Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

03 грудня 2020 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору застави. У квітні 2019 року вона дізналася про те, що [PERSON] з яким вона з 12 січня 1994 року по 18 серпня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, 28 січня 2008 року уклав з ПриватБанком (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») договір застави товарів в обороті. Відповідно до п.6 договору застави, предметом застави є будівельні матеріали загальною вартістю 960736 грн., яка належать застоводавцю - [PERSON] на підставі договору б/н від 01.07.1998 та знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Тобто, [PERSON] передав у заставу спільне сумісне майно, що належало їм, як подружжю. Про укладення спірного договору застави їй, як співвласнику майна було невідомо та своєї згоди на укладення договору вона не надавала. Після розірвання шлюбу з відповідачем-1, у 2012 році вона звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про поділ майна подружжя. При вирішення спору про поділ майна подружжя, жодним чином не згадувалося майно (будівельні матеріали) щодо яких було укладено договір застави та дане майно не враховувалося при поділі майна. Вартість предмету застави була визначена у п.9 Договору застави та складала 960736 грн. Таким чином майно, передане у заставу є цінним. Згода подружжя на вчинення іншим з подружжя правочину є за своєю правовою природою окремим одностороннім правочином, що має бути укладений письмово. Договір застави №Д3-252 від 28.01.2008 є недійсним, так як укладений одним із співвласників за відсутності письмової згоди іншого співвласника та необхідних повноважень. Просить визнати недійсним договір застави №ДЗ-252 товару в обороті від 28.01.2008, укладений між [PERSON] та ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк». 08 грудня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.16). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти нього та просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, згідно договору застави №ДЗ-252 товару в обороті, укладеного 28 січня 2008 року між [PERSON] та ПриватБанк, предметом вказаного договору є товар в обороті: будівельні матеріали. Вказаний предмет застави належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу б/н від 01.07.1998. Вартість предмету застави складає 960763,00 грн. (а.с.10-14). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. А-2, житловою площею 77,3 кв.м, літню кухню літ. Б цегляну, сарай літ. Ж цегляний, вбиральню літ. З цегляну, огородження № 1-3, споруду І, що розташовані на земельній ділянці площею 0,1000 га по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,8 кв.м, житловою площею 47,4 кв.м, яка складається із коридору -1, туалету -2, ванної -3, кухні -4, коридору -5, жилих кімнат - 6, 7, 8; та легковий автомобіль Lexus, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6-8). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищезазначеним рішенням суду було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2009 року. Однак, вказаним рішенням не встановлено з якого саме часу перебували у зареєстрованому шлюбі. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем та представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту з якого саме часу сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, відсутні докази того, що предмет договору застави №ДЗ-252 від 28 січня 2008 року, було придбано відповідачем за час перебування останнього у зареєстрованому шлюбі з позивачем, не доведено того, що вказаний предмет договору застави є спільним сумісним майном подружжя та відповідно не доведено того, що для укладення спірного договору застави, була необхідна письмова згода одного з подружжя, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed