Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

04 грудня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідача) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 11 грудня 1993 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропіля Донецької області за актовим записом № 188. Від шлюбу дітей не мають. Під час проживання спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, останні п`ять років мешкають окремо, у зв`язку з чим позивач прийшов до висновку, що збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно, тому звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Ухвалою суду від 14 січня 2020 року\~\~\~закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223\~ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. З урахуванням ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 грудня 1993 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11 грудня 1993 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропіля Донецької області за актовим записом № 188. (а.с.8) Від спільного життя дітей не мають. Спору майнового характеру не існує. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Визнання відповідачем пред`явленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. З матеріалів справи слідує, що позивач є інвалідом ІІ групи (а.с.5,6). Відповідно до п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп. У відповідності до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн. на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved