Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

03 листопада 2017 року позивач - [PERSON], місце проживання якої за адресою: [ADDRESS] звернулась до суду з позовом до [PERSON], місце проживання якої за адресою: [ADDRESS] про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, місцезнаходження якого за адресою: вул. Сєвєродонецька, буд. 62, м. Лисичанськ, Луганська область, Україна. Позов заявлено з підстав невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що позивач є матір'ю відповідача [PERSON]. [INFO] відповідач поза шлюбом, у неповнолітньому віці народила дівчинку, [PERSON], батько [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері. З п'ятимісячного віку [PERSON] проживає разом з позивачем, своєю бабусею, та знаходиться у неї на утриманні, про що свідчить довідка про склад сімї, довідка квартального комітету, довідка з медичного закладу, акт обстеження житлово-побутових умов, заява про взяття дитини під опіку, прийнята уповноваженим органом, та показання свідків. На цей час позивачка разом з малолітньою дитиною проживають в м. Старобільську, оскільки в квартирі за місцем реєстрації проводять ремонт. За місцем проживання створені всі умови для дитини, про що свідчить акт обстеження житлово-комунальних умов. Відповідач ні з позивачем, ні з донькою не спілкується, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Відповідач ніде не працює, не навчається, веде розгульний та аморальний спосіб життя, отриману як мати-одиначка допомогу на дитину витрачає на тютюн та наркотики. Позивач разом з чоловіком виховує онуку, піклується нею, утримує матеріально. У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні її доньки [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх доходів. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення справи від неї не надходило. Представник третьої особи Кокорєва Ю.С. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд позовні вимоги задовольнити та позбавити [PERSON], батьківських прав у відношенні її доньки [PERSON], [INFO]. Також підтримала висновок Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими фактичні обставини справи. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач [PERSON] вважає відповідача [PERSON] такою, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, вона не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратила до дитини інтерес. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 04.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [INFO] народилась [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 113. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00016908224 від 22.07.2016 р., наданого Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області за параметрами запиту [PERSON], [INFO] до реєстрації актового запису про народження №113 внесено відомості про батька - [PERSON], мати - [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.10.2005 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилась [INFO], про що складено актовий запис № 794. Батьком записаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно з довідкою № 73772 від 01.11.2017 р., наданою Відділом адміністративних послу Лисичанської міської ради Луганської області, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], до складу сім'ї входять: [PERSON] - спів-онука, [PERSON] - правнучка, [PERSON] - правнучка. Згідно з довідкою № 50 від 31.10.2017 р., наданою головою вуличного комітету [PERSON], в тому, що вона дійсно проживає за адресою: [ADDRESS], склад сім'ї: [PERSON], 1957 р.н. - мати, [PERSON], 1979 р.н. - невістка, [PERSON], 2016 р.н. - внучка, яка проживає разом з бабусею [PERSON] за даною адресою з серпня. Згідно з довідки № 1233 від 30.10.2017 р., наданою Головним лікарем КУ «Старобільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» О.Р. Антоненко, [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], перебуває під наглядом лікаря педіатра дільничного [PERSON] з 2016 року в міській лікарській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 2016 року. Профілактичні щеплення у дитини проведені але з порушенням календаря профілактичних щеплень. Догляд та піклування за [PERSON]. здійснює бабуся. Моральний та фізичний стан дитини задовільний. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, проведеного завідувачем сектору опіки, піклування та усиновлення ССд РДА Черновою Т.А., головним спеціалістом ССД РДА Кравцовою Т.Л. на підставі звернення [PERSON] з метою підготовки висновку про можливість встановлення опіки проведено обстеження умов проживання [ADDRESS]. Житло на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 4 кімнат. Загальна площа будинку 59,2 кв.м. В будинку є окрема кімната для дитини, в якій є необхідні меблі. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. Для виховання та розвитку дитини створено всі необхідні умови. Згідно з заявою від 24.10.2017 р. [PERSON] звернулись до міського голови Шиліна С.І. про прийняття рішення виконкомом про встановлення опіки над дитиною. Згідно з висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 590/01-16 від 01.02.2018 року, Орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилилась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 248 СК України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право: на всебічний розвиток, виховання, освіту, повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; на пільги, встановлені законом, при працевлаштуванні після закінчення строку перебування у зазначеному закладі. Відповідно до ч. 2 ст. 248 СК України, влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягають частковому задоволенню в розмірі, передбаченому діючим ЦПК України, а саме: у розмірі 1/4 всіх видів її доходів на дитину, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № ПН949558 від 02ю11ю2017 року про сплату судового збору в сумі 640,00 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial