Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

02 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. Вимоги мотивувала тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 16.02.2007 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] [INFO] до її повноліття. Позивачка вказувала, що відповідач аліменти не сплачує та не виконує рішення суду, в результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Згідно розрахунку розмір неустойки за період прострочення сплати аліментів по 01.04.2014 року становить 6781,55 грн. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] за період по 01.04.2014 року в сумі 22950,30 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 6781,55 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги з вищевикладених підстав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи мається письмова заява про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден повністю, аліменти не сплачує в зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Представник відділу Державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи мається заява, якою просять справу розглядати без їх участі, посилаються на розсуд суду. Суд проаналізував матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 16.02.2007 року по цивільній справі № 2-297/2007 з відповідача стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] [INFO] до її повноліття. На підставі вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист, який позивачка отримала та пред'явила його для виконання до відділу Державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції. 06.03.2007 року державним виконавцем Бездрабко Я.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 8). З довідки-розрахунку, наданої відділом Державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції від 24.04.2014 року вбачається, що за відповідачем утворилася заборгованість по аліментах станом на 01.04.2014 року в сумі 22950,30 грн. Заявляючи позовну вимогу про стягнення такої заборгованості, позивачкою фактично порушується питання про повторне стягнення аліментів, щодо яких вже ухвалено судове рішення. Виконавчий лист № 2-297/2007 виданий на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 16.02.2007 року про стягнення аліментів з [PERSON], перебуває на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції, зі стягнення виниклої заборгованості в сумі 22950,30 грн. проводяться виконавчі дії. Тому вимога про стягнення заборгованості по аліментам у сумі 22950,30 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд приймає позивачкою наданий розрахунок неустойки за період по 01.04.2014 року в сумі 6781,55 грн., оскільки він визнається відповідачем, а представник позивачки наполягає на стягненні пені саме в такій сумі. Підстав для зменшення даної суми суд не вбачає, оскільки з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник неодноразово повідомлявся державним виконавцем про зростання розміру заборгованості, про що свідчать його розписки з обіцянками частково сплатити, однак заходів щодо погашення заборгованості не вжив, доказів що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин суду не надав. Питання про судові витрати по справі має бути вирішено відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial