Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

03 грудня 2014 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю « Кей колект» (далі - ТОВ) звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідач відповідно до кредитного договору з ПАТ « Укрсиббанк» (далі Банк) від 05 березня 2007 року отримав кредит в сумі 151000 доларів США. Відповідач повинен був вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідач систематично не виконував свого зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість з простроченого тіла кредиту 126976,61 доларів США, що еквівалентно 2002548,12 грн., процентів на суму 120932,06 доларів США, що еквівалентно 1907219,52 грн., а всього на 3909767,63 грн. Вказану суму боргу позивач за договором з ПАТ «Укрсиббанк» про відступлення права вимоги отримав право вимоги на отримання суми боргу. Оскільки відповідач не виконує умов договору, тому просить стягнути з нього відповідно до умов договору борг за кредитом. 11 березня 2015 року, у звязку зі зміною офіційного курсу гривні, ТОВ збільшило позовні вимоги, просило стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитом в розмірі 247908,67 доларів США, що еквівалентно 5388294, 90 грн. Згодом позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в сумі 231281,54 долари США в національній валюті по курсу НБУ на день прийняття рішення судом. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує. Пояснив, що жодного письмового повідомлення від ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей колект» про відступлення права грошової вимоги [PERSON] не отримував, належних достовірних доказів про направлення такого повідомлення позивачем не надано. Позивачем не надано жодних письмових доказів, які б доводили належне приймання ТОВ від Банку права грошової вимоги, не надано ліцензії на право ТОВ здійснювати валютні операції щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та нарахування відсотків в доларах США. Подав заяву про застосування строку давності, оскільки з моменту виникнення права на позов пройшло більше трьох років. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством ПАТ „Укрсиббанк та [PERSON] 05 березня 2007 року було укладено кредитний договір. 12 грудня 2011 року ТОВ ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ відповідно до договору факторингу свої права вимоги за зобовязаннями відповідача по кредитному договору. [PERSON] не виконував вимоги договору і не сплачував встановлених договором платежів. Право стягнення боргу за договором факторингу отримав позивач. Останні платежі на погашення боргу за договором кредиту з тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами [PERSON] сплатив 08 грудня 2008 року. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, договором про надання споживчого кредиту, довідками розрахунку боргу, графіком погашення кредиту, додатковими угодами №2, №3, №4 до договору про надання споживчого кредиту, заявкою на отримання кредиту, меморіальним ордером отримання відповідачем суми кредиту, договором факторингу, листами вимогами ТОВ і Банку до відповідача та списками згрупованих рекомендованих листів, договором відступлення вимоги, актом приймання-передачі прав вимоги повідомленням про відступлення прав вимог за кредитним договором. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. Відповідно до п.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.517 ЦК України, боржник має право не виконати вимогу свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію яка є важливою для їх здійснення. Позивач надав суду доказ направлення [PERSON] Банком та ТОВ повідомлень про відступлення прав вимоги за кредитним договором у вигляді списків на відправлення рекомендованих відправлень. Представник відповідача в суді стверджує, що [PERSON] вказаного повідомлення не отримував. Представник ТОВ вказане твердження не спростував належними та допустимими доказами, які б достовірно підтверджували факт отримання [PERSON] повідомлення про договір факторингу. Сам факт відправлення Банком та ТОВ повідомлень не являється достовірним доказом фактичного отримання [PERSON] вказаних повідомлень. З огляду на встановлені обставини та правові положення у ТОВ не виникло права вимоги до [PERSON] сплатити борг за договором кредиту. Із даних довідки розрахунку наданої позивачем вбачається, що платежі по сплаті боргу з тіла кредиту та відсотків за користування цим кредитом [PERSON] здійснив востаннє 08 грудня 2008 року. Відповідно до ст..514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст..262 ЦК України заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Вивченням змісту договору кредиту від 05 березня 2007 року між Банком та [PERSON] не виявлено умови між сторонами про збільшення строку позовної давності. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовом, який ст. 257 ЦК України визначений тривалістю три роки.

Outcome: dismissed