Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Верхньодніпровської міської ради про визнання права забудовника на будинок в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер позивачки-1, чоловік - [PERSON], [INFO], який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на незакінчений будівництвом та не введений в експлуатацію житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] вони зверталися до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, в тому числі і на недобудований будинок. Але у видачі свідоцтва на недобудований будинок нотаріусом було відмовлено, так як спадкодавцем за життя не набуто право власності на будинок, тому вони не змогли надати нотаріусу необхідних правовстановлюючих документів, на підставі чого просить визнати за ними право забудовника на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Заявою від 16.12.2014р. позивачі змінили позовні вимоги та просили визнати за ними право забудовника на трьохповерховий житловий будинок А-3, загальною площею 131,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с.25-26). В судове засідання позивачі з'явилися, позов, з урахуванням змін, підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначав, що позовні вимоги підтримує (а.с. 21; 33). Суд, заслухавши позивачів, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 19.10.1992 р. №293 гр. [PERSON] надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку по [ADDRESS]. По закінченню будівництва, старий будинок переобладнати в нежиле приміщення (а.с. 28). Згідно Акту від листопада 1992 року, на підставі до Рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 19.10.1992 р. №293, проведений в натурі відвід земельної ділянки, розташованої [ADDRESS] в користування [PERSON] (а.с. 11). 19 листопада 1992 року зареєстрований Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] в [ADDRESS], відповідно до якого затверджений проект на будівництво дворівневого житлового будинку, жилою площею 56,83 кв.м., загальною площею 100,95 кв.м. (а.с. 38-44). Як пояснили позивачі та випливає із змісту технічного паспорту на жилий будинок за адресою: [ADDRESS], [PERSON] збудував трьохповерховий житловий будинок А-3, загальною площею 131,2 кв.м., який не був прийнятий в експлуатацію та право власності на нього не зареєстроване. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 28 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач-1 - [PERSON], є дружиною спадкодавця - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER], виданим 11.04.1980р. Верхньодніпровським РВ ЗАГС Дніпропетровської області (а.с. 30). Позивач-2 - [PERSON] є сином спадкодавця - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 10.06.1996р. відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровської районної державної адміністрації (а.с. 29). Відповідно до Листа Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 27.01.2015 р. №60/01-16, після померлого [INFO] року [PERSON], 04 вересня 2012 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину подали дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 37). 31.10.2014р. позивачі (кожен окремо) звернулися до нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS], після померлого [PERSON] Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2014р., державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашова Г.В. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок в зв'язку з тим, що представником позивача не надано оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.16-17). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, а також те що, позивачі є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину в порядку передбаченому законодавством, наявність інших спадкоємців судом не встановлено, одночасно з цим спадкодавець на день смерті, відповідно до Будівельного паспарту, мав права забудовника на будівництво дворівневого житлового будинку, жилою площею 56,83 кв.м., загальною площею 100,95 кв.м., то позовні вимоги підлягають задоволенню в обсязі права забудовника, яке належало спадкодавцю, відповідно до Будівельного паспарту, а саме на будівництво дворівневого житлового будинку, жилою площею 56,83 кв.м., загальною площею 100,95 кв.м. В іншої частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, позивачами не доведено, що спадкодавець за життя вніс відповідні зміни до Проекту будівництва та набув права забудовника на будівництво трьохповерхового житлового будинку, загальною площею 131,2 кв.м, Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. кожному позивачу (а.с.1-3).

Outcome: partial