Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

03.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 21950 доларів США боргу за договором позики, а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що між [PERSON] та [PERSON], 05.12.2015 року було укладено договір позики грошових коштів сумі 10000,00 (десять тисяч) доларів США, що в еквіваленті становить 260000 грн. (двісті шістдесят тисяч гривень), за курсом НБУ на день звернення до суду із даним позовом. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою від 5.12.2015 року. Згідно укладеного між ними договору позики, такий укладено строком на три місяці. Відповідач зобов'язувався повернути позивачу суму позики в строк до 06.03.2016 року. Окрім суми позики, відповідач також зобов'язувався сплачувати проценти за користування сумою позики в сумі 650 (шістсот п'ятдесят) доларів США щомісячно. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу сума позики та проценти за користування грошима позивачу не повернуто. Крім того, між [PERSON] та відповідачем [PERSON], 21.01.2016 року було укладено договір позики грошових коштів в сумі 7 000,00 (сім тисяч) доларів США, що в еквіваленті становить 182 000 грн. (сто вісімдесят дві тисячі гривень), за курсом НБУ на день звернення до суду із даним позовом. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою від 21.01.2016 року. Згідно укладеного між ними договору позики, такий укладено строком на шість місяців. Відповідач зобов'язувався повернути позивачу суму позики в строк до 22.07.2016 року. Окрім суми позики, відповідач також зобов'язувався сплачувати проценти за користування сумою позики в сумі 500 (п'ятсот) доларів США щомісячно. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу сума позики та проценти за користування грошима позивачу не повернуто. Після закінчення строків на які укладались договори позики відповідач жодним чином не реагував на численні прохання про повернення коштів. Натомість, 25.03.2016 року, відповідач у присутності свого батька, а також двох не відомих позивачу осіб, заявив про те, що кошти повертати він наміру не має і не буде цього робити. Крім того, розмір процентів за користування сумою позики між позивачем та відповідачем було обумовлено при укладенні договорів позики. Згідно розписки від 05.12.2015 року, виданої відповідачем на моє позивача, передбачено сплату ним процентів за користування сумою позики, яка становить 650 (шістсот п'ятдесят) доларів США щомісячно, що в еквіваленті становить 16900,00 грн. (шістнадцять тисяч дев'ятсот гривень), за курсом НБУ на день звернення до суду із даним позовом. Оскільки відповідач процентів за користування грошима не сплачував, то стягненню підлягає, окрім суми позики, також сума процентів за весь період користування грошима в розмірі 1950,00 доларів США, що в еквіваленті становить 50700 грн. (п'ятдесят тисяч сімсот гривень), за курсом НБУ на день звернення до суду із даним позовом. Згідно розписки від 21.01.2016 року виданої відповідачем на ім'я [PERSON], передбачено сплату ним процентів за користування сумою позики, яка становить 500 (п'ятсот) доларів СІІІА щомісячно, що в еквіваленті становить 13000.00 грн. (тринадцять тисяч гривень), за курсом НБУ на день звернення до суду із даним позовом. Оскільки відповідач процентів за користування грошима не сплачував, то стягненню підлягає, окрім суми позики, і сума процентів за весь період користування грошима в розмірі 3000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 78000 грн. (сімдесят вісім тисяч гривень), за курсом НБУ на день звернення до суду із даним позовом. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом для захисту порушених прав та інтересів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши аналогічні пояснення тим, які зазначені в позовній заяві та додатково пояснив, що відповідачем на день розгляду справи борг не повернений. Відповідач у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів сумі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою від 05.12.2015 року. Згідно укладеного договору позики, останній укладено строком на три місяці. Відповідач зобов'язався повернути позивачу суму позики в строк до 06.03.2016 року. Окрім суми позики, відповідач також зобов'язався сплачувати проценти за користування сумою позики в сумі 650 (шістсот п'ятдесят) доларів США щомісячно. Крім того, 21.01.2016 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], укладено договір позики грошових коштів в сумі 7000,00 (сім тисяч) доларів США. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою від 21.01.2016 року. Згідно укладеного договору позики, такий укладено строком на шість місяців. Відповідач зобов'язався повернути позивачу суму позики в строк до 22.07.2016 року. Окрім суми позики, відповідач також зобов'язався сплачувати проценти за користування сумою позики в сумі 500 (п'ятсот) доларів США щомісячно. Факт одержання грошей підтверджується розписками, власноручно написаними відповідачем (а.с.8, 9). Проте, відповідач своїх зобовязань не виконав, отримані кошти та проценти не повернув. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Стаття 1047 даного кодексу передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення боргу в розмірі 21950 (двадцять одну тисячу девятсот пятдесят) доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду становить 570700 грн. (п'ятсот сімдесят тисяч сімсот гривень) є підставною та обґрунтованою і підлягає до задоволення. З відповідача також підлягає до стягнення судовий збір з врахуванням сплачених коштів позивачем за подання позовної заяви.

Outcome: approved