Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

03.10.14 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та про надання дозволу на виїзд дітей за межі України без згоди батька, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 14.03.1997 р. по 28.08.2009 р. перебувала у шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Практично за весь час після розлучення відповідач не надавав та не надає матеріальну допомогу, тому просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Крім того, позивач просить суд надати дозвіл на виїзд дітей закордон, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона разом із доньками часто виїжджають за межі України, в тому числі і до Криму, перетин меж якого на даний час здійснюється за правилами перетину державного кордону. При цьому відповідач кожного разу при необхідності оформити відповідну згоду всіляко ухиляється від її надання. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома, заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи в їх відсутність, просять вирішити спір, з урахуванням всіх з'ясованих обставин справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12-13). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною другою ст. 183 СК України визначено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням зазначених обставин, інтересів обох дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд приходить до висновку, що в цій частині позов законний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Так само підлягають задоволенню позовні вимоги про надання дозволу на виїзд дітей за межі України без згоди батька з наступних підстав. Ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1989р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст.10 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991р.: держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, в тому числі і власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб, і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Ст.33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 7 ст.7, ч. 2 ст.155 СК України: дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитині проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як встановлено судом, неповнолітні діти позивачки потребують оздоровлення і мають право на відпочинок разом з батьками, чи окремо, з батьком або матір'ю, при цьому, позивачка має можливість оздоровити дітей за кордоном, однак, відповідач постійно безпідставно перешкоджає позивачці у наданні дозволу на виїзд дітей за кордон, без якого, вона позбавлена права на оформлення та виготовлення проїзних документів на право їх виїзду за межі України. Суд вважає, що виїзд неповнолітніх дітей позивачки за кордон є доцільним, відповідає їх інтересам і бажанням, та буде сприяти їх гармонійному та всебічному розвитку. Відмова відповідача у наданні необхідної згоди для їх виїзду за межі України, є безпідставною, порушує їх права та інтереси. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням того, що позовна заява має одночасно майновий та немайновий характер, відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. за подання до суду позовної заяви в частині стягнення аліментів. Оскільки позивач не заявляє про стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору за подання до суду позовної заяви в частині надання дозволу на виїзд дітей за межі Укарїни без згоди батька, суд вважає можливим не стягувати з відповідача судові витрати, хоча позов і задовольняється.

Outcome: approved