overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

04.05.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] у зв'язку з припиненням шлюбних відносин. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.05.2018 року провадження у справі відкрито. В обгрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що шлюб з відповідачем зареєстрований 02.09.2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2726. Від подружнього життя у сторін народилось двоє дітей : донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб, покликаючись на те, що протягом тривалого часу, шлюбні відносини між подружжям припинені. Проживають окремо один від одного. За час спільного проживання переконалися, що у них немає спільних інтересів, різні погляди на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. В сім'ї часто виникали непорозуміння. Подальше сумісне життя буде суперечити його інтересам та сім'ї в цілому. В судове засідання позивач не з'явився, однак від нього надійшла заява в якій заявлені вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутності. В судове засідання відповідачка не з'явилася, однак від неї надійшла заява в якій заявлені вимоги визнає та просить суд справу слухати у її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на вимоги ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд не може примушувати сторони до продовження шлюбних відносин. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і відповідачка позов беззаперечно визнала. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб між собою. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги заяви сторін, відсутність їх згоди на примирення, те, що визнають заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

04.05.2018 року позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, що зареєстрований між нею та відповідачем 09 грудня 2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 668. Зазначає, що за час подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач покликається на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. З січня 2017 року проживають окремо, з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає, проживає він із матір'ю. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Просила шлюб розірвати та вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував та вказав, що згідний на розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 704,80 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

04.05.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 13 серпня 2016 року зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КИ №345449, виданим 13.08.2016 року виконавчим комітетом Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння і повага, різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів. Спільне господарство сторони не ведуть фактично з 2017 року. Вважає, що сімя розпалась остаточно. Майновий спір між сторонами відсутній. У звязку із викладеним, просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але до початку його проведення надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, а позов задовольнити, відновити дівоче прізвище «Шешина». Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву про визнання заявлених вимог та розгляд справи про розірвання шлюбу без його участі. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем та відповідачем письмові приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 13.08.2016 року підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ №345449, виданим 13.08.2016 року виконавчим комітетом Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с. 4). Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітнього сина:\~[PERSON],\~[INFO],\~що підтверджено\~копією \~Свідоцтва про\~народження [PERSON]\~І-КИ\~№631047,\~ виданого\~01.02.2017\~рокуСинельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що подружжя фактично шлюбні відносини припинило, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113\~Сімейногокодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

04.05.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], а саме, просить змінити розмір аліментів, присуджених Новоград-Волинським міськрайонним судом 17.08.2016 року, з 766 грн. на 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову посилається на те, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 766 грн., щомісячно. Зазначила, що такий розмір є замалий, тому змушена звернутися з цим позовом про зміну розміру аліментів. Крім цього, її доходи значно зменшились, донька часто хворіє, відповідач працює та має власну стоматологічну практику, однак свої доходи приховує а усе рухоме та нерухоме майно оформлює на батьків. Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 1300 грн. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до копії виконавчого листа, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом № 285/555/16-ц 30.05.2016 року, відповідач зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON], позивача у справі, аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі по 766 грн., щомісячно (а.с. 6). Дитина хворіє та потрібує постійної дієти, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 9-13). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України проголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які стягуються на даний час з відповідача на утримання дитини є замалий та такий, що не відповідає вимогам закону. Однак, суд враховує, те, що заявлена вимога у розмірі 2500 грн. не підтверджується належними доказами. Відповідач визнав позов у розмірі 1300 грн. Тому слід збільшити стягувані аліменти з відповідача шляхом частково задоволення позовних вимог у розмірі 1500 грн.. Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

04.05.2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 11.09.2015 року уклала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі у них дітей немає. Протягом спільного життя відносини між ними погіршувались, що призвело до повного припинення сімейних відносин з 05.03.2018 року. З цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше перебування у шлюбі буде суперечити її інтересам. В добровільному порядку розірвати шлюб відповідач відмовляється. Тому просить позов задовольнити. 18.05.2018 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.09.2018 року позивачка подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. 05.09.2018 року підготовче судове засідання відкладалось у звязку із неявкою відповідача. 05.10.2018 року у справі проведено підготовче судове засідання. Справа призначалась до судового розгляду на 01.11.2018 року, розгляд справи відкладався у звязку із неявкою відповідача на 06.12.2018 року. Сторони у судове засідання не зявились. За місцем проживання відповідача (вул.С.Бандери,25/33, м.Червоноград) надсилались копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та судові повістки про виклик у підготовче судове засідання та у судові засідання на 01.11.2018 року та 06.12.2018 року. Таким чином відповідач належно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Однак останній у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву не подала. Тому суд на підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №255382, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №280 (а.с.3). У сторін від шлюбу дітей немає. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме інтересам позивачки та моральним засадам суспільства. Тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

04.05.2018 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29.07.2006 року. Від спільного подружнього у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні характери, відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри. Крім того у них виник конфлікт через захоплення її чоловіком східною культурою. Між ними часто виникали сварки з цього приводу у присутності дітей. Спільних інтересів у них немає. На даний час проживають окремо. Збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Тому просить позов задовольнити. 18.05.2018 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.06.2018 року. 18.06.2018 року позивачка подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. 18.06.2018 року у справі проведено підготовче судове засідання. Справа призначалась до судового розгляду на 05.09.2018 року, розгляд справи відкладався у звязку із неявкою відповідача на 05.10.2018 року. Сторони у судове засідання не зявились. За місцем проживання відповідача (вул.Бойка,2, м.Червоноград) надсилались копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та судові повістки про виклик у підготовче судове засідання на 18.06.2018 року, та у судові засідання на 05.09.2018 року та 05.10.2018 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву не подала. Тому суд на підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 015887, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №943. У сторін від шлюбу народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме інтересам позивачки та моральним засадам суспільства. Тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

04.05.2018 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що шлюб між нею та [PERSON] було зареєстровано 18.07.2009 року. Від даного шлюбу у них народилась дочка: [PERSON], [INFO]. Спільне життя у не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні характери та погляди на сімейне життя. Почуття любові та поваги між ними втрачені. З середини 2017 року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Поновлювати сімейні відносини не бажають. Примирення між ними не можливе. Тому просить позов задовольнити. 17.05.2018 року по справі було відкрито провадження. У підготовче судове засідання сторони не з'явились. 25.05.2018 року позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. 29.05.2018 року відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що проти позову не заперечує. Розглянувши заяву сторін, оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №214. Від спільного подружнього життя у сторін народилась дочка: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивача продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

04.05.2018 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про виправлення помилки у судовому наказі у справі № 756/14533/17 за заявою [PERSON] до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Заява [PERSON] обґрунтована тим, що у судовому наказі № 2-н/756/478/17, виданому Оболонським районним судом міста Києва від 08.11.2017 року у справі № 756/14533/17 за заявою [PERSON] до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів, допущено помилку, а саме замість стягнення аліментів на утримання трьох дітей зазначено двох. З цих підстав заявник просив суд виправити описку, допущену при оформленні судового наказу № 2-н/756/478/17, вірно зазначивши «аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]», замість невірного «аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]». Представник заявника в судове засідання не з'явився, заявник про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суду не повідомив. Боржник в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка у судове засідання стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву представника [PERSON] - [PERSON] про виправлення помилки у судовому наказі слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2017 року Оболонським районним судом міста Києва у справі №2-н/756/478/17 заяву [PERSON] про видачу судового наказу задоволено, при цьому, замість вірно вказаного стягнення аліментів на трьох дітей - «аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]» вказано невірно на двох «аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]». Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. ст. 432, 435 цього Кодексу. Зважаючи на вищенаведене, та,

Outcome: approved