Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

03 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, а також стягувати щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у сумі 2 000,00 грн., на утримання позивача - 1 000,00 грн. (а. с. 2-3). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2013 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2014 року та, на думку позивача, відновлені бути не можуть, причинами чого стало відсутність взаєморозуміння у поглядах на сім'ю, сімейні обов'язки, виховання дитини, тощо. Сторони мешкають окремо, їхня малолітня дитина мешкає разом із матір'ю. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина, хоча має таку можливість, оскільки працює без офіційного працевлаштування та його середньомісячний дохід становить 8 000,00 грн. Позивач у судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, що не перевищує 1 000,00 грн.; у задоволенні решти позову просив суд відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 лютого 2013 року, зареєстрованого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 66, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 9, 10). З довідки, виданої 02 жовтня 2014 року Холмогорським територіальним комітетом громадського самоврядування, вбачається, що малолітній [PERSON] мешкає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а. с . 11). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому - підлягає розірванню. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 184 СК України встановлено, що у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з позивача на користь відповідача на утримання їхнього малолітнього сина, приймаючи до уваги, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання їх сина - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн., починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме: з 03 жовтня 2014 року. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки син сторін - [PERSON], є малолітньою дитиною віком до трьох років та знаходяться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час не працює, оскільки зайнята доглядом за дитиною, має скрутне матеріальне становище, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти, на утримання останньої, у розмірі 500,00грн., оскільки відповідач є особою працездатного віку та має дохід, а позивач не має можливості працювати, оскільки доглядає за дитиною. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи результат розгляду справи, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. за вимогу про розірвання шлюбу, підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Враховуючи, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за дані вимоги у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial