PERSON] у стаціонарі з 14.05.2019 по 21.05.2019 з діагнозом діабетична ангіопатія нижніх кінцівок 4ст7, гангрена 2-го пальця лівої ступні, флегмона лівої стопи, цукровий діабет, тип 2, тяжкий перебіг, стадія субкомпенсації; проведене лікування оперативне втручання дистальна резекція лівої стопи. (а.с. 10) 24.10.2019 р. [PERSON] встановлено діагноз Ca сечового міхура, ст.IV та призначено симптоматичний нагляд онколога за місцем проживання (а.с. 14) Допитані судом в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказували суду на наступні обставини. А саме, свідок [PERSON] пояснила суду що [PERSON] дуже хворів, відповідачи у справи не спілкувалісь з ним та не цикавились його станом, та не надавали жодної допомоги. Свідок [PERSON] вказувала, що з [PERSON] була знайому дуже давно, трівалій час та важко хворів, весь час його доглядала лише його дружина - позивач у справі, діти ніколи не цикавілісь та не допомагали [PERSON] . Аналогічні пояснення надалу суду свідок [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] тривалий час тяжко хворів, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, де були зроблені оперативні втручання, мав невиліковну хворобу та за станом здоров`я повинен був знаходиться на обліку у лікаря-онколога, у післяопераційний період потребував медичного забезпечення та фізичної допомоги сторонньої людини. За змістом статей 202, 203 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, брати участь у додаткових витратах на батьків викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Наведені відповідачами обставини не вказують на те, що відповідачі не мали можливості надавати як фізичну так і матеріальну допомогу батьку [PERSON] . Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц. З метою повного та всебічного розгляду справи, судом були допитані, заявлені сторонами у відповідних клопотаннях, свідки, які вказували суду на те, що зі сторони відповідачів жодної допомоги як матеріальної так і моральної, фізичної батько не надавалось, що однозначно свідчить про ухилення особи - відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, та в повній бездіяльності відповідачів, яка спрямована на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню У відповідності до ст.141 ЦПК України є доцільним вирішення питання про стягнення з відповідачів на користь позивача сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved