Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

02 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якій посилається на те, що він являється власником будинку, який розташований по вул. К. Галкіна, 82 в с. Шилівці, Хотинського району, Чернівецької області. Вказує, що в 2010 році за його згодою до вказаного будинковолодіння була зареєстрована [PERSON], з якою він перебував у шлюбі. Шлюб між ним та відповідачкою згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2015 року розірвано. Вказує, що починаючи з січня місяця 2014 року та по даний час відповідач [PERSON] на території Шиловецької сільської ради не проживає. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить визначити відповідача [PERSON], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. К. Галкіна, 82, в с. Шилівці, Хотинського району Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання двічі не зявилася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку, що розташований по вул. К. Галкіна, 82 в с. Шилівці, Хотинського району, Чернівецької області. Так, згідно витягу № 1529732 від 22.09.2003 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається те, що позивач [PERSON], [INFO] дійсно є власником домоволодіння, що розташоване по вул. К. Галкіна, № 82 в с. Шилівці, Хотинського району Чернівецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії ВАМ 685172 від 16.09.2003 року, виданого Хотинською державною нотаріальною конторою (а.с.5). Також судом встановлено, що в 2010 році за згодою позивача [PERSON] до вищевказаного будинковолодіння була зареєстрована відповідач [PERSON], з якою позивач перебував в шлюбі. Крім того, із матеріалів справи, а саме рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 25.05.2015 року по справі № 724/363/15-ц вбачається, що шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Як підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO], однак, починаючи з січня місяця 2014 року та по даний час на території Шиловецької сільської ради не проживає, що підтверджується довідкою № 1744 від 28.10.2015 року, виданою Шиловецькою сільською радою (а.с.7). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, та

Outcome: approved