Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

02 травня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок йому належать на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки серії [NUMBER] від 07 жовтня 2003 року. Відповідач [PERSON] , зареєстрований за зазначеною вище адресою, але більше трьох років там не мешкає. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча була належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надав. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок йому належать на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки серії [NUMBER] від 07 жовтня 2003 року (а.с.8). Відповідач [PERSON] , зареєстрований за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої копії картки Форми А (а.с.12), але більше трьох років там не мешкає, згідно акту від 10 квітня 2019 року, складеного комісією в складі сільського голови , секретаря сільської ради, депутата сільської ради та двох свідків в с.Максимівка Первомайського району Харківської області (а.с.11). Позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в будинку позивача більше року, визначив для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту від 10.04.2019 року, що в спірному будинку відповідач не мешкає з 2016 року. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин.

Outcome: approved