Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

03 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому покликається на те, що Ратнівським районним судом між нею та відповідачем проведено поділ будинковолодіння, що на вул.Поліська, 21 у смт.Ратне Волинської області. Так, їй у власність виділено ? житлового будинковолодіння за вказаною адресою, у тому числі 9/20 житлового будинку, [PERSON] ? цього будинковолодіння, у тому числі 11/20 житлового будинку. Земельна ділянка, на якій розташовано будинковолодіння на вул.Поліська, 21 у смт.Ратне Волинської області, в порядку приватизації була оформлена на відповідача. Проте рішенням Апеляційного суду Волинської області від 04.11.15 за нею та відповідачем визнано право власності на ? частину цієї земельної ділянки, за кожним, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Зазначила, що на підставі ухвали Ратнівського районного суду від 28.10.14 Волинським відділенням Львівського НДІСЕ було проведено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої експертом у висновку №7058-7059 від 28.05.15 запропоновано варіанти виділу ? земельної ділянки, а також дано відповіді на питання про площу земельної ділянки, що знаходиться під частиною будинковолодіння, що належить їй, та площу земельної ділянки, необхідної для обслуговування цієї частини будинковолодіння. Оскільки [PERSON] заперечує проти виділу належної їй частки земельної ділянки в натурі, просить виділити їй в натурі ? земельної ділянки площею 678,5 кв.м., яка знаходиться під будинковолодінням на вул.Поліська, 21 у смт.Ратне Волинської області, згідно з висновком експерта №7058-7059 від 28.05.15 (а саме відповідно до відповіді експерта на перше питання) судової земельно-технічної експертизи Волинського відділення Львівського НДІСЕ. Крім цього, просить стягнути із відповідача 2361,60 коп витрат, повязаних із проведенням судової земельно-технічної експертизи, та 487,20 грн судового збору. Позивач у судовому засіданні 17 грудня 2015 року, скориставшись наданим ч.2 ст.31 ЦПК України правом, позовні вимоги уточнила, просила виділити їй ? частину земельної ділянки площею 678,5 кв.м. за вказаною адресою для будівництва і обслуговування ? частини будинковолодіння, у тому числі 9/20 часток житлового будинку, згідно із висновком експерта №7058-7059 від 28.05.15 (відповідно до відповіді на 1 питання) Волинського відділення Львівського НДІСЕ. Крім цього, просила стягнути із відповідача судові витрати. Позивач пояснила, що вона погоджується на будь-який із двох запропонованих експертом варіантів поділу земельної ділянки, віддаючи право на вибір варіанту поділу відповідачу. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що позивач має право лише на ту земельну ділянку, яка знаходиться під її часткою будинковолодіння. Вважає, що висновок №7058-7059 від 28.05.15 про проведення судової земельно-технічної експертизи був наданий експертом не у цій справі, тому будь-якого відношення до даного позову немає. З цієї ж причини вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення понесених нею витрат на проведення цієї експертизи. Зазначив, що варіанти поділу згідно із цим висновком його не влаштовують, у разі поділу ділянки за цим висновком експерта він буде позбавлений можливості виїзду на головну дорогу, проїзди до належних йому господарських будівель будуть надто вузькими. Проте висловив думку про більшу прийнятність для нього другого варіанту поділу земельної ділянки згідно із цим висновком. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що позивач може претендувати лише на ту частину земельної ділянки, яка знаходиться під належною їй часткою будинковолодіння. Із рішенням апеляційного суду про визнання за позивачкою права власності на ? частку земельної ділянки її довіритель не згідний, тому буде оскаржувати його в касаційному порядку. Зазначила, що у разі задоволення позовних вимог [PERSON] безпідставно буде залишено їй у власність вимощене щебенем, каменем дорожнє покриття до її частини хліва, відповідач буде позбавлений можливості заїзду до господарських будівель, підходу до будинку, частка в якому [PERSON] є більшою (11/20), що призведене до необхідності зрізувати сад. Вказала, що висновок експерта №7058-7059 від 28.05.15 не є доказом у цій справі, витрати за проведення цієї експертизи не можуть бути задоволені, бо питання про їх відшкодування уже вирішувалося додатковим рішенням Ратнівського районного суду, яке було скасовано апеляційним судом Волинської області. Однак поряд із наведеними запереченнями проти позовних вимог ствердила про те, що більш прийнятним для відповідача є другий варіант поділу земельної ділянки. При цьому, пропонувала виділити для спільного користування з метою доїзду до гаража земельну ділянку, частина якої експертом віднесена одному співвласнику, а частина іншому. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши подані докази, приходить до переконання про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У силу ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Судом установлено, стверджено рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.01.14 №9864456, витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.01.14 №16045219, що ? будинковолодіння, у тому числі 9/20 часток житлового будинку, що на вул.Поліська, 21 у смт.Ратне Волинської області, належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON]. Вимога [PERSON] про визнання на нею права власності на ? частину земельної ділянки за вказаною адресою була предметом судового розгляду в цивільній справі №166/1432/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними рішення Ратнівської селищної ради Волинської області, державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 04.11.15 вказаний вище позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково: за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки, за кожним, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на вул.Поліська, 21 у смт.Ратне Волинської області. Цим же рішенням апеляційного суду рішення Ратнівського районного суду від 25.06.15 в частині визначення за [PERSON] та [PERSON] належних їм часток земельної ділянки в натурі скасовано у звязку із виходом суду за межі позовних вимог. Проте у межах згаданої цивільної справи №166/1432/14-ц Ратнівським районним судом 28.10.14 було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої постановлено питання про можливі варіанти виділу ? частки земельної ділянки за вказаною вище адресою, з врахуванням розташованого на ній житлового будинку, який розділено та належить на праві часткової власності [PERSON] та [PERSON], відповідно, по ? часток будинковолодіння. На виконання ухвали Ратнівського районного суду від 28.10.14 у цивільній справі №166/1432/14-ц експертом Волинського відділення Львівського НДІСЕ надано висновок №7058-7059 від 28.05.15. Згідно із цим висновком на розгляд суду було надано два варіанти розподілу між співвласниками земельної ділянки площею 1357 кв.м. на вул.Поліська, 21 у смт.Ратне Волинської області, які зображено на додатках №№1, 2 до висновку. При цьому, кожному із двох співвласників пропонувалася частина земельної ділянки площею по 678 кв.м. із відповідним розташуванням згідно із схемами розподілу, а частина земельної ділянки площею 1 кв.м. виділялася у спільне користування з метою спільного використання колодязя. Таким чином, установлено, що згаданий висновок №7058-7059 від 28.05.15 наданий експертом у справі за позовом між тими ж сторонами і з тих же підстав, що й позов, який розглядається. Цей висновок наданий атестованим судовим експертом із відповідним рівнем кваліфікації, який, будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, дав обґрунтовані відповіді по суті поставлених перед ним запитань. З цих же причин безпідставним є заперечення відповідача та його представника про неспроможність висновку експерта як доказу, що здобутий в межах іншої цивільної справи. При цьому відповідач та його представник, заперечуючи проти запропонованих експертом варіантів розподілу ділянки, стверджуючи про порушення Державних будівельних норм і правил при такому розподілі, не мотивував свої заперечення належними доказами, не скористався наданим йому правом клопотати про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи із винесенням на вирішення експерта питання про варіанти прийнятного для нього поділу, чи виділення у спільне (його та позивача) користування частини земельної ділянки для доїзду до гаража. Отже, юридичних підстав ставити під сумнів зазначений висновок експерта немає, тому суд оцінює його як належний і допустимий доказ у даній справі. Вирішуючи питання про те, за яким варіантом поділу ділянки слід вирішувати позов, суд з огляду на прийнятність для позивача будь-якого варіанту розподілу, а також враховуючи думку відповідача про те, що у разі задоволення позову, він, все ж таки, вважає другий варіант розподілу більш вигідним для себе, суд виділяє позивачу частину земельної ділянки площею 678 кв.м. згідно із додатком №2 до висновку як першому співвласнику, а відповідачу ділянку такої ж площі згідно цього ж додатку як другому співвласнику. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Повністю задовольняючи позовні вимоги, суд стягує із відповідача на користь позивача понесені останньою документально підтверджені витрати, повязані із проведенням судової земельно-технічної експертизи, в розмірі 2361, 60 грн та 487,20 грн судового збору.

Outcome: approved