Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

02.10.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 15 серпня 2014 року 0 12 годині 00 хвилини по вул. Димитрова в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено належний їй автомобіль марки «FORD FIESTA», держ. ном. АА 18 18 ОЕ. Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля марки DAF XF 95», держ. ном. AFI 7300 АР з напівпричепом [PERSON], відповідальність якого згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ №0041469 була застрахована в АТ «УОСК». З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача АТ «УОСК» з відповідною заявою, та надав необхідні документи. АТ «УОСК» прийняло рішення про виплату у рахунок відшкодування заподіяної належному йому на праві власності транспортному засобу матеріальної шкоди у розмірі 35749,15 грн. без суми ПДВ. Разом з тим, до цього часу АТ «УОСК» виконало свої зобовязання за договором страхування частково, сплативши на корить позивачки в розмірі 7000,00 грн. З наведених підстав позивачка просить стягнути з відповідача суму заборгованості по страховому відшкодуванню у розмірі 28749,15 грн. Крім того, на підставі положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача пеню нараховану за період з 15.12.2014 по 01.10.2015 в розмірі 13991,94 грн., на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3% річних за період прострочки в розмірі 820,42 грн. та інфляційні втрати в розмірі 15543,41 грн. В судове засідання позивачка не зявилася. Через свого представника подала суду заяву, в якій просить розглядати справи у її відсутності, згодна на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач АТ «УОСК», свого представника для участі у розгляді справи не направив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином у порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. З урахуванням обставин справи, положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує позивачка згідно поданої заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1194 ЦК України, передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, несе додаткову (субсидіарну) відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Згідно Закону України «Про страхування», цивільно-правова відповідальніст власників наземних транспортних засобів підлягає обов'язковому страхуванню. Як визначено ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Необхідною умовою виникнення обовязку страховика за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Статтею 22 Закону України №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року 0 12 годині 00 хвилини по вул. Димитрова в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області з вини [PERSON], який керував автомобілем марки DAF XF 95», держ. ном. AFI 7300 АР з напівпричепом, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «FORD FIESTA», держ. ном. АА 18 18 ОЕ, належний на праві власності [PERSON] На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси [PERSON] повязані з володінням, розпорядженням та користуванням автомібелем DAF XF 95», держ. ном. AFI 7300 АР з напівпричепом були застраховані у АТ «УОСК» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ №0041469. 16.09.2014 позивачка звернувся до АТ «УОСК» з заявою на виплату страхового відшкодування. Листом від 27.11.2014 року №10793 АТ «УОСК» повідомила позивачку, що за результатами розгляду її заяви прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування в сумі 35749,15 грн. за вирахуванням суми ПДВ та франшизи. Відповідач порушив строки виплати страхового відшкодування. Такі дії відповідача були оскаржені позивачкою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. На час розгляду справи зобовязання відповідача по виплаті страхового відшкодування залишаються невиконаними в повному обсязі, а саме на користь позивачки сплачено 7000,00 грн. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року розяснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з встановленого в ході судового розгляду факту порушення відповідачем строків виплати страхового відшкодування, ґрунтуючись на вищенаведених нормах права, суд знаходить вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат законними та обґрунтованими. Відповідно до представленого позивачкою розрахунку розмір пені за період з 15.12.2014 по 01.10.2015 складає 13991,94 грн., 3% річних - 820,42 грн., інфляційних втрат - 15543,41 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача на її користь заборгованості в розмірі 59104,92 грн., з яких: заборгованість по страховому відшкодуванню - 28749,15 грн., пеня- 13991,94 грн., 3% річних - 820,42 грн., інфляційні втрати - 15543,41 грн. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивача підлягає стягненню з відповідача АТ «УОСК» - 591,05 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved