Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

03 квітня 2014 року [PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом, який мотивує тим, що 08 січня 2014 року згідно з наказом №1 звільнена на підставі ст. 38 КЗпП із посади головного бухгалтера ПАТ «Ковельсільмаш». При звільненні їй не виплачено належні розрахункові суми - 6395 грн. 42 коп. Уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на її користь нараховану й невиплачену суму - 5393 грн. 29 коп. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Представник відповідача позов визнала повністю, причиною порушення прав звільненого працівника назвала відсутність коштів у зв'язку з банкрутством підприємства. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Ковельсільмаш» і звільнена з роботи 08 січня 2014 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 9-13). Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Законодавство не виключає відповідальності роботодавця у разі відсутності коштів для виплати нарахованих при звільнені сум. Наявними у матеріалах справи розрахунками нарахованої позивачу заробітної плати підтверджується сума заборгованості із заробітної плати 5393 грн. 29 коп. У судовому засіданні представник відповідача вказану обставину визнала. За таких обставин з урахуванням того, що 08 січня 2014 року, в день звільнення позивача з роботи, з вини відповідача їй не виплачено нараховану заробітну плату в сумі 5393 грн. 29 коп. і відповідач не сплатив заборгованість у повному розмірі на даний час, в силу ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки по день ухвалення рішення судом. Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає проведенню відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Загальний заробіток за два місяці, що передували звільненню (листопад, грудень) складає 2060 грн. 19 коп. Кількість робочих днів, фактично відпрацьованих позивачем за ці два місяці, становить 34 дні. Відповідно середньоденний заробіток складає - 60 грн. 59 коп. (2060,19 : 34 = 60,59). Час затримки розрахунку на день постановлення рішення судом складає 68 робочих дні, тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 4120 грн. 12 коп. (68 х 60,59 = 4120,12). Суму визначено без утримання податків та інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в доход держави, оскільки позивач звільнена від його сплати при поданні позову.

Outcome: approved