Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

02.12.2019 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просить суд: стягнути з відповідача на свою користь та на своє утримання аліменти у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1921,00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до закінчення навчання або досягнення 23 річного віку; також позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на оплату свого навчання у розмірі Ѕ частини таких витрат, згідно договорами про надання освітніх послуг (які будуть надаватися відповідачу) до закінчення навчання або досягнення 23-го віку. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач є рідним батьком позивачки. Мати позивачки рішенням суду від 12.08.2008 року була позбавлена батьківських прав та померла [INFO] . Відповідач також рішенням суду від 02.12.2008 року позбавлений батьківських прав стосовно позивачки. До досягнення 18 років відповідач сплачував аліменти на утримання позивачки за рішенням суду від 02.11.2011 року у розмірі ј частини від всіх видів доходів. 21.06.2019 року позивачці виповнилось 18 років, і після повноліття відповідач відмовився сплачувати аліменти та будь-якої фінансової підтримки/допомоги не надає. Позивачка вказує, що на даний час вона є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Комунальному закладі вищої освіти Київської обласної ради «Академія мистецтв» на факультеті «Видовищно-театралізовані заходи». Позивачка зазначає, що навчається на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток. Крім того, позивачка щороку несе витрати на проходження курсів з навчання таких як: акторське мистецтво; модельне майстерство; уроки вокалу тощо. Такі курси потрібні для підвищення кваліфікації своєї професійності фахівця та можливості у подальшому влаштуватись на роботу. Крім того, для практичних занять позивачка витрачає кошти на акторські портфоліо, відео, візитки, костюми та грим. Позивачка вказує, що відповідач працює у ТОВ «Р КІПЕР-СЕРВІС», одержує заробітну плату, тож має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги стосовно стягнення додаткових витрат позивачка посилається на положення ст. 185 СК України. Ухвалою суду від 04.12.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена на зареєстровану адресу проживання відповідача, однак судова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є рідним батьком позивачки, яка народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2008 року відповідач позбавлений батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання позивачки у розмірі ј частини від всіх його доходів, щомісячно, до повноліття дитини (а.с. 8). Мати позивачки померла [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Згідно довідки Комунального закладу вищої освіти Київської обласної ради «Академія мистецтв» від 23.09.2019 року, [PERSON] навчається на 4-му курсі спеціалізації «Видовищно-театралізовані заходи» на денній формі навчання, терміном з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 9). За змістом довідки про доходи позивачки №464 від 30.10.2019 року, остання навчається безоплатно та за період з квітня 2019 року по вересень 2019 року їй нараховано дохід у сумі 19401,12 грн. (а.с. 10). Станом на час звернення із позовною заявою, позивачка досягла повноліття, отже стягнення аліментів на її утримання за рішення суду припинилось. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналіз наведеної норми закону вказує на те, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання настає за наступних умов: дитина навчається і саме у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги; платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу; право позивача на звернення до суду з відповідним позовом обумовлене тим, що сама позивачка і є дитиною яка продовжує навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. Позивачка має право на звернення до суду з відповідним позовом, оскільки вона сама є повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання, що відповідає положенням ч. 3 ст. 199 СК України. Аналізуючи матеріали справи суд вбачає, що позивач будь-якими доказами не підтвердила зазначеного нею факту про те, що відповідач працює та отримає дохід і з клопотаннями про витребування таких доказів до суду не зверталась. При цьому, суд дійшов висновку, що платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки відповідного стороною відповідача не спростовано. Крім того, до повноліття позивачки, тобто до 20.06.2019 року, відповідач сплачував аліменти на утримання дитини, як про це зазначено у позові. Отже, відповідач має достатній дохід для надання матеріальної допомоги і дитині, яка вже досягла повноліття. Ураховуючи, що позивачка дійсно продовжує навчання, що підтверджується належними доказами, при цьому зазначена особа навчається на денній формі навчання, така обставина вказує на наявність об`єктивних причин, що позбавляють повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно. Отже, за наведених умов позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, тому вимоги позивача про стягнення аліментів в даному випадку є законними та обґрунтованими. При цьому, суд також враховує, що позивачка має власний дохід, який дорівнює у нарахованому показнику 3200,00 грн. на місяць. Крім того, із наданої позивачем довідки вбачається, що її навчання відбувається на безоплатній основі При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, що іншого з батьків позивачки, а саме матері немає в живих, будь-які дані про перебування позивачки в зареєстрованому шлюбі відсутні, як відсутні і дані про наявність у позивача рідних сестер/братів, які б також могли надавати допомогу. У відповідності до положень ст. 182 СК України суд констатує, що стан здоров`я самої позивачки та відповідача не визначено. Належні дані про наявність або відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина відсутні. Також відсутні дані про наявність або відсутність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи стороною позивача не доводились. Будь-яких інших обставин, що мають істотне значення, судом не встановлено. Ураховуючи всі наведені обставини, визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом зменшення заявленого до стягнення розміру до 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на час розгляду справи становить 1051,00 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення додаткових витрат, які обґрунтовані позивачем положеннями ст. 185 СК України, суд дійшов висновку про необхідність відмови у цій частині позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст. 201 СК України, яка має назву «Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина», до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Отже, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей положення ст. 185 СК України не застосовуються і на такі відносини не розповсюджуються. Тобто, позивачка не має право на отримання від свого батька додаткових витрат у відповідності до положень ст. 185 СК України. При цьому, усі питання забезпечення дитини, яка продовжує навчання охоплюються положеннями ст.ст. 199, 200 СК України та визначені судом у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час розгляду справи. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: partial