Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

03.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 17.05.2003 року по 19.02.2014 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. Зазначила, що на даний час вона ніде не працює та знаходиться на утриманні своїх батьків. Державну соціальну допомогу по безробіттю та утримання дитини не отримує, тому позбавлена можливості забезпечувати потреби дитини для її повноцінного розвитку. Зазначає, що відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків на його утриманні не має. На даний час працює молодшим науковим співробітником лабораторії досліджень гірських порід та підрахунків запасів газу в ЗАТ «Гутянський елеватор» Харківської області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Пояснила, що на даний час проживає з новим чоловіком в цивільному шлюбі та її батьками, які допомагають утримувати дітей, оскільки на даний час вона ніде не працює. Відповідач надає матеріальну допомогу щомісячно на дітей в розмірі 300-400 грн., декілька разів - 700-800 грн. Вказала, що крім грошової допомоги, відповідач купує одяг та їжу дітям, разом з дітьми відвідує установи дозвілля, у спілкуванні з дітьми не обмежений. Відповідач не заперечував проти задоволення позову, але не погодився з визначеним позивачем розміром аліментів, посилаючись на те, що має невелику заробітну плату та сплачує кредитні зобов'язання, тому надає матеріальну допомогу на утримання дітей по можливості. Вказав, що утримує огород, виконує іншу домашню роботу та допомагає дітям продуктами харчування. Просив стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати, оскільки в іншому випадку він буде позбавлений засобів належного проживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного життя в сім'ї ростуть неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження серій [NUMBER], актові записи №№12,49, в яких батьками дітей значаться сторони у справі. Ст.180 СК України зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. Як вбачається зі змісту довідки № 777Н від 24.11.2015 року, наданої КП «Благоустрій» Валківської міської ради Харківської області, діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю - позивачем у справі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо стягуються аліменти на двох дітей і більше, суд у відповідності до ч.2 ст.183 СК України визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати з заробітної плати не може перевищувати 50% заробітної плати. В судовому засіданні позивач пояснила, що вона не працює, оскільки в достатній мірі сімю забезпечує цивільний чоловік та батьки. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але тільки після того, як вона попросить, що, на її думку, є основною причиною звернення до суду з цим позовом. Відповідач пояснив, що отримує заробітну плату в розмірі приблизно 1500 грн., з яких сплачує кредитні зобов'язання взяті за час шлюбу з позивачем. Наполягав, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності виплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у заявленому позивачем розмірі. З огляду на викладене, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що не позбавляє сторони у майбутньому звернутися до суду з позовом про зміну порядку стягнення і розміру аліментів. Судові витрати у справі відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved