Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

04 вересня 2018 року [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджує копія повторного свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області 24 листопада 2017 року. Після смерті батька фактично прийняла спадщину, мати [PERSON] , вступивши в управління та володіння майном спадкодавця, однак не оформила право власності на спадкове майно документально. [INFO] померла мати [PERSON] , що підтверджує копія повторного свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області 24 листопада 2017 року. Родинні відносини із спадкодавцями підтверджуються повторним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 07 лютого 2018 року; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 09.09.1995 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 2,3093 га. Земельна ділянка загальною площею 2,3093 га складається з чотирьох земельних ділянок: площею 0,1392 га, площею 1.2717 га, та площею 0,2264 га, а також площею 0,6720 га, що передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Те що, вказане майно належало [PERSON] , підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданим Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 10.08.2000 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9715. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку площею 2,3031 га. Земельна ділянка загальною площею 2,3031 га складається з чотирьох земельних ділянок площею 0,1394 га, площею 1.2716 га, та площею 0.2263 га, а також площею 0.6659 га, що передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Павлівської сільської ради Радехівського району. Те що, вказане майно належало [PERSON] , підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] виданим Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області 10.08.2000 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9716. Фактично прийнявши спадщину, позивач вступила в управління та володіння майном спадкодавців, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно батьків, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю належним чином оформлені правовстановлюючих документів, а саме Державних актів на право власності на земельні ділянки, та рекомендовано звернутися з позовом в суд. Просить визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 2,3093га, яка складається з чотирьох земельних ділянок: площею 0,1392 га, площею 1.2717 га, та площею 0,2264 га, а також площею 0,6720 га, що передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 2,3031 га, яка складається з чотирьох земельних ділянок площею 0,1394 га, площею 1.2716 га, та площею 0.2263 га, а також площею 0.6659 га, що передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.42). Представник відповідача Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.40). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим Радехівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 24.11.2017 року, відповідний актовий запис за №3 (а.с.6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим Радехівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 24.11.2017 року, відповідний актовий запис за №24 (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видане повторно Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, від 07.02.2018 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). З копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.9). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданого 10.08.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації ради народних депутатів на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації ради народних депутатів від 15.05.2000 року №197, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9716, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,3031 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.12 - зворот). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданого 10.08.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації ради народних депутатів на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації ради народних депутатів від 15.05.2000 року №197, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9715, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,3093 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.13 - зворот). Відповідно до довідки № 1884 від 20.11.2017 року, виданої виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що від імені померлого [PERSON] , заповіт не посвідчувався. Гр. [PERSON] , [INFO] до дня смерті [INFO] дійсно був зареєстрований в [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). З довідки №1885 від 20.11.2017 року, виданої виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що від імені померлої [PERSON] , заповіт не посвідчувався. Гр. [PERSON] , [INFO] до дня смерті [INFO] дійсно була зареєстрована в [ADDRESS] разом з - [PERSON] (а.с.11). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] та [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved