Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

02 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування вимог вказувала, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, від якого мають спільного сина, котрий після розірвання шлюбу між ними залишився проживати з нею, позивачкою. На даний час син досяг повноліття і продовжує навчання в Національному університеті фізичного виховання і спорту України на платній основі на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, так як щорічно необхідно сплачувати за навчання та проживання. Її, позивачки, доходів не вистачає, а відповідач ухиляється від добровільного надання допомоги для своєї дитини, хоча спроможний на це, оскільки є здоровим та працездатним. [PERSON] , у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 11 травня 2019 року строк, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , котрий 15 липня 2017 року змінив прізвище на - [INFO], та у 2019 році досяг повноліття. Син сторін навчається на денній формі факультету здоров`я, фізичного виховання та туризму Національного університету фізичного виховання і спорту України, яке триватиме по 30 червня 2022 року. Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не надає допомоги на утримання своєму повнолітньому непрацездатному сину, який продовжує навчання на денній формі та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. На думку суду, відповідач спроможний надавати матеріальне утримання для [PERSON] , оскільки він, будучи працездатною особою, може працевлаштовуватись для отримання заробітної плати чи отримувати інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності, або працювати за сумісництвом для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини. В силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.200 цього Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цьогоКодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, вказаних у ст.182 СК України, має становити 1000 грн. щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Також на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved