Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

02.11.2018 р. позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить розірвати шлюб між сторонами, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі ј від усіх видів доходу, но не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. 10.09.2016 року між сторонами був укладений шлюб, від якого останні мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, та втратою поваги один до одного. Також позивач просить стягнути на свою користь аліменти на утримання дитини у зазначеному розмірі. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву, в якій просить підготовче судове засідання проводити без своєї участі, свій уточнений позов підтримала, та просила його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, в якій просив підготовче судове засідання проводити за своєї відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. 02.11.2018 року вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 06.11.2018 року вказана позовна заява залишена без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків, які були усунені позивачем 19.11.2018 року. 21.11.2018 року надано запити до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР для встановлення місцеперебування позивача та відповідача, відповіді на які повернулись до суду 03.12.2018 року. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Сторони вступили у шлюб 10 вересня 2016 року, який був зареєстрований Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 1234. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Сторони на примирення не згодні. Причинами розпаду сім'ї стали: відсутність взаєморозуміння та втрата поваги один до одного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один пере одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111, ч. 1 ст. 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, а значить збереження сім'ї на підставі наведених вище норм права є неможливим, а строк на примирення сторони не просять. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення сторін проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. За заявою позивача суд залишає їй прізвище «[PERSON]». У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ст. 181 СК України). За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А тому за таких обставин, з урахуванням того, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобов'язань немає, та уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду про стягнення аліментів.

Outcome: approved