overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

03.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON], від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені восени 2015 року внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15.09.2012 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 286 (а.с. 5). Сторони припинили шлюбні відносини з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду, згідно ст.ст. 79,88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

03.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 305. Свої вимоги мотивує тим, що 11.11.2006 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання їхніх дітей. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім`ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім`ю наміру не має, просить суд його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає повністю, на розірвання шлюбу згоден. Згідно довідки №776 від 06.02.2016 року відповідач з 13.08.2015 року по теперішній час перебуває на військовій службі в військовій частині польова пошта [NUMBER] Збройних сил України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи \~вважає, що позов підлягає повному задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачу [PERSON] \~ залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

03.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до повноліття дитини. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 06.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №229. Сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої, батьком записаний [PERSON] - відповідач у справі. Відповідач має можливість виділяти кошти на утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

03.02.2016 року [PERSON] звернулася з позовом у суд до [PERSON], у якому вказала, що вона є власником квартири 8,що розташована за адресою:м.Харків, вул.Урицького буд.17, на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.1998року. У вищевказаній квартирі зареєстровано місце проживання її сина [PERSON], який фактично не проживає в квартирі з липня 2013 року , бо виїхав за межі України,мешкає з родиною у м.Москві, однак до теперішнього часу не знявся з реєстраційного обліку. Просить зняти з реєстраційного обліку [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з?явився. Червонозаводський районний відділ у м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області не направив у судове засідання свого представника . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що квартира 8,що розташована за адресою:м.Харків, вул.Урицького буд.17 на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.1998року належить на праві власності [PERSON]. Актами про не проживання від 03.11.2014року, від 22.07.2013 року,від 22.07.2014року, від 20.01.2014рок комісією у складі ініціативної групи при обстеженні жилого приміщення,розташованого за адресою [ADDRESS] встановлено,що [PERSON] фактично не проживає в квартирі з грудня 2009року і по теперішній час, його особистих речей не мається. Як роз'яснив Вищий Спеціалізований Суд України у п. 34 своєї постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;- інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та підстав для проживання\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;- підстав на право користування житловим приміщенням. Це означає, що належним способом захисту цивільних прав є пред'явлення позову про виселення, що є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Отже, реєстраційний облік є похідним до матеріального права щодо права користування чи розпорядження жилим приміщенням. Приймаючи до уваги викладене, те, що [PERSON] звернулася до суду за захистом свого права по усуненню перешкод у користуванні житловим приміщенням у спосіб не передбачений законом, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

03.02.2016 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги аргументовано тим, що 03.06.2011 року сторони зареєстрували шлюб в органі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, Вінницької області, актовий запис № 853. Від даного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки на протязі тривалого часу вони не можуть досягнути порозуміння. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим тому, що шлюб має формальний характер і бажає його розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності. Позовні вимоги підтримує і на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, але повідомив суд заявою, в якій позовні вимоги підтримав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, так як спільне проживання між сторонами припинено. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Ухвалою суду від 17.02.2016 року сторонам було надано термін для примирення у один місяць (а.с.15), проте після його закінчення, сторони не дійшли згоди та мають намір розірвати шлюб. Відповідно до ч.3ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

03.02.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не зявився, але надав заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Із позову вбачається, що 21.09.2007 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1397. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з липня 2015 року. Подальше збереження сімї позивач вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивач просив розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується копією паспорта (а.с. 9), свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

03.02.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 11690 грн. 88 коп. заборгованості згідно кредитного договору IFN0F413420728 від 20.03.2013 року. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

03.02.2016 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовомдо [PERSON] провідшкодування збитку, пов'язаного з порушенням Правил користуванням електроенергією. В судове засідання представник позивача не з'явився надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав а повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. З відома представника позивача, суд вважає можливим ухвали заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив: 25.09.2015 р., при здійсненні контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» технічної перевірки дотримання вимог діючих ПКЕЕн за адресою [ADDRESS], було встановлене порушення Правил користовування електричної енергії відповідачем по справі, який проживає за вказаною адресою є споживачами електричної енергії, яку постачає позивач, та за вказаною адресою відкрито особовий рахунок №38592071. Згідно акту контролера «Миколаїобленерго», порушення Правил користування електричної енергії виразилося в самовільному підключенні електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою без приладу обліку, з порушенням схеми обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. За вказаним порушенням було складено Акт № М 0522. 09.10.2015 р. даний акт було розглянуто комісією, яка була проведена в присутності споживача. Комісією було прийнято рішення, провести розрахунок вартості та обсягу електричної енергії недооблікованої приладом обліку відповідача внаслідок порушення ПКЕЕн. Таким чином сума збитків склала 4009,87. Розрахунок проведено за період з 23.04.2015 р. по 25.09.2015 р. з моменту контрольного огляду приладу обліку. Під час засідання комісії було складено протокол, в якому зафіксовано рішення комісії по нарахуванню суми за недовраховану електричну енергію на суму 4009,87 грн. Вказане рішення не було оскаржене та не було скасовано. Кількість недоврахованої електроенергії була розрахована відповідно до методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕн, затвердженої постановою Національної комісії регулювання енергетики України від 04.05.2006 р. №562. Відповідно до ст.ст.525,626 ЦК України, відповідач не може відмовитися від виконання зобов'язань за договором, тобто несе матеріальну відповідальність в межах заподіяних збитків . Доказів підтверджуючих, що збитки в сумі 4009,87 грн. заподіяні не з вини відповідача суду не надано. Таким чином, вимоги позивача суд вважає обгрунтованим і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Одночасно, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

03.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 28.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 63. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з грудня 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повне підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повне визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 63. Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради м.Дзержинська Донецької області, в якому ставить питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.04.2015 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: Донецька область, м. Дзержинськ, вул. Лісна, 14а/8. Згідно заповіту від 10.10.2009 року [PERSON] все своє майно заповідала їй. 30.01.2016 [PERSON] , як представник позивача звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори щоб подати заяву про прийняття спадщини від імені позивача про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 04.04.2015 року. Але нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори було відмолено у прийнятті заяви, у звязку з пропуском встановленого законодавством строку. У звязку з чим вона вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради Донецької області до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача, оскільки вони обґрунтовані та доведені матеріалами по справі, а саме: копією паспорта позивача (а.с.6-7), копією свідоцтва про народження (а.с. 9), копією свідоцтва про одруження (а.с.9), копією заповіту (а.с.10), копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.11-12), копією свідоцтва про смерть (а.с.13), копією акту вуличного комітету (а.с.15), Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений законом строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті \~[PERSON], [INFO], оскільки з лютого 2015 року до теперішнього часу мешкає у Російській Федерації м.Самара, у звязку з тим, що м. Дзержинськ знаходиться в зоні проведення бойових дій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд, оцінивши зазначені позивачем обставини, вважає пропуск строку для прийняття спадщини поважним, позовні вимоги повністю доведеними, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

03.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із компенсації за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% до посадового окладу за період з 01.05.2005 року по червень 2007 року, з серпня по жовтень 2007 року, березень-червень 2008 року, який представник підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що з 14.04.1977 року по 31.03.2015 року позивач перебував на посадах регулювальника радіоапаратури, інженера-випробовувача та ведучого інженера і був звільнений з роботи у зв'язку з скороченням штату (чисельності) працівників. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до положень ст.ст.1, 22, 30 Закону України «Про державну таємницю», допуск до державної таємниці - це оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації; доступ до державної таємниці - це надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень; у разі коли за умовами професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлювалась постановою Кабінету Міністрів України №414 від 15.06.1994 року. Позивач не надав суду доказів про те, що він у період з 01.05.2005 року по червень 2007 року, з серпня по жовтень 2007 року, березень-червень 2008 року мав оформлене у Службі безпеки України право на доступ до секретної інформації, отримав дозвіл на ознайомлення з конкретною секретною інформацією згідно відповідного наказу за місцем роботи і такі обставини повинні встановлюватись лише письмовими доказами з огляду на особливий характер роботи з такими документами (а не показаннями свідків, наданих в іншій цивільній справі), а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed