Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

04.02.2014 року позивачка звернулась до Шосткинського міськрайонного суду пояснюючи та уточнюючи позовні вимоги просить суд: 1. Визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з її матірю, [PERSON], [INFO], за адресою: провул. Бабушкіна, б.№ 6, кв.46, м. Шостка, Сумська область; 2. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу батька дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 01.05.2013 року і до повноліття; 3. Стягнути з [PERSON] на додаткові витрати на лікування доньки [PERSON], [INFO], суми у розмірі 10% доходу батька дитини щомісяця, починаючи з 01.05.2013 року і до повноліття; 4. Стягнути з [PERSON] кошти на санаторно-курортне оздоровлення доньки [PERSON], [INFO], у 2014 році у сумі вартості путівки 11000 (одинадцять тисяч) гривень; 5. Стягнути з [PERSON] завдану малолітній дитині [PERSON], [INFO], відповідачем у звязку з тим, що він після розлучення не сплачував повністю матеріальне утримання у розмірі 1/4 частини доходу батька дитини, як аліменти на утримання доньки, а також не сплачував кошти на додаткові витрати на лікування та кошти на оздоровлення доньки, моральну шкоду у сумі 2000 (дві тисячі) гривень; 6. Стягнути з [PERSON] завдану [PERSON], відповідачем неналежним доглядом за дитиною та антивиховною поведінкою моральну шкоду у сумі 2000 (дві тисячі) гривень; 7. Стягнути з [PERSON] завдану малолітній дитині [PERSON], [INFO], відповідачем неналежним доглядом за дитиною та антивиховною поведінкою моральну шкоду у сумі 2000 (дві тисячі) гривень; 8. Стягнути з [PERSON] завдану [PERSON], додаткову моральну шкоду у сумі 2000 (дві тисячі) гривень; 9. Стягнути з [PERSON] завдану малолітній дитині, [PERSON], додаткову моральну шкоду у сумі 2000 (дві тисячі) гривень; 10. Стягнути з відповідача [PERSON] всі понесені позивачем витрати по суду (у тому числі вартість проїзду, добові та гонорар представника за участь у кожному судовому засіданні). Позовні вимоги мотивуються тим, що [PERSON], [INFO], проживає разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], по провулку Бабушкіна, б. № 6, кв. 46, м. Шостка, Сумська області, а зареєстрована також разом з донькою по вул. Калініна, б. № 36 в м. Шостка Сумської області. На даний час вона не працює, перебуває на обліку у Шосткинському центрі зайнятості як безробітна з 24 вересня 2013 року та отримує допомогу в сумі 544.00 грн., крім цього вона також перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради та отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сімя згідно ЗУ «Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми», яка у січні 2014 року склала 1270, 37 грн. З 10.06.2006 року по 26 червня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], [INFO], який проживає в м. Київ по вул. А., Заболотного[ADDRESS]. 26 червня 2013 року шлюб між сторонами розірвано Голосіївським районним судом м. Києва, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу мають спільну дитину- Налапко [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини. Після розірвання шлюбу донька [PERSON], залишилась проживати з матірю за вказаною вище адресою, де і проживає на даний час, та знаходиться на повному утриманні своєї матері- позивачки по справі, що підтверджується відповідними довідками з місця проживання. За усною домовленістю між ними, відповідач обіцяв виплачувати добровільно щомісяця, половину своєї заробітної плати на утримання хворої доньки. При цьому сказав, що отримує тільки 3000 гривень на місяць і тому сплачуватиме по 1500 гривень щомісяця. Фактично тільки за травень, червень і липень сплатив по 1500 гривень, далі сплачував по 1000 гривень, але не завжди щомісяця. У звязку з цим позивачка посилаючись на ст.182 ч.1п.1-2 ч.2 і ст.191 ч.2 та ст.195 ч.1 СК України вважає, що з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини доходу батька дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 01.05.2013 року і до повноліття. Відповідач достатньої турботи про доньку не виявляє, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини надавати припинив, заявив, що доньку забере до себе. Донька часто хворіє, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря алерголога з діагнозом: атопічний дерматит, часті загострення, розповсюджена форма, медикаментозна алергія протягом 7 років (дитяча екзема), але батько не приймає участі у матеріальних витратах на лікування доньки. В наслідок чого дитина не може отримувати лікування у необхідній кількості та оздоровлення влітку за вини батька, який ухиляється від своїх батьківських обовязків щодо утримання доньки та від участі у додаткових витратах на лікування, у добровільному порядку коштів не надає. Позивачка зазначає, що вона додавала зусиль, щоб батько дитини платив гроші на утримання доньки добровільно з 01.05.2013 року. Він обіцяв надсилати гроші, але робив це не вчасно кожного місяця. Також додавала зусиль, щоб батько дитини платив гроші на лікування дитини добровільно одразу після розлучення. Він також обіцяв надсилати гроші, але так і не надав жодного разу грошей на лікування хворої дитини, яка постійно потребує лікування. Сплачені відповідачем кошти витрачені на харчування, одяг, оплату дитячого садка та медичні послуги закладу. Як виявилося з документів, доданих до матеріалів справи відповідачем, він постійно не доплачував аліменти і приховував справжні розміри своїх доходів, про що свідчить довідка про розмір заробітної плати. Тому позивачка вважає, що відповідно ст.191 ч.1 СК України з відповідача потрібно стягнути аліменти і додаткові витрати на лікування за минулий час, а саме з 1 травня 2013 року, коли відповідач фактично припинив надавати гроші на прожиття і позивачці довелося терміново звертатися до родичів, які надали та надають і дотепер фінансову допомогу. Позивачка посилаючись на ст.185 СК України вважає, згідно доходу відповідача, що відповідач в змозі надавати додаткові кошти на лікування доньки у розмірі 10% доходу батька дитини, починаючи з 01.05.2013 року і до повноліття. Донька, згідно медичної довідки, також потребує санаторно-курортного оздоровлення влітку. Але відповідач матеріальної допомоги на це не надає, у звязку з чим її санаторно-курортне оздоровлення неможливе, бо у позивачки не вистачає коштів. Тому за підрахунками позивачки, з батька дитини повинні бути стягнуті кошти на санаторно-курортне оздоровлення у 2014 році у сумі вартості путівки 11000 (одинадцять тисяч) гривень. Належного підтвердження цьому на даний час у неї не має у звязку з певною медичною процедурою отримання такої довідки, тому вартість путівки визначена за особистими підрахунками. У звязку з тим, що відповідач після розлучення не сплачував повністю матеріальне утримання у розмірі 1/4 частини доходу батька дитини, як аліменти на утримання доньки, а також не сплачував кошти на додаткові витрати на лікування та кошти на оздоровлення, дитині завдано відповідачем моральну шкоду, яку позивачка оцінює у сумі 2000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на користь малолітньої дитини на підставі ст.23 ч.1 і ч.2 п.1 та п.2 ЦК України. Моральна шкода виявилася у фізичних та моральних стражданнях доньки у звязку з недостатнім лікуванням за вини відповідача та недостатнім забезпеченням. За вини відповідача позивачка не мала можливості оздоровити дочку у санаторії або хоча б повезти її оздоровитися до Євпаторії. Крім цього, позивачка за проханням відповідача за свої кошти привезла доньку до батька у Київ на побачення на всі новорічні свята, але вже 03.01.2014 року сказав, щоб забрала дитину, бо [PERSON] захворіла у звязку з тим, що батько нагодував їжою, яку їй не можна вживати, бо дитина має алергію. Також, за словами доньки, батько при дитині обіймався і цілувався з жінкою, вони грали у карти на роздягання і все це відбувалось на очах у дитини, замість того, щоб приділяти увагу хворій дочці. У звязку з цим позивачка вважає, що їй та донці завдано відповідачем неналежним доглядом за дитиною та антивиховною поведінкою моральну шкоду, яку позивачка оцінює у сумі 2000 гривень кожному на підставі ст.23 ч.1 і ч.2 п.1 та п.2 ЦК України. Моральна шкода виявилася у фізичних та моральних стражданнях позивачки та доньки у звязку з тим, що батько нагодував їжею, яку їй не можна вживати, бо дитина має алергію. Додаткову моральну шкоду завдано у звязку з аморальною поведінкою батька дитини замість того, щоб приділяти увагу доньці, та його несумлінним виконанням батьківських обовязків. Крім того, бабуся позивачки нещодавно онуці [PERSON] купила за свої гроші і подарувала теплі зимові чобітки з натуральною овчиною всередині. Проте, відповідач поцупив чобітки. Донька зазнала фізичних страждань, бо теплі чобітки відповідач повернув не вчасно і зазнала моральних страждань у звязку з тим, що чобітки є подарунком рідної бабусі, до яких дитина вже звикла. Таким чином позивачка вважає, що відповідач завдав як позивачці так і донці додаткової моральної шкоди, яку оцінює у сумі 2000 гривень кожному, яку просить стягнути з відповідача на підставі ст.23 ч.1 і ч.2 п.1 та п.2 і частини 3-5, ст.1167 ч.1 ЦК України. Після звернення до суду з вимогами про стягнення матеріальної шкоди відповідач тільки після судового засідання 17.02.2014 року повернув чобітки дитині. Додаткова моральна шкода виявилася у фізичних та моральних стражданнях позивачки і доньки у звязку з тим, що батько дитини забрав теплі чобітки, які є подарунком дитині. Розмір моральної шкоди по кожній обставини визначено в сумі 2000 грн., з особистих розрахунків позивачки. Відносини з свекрухою у неї не склалися, оскільки мати відповідача не хотіла, щоб вона мешкала у них. Суперечки на ґрунті неприязних відносин призвели до сварки в ході якої свекруха заподіяла їй тілесних ушкоджень, в наслідок чого вона отримала струс головного мозку, від якого вона перебувала на стаціонарному лікуванні. Загострення відносин призвели до неможливості сумісного проживання і тому вона з донькою виїхала до місця проживання своїх батьків в м. Шостку. Крім цього, з відповідача підлягає стягненню за понесені позивачем витрати по суду (у тому числі вартість проїзду, добові та гонорар представника за участь у кожному судовому засіданні) в сумі 6 175 грн. 16 коп. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON], уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, мотивуючи тими самими обставинами. Відповідач та його представник [PERSON], в судовому засіданні надали заяву про залишення зустрічного позову без розгляду. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 18.03.2014 року зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Шосткинської міської ради про визначення місця проживання дитини відповідно до ч.1 ст. 207 ЦПК України залишена без розгляду. Уточнені позовні вимоги позивачки визнали частково, а саме, проти вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з її матірю, [PERSON], [INFO], за адресою: провул. Бабушкіна, б.№ 6, кв.46, м. Шостка, Сумська область не заперечують. Не заперечують також про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу батька дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму, але заперечують дату з якої просить позивачка стягнути аліменти, і вважають, що аліменти підлягають стягненню не з 01.05.2013 року, а з 26 червня 2013 року, посилаючись на те, що донька у цей період проживала разом з батьком і була на його утриманні, що підтверджується відповідною довідкою дошкільного навчального закладу. Стосовно інших позовних вимог заперечують та просять суд відмовити за необґрунтованістю та при цьому пояснили наступне. Так, за позовною заявою [PERSON] 26 червня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та гр. [PERSON]. З вказаною позовною заявою [PERSON], звернувся до суду у зв'язку з негативною поведінкою бувшої дружини, тобто [PERSON] Так, колишня дружина без причин та пояснень могла зникнути з дому на дві - три доби. На запитання, дружина відповідала що знаходилась у своїх родичів та друзів, але родичі її не бачили а друзі яких він знає та до яких телефонував сказали, що його дружини не було чи вже давно пішла від них. Такі випадки траплялись періодично декілька разів на квартал. Крім цього, як наслідок негативної поведінки колишня дружина заподіяла матері [PERSON], тобто, свекрусі позивачки, [PERSON] 8 травня 2013 року тілесні ушкодження. Посилання позивачки на те, що нібито відповідач по справи, тобто батько дитини [PERSON], не виявляє достатньої турботи про доньку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, є безпідставними, оскільки він добровільно приймав участь в утриманні і вихованні дочки за усною домовленістю з позивачкою. Так, про підтвердження надання матеріальної допомоги свідчать копії квитанцій та платіжних доручень про сплату згідно домовленості з позивачкою, а саме, з травня 2013 року щомісячно по березень 2014 року в загальній сумі 15 600 грн., Крім цього, також коли відповідач приїжджав до своєї дитини, то неодноразово виявляв, що у доньки були складності із забезпеченням дитини життєво необхідними товарами, внаслідок чого він їздив на ринок та купив билизну, рукавички, лосини, шкарпетки, взуття, канцелярські приладдя для дитячого садка та інше, а також купляв продукти, ремонтував освітлення у ванній кімнаті, так як дитина купалася 2 тижні з відкритими дверима, ремонтував пральну машину, що підтверджується також відповідними товарними чеками від 25.11.2013 р. на 565 грн., від 31.12.2013 р. на 350 грн. Відповідачка [PERSON] вказує, що донька постійно хворіє та що відповідач не приймає участі у матеріальних витратах на лікування доньки, що також не відповідає дійсності, що підтверджується відповідними довідками дитячого закладу та лікарняної установи. Так, під час їхнього спільного проживання донька при належному харчуванні та догляді хворіла як усі діти і не потребувала якогось додаткового лікування і у цей час у доньки були високі показники відвідування дошкільного дитячого закладу №798 в м. Києві, а це вказує на добрий стан здоровя дитини при належному догляді. Тобто, відповідач вважає, що за його дитиною мати- гр. [PERSON] доглядає у недостатній мірі. Також позивач зазначає, що з моменту нанесення позивачкою тілесних ушкоджень його матері, з 08.05.13р. і до 16.08.2013 р. донька продовжувала відвідувати дитячий садок, увесь цей час за дитиною доглядав саме він - батько і за цей період донька ні разу не захворіла. Відповідач зазначає, що він ні в якому разі не заперечує про направлення дитини на санаторно-курортне лікування, якщо буде така необхідність та належне цьому підтвердження, але, вказана позивачкою сума 11 000 грн., належним чином не обґрунтована і не підтверджена. Також відповідач неодноразово пропонував колишній дружині залишити доньку разом з батьком у звязку з тим, що колишня дружина за час їхнього спільного проживання ніде не працювала і не збиралась працювати, що утруднювало утримання дитини. Про це також просила і її мати. Відповідач же має житло, офіційну заробітну плату і необхідні житлові умови для проживання доньки, але позивачка відмовляється від таких пропозицій. Проти цього не заперечують також його мати та його співмешканка громадянка [PERSON] Так дійсно з 30 грудня 2013 по 03 січня 2014 року донька була разом із батьком на новорічні свята, але те, що дитина нібито нагодована їжею, якої неможна вживати внаслідок чого вона захворіла, не відповідає дійсності, оскільки, він, як батько, добре знає стан здоровя своєї дитини і постійно контролює рекомендовану їй дієту, у доньки під час перебування з батьком з обличчя зникли ознаки алергійної реакції, що означає зворотне. З 31.12.13 р. по 01.01.14 р. він зустрічав з донькою Новий рік, разом з ними зустрічали Новий рік дві родини з дітьми, і фізично він не міг грати у карти на роздягання у звязку з тим, що в квартирі були присутні інші діти, які грались і бігали по всій квартирі. З приводу чобіток відповідач пояснив, що колишня дружина привезла дитину в гумових чобітках які придбала її бабуся в яких дитині було холодно, тому він за свої кошти придбав доньці шкіряні теплі зимові чобітки. Під час зборів у дорогу чобітки, в яких донька приїхала помилково залишились у нього, які в подальшому повернув. Щодо стягнення з нього моральної та матеріальної шкоди завданої відповідачем позивачці та доньці, заперечує, оскільки він не міг завдати ні фізичних ні моральних страждань позивачці та доньці, а було навпаки, колишня дружина неодноразово телефонувала безпідставно погрожувала йому спалити квартиру, вибити вікна, найняти бандитів для побиття та інше у звязку з чим, він був змушений звернутися до лікаря. Також не відповідають дійсності доводи позивачки стосовно безпідставного повернення доньки матері 03.01.2014 року, замість того, як було домовлено, що донька залишиться у батька на всі новорічні свята. Він працює в Міністерстві оборони України заступником начальника відділу документального забезпечення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України, графік його роботи складений таким чином, що він працює з понеділка до пятниці з 9-00 год. до 18 години, вихідний день субота та неділя. Але, на той час у звязку зі службовими обставинами його було відкликано з вихідних та свят, тому було прийняте рішення про повернення доньки до матері, про що позивачці було добре відомо, що також підтверджується відповідними документами про особовий склад Департаменту, призначеного для виконання невідкладних завдань з 02 по 04 та 06 січня 2014 року. Кошти на проїзд позивачки з донькою були оплачені саме відповідачем по справі, що підтверджується проїзними документами, а не безпідставними доводами позивачки, що нібито вона за свої кошти забирала дитину. Представник третьої особи: служби у справах дітей Шосткинської міської ради- начальник служби у справах дітей - [PERSON], вважає, що батьки повинні діяти в інтересах дитини, щоб їй не зашкодити, а тому також вважає, що проживання у матері дитині буде більш сприятливо, також підлягає стягненню аліменти на утримання дитини та додаткові витрати на її лікування, щодо моральної шкоди вважає, що батьки повинні створювати дитині комфортне життєве середовище та разом діяти на захист прав і інтересів дитини, аби не зашкодити дитині. Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивачки: -[PERSON],- вихователь дитячого садка № 12, пояснила, що дитина відвідує дитячий заклад з вересня 2013 року. Мати дівчинки добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, активно приймає участь у житті доньки, багато приділяє дитині уваги внаслідок чого дитина достатньо одягнена, охайна, вихована та засвоює добре вимоги навчальної програми. Дитина має проблеми зі здоров`ям щодо алергії, тому має обмеження у харчуванні. При опитуванні дитини, з ким вона хоче проживати, відповіла, що хоче жити разом і з мамою і з татом. Батько дитини живе в Києві. -[PERSON], яка є сусідкою позивачки, пояснила, що добре знає позивачку та її доньку, яка проживає разом з нею, позивачка достатньо приділяє вихованню доньки, тому дитина забезпечена всім необхідним. Дитина потребує лікування. Вона бачила, що батько приїжджав до дитини 2 рази, в квартирі ремонтував світло та пральну машинку. -[PERSON], яка є бабусею позивачки пояснила, що вона та її чоловік та мати позивачки допомагають матеріально утримувати дитину позивачки, тобто онуку, оскільки дитина хворіє з народження та потребує постійних ліків (мазі, пігулки). Батько як приїжджав так і приїжджає до дитини, відносини до дитини добрі. Пояснила також, що батька дитини знає тільки з позитивної сторони, як нормальну людину. Чобітки повернув. Вважає, що він не міг поцупити дитячі чобітки. Коли онука їздила до батька в Київ, то була грязь, тому дитині взули гумові чобітки, а повернулася дитина в інших нових чобітках. Допитані в судовому засіданні свідки з боку відповідача: -[PERSON], пояснила, що вона є цивільною дружиною відповідача по справі та як людину характеризує його тільки з позитивної сторони. Вважає, що він ні в якому разі не міг завдати ніякої шкоди дитині та не міг поводитися аморально. Батько турбується відносно своєї дитини та опікується за її здоров`я. Вона не знає, що дитина потребує лікування, тому по приїзду хотіла пригостити її цукерками, але батько, тобто її чоловік, забрав цукерки аби не виникла алергія. В новорічні свята у них гостювала донька відповідача по справі, яку мати привезла у гумових чобітках, тому батько купив дочці за її вибором нові чобітки, а гумові забули покласти у валізу, коли дитина виїжджала додому. Під час святкування новорічного свята у них в квартирі були гості та четверо дітей, які гралися разом в тому числі й донька відповідача. В карти та на роздягання дорослі не грали та поводилися нормально. - [PERSON], пояснив, що він є хрещений батько дитини відповідача. Знає свого кума, тобто відповідача, як добропорядну людину. Дитина зі слів батьки хворіє на алергію. Вважає, що батько ні в якому разі не міг задати шкоди дитині, бо опікується про неї. Він святкував новорічне свято в квартирі кума - відповідача по справі. В квартирі були гості: шестеро дорослих та четверо дітей, які гралися разом в тому числі й донька відповідача. В карти та на роздягання дорослі не грали та поводилися нормально. Доньку відповідача хотіли пригостити цукерками, але батько дитини, забрав цукерки аби не виникла алергія. -[PERSON], пояснила, що вона є матірю відповідача по справі. Її син, невістка- позивачка по справі, онука та вона прожили в її квартирі разом 7 років. Спочатку відносини з невісткою були нормальні і ніякої неприязні не виказувала. Коли народилась онука, вона її полюбила та приділяла багато турботи. Дитина народилась абсолютно здоровою, але внаслідок не дотримання харчової дієти невісткою під час грудного годування дитини, у онуки виникла у 3 місяці алергія. Вона 5 років за свої кошти повністю купувала та готувала їжу та повністю приймала участь у вихованні онуки, оскільки онука захворіла на алергію, то вона готувала їй їжу виключно з натуральних продуктів, що повністю виключало її алергічну реакцію і дитина не хворіла. Дитині обмежена кількість продуктів щодо вживання. В подальшому невістка стала поводитися негативно. Стала відволікатися від сімї та дитини, проводила довгий час по 4-6 годин з її слів у подруги. Потім взагалі зникала з дому по 2-3 доби не пояснюючи взагалі своє відлучення або відповідала, що знаходилась у друзів. Такі випадки аморальної поведінки траплялись по декілька разів на квартал. На зауваження реагувала неадекватно. В наслідок негативного поводження невістки, вона їй робила зауваження на що невістка реагувала агресивно. Під час одного з таких зауважень