Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

04.06.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві зазначено, що 15.09.2007 сторони зареєстрували шлюб, у якому в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Відповідач має постійну роботу, достатній основний дохід та додатковий заробіток, інших утриманців не має, однак з травня 2020 року матеріальної допомоги на утримання дітей з не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. 18.06.2020 у даній справі відкрито провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд її задовільнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що відповідач перерахував грошові кошти на її особистий рахунок у червні, однак дана грошова сума не може вважатися сплатою аліментів, оскільки це кошти на подарунок дитині. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, повідомив суду, що згодний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не з дня звернення позивача до суду із даним позовом, оскільки за попередньою домовленістю із позивачем у червні 2020 року він уже перерахував грошові кошти на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітної плати з основного місця роботи і заробітну плату голови ОСББ, про що свідчать відповідні виписки по рахунку, які просив долучити до матеріалів справи. Додатково повідомив суду, що на даний час проживає окремо. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 15.09.2007 сторони перебувають у зареєсрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27.02.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №728 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 11.01.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №157(а.с. 3, 4,5). Згідно довідки ОСББ «МИКОЛАЇВСЬКА-16» від 03.06.2020 №354, діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до переказів на карту документів №33010040 від 05.06.2020, №33944466 від 19.06.2020, №33698788 від 16.06.2020, №3425380 від 30.06.2020, відповідачем перераховано позивачеві грошові кошти на загальну суму 15 351 грн. (а.с.25-30) Як вбачається з документів № 7237853254 від 30.06.2020 та № 7029634953 від 16.06.2020 зарахування заробітної плати та виплат прирівняних до них відповідач за червень 2020 р. отримав заробітну плату у розмірі 31067, 36 грн. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України). За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на викладене вище, беручи до уваги те, що відповідач перераховував позивачу кошти на утримання дітей у червні 2020 року у розмірі 15 351 грн., що є більшою сумою ніж 1/3 усіх видів заробітку відповідача, суд дійшов обгрунтованого висновку, що аліменти підлягають стягненню починаючи з 04.07.2020 року. При визначенні розміру аліментів суд взяв до уваги, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, у нього на утриманні немає інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04.07.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тобто, за період з 04.07.2020 по 04.08.2020 допустити до негайного виконання. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved