Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

03.10.2014 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 50 729,00 грн., судовий збір в розмірі 507,29 грн. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що 24 червня 2011 року сталася ДТП за участю автомобіля «Пежо». державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Ніссан», державшій номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2011 року винним у вчиненні вказаної ДТП визнано відповідача [PERSON] Розмір збитків, завданих пошкодженням автомобіля «Ніссан». державний номер [NUMBER], належного [PERSON], становить 71681 грн. 30 коп. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/8380167 (а.с. 9) потерпілому було здійснено виплату відшкодування в розмірі 50000 грн., а також позивачем понесено витрати для встановлення розміру збитків та збір документів в справі в розмірі 729 грн. які позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України та п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В судовому засіданні 12.05.2015 представник позивача підтримала позовні вимоги МТСБУ, просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали, в позові просили відмовити в повному обсязі у зв'язку відсутністю права регресної вимоги у позивача та в зв'язку з пропущенням позивачем строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.06.2011р. о 19-20 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Пежо 307» д/н [NUMBER] та рухаючись по вул. Паркова дорога у м. Києві в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив п. 10.1 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] свою вину у правопорушенні повністю визнав, що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2011 року. Разом з тим, вина [PERSON] у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 24.06.2011 року, поясненнями водія [PERSON], схемою місця ДТП та іншими матеріалами справи. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2011 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 10). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року. Відповідно до п. п. «а» п. 41. 1 ст. 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 22 Закону №1961-ІV визначено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. З довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 24.06.2011 року виданої ВДАІ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві вбачається, що в результаті ДТП автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] отримав механічні пошкодження бампер праворуч розбито блок фару та протитуманну фару розбито правий передній диск та пробито колесо, зафіксовано витік рідини та спрацювала подушка безпеки (а.с. 39). Вказаний автомобіль належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 38) 09.08.2011 року потерпілий [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с. 6 - 8). Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 Закону. У зв'язку з встановленням розміру завданих збитків позивач МТСБУ понесло витрати в розмірі 729,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3911 від 08.09.2011 року. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку вих.. №44 від 17.08.2011 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], визначена за витратним підходом станом на 17 серпня 2011 року складає: 71681,30 грн. (а.с. 11-36). Судом встановлено, що відповідач повідомлявся про час та місце проведення огляду пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу «Нісан» д.н. [NUMBER] (а.с. 37). Згідно п. 17 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У зв'язку з настанням події передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-ІV, МТСБУ прийнято рішення про виплату потерпілій стороні страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. Грошові кошти у вказаному розмірі позивачем перераховано 03.10.2011 року, що підтверджується платіжним дорученням №4248 від 03.10.2011 року (а.с. 43). За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначені вимоги закріплені і в статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач МТСБУ звертався з листом до відповідача [PERSON] щодо компенсації витрат як особи, що відповідальна за шкоду завдану потерпілому (а.с. 45). На час розгляду справи відповідач в добровільному порядку вказані витрати не компенсував. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Вина відповідача у вчиненні ДТП, яка мала місце 24.06.2011 року, встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2011 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з моменту виплати страхового відшкодування у МТСБУ виникло право вимоги до відповідача щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат позивача в розмірі 50 729,00 грн. грн., тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача та його представника на пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду з даним позовом суд вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, останній день звернення до суду з даним позовом був 03.202014 року, між тим позивач вже 02.10.2014 направив на адресу суду позовну заяву, що підтверджується штемпелем на конверті в якому позов надійшов на адресу суду (а.с. 46). Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 507,29 грн.

Outcome: approved