Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

\~03 квітня 2014 року позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою в якій просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зобовязати Красногвардійський районний відділ в м. Дніпропетровську ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку в цій квартирі. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він є власником зазначеної квартири, яка належить йому на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу майна від 22 квітня 2014 року. Однак на теперішній час у квартирі позивача, всупереч його волі, залишаються зареєстрованими відповідачі, які є синами колишньої власниці квартири, тобто членами сімї колишнього власника квартири. При чому, відповідно до п. 13 вищевказаного договору купівлі-продажу продавець зобовязався зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб та звільнити майно до вказаного строку. Однак відповідачі досі не здійснили дій, направлених на зняття з реєстраційного обліку. Позивач має намір у встановленому порядку зареєструвати місце проживання за вказаною адресою, де проживає на цей час. Відповідачі не є членами сімї позивача, ніяких стосунків з позивачем не мають і не підтримують, позивач не бажає аби сторонні люди мали змогу користуватися коли-небудь його майном. Збереження реєстрації відповідачів змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, перешкоджає вільному розпорядженню належним йому майном. Тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зобовязати Красногвардійський районний відділ в м. Дніпропетровську ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку в цій квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити.\~\~\~\~ Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через оголошення повідомлення про виклик у пресі.\~\~\~\~ Третя особа - Красногвардійський РВ в м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважності причин неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 квітня 2014 року, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Право власності [PERSON] на зазначену квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав про нерухоме майно за № 5426252 (а.с.7). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» від 02.04.2015 року, за вищевказаною адресою зареєстрованими значаться [PERSON], 1995 р.н., [PERSON], 1982 р.н. та [PERSON], 1988 р.н. (а.с.9). На виконання запиту суду 20 квітня 2015 року з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів, згідно якої зазначено, що [PERSON], 1982 р.н. зареєстрований за адресою [ADDRESS], а [PERSON], 1988 р.н. зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с. 14-15). Згідно відповіді Красногвардійського РВ ДМСУ у м. Дніпропетровську від 05.06.2015 року за № 1215/2068, за обліковими даними управління - відсутні дані відносно реєстрації місця проживання [PERSON], 1988 р.н. (а.с. 28). Відповідно до наданої на час розгляду справи довідки КП «Житлове господарство Красногвардійського району» № 702 від 02.06.2015 року, за вищевказаною адресою зареєстрованими значаться [PERSON], 1995 р.н., [PERSON] 1966 р.н., [PERSON], 1982 р.н. та [PERSON], 1988 р.н. (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що у квартирі, яка є власністю позивача та розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстрованими значаться [PERSON], 1995 р.н., [PERSON] 1966 р.н., [PERSON], 1982 р.н. та [PERSON], 1988 р.н. Після укладання зазначеного договору купівлі-продажу колишній власник квартири не зняв з реєстраційного обліку членів своєї сімї. Таким чином у квартирі продовжують бути зареєстрованим [PERSON], 1982 р.н. та [PERSON], 1988 р.н., однак з квітня 2014 року в ній не проживають. Згідно письмових пояснень [PERSON], та [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS] відповідно, вбачається, що відповідачі по справі не проживають у [ADDRESS] з травня 2014 року, в звязку з тим, що продали квартиру новому власнику (а.с. 30-31). Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується , розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.\~\~\~\~ Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Стосовно збереження права користування житлом членами сімї колишнього власника суд вважає за необхідне зазначити, що право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сімї на користування цим будинком. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі були членами сімї попереднього власника житла, а отже втратили право користування житловим приміщенням з моменту виникнення права власності на квартиру у нового власника, тобто у позивача по справі, а тому позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про зобовязання Красногвардійського районного відділу в м. Дніпропетровську ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі, оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки будуть порушувати права субєкта владних повноважень, в даному випадку Красногвардійського відділу у місті Дніпропетровськ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та вимоги чинного законодавства, оскільки управління державної міграційної служби по справі є третьою особою, до якої не може бути заявлено вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст. 156 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України та

Outcome: partial