Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

02.12.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Варюшинської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовну заяву обґрунтувала тим, що [INFO] в м. Миколаєві померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . На початку листопада 2019 року позивачці зателефонували з Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області та повідомили їй про те, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким визначила її спадкоємцем на належну їй земельну ділянку. Приїхавши в с. Варюшине позивачка передивилась всі папери, які були в будинку покійної матері та виявила заповіт від 14.09.2004 року, який було посвідчено секретарем Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 234. Крім того, серед паперів позивачка виявила і державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 031656, виданий 25.12.2003 року Єланецькою райдержадміністрацією та зареєстровано за № 74, згідно з яким [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 5,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. 27.11.2019 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області, але нотаріус оглянувши надані нею документи, відмовила у прийнятті заяви з підстав, що позивачка пропустила строк для подання такої заяви та рекомендувала звернутись до суду. Позивачка вважає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори з поважної причини, тому що не знала про наявність посвідченого на її ім`я заповіту, а тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 03.12.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились. Від представника позивачки [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю. Представник відповідача Варюшинської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Варюшинської сільської ради, заперечень проти задоволення позовних вимог не мають. У зв`язку з неявкою сторін в підготовче судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з тим, що відповідач, Варюшинська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області, визнала позовні вимоги [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, про що надала заяву, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] в м. Миколаїв померла [PERSON] , смерть якої була зареєстрована 01.09.2010 року міським відділом актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 3676 /а.с. 7/. Згідно довідки Варюшинської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 409 від 31.10.2019 року, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, с. Варюшине, з 17.10.2002 року по день смерті [INFO] . За цією адресою разом з померлою на момент її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований /а.с. 8/. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 58688361 від 11.12.2019 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався /а.с. 30/. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 031656, виданого 25.12.2003 року Єланецькою райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого за № 74, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,76 га, що розташована в межах території Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області /а.с. 11/. Згідно заповіту посвідченого 14.09.2004 року секретарем Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 234, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй вищевказану земельну ділянку [PERSON] , тобто позивачці /а.с. 10/. З письмової консультації приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. від 27.11.2019 року вбачається, що позивачка [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса з питанням оформлення свого права на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак у звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, вважається такою, що не прийняла спадщину та рекомендовано звернутись до суду /а.с. 12/. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1269 та 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість позивачка протягом шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживала. Тобто, з огляду на вимоги ч.1 ст.1272 ЦК України позивачка вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги, що за життя [PERSON] не повідомила позивачці про складання нею заповіту, а тому після її смерті позивачка [PERSON] не зверталась з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Про те, що померлою [PERSON] на її ім`я був складений заповіт позивачка дізналася лише на початку листопада 2019 року від працівників Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Від нотаріуса після встановлення наявності заповіту спадкодавця [PERSON] , будь-яких дій для повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини не здійснювалося, виклик її, як спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, не здійснювався. Наведені висновки суду щодо поважності причин пропуску строку прийняття спадщини у зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі за №6-1320цс17 від 23 серпня 2017 року. За таких обставин, суд вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно 16, 1220, 1223, 1268-1270, 1272 ЦК України та ст.ст. 76, 263-265, 273 ЦПК України,

Outcome: approved