Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

03.06.2020 р. позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки аліменти в розмірі ј частини усіх видів його заробітку до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Судові витрати стягнути з відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що з 1999 по 2015 рр. позивач з відповідачем перебувала у шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка з 01.09.2017 р. навчається на денному відділенні Миколаївського базового медичного коледжу. Позивач працює та одна утримує трьох дітей, має тяжке матеріальне становище. Відповідач матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 09.06.2020 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач до суду не з`явилась. Надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримала в повному обсязі, наполягає на його задоволенні та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, також через офіційний веб-сайт суду, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, відзив відповідача, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №108 від 28.04.2020 року, виданої Миколаївським базовим медичним коледжем вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у вищезазначеному закладі на ІІІ курсі медсестринського відділення. Бюджетне фінансування. Період навчання з 01.09.2017 року по червень 2021 року. Відповідно до ст. ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей до двадцяти трьох років, якщо вони продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги за умови що вони можуть надавати таку допомогу. Згідно п.20 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі № 346/103/17 вказано, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Той факт, що під час канікул повнолітня дитина не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати її, оскільки канікулярний час входить в період навчання. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Оцінивши сукупність наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з фактичних встановлених обставин по справі, а також положень ст.ст.183,184 СК України, та вважає за доцільне позов задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до положень ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial