Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

03 червня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів в якому просила: розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 28.02.2015 року, актовий запис № 266; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з [PERSON] понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] 28.02.2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Проте спільне подружнє життя у них не склалося,оскільки у них різні погляди на життя, на виховання дитини. З цих причин між ними втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, близько року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть , у кожного свій бюджет. За думкою позивача в подальшому збереження сім`ї не можливе. Також зазначила, що відповідач є працездатним, на утриманні інших дітей не має, а тому має можливість надавати допомогу на утримання сина. Інших стягнень з відповідача не проводиться. На підставі викладеного, [PERSON] змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.08.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чиномчерез оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 08 листопада 2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням, особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, запис № 266. У [PERSON] та [PERSON] є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками. Під час розгляду справи з`ясувалося, що сторони однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи вищевикладене та ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу суд, враховуючи стійке волевиявлення направлене на розірвання шлюбу з відповідачем та обставини справи, вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів судом зазначається наступне. Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батьків відповідно до положень Закону. На підставі викладеного, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 908 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved