Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

03.04.2015 позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № R53700243472В від 04.05.2012 року у загальній сумі 61\~658,98 грн. та стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 04.05.2012 року сторони уклали договір № R53700243472В, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 82\~700 грн. зі сплатою 31 % річних та строком повернення до 04.05.2016 року. Однак, відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 04.05.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53700243472В, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 82\~700 грн. зі сплатою 31 % річних та строком повернення до 04.05.2016 року. Відповідач зобовязався повертати кредит і сплачувати за його користування відсотки щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами, 08 числа кожного місяця /а.с. 6-13/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу [PERSON], що підтверджується меморіальним ордером №13175 від 04.05.2012 року /а.с.32/. Однак, відповідач [PERSON] не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору. З довідки щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором № R53700243472В від 04.05.2012 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], станом на 25.07.2014 року вбачається, що сума заборгованості за кредитом становить 50\~382,72 грн., сума простроченої заборгованості за кредитом 4\~959,37 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками 4\~267,60 грн., сума пені 2\~049,29 грн., загальна сума заборгованості 61\~658,98 грн. Загальна сума, погашена боржником за кредитним договором станом на 02.07.2014 року складає 70890,00 грн./а.с.24/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню і грошові кошти у порядку ст. 625 ЦК України, на підтвердження чого позивачем надано розрахунок заборгованості штрафних санкцій та інфляційних нарахувань станом на 25.07.2014 року /а.с. 25/. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved