Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

02 вересня 2019 року в адресу Радехівського районного суду Львівської області надійшла за підсудністю справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Відділ опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві позивач зазначає, що 10 листопада 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. 18 січня 2017 року Червоноградським міським судом Львівської області шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач та діти проживають в квартирі [ADDRESS] . З початку 2015 року між сторонами відносини поступово погіршились, що в результаті призвело до припинення шлюбних відносин. З моменту розлучення і по даний час батько дітей не виявляв бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Відповідач з 2016 року самоусунувся від виховання дітей. Жодного разу не проявляв ініціативи для зустрічі з дочкою [PERSON] та сином [PERSON] та не телефонував їм. Діти не отримують від батька жодного подарунку на день народження. Відповідач не звертався ні до суду, ні до комісії у справах дітей про визначення графіка відвідування дітей. Позивач жодного разу не чинила відповідачу перешкоди у зустрічах та вихованні дітей, а навпаки неодноразово телефонувала та просила приїхати до дітей та поспілкуватися з ними, приділити батьківську увагу, але відповідач не мав наміру та бажання спілкуватись з дітьми, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , 1987 року народження, уродженця с.Н.Витків, Львівської області, зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , відносно сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . 16 вересня 2019 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.31). Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, проте, надали суду заяву, відповідно до вимог якої просять розгляд справи здійснити за їх відсутності, позов підтримують повністю та просять задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечили (а.с.91-92). Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав та в судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, час розгляду судового засідання був повідомлений належним чином через офіційний сайт Радехівського районного суду Львівської області, про причини неявки суд не повідомив (а.с.60,75,88). Представник третьої особи Відділ опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області Мазурак О.С. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу слухати без участі їх представника та позовні вимоги позивачки підтримала (а.с.84). Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач та представник позивача. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] , виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області від 24 грудня 2008 року, актовий запис № 729 та від 18 травня 2013 року, актовий запис №277 (а.с.9,10). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 січня 2017 року (а.с.7-8). Згідно розрахунків заборгованості від 01 липня 2019 року, по виконавчих провадженнях №53566635 та №53566020, боржнику [PERSON] нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2019 р. в сумі 31 161,17 грн. та відповідно по другому ВП - 31 161,17 грн. (а.с.11-16). Відповідно до розрахунку заборгованості від 01 листопада 2019 року, по виконавчому провадженні №53566635, боржнику [PERSON] нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 р. в сумі 35 397,17 грн. (а.с.68). Відповідно до довідки від 14.06.2019 року, виданої закладом дошкільної освіти ясла-садок №16, [PERSON] , в тім, що її дочка [PERSON] [INFO] дійсно відвідувала заклад дошкільної освіти № 16, старшу групу № 9. За інформацією вихователів даної групи, [PERSON] та [PERSON] , батько вихованки [PERSON] жодного разу не відвідував заклад, не був присутній на батьківських зборах та ніяк не виявляв інтерес до своєї дитини в закладі (а.с.17). Згідно довідки про склад сім`ї №10650 від 14.06.2019 року, виданої відділом реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області, [PERSON] зареєстрована за адресою в [ADDRESS] , та до складу зареєстрованих осіб входять [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.18). З Акта №278 від 20.06.2019 року, виданого Комунальним підприємством «Червонограджитлокомунсервіс» виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, вбачається, що [PERSON] із залученням заявника [PERSON] та в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , складено акт про те, що [PERSON] та [PERSON] - син, 2008 р.н., [PERSON] - дочка, 2013 р.н., фактично проживають за адресою [ADDRESS] . [PERSON] по даній адресі проживає без реєстрації, на час складання акту (а.с.19). З Витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області №57 від 12.05.2020 року, про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя с. Новий Витків, Радехівського району Львівської області, відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Червоноградської міської ради Львівської області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.82). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] , не цікавиться їх долею, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально дітям не допомагає, тобто жодного контакту з дітьми не підтримує. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робив, а навпаки, відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не небажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дітей, не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та він свідомо відмовився приймати участь в житті своїх дітей. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Outcome: approved