Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

03.03.2016 року\~ Зміївська районна державна адміністрація Харківської області, в інтересах малолітньої дитини [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою з вимогою: позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 400 грн.; стягнути з відповідачки судовий збір.\~ В обґрунтування позову голова Зміївської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] зазначив, що відповідачка [PERSON], [INFO], тимчасово мешкає за адресою: Харківська область, Зміївський район, сел. Зідьки, вул. Ковтуна, б. 15, має малолітнього сина [PERSON], 08.12.2014 народження. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00014902347 від 06.01.2015 року, батько дитини записаний зі слів матері, згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. 06.01.2015 року [PERSON] написала заяву про тимчасове влаштування дитини до державного закладу. Розпорядженням голови Зміївської районної державної адміністрації від 28.01.2015 року №33 малолітню дитину [PERSON] було влаштовано до державного дитячого закладу на повне державне утримання. За час перебування дитини в державному закладі мати не відвідувала дитину та не цікавилась станом здоровя та розвитку свого сина. З заявою про повернення їй сина також не зверталася, що свідчить про відсутність з боку матері турботи про виховання дитини, піклування про фізичний, духовний та моральний стан, що порушує права дитини. Згідно з висновком від 19.02.2016 року, комісія з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні [PERSON], [INFO]. Оскільки через вік малолітній [PERSON] не в змозі захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження, орган опіки та піклування звернувся до суду в його інтересах з позовом про позбавлення батьківських прав згідно із статтею 165 СК України. Представник позивача [PERSON], \~прокурор Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області [PERSON] та\~представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав, викладених у ній, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутністю. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно копій свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. (а. с. 3, 7). За розпорядженням голови Зміївської районної державної адміністрації №33 від 28.01.2016 року, на підставі заяви [PERSON] про влаштування її сина до державного закладу на повне державне утримання, [PERSON], [INFO], влаштований до державного закладу на повне державне утримання. (а. с. 13). З інформації головного лікаря КЗОЗ Обласного Будинку дитини №2 [PERSON] та акту, складеного 03.07.2015 року працівниками КЗОЗ Обласного Будинку дитини №2, вбачається, що за весь час перебування в закладі дитину [PERSON] ні мати, ні близькі родичі не відвідували та не цікавились станом його здоров'я та розвитку, не телефонували до закладу. (а. с. 5, 6). 19.02.2016 року Комісією з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації Харківської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON]., [INFO]. (а. с. 8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідністю зі ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. У відповідністю зі ст. 165 СК України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Зазначеними вище, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, і це, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку по утриманню дитини, тому належить стягнути з відповідачки, яка не має постійного заробітку, аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 400 грн. За таких обставин, позовна заява Зміївської районної державної адміністрації Харківської області є обґрунтованою і підлягає задоволенню. В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved