Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

04.08.2016\~ року позивач [PERSON] звернулася\~ з вказаним позовом до суду в обґрунтування якого зазначила ,\~ що\~ з квітня 1983 року вона працювала в КСП «Жовтнева Перемога», надалі з 1997 року підприємство перейменовано в КСП «Лан», а потім в СГП «Діброва». Останнім місцем її роботи було старший бухгалтер\~ СГП «Діброва», з якого вона звільнилася 04.12.2014 року у звязку з виходом на пенсію. На момент її звільнення підприємство заборгувало їй заробітну плату в розмірі 28\~252,66 грн., яка в день її звільнення не була їй виплачена в звязку з складним фінансовим становищем підприємства. Відповідно до індивідуальних відомостей, поданих СГК «Діброва» до Пенсійного фонду України по [PERSON] сума її середнього заробітку на момент звільнення становила 229,40 грн., тоді як розмір мінімальної заробітної плати станом на грудень 2014 року не повинен становити менше 1218 грн., а тому позивач вважає , що\~ її середній заробіток за період затримки з 04.12.2014 року по 01.08.2016 року повинен становити 25\~578 грн.\~( 21 місяць Х1218 грн.) Тому вона просить\~\~ стягнути з відповідача\~ заборгованість по заробітній платі за період з 2008 року по 04.12.2014 року в сумі 28\~252,66 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку з 04.12.2014 року по 01.08.2016 року в розмірі 25\~578 гривень.\~ В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві . Представник відповідача СГК «Діброва» [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав і пояснив, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, так як наявність заборгованості по заробітній платі кооперативу перед позивачем документально не підтверджено. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи із наступного . Суд встановив, що позивач [PERSON] працювала у відповідача сільськогосподарському кооперативі Діброва в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області і була звільнена з роботи з посади старшого бухгалтера з 04 грудня 2014 року в звязку із виходом на пенсію ( а.с. 7) . Приписами ч. 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівника регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця , погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів - представниками , обраними і уповноваженими трудовим колективом ), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу , що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше 7 днів після закінчення періоду , за який здійснюється виплата. Аналогічні вимоги закріплені у ст. 24 Закону України Про оплату праці . Згідно ст. 116, ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівнику сум в день звільнення, відповідач повинен виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадікв , встановлених цим Кодексом. Позивач , доводячи наявність заборгованості по заробітній платі, надала довідку від 04 січня 2016 року ( а.с. 10) . Згідно вказаної довідки станом на 01 січня 2016 року заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем становить 28 252, 66 грн. На підтвердження своїх позовних вимог позивач також подала фінансовий звіт субєкта малого підприємництва по СГК Діброва с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області ( а.с. 9) як додаток 1 до Положення ( стандарту) бухгалтерського обліку станом на 01 січня 2016 року, де зазначена на кінець звітного періоду сума боргу по заробітній платі всього 47. 3 тис. грн. Суд вважає, що вказаною довідкою та даними фінансового звіту не доведено позивачем наявність боргу по заробітній платі відповідача перед ним , так як вони протирічить іншим доказам, які були досліджені у судовому засіданні ( якими представник відповідача довів свої заперечення щодо предявлених позовних вимог). З цих же підстав суд відкидає показання свідка [PERSON] , який був директором СГК Діброва та в подальшому звільнений згідно наказу про звільнення від 14 січня 2016 року , про наявність боргу кооперативу перед позивачем в загальній сумі 28 252, 66 грн. Наданий фінансовий звіт станом на 01.01.2016 року ( а. с. 9) є знеособленим, так як у ньому не відображена заборгованість по оплаті праці перед [PERSON], а лише загальна сума . Аналогічний фінансовий звіт станом на 01.01.2015 року ( в період звільнення позивача з роботи) , де зазначена на кінець звітного періоду сума боргу по заробітній платі у 50 тис. грн.( а.с. 211) та вказана середня кількість працівників - 2 . А у відповідності до приписів ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях . Суд прийшов до вищевказаного висновку про недоведеність позивачем наявності боргу по заробітній платі відповідача перед ним на підставі наступних доказів. У відповідності до податкових розрахунків сум доходу , нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми № 1ДФ по СГК Діброва с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області за 3 квартал 2012 року , 1 квартал 2013 року, 4 квартал 2013 року, 1 квартал 2014 року , 2 квартал 2014 року, 4 квартал 2014 року, сума нарахованого доходу співпадає із сумою виплаченого доходу. Зазначені форми №1ДФ підписані самим позивачем , чим підтверджено правильність наведеної у поданих розрахунках інформації ( а.с. 33- 55) та свідчать про відсутність боргу по заробітній платі СГК Діброва перед працівниками взагалі. Аналогічно , даними звіту про суми нарахованої заробітної плати ( доходу, грошового забезпечення , допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України форми № Д4 по СГК Діброва с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області ( а.с. 56- 188) за період 2013-2014 років по 11 місяців 2014 року включно, підтверджено відсутність заборгованості з виплати заробітної плати перед працівниками . Зазначені форми № Д4 також підписані позивачем, що [PERSON] не заперечуються. Також сторонами не заперечується той факт, що вищевказану звітність також підписав директор СГК Діброва [PERSON], який є чоловіком позивача. У відповідності до довідки СГК Діброва від 28 жовтня 2016 року № 28/10-16 ( а.с. 214) заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] відсутня. Такі дані довідки узгоджуються із даними вищезазначених звітів, досліджених у судовому засіданні . Інші документи у СГК Діброва щодо оплати праці ( відомості на отримання заробітної плати, тощо) відсутні , що підтверджується копією акту від 14 січня 2016 року ( а.с. 215), так як вони не передані переднім керівником [PERSON], дані якого ( акту) є неспростованими. Враховуючи вказані обставини, що по справі відсутні належні докази на підтвердження наявності заборгованості по оплаті праці відповідача перед позивачем , тому вимога про стягнення боргу по заробітній платі задоволенню не підлягає. Вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні також задоволенню не підлягає, так як вона є похідною від вимоги про стягнення боргу по заробітній платі ( яка також задоволенню не підлягає).

Outcome: dismissed