Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

04.10.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання між нею та [PERSON] шлюбу, зареєстрованого 25 жовтня 2014 року відділом ДРАЦС у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2311. Позивач [PERSON] до судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримані в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за його відсутністю Відповідно до положення ст. 200 ч.3,4 ЦПК України суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №2311, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12). Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON],[INFO]. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з травня 2018 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Позивачем не зазначено в позові про наявність спору щодо розділу майна. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, сторони проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує нате, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 704,80 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved