Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

03 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в серпня 2014 року відповідач взяла у нього в борг суму 27500 гривень, про що власноруч написав йому відповідну розписку, зазначивши в ній строк повернення боргу до 25 вересня 2014 року. У визначений в розписці строк відповідачем грошові кошти повернуті не були та на теперішній час відмовляється повернути гроші. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на свою користь борг в розмірі 27500 гривень, а також судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином та своєчасно. Тому суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З оригіналу розписки від 28.08.2014 року вбачається, що [PERSON], 1990 року народження, паспорт серії [NUMBER], виданий Орджонікідзевськи РВ Маріупольського МУУМВС України в Донецькій області 07.12.2006 року, взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 27500 гривень та зобов'язався повернути зазначену суму в строк до 25 вересня 2014 року. Відповідно до ст.1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд проходить до висновку, що між позивачем та відповідачем належним чином виникли зобов'язання за договором позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Доказів того, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав свої зобов'язання за розпискою щодо повернення грошових коштів позивачу [PERSON] суду не надано, в зазначений строк грошові кошти не повернув. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 28 серпня 2014 року у розмірі 27500 гривень, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, що підтверджується квитанцією, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved