overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 09 серпня 2008 року у відділі РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області за актовим записом № 27, посилаючись на те, що протягом останніх трьох років подружнього життя відповідач систематично зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, ображає її в присутності дитини, що привело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, тому вважає, що примирення між ними та збереження сім'ї є неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вказувала, що примирення протягом наданого строку на примирення між ними не відбулося. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 серпня 2008 року у відділі РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області за актовим записом № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.2008 (а.с. 6). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В сім'ї сторін відсутнє взаєморозуміння, шлюбні стосунки сторони припинили. Як вказує позивач, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини, а тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки причини розпаду сiм'ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям позивач вважає не можливим, протягом наданого судом сторонам строку на примирення, між сторонами примирення не відбулося, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

04 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Канатна, 82. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.03.2016 р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.03.2016 р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює маячні ідеї відношення, роздратована. Стан свій не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

04 березня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, Красногвардійський район, пров.Піхтовий, 3/49. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.03.2016 р. о 17 год. 12 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.03.2016 р. о 17 год. 12 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра ДЗ «СБЛ №1 МОЗ України». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює маячні ідеї відношення, роздратована, афективно заряджена, кричить, настрій нестійкий, емоційно неадекватна, мислення паралогічне, дезорганізоване. Стан свій не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, афективно-параноїдний синдром, інвалід ІІ групи безстроково. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

04 березня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду \~з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № 500965414 від 24 листопада 2014\~ року у розмірі 43081 грн. 59 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 24 листопада 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» і відповідачем був укладений договір за № 500965414, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 41766 грн. 84 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 12 лютого 2016 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 43081 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 36581 грн. 87 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 2710 грн. 91 коп.; заборгованості за комісією 2815 грн. 61 коп.; штрафу 973 грн. 20 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

04 березня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду \~з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 24 січня 2011 року у розмірі 12187 грн. 95 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 24 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 2300 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 грудня 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 12187 грн. 95 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1398 грн. 83 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 7649 грн. 52 коп.; пені 2083 грн. 03 коп.; фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу 556 грн. 57 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

04 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що сторони перебувають у шлюбі з 15 січня 2010 року. Від шлюбу спільних дітей на мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, між позивачем та відповідачкою зникло взаєморозуміння, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, забезпечити явку відповідачки до органів реєстрації актів цивільного позивач не має можливості, тому просить розірвати шлюб в судовому порядку (а.с. 3). Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав, та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу без його участі (а.с. а.с. 3, 22). Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.01.2010 р., який зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 4). Від шлюбу сторони спільний дітей на мають. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалось, сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе. Оскільки сторони не дійшли згоди про розірвання шлюбу в добровільному порядку шляхом подання відповідної заяви до органів державної реєстрації актів цивільного стану, спір має бути розглянутий судом в позовному провадженні За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Судові витрати позивача, які складаються з сплаченого ним судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1), на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

04 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, через посольство України в Ліванській Республіці, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 27 липня 2013 року. Протягом двох років сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

04 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд залишити їй її дівоче прізвище «[PERSON]».. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 27 квітня 2012 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

04 березня 2016 року позивач звернулася до суду з вимогами до відповідача. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала повністю. Пояснила, що 03 серпня 1995 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] на її чоловіка - [PERSON] та її дітей - [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON], а [INFO] року помер [PERSON] Позивач після їх смерті прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняти спадщини. Отримати спадщину на майно [PERSON] та [PERSON] позивач не в змозі , оскільки право власності за померлими не зареєстровано. ЇЇ дочка [PERSON] на спадщину не претендує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позов визнала повністю, просять розглянути справу без її участі. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 серпня 1995 року виконавчим комітетом Малинської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 17). [INFO] року помер [PERSON] , який був сином позивача по справі, а [INFO] року помер чоловік [PERSON] - [PERSON] ( а.с.5-8). Порядок прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] регулюється ст. ст.ст.1268,.1269 ЦК України. Позивач після їх смерті звернулася до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, тобто остання є такою , що прийняла спадщину. Інші спадкоємці не заперечують по суті позову. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копії постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04 лютого 2016 року. ( а..с. 14-15). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій , зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок , свідчить про втрату позивачем умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

04 березня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 09 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.21), позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 09 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 343, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.8). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved