Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

03 лютого 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], загальною площею 5,43 умовних кадастрових гектарів із числа земель, переданих членам КСП «ім. Ілліча» виданий на ім'я [PERSON], розташованих на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області та визнати за ним право власності на вказаний сертифікат. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. В минулому судовому засіданні свої вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає вимоги частково обґрунтованими та такими, що частково підлягають задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Зміст зазначених у ст. 15 ЦК підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах ст.ст., що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. У ч. 1 ст. 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Відповідно до положень ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом можуть також бути встановлені і інші факти, так, зокрема можливе встановлення факту володіння на праві власності якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. Судом встановлено, що протоколом загальних зборів ПСП «Патріот» по розподілу земельних часток (паїв) згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 20 березня 2003 року було проведено жеребкування та розподілено земельні частки - паї, під номером [NUMBER] зазначено [PERSON]. З листа відділу Держземагенства у Золочівському районі Харківської області від 07 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] включений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) із земель, переданих у колективну власність членам КСП «ім. Ілліча». За [PERSON] в книгах реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зареєстровано сертифікат серії [NUMBER] за №349, загальною площею 5,34 умовних кадастрових гектарів. Даних щодо виділення землі [PERSON] у відділі немає. Відповідно до наданої копії трудової книжки колгоспника російською - «[PERSON]» серії [NUMBER] від 16 квітня 1991 року останній 13 лютого 1991 року прийнятий до членів колгоспу «ім. Ілліча» на підставі протоколу №2 від 18 лютого 1991 року. З наданої суду копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається, що російською його ПІБ зазначається як «[PERSON]». З наданого суду випуску газети «Зоря» за 25 липня 2015 року (сторінка 7) вбачається, що було розміщено оголошення про втрату сертифікату [NUMBER] про право на земельну частку пай. Відтак, аналізуючи надані докази суд доходить висновку, що при виготовлені сертифікату було допущено помилку, у прізвищі позивача та замість правильного «[PERSON]», як зазначено у трудовій крижці та паспорті, помилково зазначено «[PERSON]», в зв'язку з чим в даний час він позбавлений можливості належним чином реалізувати свої права. За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що позивач [PERSON] мав підстави для звернення до суду, бо у позасудовому порядку встановити факт належності йому правовстановлюючого документа він не має можливості, порушене право підлягає захисту у обраний позивачем спосіб, шляхом встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа - сертифікату серії [NUMBER] про право на земельну частку пай. Водночас, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на сертифікат [NUMBER] про право на земельну частку (пай), через втрату оригіналу сертифіката, задоволенню не підлягають, так як в розумінні положень ст.ст. 15, 16 ЦК України позивачем обрано не передбачений законом спосіб захисту порушеного права, а саме визнання права власності на правовстановлюючий документ. Суд зауважує, що ст. 392 ЦК України передбачено, право власника на звернення до суду з позовом про визнання права власності (на сам об'єкт, як то житловий будинок, земельну ділянку тощо) якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом в порядку окремого провадження може також бути встановлений факт володіння. Проте відповідних вимог позивачем не заявлено. В той час як позивачем заявлено вимогу саме про визнання права власності на правовстановлюючий документ, яка задоволенню не підлягає.

Outcome: partial