Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

02.08.2019 р. [PERSON] (далі позивач) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з первинною позовною заявою до Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (далі відповідач КП «ПКВ» ЕМР) , треті особи: Енергодарська міська рада Запорізької області, міський голова Енергодарської міської ради Запорізької області Музика Павло Олексійович, в обґрунтування якої зазначає, що працювала в КП «ПКВ» ЕМР та наказом №593-к від 26.04.2019 р. була звільнена на підставі п.5 ст.36 КЗпП України. Однак, на день звільнення підприємство не здійснило з нею, у повному обсязі, розрахунку по виплаті заробітної плати.Оскільки відповідач КП «ПКВ» ЕМР не сплатив при звільненні належну їй заробітну плату, позивач вважає, що має право і на стягнення з КП «ПКВ» ЕМР на свою користь середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні (а.с.1-3). Уточнивши свої позовні вимоги заявою від 14.02.2020 р. (а.с.64-65), позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь невиплачений розмір заробітної плати в сумі 7669 грн. 17 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2019 р. по 14.02.2020 р. в загальному розмірі 53354 грн.(а.с.64-65). В судове засідання, для розгляду справи по суті, позивач не з`явився, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав. В судове засідання, для розгляду справи по суті, відповідач КП «ПКВ» ЕМР, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з суду через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.68) не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про поважність причин неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань, відзову на позовну заяву або заперечень проти позову - до суду не надав. В судове засідання, для розгляду справи по суті, треті особи: Енергодарська міська рада Запорізької області, міський голова Енергодарської міської ради Запорізької області Музика П.О., повідомлені належним чином про розгляд справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з суду через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.69, 70) не з`явились, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надали, надали письмові пояснення, в яких не вважаючи себе стороною у справі, просять виключити з учасників справи, прийнявши рішення по справі на розсуд суду (а.с.25-26, 41-42). Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд, враховуючи, що явка відповідача, позивача не визнавалась судом обов`язковою (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України),відсутність поважних причин неявки, належність повідомлення про розгляд справи судом, відсутність відзову від відповідача КП «ПКВ» ЕМР, положення ч.1 ст.280 ЦПК України, ухвалив: розглянути справу у відсутності учасників справи, в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач працювала Комунальному підприємстві «Підприємство комунальної власності» ЕМРдо 29.04.2019 р. та на підставі наказу №593-к від 26.04.2019 р. була звільненаз підприємства на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з її переведенням зазгодою до Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради (а.с.6-7). Станом на травень 2019 р., заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати становить 7669 грн. 17 коп. (а.с.16, 66). Доказів, що станом на день розгляду справи судом, відповідачем КП «ПКВ» ЕМР у добровільному порядку виплачено позивачу зазначений розмір заборгованості із заробітної плати матеріали справи не містять. Згідно загальнодоступної бази даних безкоштовного запиту Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України в Інтернет-мережі (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), Комунальне підприємство «Підприємства комунальної власності» (ЄДРПОУ 32166551) в процесі припинення не перебуває. Відповідно до положень статті 43 Конституції України, \~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України),\~\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим\~Кодексом, Законом України «Про оплату праці»\~та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорюваних ним суму. Відповідно до ст.238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Враховуючи зазначене, нарахована, але не виплачена позивачу на день звільнення заробітна плата в розмірі 7669 грн. 17 коп. підлягає стягненню з відповідача КП «ПКВ» на користь позивача. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача розміру середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини 1\~статті 117 КЗпП України,\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснено в п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст.27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. (з наступними змінами та доповненнями). Позивачем наданий розрахунок середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні з КП «ПКВ» ЕМР, відповідно до якого, середньоденна заробітна плата позивача становить 206 грн., загальна кількість днів затримки у період з 01.05.2019 р. по 14.02.2020 р. (включно) становить 289 дні, отже загальний розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні станом на 14.02.2020 р. становить суму у 53354 грн. та вираховується шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість днів прострочки її виплати. Згідно змісту п.8 Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. (з наступними змінами та доповненнями), після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини, для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Судом встановлено, що кількість робочих днів у розрахунковий період про який зазначає позивач з 01.05.2019 р. по 14.02.2020 р. (включно) становить 199 робочих дні, а ні 289, як про це зазначає позивач, отже розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні буде вираховуватись шляхом множення середньоденної заробітної плати позивача: 206 грн. на кількість робочих днів у вказаний період: 200 днів (травень 2019 22 дні, червень 2019 18 днів, липень 2019 23 дні, серпень 2019 21 день, вересень 2019 21 день, жовтень 2019 22 дні, листопад 2019 21 день, грудень 2019 21 день, січень 2020 21 день, до 14 лютого 2020 року 10 днів), що становить 41200 грн., а ні 53354 грн., як про це зазначає позивач. Крім того, слід зазначити, що розрахунок розміру середньої заробітної плати за затримку виплати належних позивачу при звільнені сум, у строки передбачені в\~статті 116 КЗпП України, здійснено без утримання з такої суми необхідних податків та інших обов`язкових платежів. Як зазначено у змісті пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а отже, суд в резолютивній частині рішення визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. У в`язку з зазначеним, суд дійшов висновку, що вимоги позову в цій частині, за зазначених судом підстав, підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач КП «ПКВ» ЕМР зобов`язаний виплатити позивачу суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.05.2019 р. по 14.02.2020 р.(включно) після утримання з суми 41200 грн. всі необхідні податки та інші обов`язкові платежі. Згідно п.6\~ч.1\~ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України,\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~питання про розподіл судових\~витрат, про яке зазначається також у резолютивній частині рішення. Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати. Враховуючи приписи ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», рік звернення позивача до суду 2019, ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 р.», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогою про стягнення розміру заробітної плати. Позивач також просить стягнути на свою користь понесені витрати зі сплаченого ним розміру судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., витрат з правничої допомоги адвоката в сумі 3000 грн. та комісію банку за проведення цих оплат, надавши на підтвердження понесенні цих витрат квитанції з установи Банку (а.с.66, 67). Стаття 133 ЦПК України\~встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1). До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3). Відповідно до положень частин 1, 2 статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи, що позивачем доведено понесення витрат по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. та витрат з правничої допомоги в сумі 3000 грн., вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати по оплаті комісії Банку не входять до структури витрат пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з чим стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial