Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

04.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня», в якому просить визнати незаконними та скасувати накази про оголошення йому доган та стягнення моральної шкоди, який згодом уточнив (зменшивши позовні вимоги, відмовившись від вимог про стягнення моральної шкоди), посилаючись на слідуючі обставини. Позивач вже більше 50 років працює лікарем-хірургом, на теперішній час працює на посаді завідуючого хірургічним відділенням КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня». Наказом головного лікаря КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» [PERSON] за №223-Л від 26 листопада 2015 року, позивачу було винесено догану за невиконання без поважних причин своїх функціональних обовязків, а саме: неодноразове ненадання консультативної медичної допомоги хворим структурного підрозділу, в тому числі у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, а також не проведення контролю за правильним веденням медичної документації, не призначення лікуючого лікаря хворим хірургічного профілю [PERSON] та [PERSON], які на той час перебували у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, що прописано в п.2.9,2.10 посадової інструкції позивача, з урахуванням доповідної записки заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] Щодо правомірності оголошення йому вищезазначеної догани, позивач 26.11.2015 року звернувся із заявою до профспілкового комітету його організації, на що 04 грудня 2015 року отримав відповідь, що догана є необґрунтованою. Мотивуючи свою незгоду з вищезазначеним наказом, позивач посилається на те, що лікар-хірург [PERSON], після завершення маніпуляцій вніс відповідні записи в історію хвороби вищезазначених осіб [PERSON] та [PERSON], які на той час перебували у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, хоча законодавчо не врегульоване питання щодо конкретних чітко визначених строків, на протязі яких лікар-хірург має вносити записи до історії хвороби з приводу проведених ним маніпуляцій, також в його посадовій інструкції не зазначено з якою періодичністю він має контролювати правильне ведення медичної документації. Далі, наказом головного лікаря [PERSON] за №236-Л від 08 грудня 2015 року, позивачу та завідуючій педіатричного відділення [PERSON] за невиконання вимог наказу №173-Л від 25.09.2014 року «Про затвердження графіку консультативного прийому в районній поліклініці завідуючими відділенням ЦРЛ», було оголошено догану. З цим наказом позивач також не згоден, оскільки він кожну середу проводе консультативний прийом в районній поліклініці та виконує всі обовязки, які покладені на нього. Позивач вважає, що вказана догана також винесена без наявності будь-яких належних доказів, які б підтверджували порушення ним трудової дисципліни. В зв'язку з наведеним просив визнати незаконними та скасувати накази головного лікаря КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» № 223-Л від 26.11.2015 року та №236-Л від 08.12.2015 року про винесення доган відносно нього, як такі, що грубо порушують його права передбачені КЗпП України. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги(а.с.34) Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.35). Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вбачає правові підстави для задоволення позову. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.07.1972 року позивач [PERSON] був призначений на посаду лікаря-хірурга в Татарбунарську районну лікарню згідно наказу №94 від 12.07.1972 року, де працює по теперішній час, з 08.04.1997 року на посаді завідуючого хірургічним відділенням ЦРЛ згідно наказу №38-Р від 08.04.1997 року, що вбачається з копії трудової книжки від 11.08.1965 року (а.с.4-5). Наказом про дисциплінарне стягнення головного лікаря КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» № 223-Л від 26.11.2015 року позивачу [PERSON] оголошено догану за невиконання без поважних причин своїх функціональних обовязків, а саме: неодноразове ненадання консультативної медичної допомоги хворим структурного підрозділу, в тому числі у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, а також не проведення контролю за правильним веденням медичної документації, не призначення лікуючого лікаря хворим хірургічного профілю [PERSON] та [PERSON], які на той час перебували у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, що прописано в п.2.9,2.10 посадової інструкції завідувача хірургічним відділенням, з урахуванням доповідної записки заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON] (а.с.6). Відповідно до п.2 наказу про дисциплінарне стягнення головного лікаря КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» за №236-Л від 08.12.2015 року (а.с.7), за невиконання вимог наказу №173-Л від 25.09.2014 року «Про затвердження графіку консультативного прийому в районній поліклініці завідуючими відділенням ЦРЛ» завідуючому хірургічним відділенням [PERSON] оголошено догану. Як вбачається з відповіді за №17 від 04.12.2015 року (а.с.8) голови профспілкового комітету КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня», адресованої [PERSON] на його звернення від 26.11.2015 року, рішенням профспілкового комітету від 02.12.2015 року (протокол №13), визнано необґрунтованою оголошену йому догану щодо невиконання без поважних причин своїх функціональних обовязків та для можливого оскарження дисциплінарного стягнення, у відсутність у комунальному закладі комісії по трудовим спорам, запропоновано звернутись до районного суду. Таким чином, між сторонами виникли трудові правовідносини щодо накладення стягнення за порушення трудової дисципліни. Згідно зі ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. За правилами, передбаченими ст. ст. 147 - 149 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуюся органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Діюче законодавство до порушення трудової дисципліни відносить не тільки порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, але і порушення технологічної дисципліни тощо. При притягненні до дисциплінарної відповідальності слід обовязково встановлювати чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилося порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено. За ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Відповідно до посадової інструкції завідуючого хірургічним відділенням Татарбунарської ЦРЛ [PERSON], останній зобов'язаний здійснювати керівництво структурним підрозділом медичного закладу відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів, що визначають діяльність підприємств, установ і організацій охорони здоровя (п.2.1), надавати консультативну медичну допомогу персоналу структурного підрозділу (п.2.9), здійснювати контроль за правильним веденням медичної документації (п.2.10). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено порядок застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді оголошення доган, передбачений ч.1 ст. 149 КЗпП України, оскільки письмові пояснення при застосуванні дисциплінарних стягнень від позивача не відбиралися, жодних доказів цього суду відповідачем не надано, як не надано, власне, й доказів вчинення [PERSON] порушень трудової дисципліни щодо невиконання без поважних причин своїх функціональних обовязків, зазначених у оскаржуваних ним наказах. Як зазначено в наказі за №223-Л від 26.11.2015 року підставою винесення позивачу догани від 26.11.2015 року стала доповідна записка заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON], однак, як встановлено судом, ніяких матеріалів перевірки, які б передували прийняттю рішення про оголошення догани йому не пред'являлись, суду такі докази не надавались. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень відповідача (а.с.35), суд вважає, що оскаржувані позивачем накази головного лікаря комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» [PERSON] за №223-Л від 26 листопада 2015 та за № 236-Л від 08.12.2015 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді оголошених доган, підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають вимогам ст.ст. 147, 149 КЗпП України. На підставі викладеного,

Outcome: approved