Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

03.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру аліментів. У своїй заяві позивач зазначив, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, але шлюб між ними розірвано відповідно до свідоцтва про шлюб від 29.01.2004 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 30.08.2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно (але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) починаючи від дня предявлення позову до суду 20.06.2017 року і до закінчення [PERSON] навчання, 30.06.2020 року. Крім того, на даний час він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі визначеному рішення суду, оскільки паралельно з аліментними зобовязаннями на його утриманні перебуває ще один син від другого шлюбу. Посилаючись на вищезазначене просив змінити (зменшити) розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі заочного рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 30.08.2017 року з 1/3 частини на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення ним навчання. Ухвалою від 06.03.2018 року по даній справі відкрито провадження. 26.07.2018 року через канцелярію Заводського районного суду м.Миколаєва надійшла заява від [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог, просив змінити (зменшити) розмір аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання з 1/3 частини на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/4 частину визнає у повному обсязі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до наданих позивачем документів, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29.01.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис №26. Під час шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження. Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 30.08.2017 року, з [PERSON] стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], 12.06.1999року народження в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця (але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду 20.06.2017 року і до закінчення [PERSON] навчання 30.06.2020 року. Також судом встановлено, що на у триманні позивача перебуває ще одна дитина, син [PERSON], [INFO], який є хворобливою дитиною та має захворювання опорно-рухового апарату, діагноз плоско-вальгусна деформація стоп, остеохондропія обох стоп в області кісток пят, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.02.2018 року, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України). Таким чином, виходячи з вищезазначеного, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що заявлені останнім позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/4 частину підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved