Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

03.08.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив: визнати його батьком [PERSON], [INFO], народженого [PERSON]; виключити відомості про відповідача, [PERSON], [INFO], як батька дитини, з актового запису №132 від 06.07.2017, зробленого Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області, про народження [PERSON], [INFO] р.н.; внести зміни до актового запису №132 від 06.07.2017 про народження [INFO] дитини - [PERSON], громадянина України, місце народження: Україна, Вінницька область, Могилів-Подільський, де у графі «батько» зазначити батьком дитини: [PERSON], [INFO], уродженця України, Вінницької області, міста Могилева-Подільська, громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], Україна, а також змінити дитині [PERSON], [INFO] р.н., прізвище з «[PERSON]» на «[INFO]», по-батькові : з «[PERSON]» на «[INFO]». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з липня 2016 року шлюбні відносини між ними припинилися, та у квітні 2017 року [PERSON] звернулася до Солом'янського районного суду міста Києві з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, провадження у вказаній справі на даний момент зупинено. При цьому, у 2015 році позивач познайомився з [PERSON], при цьому, позивач, знаючи, що остання перебуває у зареєстрованому шлюбі, підтримував із [PERSON] близькі стосунки, в тому числі інтимні. Зазначено, що з липня 2016 року позивач разом з [PERSON] почали проживати однією сім'єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу у м. Могилів-Подільський, та [INFO] у них народився син [PERSON], про що Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 06.07.2017 зроблено актовий запис про народження №132. Позивач посилався на те, що був присутнім на пологах, піклується про дитину, утримує її, займається її доглядом і розвитком, та з радістю виконує всі батьківські обов'язки. Крім того, в позасудовому порядку позивач разом із [PERSON] намагалися вирішити питання реєстрації народження дитини шляхом подачі заяви від позивача, як біологічного батька, і від відповідача, який би відмовився від батьківства, проте останнім так і не було подано відповідної заяви, тому позивач із [PERSON] вимушені були при реєстрації народження дитини вказати у графі батько особу, з якою мати перебуває у зареєстрованому шлюбі, тобто, відповідача. Позивач стверджував, що відповідач з липня 2016 року не спілкувався з [PERSON], не зустрічався з нею, проживають вони у різних містах та не мають дружніх стосунків. Позивач вказує, що відповідач не має жодного відношення до дитини, ніколи її не бачив, ніколи з нею не зустрічався та не цікавився нею, ніяких прав не заявляє на неї і кровного споріднення з дитиною не має, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просив його задовольнити. Ухвалою судді від 11.01.2018 у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 19.09.2018 у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Після проведення повторного автоматичного розподілу вказаної справи на підставі розпорядження керівника апарату 19.02.2019 вказану справу було передано в провадження головуючому судді Усатовій І.А. В судове засідання 21.02.2019 позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та позов просив задовольнити. Відповідач у судове засідання 21.02.2019 не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Третя особа Могилів-Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання свого представника не направила, в матеріалах справи наявна заява начальника відділу, в якому останній просить проводити розгляд справи без представника відділу, не заперечує проти вирішення питання на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, однак її неявка не перешкоджає розгляду справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, за приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Встановлено, що з 30.08.2011 [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним) серія [NUMBER], виданим 06.07.2017. [INFO] народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Могилів-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №132 від 06.07.2017. Так, матір'ю [PERSON] зазначено [PERSON], а батьком - [PERSON]. Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, посилається на те, що [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з липня 2016 року почала проживати з ним однією сім'єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу у м. Могилів-Подільський, та [INFO] у них народився син, однак, у зв'язку з не бажанням відповідача добровільно звернутися із заявою до органу РАЦС, позивач із [PERSON] вимушені були при реєстрації народження дитини вказати у графі батько особу, з якою мати перебувала у зареєстрованому шлюбі. Позивач в обґрунтування заявлених вимог стверджував, що піклується про дитину, утримує її, займається її доглядом і розвитком, та з радістю виконує всі батьківські обов'язки, натомість відповідач з липня 2016 року не спілкувався з [PERSON], не має жодного відношення до дитини, ніколи її не бачив, ніколи з нею не зустрічався та не цікавився нею, ніяких прав не заявляє на неї і кровного споріднення з дитиною не має. Відповідач [PERSON] у свою чергу, позовні вимоги [PERSON] визнав, на що суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. При цьому, згідно ч. 2 цієї ж статті, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст.ст. 145 та 147 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. По батькові дитини визначається за іменем батька. У відповідності до положень ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов [PERSON] є обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі вказаного позову судовий збір в сумі - 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved