overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

04.03.2014 позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 22.12.2010 він відповідно до кредитного договору №002-04096-221210 відкрив відповідачці кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000 грн. Відповідачка порушив умови кредитного договору і станом на 27.11.2013 має загальну заборгованість у сумі 5656,69 грн, яка складається з тіла кредиту - 4081,29 грн., простроченого тілі кредиту - 814,08 гр; заборгованості за комісіями - 761,32 грн., які просив стягнути з відповідачки на його користь та сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, на позові наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка, яка в установленому законом порядку повідомлялася про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася і повідомлень про причини неявки від неї не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що 22.12.2010 позивач відповідно до договору №002-04096-221210 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відкрив відповідачці кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000 грн. (а.с.6-10). 22.12.2010 року відповідачка отримала картку «Visa Classic» та ПІН-конверт до неї, що підтверджено її особистими підписами в договорі, ознайомлена з тарифами на обслуговування платіжної картки (а.с.10). Відповідачка порушила умови кредитного договору і станом на 27.11.2013 має загальну заборгованість у сумі 5656,69 грн, яка складається з тіла кредиту - 4081,29 грн., простроченого тілі кредиту - 814,08 гр; заборгованості за комісіями - 761,32 грн., які необхідно стягнути на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

04.03.2014 позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалась на те, що 04.05.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сім'єю до лютого 2014 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони перестали розуміти один одного, в сім'ї постійно виникають сварки. Подальше сумісне проживання стало неможливим. Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка на позові наполягає. Відповідач, який у встановленому законом порядку, викликався в судове засідання, однак не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд розглядає справу в порядку заочного провадження зі згоди позивача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 04.05.1998 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №10 (а.с.6). Проживали однією сім'єю до лютого 2014 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.7,8). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень не надав, вжиті судом заходи до збереження сім'ї позитивних наслідків не дали, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

04.03.2014 р. в суд поступила позовна заява, в якій позивач вказує, що відповідач по справі її колишній чоловік з яким вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2010 року і розірвали шлюб 26.08.2013 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з позивачкою, а відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки добровільно домовитись про сплату аліментів не вдалося, позивачка просить стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], громадянина України, жителя с. Завадів Стрийського району, аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка наведене в позові підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення, при цьому вказавши, що не надає допомоги на утримання дитини, оскільки має на утриманні батьків. Поясненнями сторін та дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2010 року , і шлюб їх було розірвано 26.09.2013 року рішенням Стрийського міськрайонного суду. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] батьком якого являється відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 08.09.2010 року. Згідно довідки про склад сім»ї виданою Стрілківською сільською радою № 245, дитина проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість утримувати дитину оскільки є фізично здоровий та працездатний, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

04.03.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з нього на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що Гайворонським районним судом судовим наказом від 16.07.2012 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей сина - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку на місяць й стягувати щомісячно до повноліття дітей. Але позивач на даний час не працює не зареєстрований як підприємець проживаю з пристарілою матір'ю має нерегулярний мінливий дохід та частину прибутку одержує в натуральному виді. Тому оскільки, позивач не має постійний заробіток просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з нього на користь відповідачки аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні змінив позовні вимоги та просить стягнути з нього на користь відповідачки аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідачка в судовому засіданні змінений позов визнала. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що змінений позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дітей, як батько дітей, зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття, тому суд приходить до висновку що розмір аліментів необхідно зменшити, та стягувати в твердій грошовій сумі. При визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

04.03.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17 червня 2014 року шлюб з відповідачем розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO], яка в даний час знаходиться на повному утриманні батька. Відповідач не надає матеріальної допомоги дитині. У зв'язку з чим просить суд, стягувати з [PERSON] в його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі - 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи 17 червня 2014 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.06.2014 року. (а.с. 5) Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої дитини, відповідач [PERSON] являється матір'ю останньої. (а.с. 4) В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дитині, яка знаходиться на утриманні та вихованні батька. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможна платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі - 243,60 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

04.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання його племінника [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення його опікуном посилаючись на те, що [PERSON] являється інвалідом 2-ї групи з дитинства, мати [PERSON] померла, а батько місце знаходження його батька не відоме. З матір'ю [PERSON] від розлучився ще у 1990 році. Інші родичі не мають бажання стати опікуном, а [PERSON] внаслідок психічного розладу, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує нагляду. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити посилаючись на те, що племінник є його рідною кров'ю і він хоче стати його опікуном, щоб допомагати і контролювати його поведінку, адже [PERSON] є вразливим і часто заявник зустрічав у його квартирі невідомих людей, а після цього пропали гроші та документи на квартиру. Представник заявника в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній і просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні підтримала вимоги заяви, вважає, що [PERSON] слід визнати недієздатним на підставі висновку судово-психіатричної експертизи та призначити заявника його опікуном на підставі подання органу опіки та піклування. Прокурор в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та не заперечує проти її задоволення. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи та прокурора, оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно Акту судово-психіатричного експерта №512 від 17.06.2014 року, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом «Легка розумова недорозвиненість з помірно вираженими емоційно-вольовими порушеннями». [PERSON] за своїм психічним станом не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує встановлення над ним опіки (а.с. 49-51). Відповідно до змісту подання Органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації №140 від 01.09.2014 року, Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне призначити опікуном гр. [PERSON] в разі визнання Дніпровським районним судом м. Києва гр. [PERSON] недієздатною особою. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За таких обставин заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

04.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 07.11.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Дітей від шлюбу не має, однак відповідач не бажає йти до РАЦС для розірвання шлюбу. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем припинені з вересня 2013 року, у зв'язку з втратою взаєморозуміння, тривалий час вони мешкають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. ( а.с.6-10 повідомлення). Позивач [PERSON] на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. ( а.с. 11 - заява). Відповідач [PERSON] проти позову заперечень не надала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених вимог. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.11.2007 року в Інгулецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 300 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу дітей не мають. Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] не надала заяву щодо вибору прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

04.03.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 07.03.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO]. Просить суд стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно. В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, просила суд стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи. Просив суд, позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 07.03.2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої дитини, відповідач [PERSON] являється батьком останньої. (а.с. 3) Відповідно ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не надав суду доказів, які відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, доводили б ті обставини, що він в силу матеріального становища не спроможний надавати матеріальну допомогу дружині, на утриманні якої знаходиться дитина [PERSON] Тому, виходячи з вищенаведених норм матеріального права, суд немає підстав сумніватись в можливості відповідача в порядку ст. 84 СК України надавати матеріальну допомогу на утримання позивача в розмірі 500,00 грн. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі - 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

04.03.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання з відповідачем шлюбу, який був зареєстрований 15 вересня 2007 року. Від цього шлюбу у них є дитина - [PERSON], [INFO] року, яка проживає з нею. Позовну заяву обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ю. На цьому ґрунті між ними ввесь час виникають сварки, що негативно впливає на дитину. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сім'я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу є неможливим. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2007 року. Цей шлюб для них є перший. У шлюбі у них [INFO] року народилася дитина - [PERSON], яка проживає з позивачкою. Встановлено, що сімейне життя у сторін в зареєстрованому між ними шлюбі не склалося. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, наміру проживати разом з та зберігати шлюб не мають, примирення не бажають. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Змінювати прізвище на дошлюбне позивачка не бажає. Майнового спору між сторонами, та спору про місце проживання дитини немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

04.03.2014 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 20 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітню [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, з 2008 року вони проживають окремо та ведуть окреме господарство. Вказує, що збереження шлюбу не вважає можливим. Таким чином, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує, за виключенням вимог щодо стягнення судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 20 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітню [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони з 2008 року проживають окремо, ведуть роздільне господарство, збереження сім'ї не бажають та вважають не можливим. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заперечень щодо позову не надав. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved