Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

03.07.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, у якому, з врахування збільшення позовних вимог, просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.10.2010 року в справі № 2-5696/2010, що стягуються у твердій грошовій сумі з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , а саме з 1000,00 грн. до 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з [PERSON] на свою користь додаткові витрати на утримання дитини в загальній сумі 26512,50 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 50597,83 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 01.10.2004 року по 20.05.2010 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.10.2010 року в справі № 2-5696/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов задоволено, а саме вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, за яким з метою його примусового виконання державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Разом з тим, відповідач аліменти своєчасно не сплачує та має заборгованість. Посилаючись на те, що у неї змінився сімейний стан, зокрема на даний час на утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу, при цьому збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, позивачка вважає, що розмір аліментів, які стягуються за судовим рішенням є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому звернулась до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засідання проти позовних вимог заперечив, посилаючись на скрутне матеріальне становище та перебування у нього на утриманні мати [PERSON] та дружина [PERSON] . Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 01.10.2004 року по 20.05.2010 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.10.2010 року в справі № 2-5696/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позов задоволено, а саме вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду Деснянським районним судом м.Києва видано виконавчий лист, за яким з метою його примусового виконання державним виконавцем Деснянським РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві відкрито виконавче провадження № 46587718. Разом з тим, за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 12.03.2013 року в цивільній справі № 2603/13246/12, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів, посилається на те, що у неї змінився сімейний стан, зокрема даний час на утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу, при цьому збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, а тому вважає, що розмір аліментів, які стягуються за судовим рішенням є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. При цьому, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2011 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження дитини. Разом з тим, відповідач офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, його доходи мають регулярний характер, при цьому аліменти своєчасно не сплачує та має заборгованість, що підтверджується постановою державного виконавця від 26.03.2018 року та розрахунком заборгованості від 05.09.2019 року. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» - встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За таких обставин, враховуючи зміну сімейного стану позивачки, розмір прожиткового мінімуму, який встановлений на даний час законодавцем, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, суд приходить до висновку про задоволенні позову в частині вимог про збільшення розміру аліментів, а саме вважає необхідним збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.10.2010 року в справі № 2-5696/2010, що стягуються у твердій грошовій сумі з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , а саме з 1000,00 грн. до 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позивних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Оцінюючи матеріальне становище відповідача, роблячи значні витрати, які позивачка просить компенсувати, остання не могла не розуміти їх попереднього узгодження з відповідачем на предмет фінансової спроможності відповідача при своїх доходах нести такі витрати. Сімейний Кодекс України у статті 181 визначає необхідність саме домовленості між батьками про такі витрати, оскільки вони не відносяться до вже визначених аліментних обов`язків відповідача. При цьому, позивачка, на підтвердження погодження з відповідачем додаткових витрат, надала письмові вимоги, які направлялись нею на адресу відповідача. Однак, враховуючи, що вказані вимоги відповідач фактично не отримував, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач був обізнаний з такими витратами та погодився з ними. Таким чином, судом вважає, що додаткові витрати, які позивачка просить сягнути з відповідача, здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позов у частині вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Щодо позивних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для задоволення позов у даній частині вимог, посилається на те, що внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем аліментів, у останнього виникла заборгованість саме з його вини, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені), яка за її розрахунками складає 50597,83 грн. З матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості від 05.09.2019 року, вбачається, що у відповідача станом на 05.09.2019 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 42272,92 грн. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Частиною 3 статті 196 СК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки у нього на утриманні перебуває матір [PERSON] , яка є пенсіонером, та дружина [PERSON] , з якою він зареєстрував шлюб 26.07.2019 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За таких обставин, враховуючи матеріальний і сімейний стан відповідача, зокрема укладення шлюбу та наявність у нього на утримання матері та дружини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, а саме вважає необхідним зменшити розмір пені до 15000,00 грн., що відповідатиме принципу справедливості та розумності, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., що підтверджуються ордером та квитанцією. Також в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Outcome: partial