Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

04 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що з 08 листопада 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини припинилися з початку вересня 2018 року, коли подружжя перестало спільно проживати і дитина залишилася проживати з позивачем, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість таку надавати, оскільки отримує заробітну плату в розмірі 5000 грн., працюючи у приватних підприємців. До того ж відповідач аліменти на утримання інших дітей не виплачує, непрацездатних батьків на утриманні не має, тобто має можливість виплачувати аліменти на утримання сина, з огляду на що позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. від 04 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 29 листопада 2019 року на 10 годину 00 хвилин. 29 листопада 2019 року судове засідання було відкладено на 09 годину 00 хвилин 19 грудня 2019 року через неявку відповідача та відсутність відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у відповідності до частини 9 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) засобами телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. 29 листопада 2019 року позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує повністю та наполягає на його задоволенні. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зазначеною у позовній заяві. 02 грудня 2019 року на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якій відповідач також зазначив, що він є платником аліментів на утримання сина від першого шлюбу [PERSON] , 2010 року народження, в розмірі 25%. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 08 листопада 2013 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 листопада 2013 року (а.с. 5). [PERSON] народився [INFO] в смт. Васильків Васильківського району Дніпропетровської області, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 вересня 2015 року, у графі «Батьки» якого зазначені позивач та відповідач (а.с. 6). З копій довідок № 0000583797 та № 0000583850 від 24 липня 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що позивач разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно копії довідки № 1933 від 02 серпня 2018 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи за загальним захворюванням з 01 серпня 2018 року по 31 липня 2020 року в розмірі 1452,00 грн. (а.с. 9). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від повідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 ЦПК України). Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. \~ Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз`яснено їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у заяві від 05 листопада 2019 року (а.с. 27) про те, що він сплачує аліменти на утримання другої дитини від першого шлюбу [PERSON] , 2010 року народження, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього ним не надано, при цьому рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , враховуючи: стан здоров`я відповідача, який є працездатною особою, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що відповідачем фактично не заперечувалась можливість сплати аліментів на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Також суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Суд, відповідно до положень п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved