Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

03.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], треті особи: Дніпропетровська міська рада, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання стороною договору та визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. В день його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно - земельна ділянка площею 0,0929 Га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON]. права щодо вищезазначеної земельної ділянки отримав за договором дарування від 06.02.2004 року, який був посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №165. Попередньому власнику [PERSON] дана земельна ділянка належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Дніпропетровською міською радою народних депутатів 06.07.1999 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 20 травня 1999 року, за №1091. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №026051. За життя [PERSON] було розпочато підготовку документів до здійснення відповідних реєстраційних дій, однак він помер та не встиг зареєструвати право власності на земельну ділянку. Позивач після його смерті звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. з метою отримання свідоцтва на спадщину, однак їй було відмовлено з тих підстав, що померлий [PERSON] не є власником земельної ділянки. Позивач просила суд ухвалити рішення яким визнати її стороною в договорі дарування земельної ділянки від 06.02.2004 року який був посвідчено приватним нотаріусом в статусі обдарованої, з переходом до неї відповідних прав та обов'язків в порядку спадкування за законом від померлого [PERSON]; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0929 га, за адресою [ADDRESS]; зобов'язати Реєстраційну службу ДМУЮ зареєструвати за позивачкою право власності на земельну ділянку та видати державний акт. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, та пояснив, що договір дарування земельної ділянки був укладений в 2004 році, [PERSON] помер в 2012 році. За цей час він подавав відповідні документи на реєстрацію, однак зареєструвати право власності не встиг. В які органи та з якими документами звертався [PERSON] невідомо. Просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та пояснила, що на протязі 8 років [PERSON] мав можливість звернутись до відповідних органів з питанням реєстрації і визнання права власності на земельну ділянку. В матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] взагалі звертався за реєстрацією своїх прав на земельну ділянку, в даному випадку при договорі дарування не виникло право власності на земельну ділянку. Представник третьої особи - реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причина неявки не відома. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином причина неявки суду не відома. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 06.02.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Земельна ділянка площею 0,0929 га за адресою [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Дніпропетровською міською радою народних депутатів 06.07.1999 року серія І-ДП № 041388, Д* №026051, кадастровий номер Код ДЗК 84189012, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів, від 20.05.1999 року за №1091. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів право приватної власності на землю за № 026051 (а.с. 22). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15.11.2012 року серії [NUMBER] ( а.с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина на його майно. Спадкоємицею після його смерті є його дочка [PERSON] - позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.11.1978 року серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження від 25.11.2000 року серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] державна реєстрація на право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] не здійснювалася, а отже, він не набув права власності на спірну земельну ділянку. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні вимог позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору. Суд вважає такими, що не ґрунтується за законі вимоги позивача щодо визнання її стороною в договорі дарування спірної земельної ділянки від 06.02.2004 року, оскільки діючий ЦПК України не передбачає можливості заміни сторони в договорі дарування, а положення ст.ст. 1216, 1218 ЦПК України, на які посилається позивач на обґрунтування своїх вимог, не можуть бути застосованими у наведених правовідносинах. Крім того, визнання позивача стороною в договорі дарування земельної ділянки потягне за собою порушення вимог ст.627 ЦПК України щодо вільного вибору контрагенту цього договору. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання її стороною в договорі дарування земельної ділянки від 06.02.2004 року з переходом до неї відповідних прав та обов'язків в порядку спадкування за законом від померлого [PERSON] не містять під собою правових підстав, а отже не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги в частині визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0929 га, за адресою [ADDRESS] та зобов'язання реєстраційної служби ДМУЮ зареєструвати за позивачкою право власності на земельну ділянку та видати державний акт є похідними від першої вимоги, суд вважає за необхідне відмовити в задоволення позовних вимог також. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed