Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

04.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 05.11.2013 року він уклав з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу [INFO] року народилася донька [PERSON], яка проживає разом з матір'ю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, однією сім'єю подружжя не проживає, на даний момент сім'я розпалася. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов про розірвання шлюбу визнала повністю. Просила суд залишити доньку проживати з нею, після розірвання шлюбу (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.11.2013 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1558 (а.с. 8). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Спору стосовно виховання та проживання дитини у сторін не має. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені в червні 2015 року, сумісного господарства не ведуть. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї не можливо, на примирення сторони не згодні, шлюб існує лише формально, відтак позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору, тому суд не розглядає її.

Outcome: approved