Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

03.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 09.08.2002 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 637. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що [INFO] від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити, пояснив, що збереження сім'ї неможливе, а тому заперечував проти надання подружжю строку на примирення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач пояснила, що останні п'ять років стосунки між подружжям погіршилися, і фактично припинені понад шість місяців, у зв'язку із чим заперечує проти надання подружжю строку на примирення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 09.08.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 637, що слідує із свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] /а.с. 5/. [INFO] народилася [PERSON], актовий запис № 1551, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 9/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються понад шість місяців, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання доньки, її утримання та поділу спільного майна сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнала позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved