Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

02 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08 липня 1997 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано 08 липня 1997 року виконавчим комітетом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 07. Від вказаного шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, через різність характерів, постійні сварки з відповідачем та різність поглядів на подальше спільне проживання та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. На підставі чого в сім`ї відбувались постійні сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено з кінця червня 2018 року, спільного господарства не ведуть. Питання щодо поділу майна між ними не вирішувалось. Тому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08 липня 1997 року у виконавчому комітеті Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 07. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від ньго надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача\~суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 липня 1997 року виконавчим комітетом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 13 серпня 2020 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. На підставі ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають з червня 2018 року, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам позивача, адже позивач категорично налаштований на розірвання шлюбу, на примирення не згодний, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частина 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved