Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

02.12.2016 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання синів [PERSON], що народився 01.12.2012 року та [PERSON], що народився 15.05.2014 року в розмірі по 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.12.2016 року до досягнення дітьми повноліття. Крім того, просила стягнути кошти на її утримання в розмірі 1\\6 частки від заробітку відповідача до досягнення сином [PERSON], що народився 15.05.2014 року, трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2012 року і рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.11.2016 року шлюбу було розірвано. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], що народився 01.12.2012 року та [PERSON], що народився 15.05.2014 року, які проживають із нею. Відповідач допомоги їй на утримання дітей не надає. Вони отримує допомогу в розмірі 1075 грн., а відповідач працює, отримує заробітну плату і тому має змогу платити аліменти не тільки на дітей, а і на її утримання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] позов не визнали і в його задоволенні просили відмовити, так як після розірвання шлюбу до 29.12.2016 року позивач разом з дітьми мешкала в квартирі відповідача і лише на новорічні свята поїхала до своїх родичів з дітьми, а позивач повністю утримував дітей, тому немає підстав для стягнення аліментів. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій свідоцтв про народження видно, що [PERSON], народився 01.12.2012 року та [PERSON], народився 15.05.2014 року і їх батьками являються [PERSON] та [PERSON] ( а.с.10,11). Із копії рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.11.2016 року видно, що шлюбу, укладений 01.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Із довідки ЖБК «Меліоратор» від 16.11.2016 року видно, що в квартирі [ADDRESS] мешкають [PERSON], [PERSON] та їхні два сини ( а.с.12). Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.. 181 ч.ч.1, 3 СК України передбачають, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 ч.1 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Ст. 183 ч. ч. 1, 2 СК України передбачають, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виходячи із змісту ст. 181 СК України, так як батьки дітей по домовленістю між собою не вирішили питання про утримання дітей, то це вирішує суд, а тому, на підставі викладеного, суд знаходить доведеним те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання двох синів, задовольнивши позовні вимоги в цій частині повністю. Ст. 84 ч.ч.2, 4, 6 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Права на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи заперечення відповідача проти позовних вимог про надання матеріальної допомоги позивачу до досягнення дитиною трьох років, довідку Управління соцзахисту населення Первомайської міської ради від 17.11.2016 року ( а.с.13) із якого видно, що позивач отримує щомісячну допомогу в сумі 1075 грн. і те, що [PERSON] не надала доказів того, що вона з дитиною мешкає окремо від відповідача та того, що останній може надавати матеріальну допомогу їй, то суд знаходить що позовні вимоги в цій частині не доведені і не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: partial