Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

02.11.2021р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визнання факту надання послуг з теплопостачання неналежної якості, відшкодування матеріальної і моральної шкоди (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 06.11.2020р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 10). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем і КП «Теплоенерго» укладений договір на надання послуг з централізованого опалення № [NUMBER] від 10.04.2013р. В результаті безконтрольного підживлення системи опалення оператором котельні. При температурі нижче -10°С обмерзла зовнішня стіна 5-ти поверхового будинку з боку двору з 5-го по 1-й поверхи через переповнення розширювального бака системи опалення, встановленого на даху будинку. Зайва вода з баку по переливної труби виливалася на дах і замерзала по найближчій водостічній трубі. З підвищенням температури, коли танув лід, сталося намокання зовнішньої стіни будинку з 5-го по 3-й поверх, що призвело до залиття квартири позивача на 4-му поверсі, чим йому заподіяна матеріальна шкода. Позивач звернувся зі скаргою 31.01.2018р., однак відповідач у порушення вимог ст.ст. 16, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» на скаргу надав недостовірну відповідь від 05.02.2018р., що установлено рішенням суду. Також відповідач не надав відповіді на інформаційний запит позивача від 19.02.2018р., Лише на виконання рішення окружного суду надав відповідь, у якій визнав, що мало місце підживлення системи опалення 16.01.2018р. і 25.01.2018р., в результаті чого сталося виливання води з розширювального бака на дах і подальше замерзання по водостічній трубі стіні будинку. Означене вказує на надання послуг з виробництва та постачання теплової енергії неналежної якості. Вважав, що внаслідок надання послуг неналежної якості і порушення відповідачем вимог п.п. 2, 5, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» майну і приміщенню позивача завдана матеріальної шкоди, а тому він має право на її відшкодування на підставі п. 3 ч.1 ст. 20 цього Закону. Матеріальний збиток, заподіяний майну і приміщенню оцінює у 20 000 грн. Також вважав, що протиправними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює у 1 000 000 грн. На підставі викладеного, просив: визнати факт надання послуг неналежної якості з виробництва і постачання теплової енергії відповідачем, який призвів до затоплення квартири [ADDRESS] ; стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану майну і приміщенню через неякісне надання послуг і залиття квартири в розмірі 20 000 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану порушенням прав споживача, що призвів до пошкодження майна, в розмірі 1 000 000 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав. 11.12.2020о. представник відповідача [PERSON] (діє\~на підстав\~довіреності від\~17.08.2020р.\~ а.с.\~16) надала відзив на позовну заяву (а.с.\~12\~ 15),\~у якому звернула увагу на те, що до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-ІV, згідно з ч. 1 ст. 1 якого балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п. 22 Договору № 03121 від 15.04.2013р. про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного з відповідачем, як постачальником послуг із централізованого опалення, та позивачем, як споживачем вказаних послуг, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг Споживачу, є межа експлуатаційної відповідальності Виконавця. Отже, матеріальна шкода завдана залиттям квартири виникла через неналежне утримання внутрішньобудинкової системи централізованого теплопостачання балансоутримувачем - КП «Жилсервіс-2», яке має нести відповідальність за заподіяну шкоду. Також звернув увагу на те, що позивач вже звертався зі аналогічними вимогами до суду і рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/8256/19 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди вважав необґрунтованими і недоведеними належними доказами. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач 28.12.2020р.\~надав відповідь\~на відзив (а.с. 19), у якій наполягав на задоволенні позову, а відповідач 22.01.2021р. подав заперечення на відповідь позивача (а.с. 21 22), з яких вбачається, що позиція відповідача стосовно заявленого позову не змінилася.. Враховуючи категорію спору (малозначна справа), надані сторонами відзив, відповідь на відзив і заперечення на відповідь, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами законодавства, суддя установив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає\~цивільні справи\~не інакше,\~як за\~зверненням фізичних\~чи юридичних\~осіб,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу в\~межах заявлених\~ними вимог\~і на\~підставі доказів\~сторін та\~інших осіб,\~які беруть\~участь у\~справі (ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України). Установлено, що між [PERSON] і КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради укладений договір на надання послуг з централізованого опалення № [NUMBER] від 10.04.2013р. Предметом договору є надання послуг з центрального опалення, постачання гарячої води за наявності технічної можливості у квартиру за адресою: [ADDRESS] опалювальною площею 54,6 кв.м (а.с. 4-5). Квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] і членам їх сім`ї - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право власності від 03.01.21997р. (а.с. 7). 02.02.2018р. начальником і майстром дільниці № 6, слюсарем сантехніком, та мешканцем квартири позивачем [PERSON] складений акт про те, що при обстеженні квартири [ADDRESS] , встановлено, що у зв`язку зі складними погодними умовами сталося промерзання крівлі та водозливної труби, внаслідок чого залита жила кімната: стеля побілка 2м * 1м; стіни шпалери 0,5 м * 2м; наявні сліди затікання на віконному откосі у розмірі 0,2 м * 0,2 м, 0,2 м * 0,2 м (а.с. 6 зв.бік). Як вказує [PERSON] , 31.01.2018р. він з цього приводку подав скаргу з вх. № 785 (а.с. 8), яка відповідачем розглянута з порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян» і надано відповідь № 311 від 05.02.2018р. про те, що під час сильних морозів у січні 2018 року підживлення системи опалення не проводилася (а.с. 8 зв. бік). З Єдиного державного реєстру судових рішень установлено, що рішенням Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~11.11.2019р.\~по справі\~№ 201/8256/19\~(провадження\~№ 2/201/2851/2019),\~залишеним без\~змін постановою\~Дніпровського апеляційного\~суду від\~13.08.2020р., частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до КП «Теплоенерго» ДМР про визнання дій протиправними, інформації недостовірною та відшкодування моральної шкоди. Визнано розгляд скарги [PERSON] від 31.08.2018р., поданої до КП «Теплоенерго» протиправним та таким, що порушує вимоги ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян», ст. 4,10 ЗУ «Про захист прав споживачів». Визнано недостовірною інформацію у відповіді на скаргу [PERSON] від 31.08.2018р.у, поданої до КП «Теплоенерго» № 311 від 05.02.2018р. про відсутність підпитки систем опалювання. Зобов`язано КП «Жилсервіс-2» ДМР розглянути каргу вх. № 83 від 12.03.2018р. щодо надання неякісних послуг та надати на неї відповідь у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян». В задоволенні решти вимог - відмовлено. У цій справі установлено, що 31.01.2018р. [PERSON] звернувся до КП «Теплоенерго» ДМР зі скаргою (яку зареєстровано за вх. № 785) в якій зазначив, що через порушення технологій, в результаті безконтрольної підпитки системи опалення в морози нижче -10?С відбулося обмерзання зовнішньої стіни будинку зі сторони двора через переповнення розширювального баку, встановленого на даху будинку. З підвищенням температури повітря, при таненні льоду відбулося намокання зовнішньої стіни будинку з 5-го по 3-й поверх. Це призвело до залиття квартир № 36,40. В результаті затоплення пошкоджено стелю, стіну та шпалери зовнішньої стіни квартир. Тому, у відповідності до п. 33-37 «Правил надання послуг», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року просив здійснити заходи для усунення несправності інженерного обладнання та ліквідації завданої шкоди власникам квартир. На зазначену скаргу КП «Теплоенерго» надано відповідь № 311 за підписом директора підприємства Клименка А.В., у якій за результатами розгляду звернення повідомлено, що котельня, що знаходиться у підвальному приміщенні житлового будинку [ADDRESS] технологічних порушень не має. Розширювальний бак розташований на даху житлового будинку має сигнальний та переливний трубопроводи. Сигнальний трубопровід виходить у приміщення котельні. Переливний трубопровід (на 15 см. вище за сигнального за технологічною схемою) виходить на дах. В межах вказаного часу підпитка не проводилась. До залиття квартир, розташованих на відстані 12 м. від розширювального баку КП «Теплоенерго» відношення не має. 19.02.2018р. [PERSON] подав до КП «Теплоенерго» ДМР інформаційний запит (зареєстрований за вх. № 814), в якому на підставі п.п. 1,2 п. 19 розділу «Права та обов`язки сторін» договору № 03155 від 10.04.2013р. просив відповідача: повідомити про дату ремонту двигунів котельні в будинку [ADDRESS] у січні 2018 року та надати відомості журналу оператора котельні про дати підпитки системи опалення та об`ємах води, що використовується для цього за період з 14.01.2018р. по 28.01.2018р. 23.04.2019р. в.о. директора КП «Теплоенерго» [PERSON] на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2018р. надав [PERSON] відповідь на його інформаційний запит від 19.02.2018р. вх. № 81, в якій зазначив, що ремонти обладнання котельні у січні 2018 року не проводились. За даними журналу обліку підпитки води показники приладу обліку використаної води станом на 14.01.2018р. складали 00869 кубічних метрів, а станом на 28.01.2018р. значення показників приладу обліку води становило 00871 кубічний метр. Таким чином загальний обсяг води використаної для підпитки системи опалення за вказаний період складав 2 кубічних метри, про що міститься запис у вказаному журналі, де зазначено, що витрати води для підпитки системи опалення використані у період з 8 по 20 годину 16.012018р. складали 1 кубічний метр, а також 1 кубічний метр у період з 20 по 8 годину 25.01.2018р. Спір між сторонами виник з приводу розгляду КП «Теплоенерго» звернень позивача [PERSON] в порядку Закону України «Про звернення громадян». Задовольняючи частково позовні вимоги суд, дослідивши відповідь від 05.02.2018р., надану відповідачем на скаргу, дійшов висновку, що уповноваженими особами КП «Теплоенерго» ДМР не в повному обсязі були вирішені поставлені позивачем питання, не надані роз`яснення, з посиланнями на норми діючого законодавства, що свідчить про поверхневий характер розгляду скарги підприємством. Крім того, інформація щодо підпитки систем опалення, зазначена у цій відповіді, не відповідає фактичним обставинам. Крім того,\~з Єдиного державного реєстру судових рішень установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2018р. по справі № 201/4014/18 за позовом [PERSON] до КП «Теплоенерго» ДМР про визнання незаконним ненадання відповіді на звернення, визнання претензії та стягнення моральної шкоди, позовні вимоги задоволені частково. Визнано відсутність своєчасної відповіді на звернення, акт-претензію [PERSON] до КП «Теплоенерго» ДМР порушенням вимог статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 39 «Правил надання послуг централізованого опалення, подачі холодної гарячої води та водовідводу», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005р., пунктів 19, 24 договору про надання послуг централізованого опалення № 03121 від 15.04.2013р. і статей 4, 10, 27 Закону України «Про захист прав споживачів». Визнано відсутність на протязі трьох днів відповіді на акт-претензію позивача від 20.02.2018р., що була зареєстрована відповідачем КП «Теплоенерго» ДМР 20.02.2018р., фактом визнання відповідачем неякісного надання послуг теплопостачання, що призвели до залиття квартири позивача. Стягнуто з КП «Теплоенерго» ДМР на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено. Поставною Дніпровського\~апеляційного суду\~від 11.06.2019р.\~за наслідками\~розгляду апеляційної\~скарги КП\~«Теплоенерго»,\~рішення Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~12.10.2018р.\~скасовано і постановлене нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до КП «Теплоенерго» ДМР про визнання незаконним ненадання відповіді на звернення, визнання претензії та стягнення моральної шкоди відмовлено у повному обсязі. Судами у цій справі було установлено, що у лютому 2018 року в мороз -10 градусів, в результаті неконтрольованої додаткової подачі води до системи опалення оператором котельні, що обслуговує будинок, в якому знаходиться квартира позивача, через переповнення розширювального баку, що знаходиться на даху будинку, відбувся вилив гарячої води і обледеніння зовнішньої стіни будинку [ADDRESS] з боку двору, що призвело до залиття квартири в тому числі і позивача, яка знаходиться на 4 поверсі вказаного будинку. Пошкодженими через це в його квартирі виявилися стеля, стіна та шпалери. З цього приводу, позивач 20.02.2018р. звернувся до відповідача з актом-претензією з метою усунення вказаного виливу, ремонту системи теплопостачання та відшкодування збитків, але на його звернення відповідач в передбачений законом триденний термін не відповів, чим фактично визнав зазначені в цьому акті обставини. Однак, зі змісту акту-претензії не вбачалося скарг заявників на будь-які відхилення в якості послуг що надаються, а вбачалася скарга на залиття його квартири внаслідок обмерзання стіни будинку. Наданий позивачем акт-претензія не мав підстав для його складання у визначеному позивачем порядку, оскільки посилань на відхилення у якості послуг акт не містив, а викладені в ньому обставини вказували на те, що позивач фактично скаржиться на залиття його квартири. Доказів ненадання послуг або відхилення кількісних та якісних показників житлово-комунальної послуги з централізованого опалення позивачем не було надано. Крім того, позивачем не надано доказів виклику представника виконавця для складання та підписання акта-претензії споживача. Наслідки ненадання відповіді на акт-претензію, визначені пунктом 39 Правил надання послуг централізованого опалення, подачі холодної гарячої води та водовідводу та п.п. 23, 24 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, можуть застосовуватись виключно до тих актів-претензій, які складені у відповідності до вимог вказаних Правил та за своїм змістом відповідають тим завданням, для яких вони є передбаченими як Законом України «Про житлово-комунальні послуги», так і зазначеними в цьому абзаці Правилами. Такими завданнями є встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. Отже, суд дійшов висновку, що неможливо вважати складений позивачем акт-претензію щодо залиття його квартири внаслідок обмерзання стіни будинку, фактом ненадання послуг або надання їх не у повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 07.10.2020р. по справі № 201/4014/18-ц (провадження № 61-13362св19) постанову Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визнання незаконним ненадання відповіді на звернення, визнання претензії, змінено, виклавши в цій частині її мотивувальну частину в редакції цієї постанови (тобто постанови Верховного Суду від 07.10.2020р.). Постанову Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2019р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди залишено без змін. Змінюючи мотивувальну частину постанови апеляційного суду, колегією суддів Верховного Суду зазначено, що вимоги щодо визнання незаконним ненадання відповіді на звернення та визнання відсутність на протязі трьох днів відповіді на акт-претензію позивача фактом визнання відповідачем неякісного теплопостачання не є ефективним способом захисту порушеного права. Позивач просить у позові визнати факт надання\~послуг неналежної\~якості з виробництва і постачання теплової енергії відповідачем, який призвів до затоплення квартири [ADDRESS] . Тобто, по суті, просить установити факт надання послуг\~неналежної якості відповідачем. Однак жодних доказів того, що мало місце ненадання послуг або відхилення кількісних та якісних показників житлово-комунальної послуги з централізованого опалення позивачем, внаслідок чого були пошкоджені в його квартирі стеля, стіна та шпалери, позивачем до даного позову також не надав. Окрім того, установлення факта надання послуг неналежної якості, не є тим фактом, що має встановлювати суд, оскільки такий факт встановлюється відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 (далі Правил). Завданнями цих Правил є встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. До речі, про це було роз`яснено позивачеві апеляційним судом під час розгляду справи № 201/4014/18-ц. Таким чином, встановлення факта надання послуг неналежної якості КП «Теплоенерго» не повинно встановлюватися судом, оскільки існує передбачений підзаконним нормативним актом порядок встановлення такого факт у позасудовому порядку, у зв`язку із чим така вимога позивача не підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зваляючи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20 000 грн., завданої майну і приміщенню через неякісне надання послуг і залиття квартири, позивач не надав жодних доказів пошкодження свого майна, вартості заподіяної шкоди майну та приміщенню, а також того, що шкода заподіяна саме внаслідок протиправної поведінки відповідача. Позивач також просить відшкодувати моральну шкоду, завдану внаслідок пошкодження майна в розмірі 1 000 000 грн. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (Постанова Верховного суду України від 03.12.2014 р. по справі 6-183цс14). Вирішуючи спір у межах позовних вимог, з урахуванням установлених обставин, суд вважає, що позивачем не доведений факт заподіяння йому шкоди діями (бездіяльністю) відповідача КП «Тепленерго» ДМР, що виключає підстави її відшкодування. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed