Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

03.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], 2007 року народження, в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин із відповідачем та на його ухилення від матеріального утримання сина, який є дитиною-інвалідом і за станом здоров'я потребує постійного догляду в умовах стаціонару. У судовому засіданні представник позивача пред'явлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні; відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як убачається зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача, більше року тому сторони припинили сімейні відносини та почали проживати окремо; дитина залишилася з позивачем, при цьому відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання дитини-інваліда. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. По справі встановлено, що малолітній [PERSON] з 2011 року є інвалідом групи А. Він переніс операцію на головному мозку, внаслідок чого втратив можливість до самообслуговування. [PERSON] не може сидіти, ковтати їжу, не розмовляє, при цьому існує простійна загроза подавитися власною слиною. З 17.11.2011 року він постійно знаходиться на лікуванні в неврологічному стаціонарному відділенні Київської міської дитячої клінічної лікарні № 1. Разом з ним постійно знаходиться позивач, яка здійснює за сином цілодобовий догляд. У зв'язку з цим, позивач позбавлена можливості працювати та самостійно заробляти на життя. Водночас син потребує особливої цілодобової уваги, спеціального дієтичного харчування та засобів особистої гігієни, що вимагає від позивача здійснення щоденних додаткових витрат на підтримання життєдіяльності сина. За таких обставин, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, а тому пред'явлений нею позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved