Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

04.08.2014 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 24.12.1999 року по 08.02.2005 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано 08.02.2005 року. Дитина дуже часто хворіє у зв'язку з перенесеною травмою внаслідок ДТП, потребує постійного нагляду, щомісячного лікування, повноцінного харчування та санаторно-курортного лікування. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, вона змушена звернутися до суду із цим позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 3 330 грн. 46 коп. щомісячно, починаючи з 30.07.2014 року; аліменти за три останні роки, з 30.07.2011 року по 30.07.2014 року у сумі 119 896 грн. 56 коп.; витрати на правову допомогу в розмірі 2 192 грн. 40 коп. [PERSON] в своєму позові вказала, що вона не працює, так як в 2007 році дитина - [PERSON] потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, зазнала тяжких трав, півтора року знаходилась у комі і тому потребувала її постійного догляду та присутності. Позивач матеріально не забезпечена та потребує допомоги. Відповідач, як відомо позивачу, працює на ТОВ «Транс-Інтер» диспетчером та додатково здійснює індивідуальну трудову діяльність з надання послуг по ремонту автомобільної техніки, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, додатково пояснила, що після розірвання шлюбу вона неодноразово усно зверталась до колишнього чоловіка за наданням допомоги на утримання дитини, проте останній жодного разу не відреагував на дані прохання. Вважає, що відповідач повинен надавати допомогу на утримання їх спільного сина, крім того, дитина внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є інвалідом, потребує індивідуального навчання та коштовного лікування. А забезпечення нормальної життєдіяльності та розвитку дитини є обов'язком як матері так і батька. Щомісячно на дитину витрачає близько 2500-3000 грн., в основному на лікування дитини, відвідування басейну, спортивного гуртка (карате). У відповідача також є неповнолітній син, якому останній при їх шлюбному житті також аліменти не сплачував, за що притягувався до кримінальної відповідальності. На цей час на дитину отримує державну допомогу у розмірі 1 300 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідно до закону прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, з 01.12.2010 року становить для дітей віком від 6 до 18 років - 957 грн. 00 коп. Тобто, сума коштів, яка необхідна на щомісячне утримання дитини становить - 957 грн. 00 коп. Лікування та медичне обстеження неповнолітнього [PERSON] щомісяця становить - 2 373 грн. 46 коп. Також, вважає за можливе стягнення з відповідача аліментів за минулий час, але не більше як три роки, а саме за період з 30.07.2011 року по 30.07.2014 року - у розмірі 119 896 грн. 56 коп. Позовні вимоги стосуються і аліментів і додаткових витрат, так як у позові розділено на відповідні суми розтрат (необхідні кошти та на лікарські препарати). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні 22.09.2014 року суду пояснив, що позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 16 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Додатково пояснив, що він знаходиться в шлюбі з [PERSON], від якого має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], які знаходяться на його утриманні. Крім того, має сина від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], якому він також надає матеріальну допомогу. У 2005 році він розірвав шлюб з позивачем і не надавав допомогу на утримання сина [PERSON], тому що вони не підтримували стосунки та [PERSON] лише одного разу - взимку 2014 року зверталась з відповідним проханням. На цей час працює диспетчером на фірмі та отримує зарплатню у сумі 1 255 грн. щомісячно, інших доходів не має. Крім того, у нього на утриманні знаходиться дружина, яку звільнили з роботи. Також, у нього мається медичне застереження у вигляді заборони працювати на важкій праці. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав свого довірителя, вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 330 грн. 46 коп. є необґрунтованою, так як у зазначену суму позивач включає і витрати на лікування дитини, тобто додаткові витрати, які не є предметом позовних вимог [PERSON] Крім того, на утриманні у [PERSON] знаходяться двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. Щодо стягнення з відповідача аліментів за три роки в розмірі 119 896 грн. 56 коп., вважає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть до суду докази того, що він вживав заходів для отримання аліментів, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, але таких доказів суду надано не було. Просить позов задовольнити частково та стягнути з його довірителя аліменти в розмірі 16 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку або у твердій грошовій сумі не більше 450 грн., щомісячно та до досягнення сином [PERSON] повноліття. Допитаний у судовому засідання свідок - [PERSON], пояснив, що він є сином відповідача від першого шлюбу. Підтримує стосунки з дідусем, який його інколи підтримує матеріально та надає гроші в розмірі від 150 грн. до 300 грн. З батьком вперше зустрівся 07.09.2014 року. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.12.1999 року по 08.02.2005 року [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі. 08.02.2005 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу, видане 08.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 53 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, було видано Свідоцтво про народження, серії [NUMBER] (актовий запис № 423) (а.с. 6). Згідно довідки МКП «Основаніє» № 234 від 01.02.2014 року, [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Таким чином, судом встановлено, що на цей час неповнолітній [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Відповідно до довідки від 01.09.2014 року [PERSON] працює на ВАТ «Транс-Інтер» з 14.02.2010 року за основним місцем роботи та займає посаду диспетчер. За період з 01.03.2014 року по 01.08.2014 року отримав дохід в розмірі 7530 гривень (а.с. 51). З свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07.09.2010 року на ім'я [PERSON], [INFO] та серії [NUMBER] від 24.03.2005 року на ім'я [PERSON], [INFO] вбачається, що батьком дітей є [PERSON] (а.с. 48, 52). Отже, відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], офіційно працевлаштований на ТОВ «Транс-Інтер» і отримує щомісячно заробітну плату в розмірі посадового окладу - 1255 грн. 00 коп., застережень до праці, крім вантажних робіт, не має. З копії виписних епікризів № 19500 від 25.12.2007 року, № 14965 від 15.02.2008 року, № 2906 від 24.03.2008 року, № 5840 від 20.06.2008 року, № 11404 від 12.11.2008 року, № 3250 від 09.04.2009 року, № 3396 від 31.03.2010 року, № 11934 від 01.11.2011 року, № 1731 від 06.03.2014 року із історії хвороб [PERSON], [INFO] вбачається, що останній потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої зазнав ушкодження головного мозку, тривалий час знаходився в комі, потребує постійного лікування та реабілітації (а.с. 11-19). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] виданого 06.10.2010 року Комунарським УПЗСН - [PERSON] призначено державну соціальну допомогу, так як вона на утриманні має дитину інваліда - [PERSON], [INFO]. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч.ч. 7,8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В зв'язку з тим, що позивачем не заявлено окремої вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у зв'язку зі станом здоров'я, тому суд вважає за необхідне і цій частині у задоволенні позову відмовити. Посилання представника відповідача на те, що він у суму 3 330 грн. 46 коп. включив і аліменти і додаткові витрати, тому суд повинен розглядати і вимоги, пов'язані з додатковими витратами не відповідають дійсності, так як позовні вимоги стосуються лише аліментів та позивач у своїй первісній позовній заяві та уточненому позову від 22.09.2014 року навіть не посилається на ст. 185 Сімейного Кодексу України, яка регулює стягнення додаткових витрат. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивача подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем не надано суду доказу вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, отже, вимога [PERSON] щодо стягнення аліментів за три роки з 30.07.2011 року по 30.07.2014 року не підлягає задоволенню. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітнього [PERSON], матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, має змогу сплачувати аліменти, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд вважає за необхідне позов у частині стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 550 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.08.2014 року та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних а адміністративних справах» від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до договору про надання правової допомоги № 003/06/2014 від 19.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] та розрахунком до зазначеного договору вартість юридичних послуг останнього складає 2 192 грн. Відповідно до матеріалів справи участь [PERSON] у судових засіданнях складає 3 години 6 хвилин (05.09.2014 року - 46 хвилин, 22.09.2014 року - 1 година 14 хвилин, 17.10.2014 року - 1 година 6 хвилин). Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 01.01.2014 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1248 грн. у місячному розмірі. Таким чином, 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі складає 487 грн. 20 коп. З урахуванням часу судових засідань, у яких приймав участь представник позивача [PERSON] (більше 3 годин) та об'єктивно необхідний час на складання позовної заяви, уточненої позовної заяви (2 години), враховуючи вимоги ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних а адміністративних справах», виходячи з засад розумності та справедливості суд вважає розмір компенсації витрат [PERSON] на правову допомогу складає не менше, ніж 2 192 грн. У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в персі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В зв'язку з тим, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь позивача документально підтверджені судові витрати: 2 192 грн. 40 коп. - витрати на правову допомогу, 2 192 грн. 40 коп. - сума судових витрат, які необхідно усього сплатити позивачу. Сума задоволених позовних вимог складає 550 грн., що є 0,5% від усіх заявлених вимог позивача. Відповідно 10 грн. 96 коп. - витрати на правову допомогу, що складає 0,5% від усіх судових витрат позивача. Так як позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Outcome: partial