Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

03 липня 2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа ТОВ виробничо-транспортне підприємство «Будкомплект» про стягнення грошових коштів за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на те, що 10 січня 2011 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ ВТП «Будкомплект» укладено кредитний договір із установленням відсотків за користування кредитними коштами. Між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] на забезпечення виконання вимог вказаного кредитного договору укладено договір поруки. Однак на порушення умов вказаних договорів ТОВ ВТП «Будкомплект» та [PERSON] припинили здійснювати погашення кредиту, відсотків за договором, у результаті чого утворилася заборгованість, у добровільному порядку погашення заборгованості не відбулося. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором із урахуванням усіх передбачених законом штрафних санкцій в розмірі 837 715 грн. 94 коп. (а.с.2-3) Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» - задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» борг за договором від 10 січня 2011 року в розмірі 837 715 грн. 94 коп. Також вирішено питання щодо судових витрат. Не погодившись з зазначеним рішенням, [PERSON], було подано апеляційну скаргу, яку рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року - задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Брокбізнесбанк» - відмовлено (а.с. 138-141). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року, касаційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. задоволено частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.198-200). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.09.2015 року - залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - ТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС». Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що сторони уклали договори й відповідні додатки до них та зобов'язувалися виконати їх у відповідності до визначених умов та норм чинного законодавства. Позивач всі умови виконав, передав грошові кошти третій особі, яка їх отримала, однак в порушення умов договору своєчасно не повернула, тому сума заборгованості в повній мірі має бути стягнута з відповідача, як з поручителя, що відповідає на думку суду умовам договорів та чинному законодавству. Однак, із такими висновками суду 1 інстанції колегія судді не погоджується в повній мірі, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права (не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню щодо припинення поруки, та в порушення норм процесуального права, суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, стягнувши відсотки про стягнення яких позивачем в позовній заяві не заявлено), виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст..526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у строк (термін) встановлений в договорі. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ ВТП «Будкомплект» 10 січня 2011 року укладено кредитний договір № 01/2011, відповідно до умов якого була відкрита поновлювальна кредитна лінія з лімітом заборгованості в розмірі 2000000 грн. ТОВ ВТП «Будкомплект» отримало у позивача вказані кошти для своїх потреб зі сплатою 26 % відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту ? 10 січня 2013 року. На забезпечення виконання вказаного кредитного договору між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 10 січня 2011 року № 01/2011Ю/П-2, згідно з яким він зобов'язався погашати борг кредитонабувача. 25 липня 2011 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ ВТП «Будкомплект» укладено додатковий договір до кредитного договору щодо зменшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами до 22 % (а. с. 9). 30 квітня 2012 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ ВТП «Будкомплект» укладено додатковий договір до вказаного кредитного договору, у тому числі ? процентна ставка за користування кредитним коштами становить 22 %, а за коштами, що не повернуті в строк ? 27 % (а. с. 9, зворот). 10 січня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ ВТП «Будкомплект» укладено додатковий договір щодо деяких змін, у тому числі термін користування кредитними коштами установлено по 27 грудня 2013 року (включно); процентна ставка за користування кредитом ? 25 %, за користування кредитними коштами, що не повернуті в строк, ? 30 % (а. с. 11). Також між банком та [PERSON] 25 липня 2011 року, 30 квітня 2012 року, 10 січня 2013 року укладено додаткові договори до договорів поруки від 25 липня 2011 року, що свідчать про обізнаність поручителя зі змінами, внесеними додатковими договорами до кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості та заявлених позовних вимог в результаті порушення виконання кредитного договору станом на 26 травня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 837 715 грн 94 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту - 754 852, 91 грн., пені за прострочення кредиту - 81 677, 46 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами - 1 185, 57 грн. Відповідно до п. 5.1 договору поруки він набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених чинним законодавством України. Статтею 553 ЦК України, встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов'язання, незалежно від того, строк її дії встановлений договором чи законом, а його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Так, згідно п. 2.4 кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на позичковий рахунок, відкритий банком позичальнику, в строки та в розмірах, передбачених графіком погашення кредитної заборгованості (додаток 1), який є невід'ємною частиною договору. Із часу несплати кожного з платежів або дня настання строку виконання основного зобов'язання відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання або дня настання строку виконання основного зобов'язання, то в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань або виконання договору в цілому щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно до додаткових договорів від 10.01.2013 року, строк дії кредитного договору ? по 27 грудня 2013 року включно, з процентною ставкою за користування кредитом ? 25 %, за користування кредитними коштами, що не повернуті в строк, ? 30 % . Банк звернувся до суду з указаним позовом 23 червня 2014 року (штемпель на конверті - а. с. 43). Враховуючи вищезазначені висновки щодо умов припинення поруки, дату звернення до суду з позовом, визначені додатковими угодами й графіками погашення строки погашення й суми заборгованості, колегія суддів вважає, що порука за визначені графіком щомісячні платежі до грудня 2013 року - припинена. Згідно останнього графіку погашення кредитної заборгованості, за грудень 2013 року за 27 днів частина кредиту, що підлягає щомісячній сплаті, тобто заборгованість по кредиту становить 80 000,00 грн., яка й підлягає стягненню з відповідача, як з поручителя. Крім того, враховуючи межі заявлених позовних вимог (з вимогою про стягнення відсотків за користування кредитом, які стягнув суд 1 інстанції позивач не звертався), з відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення кредиту та неустойка за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, виходячи з суми заборгованості по кредиту в розмірі 80 000, 00 грн. за період з 28.12.2013 року (згідно графіку сума 80 000, грн. підлягала сплаті до 27.12.2013 року, тобто прострочення починається з 28.12.2013 року ) по 26.05.2014 року (дата станом на яку звернувся позивач про стягнення заборгованості). Згідно умов договорів та додаткових договорів, процентна ставка за користування кредитом ? 25 %, за користування кредитними коштами, що не повернуті в строк, ? 30 %, а неустойка в розмірі подвійна облікова ставка НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки (п.7.1 договору). Отже, неустойка за прострочену суму кредиту за період з 28.12.2013 року по 26.05.2014 року, з урахуванням розміру відсотків та розміру подвійної облікової ставки НБУ становить 482 630,12 грн., виходячи з розрахунку: 80000,00 грн.х (2 х 6,5%) : 365 днів х 108 днів (з 28.12.2013 р. по 14.04.2014 р.) = 307 726,02 грн. 80000,00 грн.х (2 х 9,5%) : 365 днів х 42 дні (з 15.04.2014 р. по 26.05.2014 р.) = 174 904,10 грн., а всього 482 630,12 грн. (307 726,02 грн. + 174 904,10 грн.) Для визначення неустойки за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в сумі 80 000,00 грн. за період з 28.12.2013 року по 26.05.2014 року, слід визначити розмір процентів, які мали б бути нараховані та про стягнення яких позовна вимога не заявлялася (враховуючи п.п.2.4-2.6 договору та додаткові договори від 10.01.2013 року, дату повернення останньої суми по договору та дату з якою припинена порука), починаючи з 23.12.2013 року по 26.05.2014 року. сума заборгованості період кількість днів процентна ставка сума процентів 80 000,00 з 23.12.2013р. по 27.12.2013р. 5 30 % 333,33 грн. (включно) 80 000,00 з 28.12.2013р. по 31.12.2013р. 4 30 % 266,66 грн. (включно) 80 000,00 з 01.01.2014р. по 31.01.2014р. 31 30 % 2066,66 грн. (включно) 80 000,00 з 01.02.2014р. по 28.02.2014р. 28 30 % 1866,66 грн. (включно) 80 000,00 з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. 31 30 % 2066,66 грн. (включно) 80 000,00 з 01.04.2014р. по 30.04.2014р. 30 30 % 2000,00 грн. (включно) Враховуючи вищезазначену суму процентів, розмір неустуйки, визначений договором, неустойка за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за період з 28.12.2013 року по 26.05.2014 року становить 28 801, 89 грн., виходячи з розрахунку: 333,33 грн. х (2 х 6,5%) : 365 днів х 4 дні = 47,48 грн. 600,00 (333,33+266,66) грн. х (2 х 6,5%) : 365 днів х 31 день = 662,46 грн., 2666,66 (333,33+266,66+2066,66) грн. х (2 х 6,5%) : 365 днів х 28 днів = 2659,35 грн., 4533,32 (333,33+266,66+2066,66+1866,66) грн. х (2 х 6,5%) : 365 днів х 31 день = 5005,28 грн., 6599,98 (333,33+266,66+2066,66+1866,66+2066,66) грн. х (2 х 6,5%) : 365 днів х 14 днів = 3290,94 грн., 6599,98 (333,33+266,66+2066,66+1866,66+2066,66) грн. х (2 х 9,5%) : 365 днів х 16 днів = 5496,96 грн., 8599,98 (333,33+266,66+2066,66+1866,66+2066,66+2000) грн. х (2 х 9,5%) : 365 днів х 26 днів = 11639,42 грн., а всього 28 801, 89 грн. Колегія суддів з урахуванням положень ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховує правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14, у якій зазначено, що відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вищевикладене та межі заявлених позовних вимог й наведені розрахунки неустойки (пені), та те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, колегія суддів вважає за можливе зменшити суму неустойки (пені) за прострочену суму кредиту до 80 000,00 грн. та зменшити суму неустойки (пені) за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами до 1000,00 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідача на користьТОВ «ФК «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС», яке є правонаступником позивача акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» підлягає: - сума заборгованості по кредиту в розмірі 80 000,00 грн., - сума неустойки (пені) за прострочену суму кредиту в розмірі 80 000,00 грн., - сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в розмірі 1000,00 грн., а всього - 161 000,00 грн. Крім того, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1610,00 грн., оскільки позивач при подачі позову до суду був звільнений від його сплати. Що стосується доводів апеляційної скарги щодо пропуску позивачем позовної давності, то при ухваленні рішення колегія суддів їх до уваги не приймає, оскільки виходячи з вищевикладеного, змісту ст. ст.. 256-267 ЦК України та наявних матеріалів справи, підстави для її застосування відсутні.

Outcome: partial