Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

02 вересня 2014 року Позивач звернулась до суду з позовом до Відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки до повноліття. Заочним рішенням від 14 листопада 2014 року позовні вимоги були задоволені частково. Ухвалою від 29 травня 2015 року заочне рішення було скасоване. 12 серпня 2015 року Позивач надала уточнення до позовної заяви, в яких просить стягнути аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісяця і до досягнення дитиною 18 річного віку, а в разі навчання у вищому навчальному закладі до 23 років. Крім того, Позивач просить стягнути аліменти за минулий час, за три роки з вересня 2012 року по серпень 2015 року, в розмірі 174262, 01 гривень. Посилаючись на обов'язок Відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, Позивач просить суд стягнути з нього щомісячно по 3000 гривень на додаткові витрати, щомісячно до 23 років в разі навчання дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що спільне життя з Відповідачем у неї не склалось, сторони ніколи не проживали разом, шлюб між сторонами не реєструвався. Після народження дитини Відповідач відмовився у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на сім'ю та утримання доньки, хоча Позивач неодноразово зверталась до нього із відповідними проханнями. [PERSON] зазначає, що дитина проживає разом з нею, але її доходів на утримання доньки не вистачає, у зв'язку з чим вона була вимушена звертатись до банківських установ за отриманням кредитів. Протягом усього часу з 2012 року, як зазначає Позивач, вона була вимушена вести облік своїх витрат на утримання дитини, що підтверджується відповідними квитанціями, на приєднанні яких до матеріалів справи Позивач наполягала у судовому засіданні. З огляду на викладені обставини Позивач вважає, що матеріальна допомога з боку Відповідача повинна бути регулярною, і окрім аліментів має включати також додаткові витрати на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У друге поспіль судове засідання подав заяву про його відкладення, проте суд вважає позицію Відповідача та його представника такою, що спрямована на невиправдане затягування розгляду справи, а тому ухвалив за можливе розглядати справу у відсутність Відповідача із постановленням повторного заочного рішення. Вислухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що від відносин Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с. 13, том 1) Спільне життя між Сторонами не склалось, сторони ніколи не проживали разом. Зі слів Позивача суд встановив, що після народження дитини Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на сім'ю та утримання доньки. Встановлено, що [PERSON] проживає разом з Позивачкою, але її доходів на утримання доньки не вистачає. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що Відповідач постійного заробітку не має (Том 1 а.с. 222), надав копію наказу від 01.04.2015р. з ТОВ «Девелопмент Центр», в якому є співзасновником із внеском до статутного фонду в розмірі 4900000 гривень, про те, що працює в товаристві водієм та заробітної плати не отримує. (Том 1, а.с. 135) З огляду на викладене, суд вважає за доцільне призначити аліменти в розмірі у фіксованій сумі. Оцінюючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з Відповідача, суд враховує наступне. З наданих Позивачем оригіналів платіжних документів (квитанцій, чеків тощо - Томи 2-4) вбачається, що середньомісячні витрати Позивача на утримання дитини починаючи з вересня 2014 року становили не менше шести тисяч гривень. Враховуючи, що батьки дитини мають рівні зобов'язання щодо матеріального утримання та забезпечення дитини, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з Відповідача, в сумі 3000 гривень щомісячно. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В матеріалах справи міститься достатньо доказів підтверджуючих, що Позивачка зверталась до Відповідача з вимогою про одержання аліментів на дитину, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням Відповідача від їх сплати (Том 1, а.с. 30, 81, 95-96). Згідно з останньою редакцією позовних вимог [PERSON] вона просить стягнути з Відповідача аліменти за минулий час починаючи з вересня 2012 року, а тому суд не має підстав виходити за межі позовних вимог в цій частині. На підставі наданих Позивачем платіжних документів (чеків, квитанцій) судом встановлено, що за період з вересня 2012 по вересень 2014 року (день пред'явлення позову) нею було витрачено на утримання дитини 96502 гривні, а тому суд вважає за доцільне стягнути з Відповідача аліменти за минулий час в розмірі половини зазначеної суми, а саме - 48251 гривень. Крім того, статтею 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи наявні матеріали справи, а також пояснення Позивача щодо необхідності несення витрат на оплату вартості гуртків хореографії, вивчення іноземної мови, вокального гуртка, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на утримання дочки [PERSON] додаткові витрати в розмірі 1000 гривень щомісячно. Що стосується вимог Позивача про стягнення з Відповідача аліментів та додаткових витрат на утримання дитини до досягнення дитиною 23 років на період її навчання, то в даному випадку суд вважає вимоги [PERSON] передчасними, оскільки станом на день подання позову права Позивача та малолітньої [PERSON] Відповідачем не порушені. Відтак підстав для задоволення позову в цій частині немає. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial