Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

02 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Зугреської міської ради , Комунального підприємства «Служба єдиного замовника м. Зугрес» (надалі- КП СЕЗ) в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, стягнути з з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість по заробітній плати за період з 15 жовтня 2013 р. по 08 листопада 2013 р. у сумі 8257,00 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає , що рішенням Харцизького міського суду від 15 жовтня 2013 р. по цивільній справі N°248/5726/13-ц за його позовом про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди , він поновлений на посаді директора комунального підприємства «Служба єдиного замовника м. Зугрес», та в порядку п. 7 ст. 214 та п. 4 ст. 367 ЦПК України рішення суду приведено до виконання негайно. Однак, «Відповідач», в особі свого першого керівника, міського голови, в добровільному порядку не виконали рішення суду щодо негайного поновлення його на роботі з 15 жовтня 2013 року. У зв'язку з цим 17 жовтня 2014 р. він змушений був звернутися до ВДВС Донецького обласного управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконавчим листом Харцизького міського суду на предмет спонукання «Відповідача» щодо виконання рішення суду в примусовому порядку. 22 жовтня 2013 р.«Відповідач» отримав з ВДВС виконавче провадження N9 ВП № 40316025 від 18 жовтня 2013 р, але і після цього він не виконав рішення суду. Лише 08 листопада 2013 р. після його звернення на «Гарячу лінію КМУ» «Відповідач» видав розпорядження № 95-л «Про поновлення на посаді директора КП «Служба єдиного замовника м. Зугрес» [PERSON].» без змін умов оплати праці. Однак, 23 грудня 2014 р. «Відповідач» видав розпорядження № 115-л, п. 2 якого зазначено: КП«Служба єдиного замовника м Зугрес» здійснити оплату праці [PERSON] за фактично віддпрацьований, (всупереч рішенню суду про негайне поновлення на роботі) годину на посаді директора КП «СЕЗ м. Зугрес» з 11. 11. 2013 року по 23. 12. 2013 року...» , чим позбавив його законної, згідно Рішення суду від 15. 10. 2013 р. по справі № 248/ 5726/13-ц, заробітної плати за 20 (двадцять) робочих днів жовтня і листопада 2013 року. Згідно довідки КП СЕЗ від 08.07.2014р. його денна заробітна плата становить 412,85 грн.. Тому сума невиплаченої йому заробітної плати за період з 15.10.2013р. по 08.11.2013р. за 20 робочих днів становить 8257,00 грн.. Протиправні дії відповідача призвели йому до великих морально-психологічних наслідків , що викликали ускладнення хвороби серця після інфаркту , активізувалися неврологічні хвороби всього організму , на стримування і лікування котрих відповідач позбавив коштів , був порушений уклад його життя. У судовому засіданні позивач доводи і вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі з підстав , визначених в позові, та суду пояснив , що рішенням Харцизького міського суду від 15 жовтня 2013 року він був поновлений на посаді директора КП СЕЗ. Однак , рішення суду в частині поновлення на роботі з вини відповідачів не виконувалося. І тільки після його звернення в різні інстанції розпорядженням Зугреського міського голови від 08.11.2013 року він був поновлений на посаді директора КП СЕЗ. А розпорядження міського голови від 23.12.2013 р. зобов»язано КП СЕЗ здійснити йому оплату праці тільки з 11.11.2013 р.. Обгрунтовуючи розмір невиплаченої заробітної плати за період з 15.10.2013р. по 08.11.2013 р. в сумі 8257,00 грн., позивач виходив з наступного : як вбачається з рішення Харцизького міського суду від кількість відпрацьованих ним днів за травень 2013р. та червень 2013 р., тобто на час його незаконного звільнення , а саме на 12 липня 2013 року , склало 27 робочих днів. Тому , з урахуванням розміру його заробітної плати за травень 2013р. та червень 2013 р., яка зазначена в довідці КП СЕЗ , та урахуванням кількості відпрацьованих ним робочих днів , розмір середньоденної заробітної плати становить 412,85 грн.. З урахуванням того , що за період з 15.10.2013р. по 08.11.2013р. він би відпрацював 20 робочих днів , то сума невиплаченої йому заробітної плати за цей період , становить 8257,00 грн., яку просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Діями відповідачів йому заподіяна моральна шкода , оскільки був порушений звичайний його спосіб життя , тому, також, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь моральну шкоду в умі 3000 грн.. Представник відповідача _Зугреської міської ради- Сметаніна Н.В. позов не визнала та пояснила , що КП СЕЗ є юридичною особою та самостійним суб»єктом господарювання. У відповідності до ст.. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є засновником (власником) КП СЕЗ. Відповідно до п.п.6.1 п.6 статуту КП СЕЗ власник підприємства визначає основні напрямки діяльності підприємства , приймає рішення про припинення діяльності підприємства , його реорганізацію. В той час.ґ як згідно ч.1 ст 4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти , одержані внаслідок їх господарської діяльності. Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону країни «По оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Зважаючи на викладені норми законодавства України, вимоги позивача щодо стягнення заробітної плати можуть розповсюджуватися виключно на КП СЕЗ , тобто за місцем колишньої роботи. Представник просить звернути суд на той факт , що рішення Харцизького міського суду від 15.10.2013 року , згідно до якого [PERSON] був поновлений на роботі на посаді директора КП СЕЗ , 20.12.2013р. було скасовано рішенням апеляційного суду Донецької області з підстав недоведеності обставин , що мають значення для справи , які суд вважав встановленими. Тому рішення Харцизького міського суду від 15.10.2013р. не має юридичної сили , а тому вимоги , які ґрунтуються на його підставі не підлягають задоволенню. Розпорядження міського голови від 08.11.2013р. та від 23.11.2013р., на які посилається [PERSON] в позові, наразі є законними , діючими та не скасованими в судовому порядку , як і дії Зугреської міської ради щодо порядку поновлення [PERSON] на посаді директора КП СЕЗ в листопаді 2013 року , є законними та не оскарженими в судовому порядку. Згідно п.3.1. контракту , укладеного із [PERSON] від 29.12.2012р. , за виконання обов»язків , передбачених контрактом, директору нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу , одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з встановленого йому місячного посадового окладу в розмірі 4000 грн. і фактично відпрацьованого часу , встановленої йому надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 50% до місячного посадового окладу і фактично відпрацьованого часу. Тому , вважає , що заробітна плата може бути нарахована та сплачена робітнику виключно за виконання обов»язків у відповідності до фактично відпрацьованого часу. З урахування того , що в період часу з 15.10.2013р. по 08.11.2013р. позивач не працював на посаді директора КП СЕЗ , заробітна плата йому не належить, а значить моральна шкода йому не була заподіяна. Представник КП СЕЗ - Кукочкина С.С. позов не визнала з тих же підстав , що і представник відповідача Зугреської міської ради-Сметаніної Н.В.. Другий представник відповідача КП СЕЗ -Гізимчук О.О. також позов не визнав , посилаючись на те , що про обставини поновлення на роботу [PERSON] йому не відомо , надати докази на підтвердження того , який середньоденний розмір заробітної плати позивача в період з 15.10.2013р. по 08.11.2013р. міг би скласти , якщо останній в цей період працював би, надати не може. Також не може повідомити суду скільки фактично днів відпрацьовано позивачем на час його звільнення за квітень 2013 року , за травень 2013 року та за червень 2013р. ,так як не володіє інформацією. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд , заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи , вважає , що позов підлягає частковому задоволенню Судом встановлено : рішенням Харцизького міського суду від 15.10.2013 року [PERSON] поновлено на посаді директора КП СЕЗ. Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 20.12.2013 р. скасовано , у задоволенні позову позивачу відмовлено. Як вбачається з зазначеного рішення , також на користь [PERSON] Стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу , виходячи з наступного розрахунку : середньоденний заробіток позивача становить 388,12 грн., який розрахований виходячи з розміру заробітної плати за травень 2013р. та червень 2013 року , та кількості відпрацьованих робочих днів за цей період , що склали 27 днів. На виконання рішення суду в частині повновлення на роботі Харцизьким міським судом виданий виконавчий лист , а 05.11.2013р. виконавчою службою винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого листа; розпорядженням міського голови Зугреської міської ради від 08.11.2013р. на виконання рішення Харцизького міського суду від 15.10.2013р. прийняте рішення про поновлення на роботі [PERSON] на посаді директора КП СЕЗ з 15.07.2013р.; розпорядженням міського голови Зугреської міської ради від 23.12.2013 року на виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 20.12.2013 року , розпорядження міського голови від 08.11.2013р. визнано таким , що втратило чинність . КП СЕЗ запропоновано здійснити оплату працю [PERSON] за фактично відпрацьований час на посаді КП СЕЗ з 11.11.2013 року по 23.12.2013р. включно з фонду оплати праці підприємства ; відповідно до даним довідки КП СЕЗ від 11.03.2014р. середньоденна заробітна плата [PERSON] станом на 12.07.2013р. , тобто на час його звільнення, становить 323,47 грн.; згідно даним довідки КП СЕЗ без дати , яка була приєднана в судовому засіданні 08.07.2014р., розмір заробітної плати позивача за травень 2013р. склав 7041,67 грн., за червень 2013р. -4105,24грн.; згідно п.2.1 статуту КП СЕЗ, зареєстрованого Харцизької міської ради від 28.01.204 року , КП СЕЗ є юридичною особою Стаття 94 КЗпП України зазначає , що заробітна плата - це винагорода , обчислена , як правило , у грошовому виразі , яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу , який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника , цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки Стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи те , що позивач знаходився у трудових відношення з КП СЕЗ , яке є юридичною особою, суд вважає саме з КП СЕЗ слід стягнути на користь позивача середній розмір заробітної плати за період з 15.10.2013р. по 08.11.2013р. та моральну шкоду. Визначаючи розмір середньої заробітної плати , що підлягає стягненню з КП СЕЗ на користь позивача за період з 15.10.2013р. по 08.11.2013р. суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , кріп випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Суд не може погодитись з позивачем в частині того , що за спірний період він мав би відпрацювати 20 робочих днів. Судом встановлено , що за період с 15.10.2013р. по 08.11.2013р. позивач, згідно з п»ятиденним робочим тижнем підприємства, відпрацював би 19 робочих днів. Суд не може погодитися з позицією позивача з приводу того, що розмір середньоденної заробітної плати за спірний період складає 412,85 грн. оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту сторонами суду не надано. Визначаючи розмір середньоденної заробітної плати за спірний період , враховуючи , що розмір середньоденної заробітної плати позивача на час його звільнення , тобто станом на 12.07.2013 р., становить 323,47 грн. , що підтверджується довідкою КП СЕЗ , і цей факт сторонами не спростовується, суд вважає можливим розрахунок середнього заробітку за спірний період, який підлягає стягненню з відповідача КП СЕЗ на користь позивача [PERSON], розрахувати саме із зазначеної суми. З урахуванням наведеного , суд вважає еобхідним з КП СЕЗ на користь [PERSON] стягнути середній заробіток в сумі 6145,93 грн. (323,47 грн.х19 робочих днів). Суд вважає , неправомірні дії відповідача КП СЕЗ призвели до моральних страждань позивача , оскільки у зв»язку з неотриманням ним заробітної плати був порушений його звичайний спосіб життя. Визначаючи розмір моральної шкоди , суд враховує , що було порушено право позивача на працю , він переніс з цього приводу душевні та нервові переживання, та вимушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Тому суд вражає , можливим , стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 400 грн.. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України суд вважає необхідним з відповідача КП СЕЗ на користь держави стягнути судовий збір у розмірі , що відповідрає ст..4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial