Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

04.01.2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 23.01.2017 року провадження по справі за позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відкрито. У відкритті провадження за позовними вимогами до [PERSON] відмовлено, у звязку із смертю останнього. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11231739000 від 10.10.2007 року. Згідно Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни до статуту АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало [PERSON] акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 40000 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок останнього. [PERSON] зобовязався повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 09.10.2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами [PERSON] зобовязався сплатити проценти у розмірі 12.9 % річних. В забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі відповідають за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повергнення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. У порушення норм закону та умов договорів відповідачі зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 20.12.2016 року мають заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 18708.10 дол. США та пені у розмірі 3813.44 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів на їх корить, а також судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 7464.50 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Від відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають, просять припинити договори поруки, у звязку із пропуском строку для заявлення такої вимоги. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення позовної заяви з доданими до неї документами та судових повісток (а.с. 91, 176). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи це тим, що позивачем не було дотримано умов Договору про надання споживчого кредиту, а саме не було направлено [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту цінним листом з описом та повідомленням про вручення, як того вимагає п. 6.2 вищевказаного договору, а тому в позові необхідно відмовити. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що оскільки у договорі поруки не зазначено його строку, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за вищевказаним договором слід предявляти в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням. Оскільки систематичне порушення позичальником графіку сплати щомісячних платежів за кредитним договором почався з 11.03.2014 року, а тому строк для предявлення вимогу про повернення кредиту до поручителів сплив 11.09.2014 року, у звязку із чим вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд приходить до таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем - [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11231739000 від 10.10.2007 року. Згідно Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни до статуту АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало [PERSON] акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 40000 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок останнього. [PERSON] зобовязався повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 09.10.2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. Відповідно до п. 1.3.1. Договору про надання споживчого кредиту, за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12.90 % річних. Згідно п. 1.3.2 вищевказаного договору, сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь якої із обставини, передбачених частиною 1 п. 5.2 договору (а.с. 22). Як вбачається із п. 4.1. вказаного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірах передбачених цим пунктом (а.с. 24). В забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] по зазначеному кредитному договору було укладено: - договір поруки №11231739000/П-3 від 10.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 34-35); - договір поруки №11231739000/П від 10.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 36-37); - договір поруки №11231739000/П-1 від 10.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 38-39); - договір поруки №11231739000/П-2 від 10.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 40-41). Згідно п.п. 1.1. - 1.5. вищевказаних договорів порук, поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, втому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника і боржника є солідарною. Причини невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобовязань за договором. Відповідно до умов п.п. 2.2., 2.3. договорів порук, у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за Основним договором кредитор має право предявляти свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителя на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Поручитель зобовязаний виконати свої зобовязання за договором на користь кредитора в термін, визначений п. 2.2. Договору шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості боржника за Основним договором на рахунки, вказані кредитором. У порушення норм закону та умов договорів відповідачі зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 20.12.2016 року мають заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 18708.10 дол. США та пені у розмірі 3813.44 грн., з яких: - 17029.97 дол. США заборгованість за кредитом; - 1678,13 дол. США заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1495.06 дол. США за строк з 01.04.2016 року по 30.11.2016 року; - 3813,44 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 13.05.2016 року по 29.09.2016 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Із матеріалів справи, зокрема графіку погашення кредиту, довідки розрахунку заборгованості по кредиту та пені вбачається, що відповідачі порушили вимоги Договору про надання споживчого кредиту та Договорів порук. Однак, відповідно до п. 6.1.2. Договору про надання споживчого кредиту, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2.2. цього Договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Пунктом 1.2.2. вищевказаного договору зазначено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо сторонами визначеного такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь якому випадку не пізніше 09 жовтня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін. Із п. 6.2. Договору про надання споживчого кредиту вбачається порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку, зокрема банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника. Як зазначає в своєму позові ПАТ «УкрСиббанк», ними було направлено вимогу на адресу позивальника - [PERSON], у звязку із чим вони скористались своїм правом про дострокове повернення зазначеного кредиту, але суд зазначає, що позивачем не було дотримано вимог договору про надання споживчого кредиту, оскільки до матеріалів справи не було долучено опису вкладеної кореспонденції, направленої до відповідача, як того вимагає п. 6.2 вищевказаного договору. Таким чином, суд вважає, що не виконавши всі умови вищевказаного договору, поданий позов до [PERSON] є передчасним, а тому не підлягає задоволенню. Крім того, від відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про припинення договорів порук, які були укладені в забезпечення виконання зобовязання [PERSON] перед позивачем, обґрунтовуючи це тим, що кредитором було пропущено шестимісячний строк заявлення вимог до поручителя, оскільки системне порушення позичальником графіку сплати щомісячних платежів за кредитним договором почався з 11.03.2014 року, а 11.09.2014 року строк заявлення вимог сплинув, що є підставою для припинення вищевказаних договорів. Суд вивчивши вказані заяві, приходить до наступного. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Верховний Суд України дійшов висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитом для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем) (правовий висновок Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.09.2014 року). Так, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором. Як вбачається із Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту, сторони погодили умови повернення кредиту, а саме щомісячними платежами, сумою, яка зазначена в вказаному Додатку (а.с. 28-33). Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (аналогічна позиція Верховного суду України в своїй постанові по справі №6-53цс14). Із довідки розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за користування кредитом боржником [PERSON] був здійснений 11.03.2014 року, а тому суд вважає, що позивач повинен був звернутися до суду з позовом до поручителів у строк до 11.09.2014 року, тобто у шестимісячний строк із дня простроченого чергового платежу по кредиту. При вищезазначених обставинах, суд приходить до висновку, що дійсно, у звязку із порушенням умов договору виникла заборгованість за кредитним договором № 11231739000 по кредиту та процентам у розмірі 18708.10 дол. США, та пені у розмірі 3813,44 грн., але вимоги до поручителів, а саме до [PERSON], [PERSON], та [PERSON] також не підлягають задоволенню, у звязку із пропуском шестимісячного строку заявлення такої вимоги до останніх. В своїх заявах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просять визнати договори порук припиненими, але до суду від останніх не було подано зустрічної позовної заяви із такими вимогами, а тому суд відповідно до ст. 11 ЦПК України не може вийти за межі заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 251, 252, 526, 527, 530, 559, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed