Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

02 серпня 2017 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 23.06.1998 року, зареєстрований у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради міста Словянська Донецької області, актовий запис № 65. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2017 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно з ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 288018, 23.06.1998 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Петренко) [PERSON] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради міста Словянська Донецької області, актовий запис № 65. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї неможливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Мкртчян», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640,00 грн. сплачена при подачі позовної заяви до суду, що підтверджено відповідним платіжним дорученням. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. згідно з квитанцією від 31.07.2017 року суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~статті 84 Цивільного процесуального кодексу України\~граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в якому передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем до суду не надано відповідного розрахунку кількості та вартості наданих послуг згідно з квитанцією від 31.07.2017 року за годину роботи особи, яка видала цю квитанцію, зокрема скільки часу витрачено адвокатом [PERSON] на складання позовної заяви. З матеріалів цивільної справи вбачається, що адвокат [PERSON] не брав участі у судових засіданнях по розгляду справи за позовом [PERSON] Враховуючи викладене, вимоги \~Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», обґрунтування позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. згідно з квитанцією від 31.07.2017 року немає.

Outcome: approved