невістка накинулась на неї та завдала тілесних ушкоджень в наслідок чого вона отримала струс головного мозку та чисельні забої, садна тканин голови, грудної клітини та інших частин тіла. Від завданих тілесних ушкоджень вона лікувалась як стаціонарно так і амбулаторно, зверталась до медичного експерта. Від притягнення невістки до кримінальної відповідальності відмовилась, оскільки вона є матір`ю її онуки. Після її побиття вона сказала, щоб невістки в її квартирі не було, оскільки вона її не хоче бачити. Після розлучення сина з невісткою, дитина залишилась проживати з невісткою, але син та вона надавали та надають як матеріальну так і натуральну допомогу на утримання дитини. Чобітки ніяким разом син не поцупив, але оскільки дитину привезли у гумових чобітках, то син купив дитині, на які вказала сама дитина, нові чобітки, гумові чобітки забули покласти коли відїжджала дитина, в подальшому син відвіз гумові чобітки невістки. Також вважає, що син ні в якому разі не міг завдати своїй донці не тільки моральної а взагалі будь-якої шкоди. Пояснила також, що квартира належить по 1/2 їй та її сину, а невістку вона не прописала у цій квартирі із-за її негативного та аморального поводження. Вислухавши пояснення сторін, представників, 3-ю особу - представника служби у справах дітей Шосткинської міської ради, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: - позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з її матірю, [PERSON], [INFO], за адресою: провул. Бабушкіна, б.№ 6, кв.46, м. Шостка, Сумська область підлягають задоволенню в повному обсязі. - позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу батька дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму до повноліття дитини підлягають також задоволенню, а щодо строку стягнення, то в цій частині частково, а саме підлягають задоволенню не з 01.05.2013 року, а з 26 червня 2013 року. - позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на додаткові витрати на лікування доньки [PERSON], [INFO], суми у розмірі 10% доходу батька дитини щомісяця, починаючи з 01.05.2013 року і до повноліття, також підлягають частковому задоволенню в частині відсотків, не 10, а 1/15 відсотків і не з 01.05.2013 року, а з 26 червня 2013 року. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає за їх недоведеністю із слідуючих підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В судовому засіданні сторони досягли домовленості про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матірю. Суд при прийнятті рішення про визначення місця проживання дитини разом з матірю приймає до уваги пріоритетну потребу дівчинки у проживанні з матір'ю, враховуючи її вік, 7 років, хворобливий стан її здоров`я, створені для дитини належні житлово-побутові умови за місцем проживання матері, що підтверджується довідками про склад сімї, актом обстеження умов проживання дитини разом з матірю та актом опитування дитини, довідку та характеристику на дитину та матір дошкільного навчального закладу, який відвідує дитина, яка є позитивною, наявність у батька сімї з іншою жінкою-співмешканкою, матеріальний стан батьків, те, що хоча і матір не має офіційного особистого заробітку, проте приймає міри для його отримання шляхом пошуку, для чого перебуває на обліку у центрі зайнятості, а в свою чергу батько дитини приймає постійну участь у матеріальному утриманні дитини, а також наявність рідних, які зможуть допомогти у вихованні дитини бабусі та дідуся з боку матері, які приділяють усесторонню увагу та допомогу онуці. З приводу опитування дитини комісією у складі двох вихователів дитячого закладу, який відвідує дитина та практичного психолога, суд вважає можливим прийняти до уваги акт, оскільки опитування дитини проведено з урахуванням віку дитини, 7 років, її маловікового психічного розвитку та поставлених запитань у формі запитань-відповідей. Як вбачається з матеріалів справи, які підтверджуються відповідними документами сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 10.06.2006 року по 26 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 26 червня 2013 року шлюб між сторонами розірвано Голосіївським районним судом м. Києва, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини. Як пояснили сторони та вбачається з довідок з місця проживання сторін, після розірвання шлюбу сторони проживають окремо в різних областях: відповідач [PERSON], в м. Київ, вул. Академіка Заболотного, б. № 76 кв.76, працює в Міністерстві оборони України заступником начальника відділу документального забезпечення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідач отримує заробітну плату про що свідчить відповідна довідка і його середньомісячний заробіток з усіма видами виплат складає 6842 грн.,95 коп. Позивачка та їхня спільна дитина, після розірвання шлюбу, залишилась проживати з матірю за адресою, м. Шостка провулок Бабушкіна, б.№ 6 кв. 46. Позивачка на даний час не працює, перебуває на обліку у Шосткинському центрі зайнятості як безробітна з 24 вересня 2013 року та отримує допомогу в сумі 544.00 грн., крім цього вона також перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради та отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сімя згідно ЗУ «Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми», яка у січні 2014 року склала 1270,37 грн. За усною домовленістю між сторонами відповідачем всього надано грошової матеріальної допомоги на утримання дитини за період з травня 2013 року по 12.03.2014 року за 10 місяців -15 600 грн., про що свідчать копії квитанцій, із яких у вересні 2013 року та у березні 2014 року матеріальна допомога надіслана двічі на місяць, а саме: -05.13р. -1900 грн; -14.06.13р.- 1500 грн; -08.07.13р.- 1500 грн; -09.08.13р.- 1000 грн; -09.09.13р.- 1000 грн; -17.09.13р.- 1500 грн; -11.10.13р.- 1000 грн; -14.11.13р.- 1000 грн; -13.12.13р.- 1000 грн; -20.01.14р.- 1000 грн; -03.03.14р.- 1600 грн; -12.03.14р.- 1600 грн; Крім, цього відповідачем куплено дитячого одягу та взуття та канцелярські приладдя для дитячого садка та інше, а також продуктів харчування, ремонтував освітлення у ванній кімнаті та пральну машину, що підтверджується також відповідними товарними чеками від 25.11.2013 р. на 565 грн., від 31.12.2013 р. на 350 грн.. Всього надано як грошової та натуральної допомоги на утримання дитини становить: 15 600 грн.,+ 915 грн., = 16 515 грн. Так,суми прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» становлять: з 01.01.2013 р. по 30.11.2013 р.- 1210 грн., а з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р.- 1286 грн. Суми прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» становлять: з 01.01.2014 р. по 30.06.2014 р.- 1286 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя і матеріальне становище дитини; стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Згідно із ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у заявку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Аналізуючи викладене, на думку суду відповідачем умови домовленості щодо надання матеріальної допомоги дотримувались. Тому доводи позивачки в тому, що відповідачем не надавалась чи не в повному обсязі надавалась матеріальна допомога та що відповідач ухилявся від обовязку по наданню такої допомоги, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідач після розлучення, щомісяця приймав участь наданні матеріальної допомоги по утриманню дитини, у ті місяці, що відповідач сплачував по 1000 грн., він у попередні місяці сплачував по 1900, 1500 грн., та 1600 грн., або сплачував двічі на місяць. У листопаді та грудні 2013 р. також, крім грошової допомоги була надана й натуральна допомога. У вересні 2013 року сплачено матеріальної допомоги двічі на місяць 1000 та 1500 грн., та у березні 2014 року сплачено двічі на місяць по 1600 грн. Оскільки позивачкою на обґрунтування своїх доводів не надано доказів ухилення відповідача від добровільної сплати аліментів, а відповідачем на імя позивачки перераховувались кошти, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та квитанціями, тому вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий період задоволенню не підлягають. Виходячи з викладеного, суд також вважає не обґрунтованими доводи позивачки за її особистими підрахунками щодо заборгованості по аліментам та додатковим витратам на лікування. Враховуючи викладене, судом приймаються доводи відповідача про надання в добровільному порядку згідно усної домовленості матеріальної допомоги в рахунок сплати аліментів та додаткових витрат та натуральної допомоги на утримання дитини та враховує при цьому доводи відповідача про стягнення аліментів з 26 червня 2013 року. Що стосується стягнення додаткових витрат на лікування та на санаторно-курортне лікування, про які відповідач заперечує, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися від понесених або передбачуваних витрат і має обґрунтовуватись відповідними документами. В якості особливих обставин, що зумовлюють потребу у додаткових витратах, позивачка вказує щомісячні витрати на лікування дитини та на санітарно-курортне лікування дитини у 2014 році. Як вбачається з наданих позивачкою довідок лікарняної установи, дитина знаходиться на диспансерному обліку у лікаря алерголога з діагнозом: атопічний дерматит, часті загострення, розповсюджена форма, медикаментозна алергія протягом 7 років (дитяча екзема). Як зазначено у довідці головного лікаря Шосткинської дитячої лікарні, дитина потребує щорічного терапевтичного оздоровлення та постійного лікування. Проте, надана довідка в частині потреби в лікуванні не містить певної змістовності щодо постійного лікування. Так, з довідки не вбачається певного збільшення витрат на придбання ліків для постійного лікування, спеціального медичного чи звичайного догляду за дитино, її побутове обслуговування, вартість медичних послуг, витрати на лікування за певний період, чеки, рецепти лікарів і рахунки. Позивачка зазначаючи про щомісячне постійне лікування дитини, проте ніяким чином не довела суду ні розмір витрачених коштів, які ліки прописувались дитині та якому медичному закладу сплачені кошти на їх придбання, обмежившись терміном «витрати медичному закладу». Разом з тим, суд вважає, що медична довідка про стан здоров`я дитини заслуговує на увагу, оскільки дитина має довготривалу хворобу, яка потребує певного лікування та у звязку з цим на думку суду, додаткових щомісячних витрат на лікування. Враховуючи матеріальне становище дитини, її хворобливий стан здоровя, проживає разом з матірю, яка не працює, знаходиться на обліку як безробітна та отримує незначну матеріальну допомогу, а також особу відповідача, який має постійне місце роботи, стабільну заробітну плату, аліментів іншим особам не платить, має житло, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі надавати додаткову грошову допомогу на лікування хворої дитини щомісячно в розмірі 1/15 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягування з 26 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Вимоги про стягнення з відповідача коштів на санаторне-курортне лікування дитини у 2014 році у сумі вартості путівки 11 000 грн., суд не вважає доведеними, оскільки позивачкою не надано вартості скерування лікувального закладу про рекомендацію направлення дитини у певний санаторно-курортний заклад для проходження оздоровлення, а тому позовні вимоги в цій частині щодо стягнення коштів на санаторно-курортне лікування задоволенню не підлягають. Не знайшло також свого підтвердження щодо неналежного догляду за дитиною відповідачем, його аморальної поведінки, поцуплення відповідачем дитячих чобіток та завдання моральної шкоди як дитині та позивачки, а тому не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного. В судовому засіданні ні з показів свідків, ні з матеріалів справи не вбачається ніяких негативних моральних якостей з боку відповідача у відношенні як до дитини так і до позивачки. Як із службової характеристики так і за місцем проживання відповідач характеризується виключно з позитивної сторони, вбачається усестороння притаманність йому позитивних моральних якостей. З акту опитування дитини також вбачається прихильність дитини до батька, оскільки дитина висловлює бажання проживати разом з мамою та татом. Крім цього, з особистої поведінки відповідача в судових засіданнях, вбачається його спокійність характеру, ввічливо веде розмову не переходить на підвищений тон. Тому на думку суду, ці критерії свідчать про відсутність з боку відповідача такого фактору, як завдання шкоди дитині чи її матері. Враховуючи, що позов задоволений частково, тому і судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно задоволеним відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір». Так, витрати позивачки пов`язані з явкою представника до суду становлять в сумі 2520 гр. 96 коп., які складаються з вартості проїзду- 602 грн. 96 коп., добових- 700 грн.00 коп., =1302 грн..96 коп., та гонорару представника за участь у кожному судовому засіданні:26.02.2014-1 год.10 хв.,18.03.2014 року- 4 години, 19.03.2014 р. 1 год. 22 хв., а всього= 6 год. 32 хв; -вивчення документів та підготовка позовної заяви- 2 години, уточнення та складання позовної заяви- 1 год., надання консультацій- 1 год., а всього=10 год.32 хв. 1 година роботи представника розрахована з 40% мінімальної заробітної плати, яка становить 1218 грн., ( 1218 грн., х 40% = 487 грн.20 коп. х 10 год.=4872 грн.20 коп. Враховуючи, що позовні вимоги заявлені на загальну суму 23 166 грн.94 коп., а задоволено частково, то судові витрати пропорційно становлять 2520 грн.96 коп.( 1218 +1302,96).

Outcome: partial