Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

04.04.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 14.04.2011 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та приватним підприємством «Фірма «Мізан», в особі директора [PERSON] укладено кредитний договір № 14668-20/11-1 на відкриття відкличної не відновлювальної кредитної лінії в національній валюті на суму 4 000 000,00 грн. на строк до 31.12.2014 року з процентною ставкою 23 проценти річних. 01.12.2011 року до вищезазначеного кредитного договору було укладений договір про внесення змін до нього, відповідно до якого були внесені зміни до п. 4.1. договору, а саме щодо повернення кредиту позичальником у відповідності до графіка зменшення ліміту кредитування від 01.12.2011 року. 22.02.2012 року до кредитного договору було укладено договір про внесення змін до нього відповідно до якого внесено зміни до розділів 1-10. Згідно з цими змінами було встановлено ліміт кредитування в розмірі 3 578 000,00, що змінюється відповідно до графіка зменшення ліміту кредитування, наведеного в додатку № 1 до цього договору, строк кредитної лінії по 12.04.2013 року включно з можливістю пролонгації кредиту ще на 6 місяців; ціль використання: придбання сировини та матеріалів (ДСП, плівка, пластик, фурнітура, для меблів і т.д.) процентна ставка 23 % починаючи з 01.02.2012 року. 31.07.2012 року було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 14668-20/11-1, згідно з яким, було внесено зміни до пункту 1.1 договору відповідно до якого: кредит лімітування - 3 054 400,00 грн., що змінюється відповідно до графіка зменшення ліміту кредитування, наведеного у додатку № 1 від 31.07.2013 року до цього договору: строк кредитної лінії по 12.04.2013 року включно; ціль використання придбання сировини та матеріалів, процентна ставка 23 % . 12.04.2013 року було укладено договір про внесення змін і доповнень до основного договору, згідно з яким сторони дійшли до згоди про внесення змін до п. 1.1 розділу І «Предмет договору» відповідно до яких ліміт кредитування становить 2 144 400, 00 грн., строк кредитної лінії по 31.12.2014 року включно. Крім того внесені зміни до п. 3. 1 розділу 3 та п.п. 4.1., 6.1.14, 10,4. Кредитні кошти були видані ПП «Фірма «Мізан» двома траншами, перший транш перерахований на рахунок фірми в сумі: 2 000 000, 00 грн. та другий транш в розмірі 2 000 000,00 грн. За змістом кредитного договору та договорів про внесення змін до кредитного договору ПП «Фірма «Мізан» зобов'язана повернути отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, визначеному кредитним договором. Однак відповідач ПП «Фірма «Мізан» не виконала свої зобов'язання починаючи з 02.10.2012 року щодо повернення кредиту в повному обсязі, чим була спричинена кредитна заборгованість в розмірі 2 202 944,38 грн., яка складається з: основної заборгованості - 1 941 351,73 грн., заборгованості по сплаті процентів - 73 646,45 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів - 402,30 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 146 110,70 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту - 36 043,80 грн. та простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції - 5 389, 40 грн. Як наслідок невиконання відповідачем умов договору, крім суми основної заборгованості, утворилась заборгованість за не своєчасно сплаченими відсотками за користування кредитними коштами, сума якої становить: 78 874,99 грн. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 14.04.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 14945-20/11-5 та 14.07.2012 року було укладено зміни до договору поруки, відповідно до якого, поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. На забезпечення виконання кредитного договору 31.07.2012 року були укладені договори поруки між позивачем та відповідачами ПП «Амік», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до даних договорів відповідачі зобов'язались солідарно та в повному обсязі відповідати перед Кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 3.1.1. Договору, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за кредитним договором, що і було вчинено позивачем, однак зі сторони відповідачів дій не було вчинено щодо повернення заборгованості. Оскільки в добровільному порядку заборгованість відповідачі не сплачують, тому позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 14668-20/11-1 від 14.04.2011 року з наступними змінами та доповненнями, а також договорами поруки, укладеними на виконання Основного договору в розмірі 2 202 944,38 грн. та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю, Матросова Людмила Василівна збільшила розмір позовних вимог та просила в судовому порядку стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 14668-20/11-1 від 14.04.2011 року з наступними змінами та доповненнями, а також договорами поруки, укладеними на виконання Основного договору в розмірі 2 646 008,70 грн. та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. Відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідачів Приватного підприємства «Фірма «Мізан», приватного підприємства «Амік» відповідно до довіреностей, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до угод про надання правової допомоги, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав заперечення на позов та пояснив, що його довіритель приватне підприємство «Фірма «Мізан» дійсно укладав договір кредиту та зміни до нього та отримував кошти в розмірі 4 000 000,00 грн., які було отримано двома траншами 2 000 000,00 грн. по меморіальному ордеру № 7963 від 18.04.2011 року та 2 000 000,00 грн. по меморіальному ордеру № 3189 від 20.04.2011 року. Однак на жаль нестабільна обстановка в країні, призвели до негативного господарсько-фінансового результату, що унеможливлює вчасне погашення кредиту та відсотків по кредитному договору. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору сторони передбачили, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень цього договору, якщо це невиконання стало наслідком причин, що знаходяться поза сферою контролю не виконуючої сторони. Такі причини включають стихійне лихо, екстремальні погодні умови, пожежі, повені, бурі, землетруси, або військові дії, блокади, масові заворушення, терористичні акти, страйки, військові дії, громадянське безладдя, неплатоспроможність інших банків, через які здійснюють розрахунки клієнти банку та їх контрагенти, неплатоспроможність банків-контрагентів банку, а також інші обставини, які виникли після підписання цього договору в результаті дій (подій) непередбачуваного характеру, що знаходяться поза волею сторони, але не обмежуються ними. Тобто заборгованість утворилась не з вини відповідача ПП «Фірма «Мізан». На дату розгляду спору відповідач сплатив тіло кредиту в розмірі - 2 153 648,27 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі - 1 823 713,37 грн., та пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі - 16 981,19 грн., тобто відповідач ПП «Фірма «Мізан» з свого боку виконувала зобов'язання по договору в повній мірі, однак в зв'язку з тим, що змінилась обстановка в країні з непередбачених від нього підстав на сьогоднішній день не має можливості в повній мірі сплачувати кошти по кредиту. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 14.04.2011 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та приватним підприємством «Фірма «Мізан», в особі директора [PERSON] укладено кредитний договір № 14668-20/11-1 на відкриття відкличної не відновлювальної кредитної лінії в національній валюті на суму 4 000 000,00 грн. на строк з 14.04.2011 року по 13.04.2012 року включно з можливістю пролонгації кредиту до 24 місяців з процентною ставкою 20 проценти річних, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 17-23, том 1). 01.12.2011 року до вищезазначеного кредитного договору було укладений договір про внесення змін до нього, відповідно до якого були внесені зміни до п. 4.1. договору, а саме щодо повернення кредиту позичальником у відповідності до графіка зменшення ліміту кредитування від 01.12.2011 року, що підтверджується копією договору про внесення змін до кредитного договору (а.с. 25 том 1). 22.02.2012 року до кредитного договору було укладено договір про внесення змін до нього відповідно до якого внесено зміни до розділів 1-10. Згідно з цими змінами було встановлено ліміт кредитування в розмірі 3 578 000,00, що змінюється відповідно до графіка зменшення ліміту кредитування, наведеного в додатку № 1 до цього договору, строк кредитної лінії по 12.04.2013 року включно з можливістю пролонгації кредиту ще на 6 місяців; ціль використання: придбання сировини та матеріалів (ДСП, плівка, пластик, фурнітура, для меблів і т.д.) процентна ставка 23 % починаючи з 01.02.2012 року, що підтверджується копією договору про внесення змін до кредитного договору (а.с. 27-32 том 1). 31.07.2012 року було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 14668-20/11-1, згідно з яким, було внесено зміни до пункту 1.1 договору відповідно до якого: кредит лімітування - 3 054 400,00 грн., що змінюється відповідно до графіка зменшення ліміту кредитування, наведеного у додатку № 1 від 31.07.2013 року до цього договору: строк кредитної лінії по 12.04.2013 року включно; ціль використання придбання сировини та матеріалів, процентна ставка 23 %, що підтверджується копією договору про внесення змін до кредитного договору (а.с. 34 том 1). 12.04.2013 року було укладено договір про внесення змін і доповнень до основного договору, згідно з яким сторони дійшли до згоди про внесення змін до п. 1.1 розділу І «Предмет договору» відповідно до яких ліміт кредитування становить 2 144 400, 00 грн., строк кредитної лінії по 31.12.2014 року включно. Крім того внесені зміни до п. 3. 1 розділу 3 та п.п. 4.1., 6.1.14, 10,4, що підтверджується копією договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору (а.с. 36-37 том 1). За змістом кредитного договору та договорів про внесення змін до кредитного договору позивач зобов'язався видати кредит в розмірі 4 000 000,00 грн., а відповідач ПП «Фірма «Мізан» в свою чергу зобов'язана повернути отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, визначеному кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти були видані ПП «Фірма «Мізан» двома траншами, перший транш перерахований на рахунок фірми в сумі: 2 000 000, 00 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 7963 від 18.04.2011 року та другий транш перерахований на рахунок фірми в сумі 2 000 000,00 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 3189 від 20.04.2011 року (а.с. 65, 66 том 1) та не заперечується сторонами. Тобто, позивачем умови договору були виконані в повному обсязі. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 07.10.2014 року загальна сума боргу становить 2 646 008,70 грн., дана заборгованість складається з: основної заборгованості - 1 846 351,73 грн., заборгованість по сплаті процентів - 291 844,16 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів - 16 117,20 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 247 760,01 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту - 44 112,74 грн., простроченої заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції - 209 822,86 грн., що підтверджується (а.с. 58-63 том 2). Судом встановлено, що відповідач Приватне підприємство «Фірма «Мізан» в особі директора [PERSON], що діє на підставі статуту з умовами кредитного договору був ознайомлений при його укладенні, підписав вказаний договір і отримав кредит в обумовленій договором сумі, але умови договору порушив. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 14668-20/11-1 14.04.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 14945-20/11-5 та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 14946-20/11-5, в які вносились зміни шляхом підписанням позивачем та відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] договорів про внесення змін до договору поруки № 14945-20/11-5 та № 14946-20/11-5, 22.02.2012 року, 31.07.2012 року та 12.04.2013 року (а.с. 39-43, том 1 та 60-64, том 1). Відповідно до даних договорів поручителі зобов'язуються солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 3.1.1. договору, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за кредитним договором. З матеріалів справи (а.с. 71-72, 79-80 том 1) вбачається, що відповідачу [PERSON] та [PERSON] було направлено листи від 12.03.2014 року в яких було повідомлено про розмір заборгованості та пропозиція про ліквідування заборгованості. Однак, жодних дій, щодо сплати заборгованості відповідачами [PERSON] та [PERSON] вчинено не було. Відповідно до матеріалів справи, на забезпечення виконання кредитного договору 31.07.2012 року були укладені договори поруки між позивачем та відповідачами ПП «Амік» договір поруки № 52040-20/12-5, [PERSON] договір поруки № 52042-20/12-5, [PERSON] договір поруки № 52043-20/12-5, [PERSON] договір поруки № 52044-20/12-5, в які вносились зміни шляхом підписанням позивачем та відповідачами ПП «Амік», [PERSON], [PERSON], [PERSON] договорів про внесення змін до договору поруки 12.04.2013 року, що підтверджується копіями договорів поруки та договорів про внесення змін до договору поруки (а.с. 44-47, 48-51, 52-55, 56-59, том. 1). Відповідно до даних договорів поручителі зобов'язуються солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 3.1.1. договору, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за кредитним договором. Відповідачам ПП «Амік», [PERSON], [PERSON], [PERSON] було направлено листи від 12.03.2014 року в яких було повідомлено про розмір заборгованості та пропозиція про ліквідування заборгованості. Однак, жодних дій, щодо ліквідації заборгованості відповідачами ПП «Амік», [PERSON], [PERSON], [PERSON] вчинено не було, даний факт підтверджується матеріалами справи (а.с.67-68, 71-78 ) та не заперечується сторонами. Відповідно до даних договорів відповідачі зобов'язались солідарно та в повному обсязі відповідати перед Кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 3.1.1. Договору, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за кредитним договором, щі і було вчинено позивачем, однак зі сторони відповідачів дій не було вчинено щодо повернення заборгованості. Відповідачі ПП «Амік», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з умовами договору поруки були ознайомлені при його укладанні та підписали вказаний договір, що сторонами не заперечується. Відповідно до ч. 1,2 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доданим доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за договором № 14668-20/11-1 від 14.04.2011 року з наступними змінами та доповненнями, в розмірі 2402073,10 грн., в тому числі пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне повернення кредиту, підлягає до задоволення оскільки відповідачами були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором. Представник відповідачів заперечуючи проти позову посилається на те, що позивачем застосовано при проведенні розрахунку термін 360 днів річних замість терміну 365 днів річних при нарахуванні відсотків за користуванні кредитом, що не відповідає вимогам законодавства. Суд не приймає до уваги дані заперечення з наступних підстав. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1056 -1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з п.4.2 Кредитного договору № 14668-20/11-1 від 14.04.2011 року ( а.с.18), проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня надання кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році. З розрахунку суми заборгованості ( а.с.58-63), вбачається, що відповідач Приватне підприємство «Фірма «Мізан», в особі директора [PERSON], проводили сплату відсотків відповідно до умов договору та при внесенні змін до кредитного договору питання щодо сплати відсотків не оспорювали, представником відповідача не надано належних доказів того, що умови п.4.2 Кредитного договору не відповідають вимогам законодавства. Представник відповідача просить, в порядку ст. 551 ЦК України, зменшити розмір пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне повернення кредиту обґрунтовуючи тим, що нестабільна обстановка в країні призвела до негативного господарсько-фінансового результату діяльності Приватного підприємства «Амік», Приватного підприємства «Фірма Мізан», відповідачі [PERSON] з 01.01.1991 року та [PERSON] з 09.01.91 року являються інвалідами другої групи та потерпілими внаслідок аварії на ЧАЕС, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають на утриманні неповнолітніх дітей.( а.с.229-245). Суд, не вбачає підстав для застосування зазначених вище положень, оскільки заборгованість за кредитним договором у відповідачів виникла ще до настання нестабільної обстановки в країні, позивачем було внесено зміни до договору з урахуванням господарської діяльності відповідачів відповідно до їх заяв, а інші обставини зазначені представником, існували до укладення кредитного договору та внесення змін до нього. Позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 44112,74 грн. та простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції в розмірі 209822,86 грн. В даній частині вимог суд відмовляє з наступних підстав. Ст. 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Однак представником позивача не надано до суду належних та допустимих доказів того, що позивач зазнав матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за час користування утримуваними відповідачами грошовими коштами, а з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі проводили сплату коштів за договором та на час звернення позивача до суду з даним позовом значну частину коштів виплатили. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань, та не припиняє зобов'язальні правовідносини за кредитним договором строк дії якого закінчується 31.12.2014 року, умовами кредитного договору передбачено розмір процентів від простроченої суми за невиконання зобов'язання, тому вимоги про стягнення з відповідачів сум за ч.2 ст.625 ЦК України, як захід цивільно - правової відповідальності за порушення грошового зобов'зання, заявлені необґрунтовано. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідачів на користь позивача стягуються солідарно кошти в розмірі 3317,14 грн.

Outcome: partial