Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві посилалась на те, що вони з відповідачем одружені з 28 березня 2009 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, відсутність довіри в родині. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, тому позивач звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати (а.с. 2-3). Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, у поданих через канцелярію суду заявах позов підтримала та одночасно клопотала про розгляд справи у її відсутності, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Туленко». (а.с. 13-14). Відповідач у судовому засіданні проти заявленого позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 березня 2009 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 172, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження (а.с. 4,5). Також у судовому засіданні встановлено, що з 2012 року між сторонами по даній цивільній справі були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, відсутність довіри в родині. Відповідач підтвердив, що остаточно всі шлюбні стосунки та ведення господарства припинені з березня 2012 року. Зберігати сімю сторони не бажають й вважають, що це не можливе, а також суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, дані обставини підтверджуються поясненнями відповідача у судовому засіданні. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд при розгляді справи про розірвання шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд визнає доведеними обставини, вказані позивачкою, що шлюбні відносини припинені сторонами остаточно, сімя розпалась і фактично не існує. Суд вважає недоцільним надання строку на примирення, на чому наполягають і самі сторони, доводи позивачки про втрату любові та поваги до відповідача суд визнає обґрунтованими, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідач підтвердив, що донька сторін мешкає постійно з позивачкою, проти цього заперечень немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved