Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

03.04.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем, [PERSON] , вона знаходилась у зареєстрованому 11 серпня 2001 виконкомом Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області шлюбі, актовий запис № 2. На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетров\-ської області від 23 вересня 2010 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO] , який 19 вересня 2018 року змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [INFO] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] , видане Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетров\-ської області від 23 вересня 2010 року відповідач сплачував аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] включно. На теперішній час їхній син [PERSON] вже є повнолітнім, однак продовжує навчання на першому курсі агрономічного факультету Дніпровського державного аграрно-економічного університету денної форми навчання, яке закінчується 30 червня 2023 року, що підтверджується довідкою № 87/20 від 12 березня 2020 року. Максим проживає у гуртожитку університету в якому навчається, яке є платним, а на вихідні дитина приїжджає додому і проживає разом з позивачем. Син є студентом денної форми навчання, тому не має змоги влаштуватися на роботу, не має ніякого джерела доходу, та потребує матеріально допомоги не тільки з боку матері, але і з боку свого батька. Відповідач на утриманні сина, окрім аліментів, стягнення яких закінчилося, матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що має таку можливість. Позивач не взмозі самостійно утримувати сина, якому необхідні кошти на проїзд до місця проживання та навчання, одяг, харчування, підручники, тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Як відомо позивачу, відповідач [PERSON] , на теперішній час працює на Придніпровській залізниці і постійно отримує заробітну плату. Враховуючи те, що відповідач постійно працює, не є інвалідом, відсутні інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання, то він має можливість утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. На теперішній час прізвище позивача « [PERSON] », оскільки 03 липня 2018 року вступила до шлюбу з [PERSON] . Стягнути з [PERSON] , який народився [INFO] в с. Іларіонове, Синельниківського району, Дніпропетровської області аліменти на її користь на утримання їхнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаю\-чи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцяти трьох років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву, якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд дослідив докази, які були надані суду, приходить до наступного: Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , Серії [NUMBER] від 09.04.2002 року його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 3) Прізвище [PERSON] [INFO] змінено на « [INFO] » на підставі свідоцтва про зміну імені від 23 березня 2002 року, виданого Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - актовий запис № 23 ( а.с.5). Відповідно до довідки № 87/20 від 12 березня 2020 року [PERSON] є студентом першого курсу агрономічного факультету Дніпровського державного аграрно-економічного університету денної форми навчання. Період навчання з 01.09.2019 року до 30 червня 2023 року ( а. с. 8). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 11604 від 28.08.2019 року - [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6 - 1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 185 СК України закріплено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З наданих письмових доказів, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, принаймні іншого відповідачем не доведено, а тому вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved