Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

03 вересня 2018 року позивач [PERSON] \~в інтересах\~недієздатного [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до до [PERSON] про визнання договорів недійсними. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~зазначає,\~що рішенням\~Бабушкінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~06\~грудня 2016\~року його\~призначено опікуном\~недієздатного [PERSON] ,\~звільнивши при\~цьому [PERSON] \~від покладених\~на нього\~обов`язків опікуна\~щодо [PERSON] .\~ [PERSON] \~є інвалідом\~ІІ групи\~з дитинства\~та проживав\~у приватному\~будинку по\~ [ADDRESS] ,\~який разом\~із земельною\~ділянкою йому\~належав на\~праві приватної\~власності.\~Зазначене майно\~він успадкував\~разом з\~матір`ю [PERSON] \~після смерті\~батька в\~рівних частках,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~законом від\~15\~квітня 1991\~року.\~В лютому\~1993\~року [PERSON] \~подарувала належну\~їй частку\~сину [PERSON] \~який став\~власником всього\~майна:\~житлового будинку\~площею 56\~кв.\~метрів з\~господарськими будівлями\~та земельної\~ділянки площею\~561\~кв.м.Як стало відомо позивачу з документів, які він, як опікун, отримав з міського архіву 26 червня 2017 року, відповідач [PERSON] , який є звідним братом [PERSON] скориставшись його психічним станом ( [PERSON] був з дитинства психічно хворий, неодноразово проходив курс лікування у міжобласному клінічному психоневрологічному центрі) умовив останнього укласти договір дарування 1/2 частки будинку від 15 травня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої ДДНК Ладою І.М. та 1/2 земельної ділянки на своє ім`я та зареєстрував за собою право власності на це майно 01 грудня 1998 року. Після цього [PERSON] звернувся з заявою до суду та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 1998 року було визнано [PERSON] недієздатним. 06 січня 1999 року [PERSON] написав заяву в опікунську раду Жовтневого району про призначення його опікуном над [PERSON] та рішенням Жовтневої райради був призначений опікуном. Після цього [PERSON] , на думку позивача, зловживаючи своїми обов`язками та у порушення вимог законів спочатку виписав [PERSON] з житлового будинку по [ADDRESS] , а пізніше продав [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою , в тому числі 1/2 частку [PERSON] . Позивач вважає, що таким чином [PERSON] був незаконно позбавлений свого права власності на 1/2 частку майна. Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська від 23 квітня 2004 року № 187 було дозволено [PERSON] продати 1/2 частини будинку по [ADDRESS] , яка належала його недієздатному звідному брату [PERSON] . А пунктом 2 цього рішення було зобов`язано опікуна [PERSON] включити у договір купівлі - продажу нового житла ім`я свого підопічного [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська від 20 серпня 2004 року було дозволено [PERSON] продати 1\\2 частини земельної ділянки яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить його підопічному [PERSON] . Позивач вважає, що [PERSON] зловживаючи своїми правами опікуна з корисливою метою і прямим умислом, вступивши у зловмисні домовленості з нотаріусом та покупцем, здійснив на шкоду опікуваному відчуження всього майна іншій особі без придбання майна опікуваному, а тому звернувся до суду із вказаним позовом про визнання договорів недійсними, повернення [PERSON] у приватну власність домоволодіння та стягнення з [PERSON] моральної шкоди. Від представника позивача до суду надійшла заява, у якій останній відмовився від позовної вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди. В інший частині позов підтримав та просив задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд закрити провадження у вказаній справі, у зв`язку із тим, що позивач не надав доказів, що є законним опікуном недієздатного [PERSON] та що має повноваження представляти в суді інтереси недієздатного. Крім того просив суд стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., за подання позовної заяви та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за подання відповідачем скарги до Дніпровського апеляційного суду. Також представник відповідача просив суд застосувати строки позовної давності. Треті особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Статтею 55 Конституції України\~визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено що [PERSON] є інвалідом з дитинства ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0042290 (том 1, а.с. 14). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 1998 року [PERSON] було визнано недієздатним (том 1, а.с. 21). Згідно з рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська від 19 лютого 1999 року опікуном над [PERSON] було призначено [PERSON] (том 1, а.с. 23). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 квітня 1999 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-2073 (том 1, а.с. 16), а також договору дарування від 02 лютого 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою Фаст Л.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-956, [PERSON] належало на праві власності домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . У подальшому [PERSON] 15 травня 1998 року подарував 1/2 частину указаного домоволодіння [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 15 травня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Ладою І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2099 (том 1, а.с. 19-20). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська від 23 квітня 2004 року №187 [PERSON] було дозволено продати 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належала недієздатному [PERSON] та зобов`язано опікуна [PERSON] включити у договір купівлі-продажу нового житла ім`я підопічного [PERSON] (том 1, а.с. 24). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська від 20 серпня 2008 року №454 [PERSON] було дозволено продати 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належала недієздатному [PERSON] (том 1, а.с. 25). З 2005 року згідно з путівкою № 629 від 11 грудня 2005 року [PERSON] був влаштований до Комунального закладу «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради (том 1, а.с. 26). 26 серпня 2004 року між [PERSON] , який також діяв в інтересах недієздатного [PERSON] , та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , житлова площа якого складала 42,1 кв.м. (том 1, а.с. 33-35). З рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2018 року вбчається, що [PERSON] 18 травня 2009 року відчужив указане домоволодіння та земельну ділянку [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу (том 1, а.с. 28-31). На даний час власником спірного домоволодіння та земельної ділянки є [PERSON] , яка 04 жовтня 2012 року уклала договір купівлі-продажу із [PERSON] (том 2, а.с.1-8) Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 24 березня 2017 року, було звільнено [PERSON] від покладених на нього обов`язків опікуна щодо недієздатного [PERSON] та призначено опікуном [PERSON] над останнім (том 1, а.с. 10). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] на указане рішення суду було повернуто заявнику (том 1, а.с. 11). З урахуванням викладеного на даний час згідно із рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська опікуном недієздатного [PERSON] є [PERSON] , який звернувся до суду із відповідним позовом. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною ( ст. ст. 215235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 388 ЦК України). За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 13, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~224\~ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст.\~224\~ЦК України положення щодо нікчемності правочину, вчиненого без дозволу органу опіки та піклування, поширюється лише на правочини, визначені ст. 71 ЦК України. Указаною нормою визначено, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов`язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна. Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. У відповідності до вимог ст.\~41\~ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. У статті\~67\~ЦК України\~визначені права\~та обов`язки\~опікуна,\~зокрема опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням . Також опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного та зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , будучи опікуном [PERSON] , звернувся до опікунської ради Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська та отримав відповідний дозвіл на продаж 1/2 частини спірного домоволодіння, що належала недієздатному, а отже договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] були укладені з дозволу органу опіки та піклування Жовтневої районної ради міста Дніпропетровська, а отже не є нікчемними. Зважаючи на те, що спірне нерухоме майно вибуло із власності позивача не поза його волею, оскільки договір про відчуження цього майна було укладено уповноваженою на той час особою опікуном позивача, який мав право на укладення договору і з підстав особи, яка повинна була вчиняти правочини від імені позивача, і з підстав наявності у нього відповідного дозволу, вимоги позову є необґрунтованими. Оскільки судом\~не встановлена\~нікчемність правочину,\~укладеного між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~то і\~відповідно відсутні\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог про\~повернення [PERSON] у приватну власність спірного домоволодіння. При цьому суд погоджується із тим, що опікуном [PERSON] були порушені права [PERSON] , оскільки згідно із рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 14 квітня 2004 року № 113 опікуну було дозволено продаж належної недієздатному частини будинку за умови включення його ім`я до договору купівлі-продажу нового житла, але такого обов`язку [PERSON] не виконав і не забезпечив недієздатного новим житлом, але це не може бути підставою для визнання договорів недійсними і може бути підставою для пред`явлення позову із іншим способом захисту порушеного права, зокрема, про стягнення коштів, виручених від продажу майна, належного недієзданому. Що стосується доводів відповідача про пропуск строку позовної давності та відсутності у нового опікуна права на звернення до суду, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки його право на цей час підтверджено рішенням суду і він звернувся до суду із позовом після отримання повноважень опікуна і протягом усього часу [PERSON] є недієздатним, не міг самостійно ініціювати питання про поновлення своїх прав, а тому позов подано із дотримання строку на звернення до суду. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а саме у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати з відповідача не стягуються, разом із тим, позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed