Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

02 листопада 2013 року [PERSON] здав на пошту позов до [PERSON], в якому вказує, що з 24 квітня 2010 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. З квітня 2011 року їхня сім'я фактично розпалася і вони проживають окремо. [INFO] у відповідачки народилася донька [PERSON], а [INFO] - донька [PERSON], батьком яких в свідоцтвах про народження записано його, хоча до реєстрації шлюбу і після фактичного припинення шлюбних відносин він не перебував у близьких стосунках з відповідачкою, а тому не вважає себе батьком дітей. Посилаючись на викладені обставини, просить постановити рішення, яким виключити відомості про нього як батька [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], з актових записів про їх народження. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить постановити рішення про виключення запису про нього як про батька з актових записів про народження дітей. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги, у зв'язку з чим їй були роз'яснені наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 квітня 2010 року сторони уклали шлюб (а. с. 4). [INFO] народилася [PERSON], а [INFO] - [PERSON], у свідоцтвах про народження яких батьком записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а. с. 5, 6). Ухвалою суду від 25 грудня 2013 року по справі була призначена судово-генетична експертиза для вирішення питання: чи може [PERSON] бути батьком [PERSON], яку народила [PERSON] При цьому сторонам були роз'яснені наслідки ухилення від участі в експертизі. Експертизу було призначено на 21 лютого 2014 року, але сторони на відбір зразків крові не з'явилися, хоча про час і місце проведення експертизи були повідомлені належним чином (а. с. 29, 30, 32). Повторно експертизу було призначено на 10 квітня 2014 року, але [PERSON] на відбір зразків крові знову не з'явилася, хоча про час і місце проведення експертизи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила (а. с. 35, 37). У зв'язку з ухилення відповідачки від проведення судово-генетичної експертизи судом була постановлена ухвала про її примусовий привід для проведення такої експертизи (а. с. 38). Відповідно до рапорту ДІМ Білопільського РВ Ховзуна О.С. привід виконати не вдалося, оскільки [PERSON] відмовилася їхати на експертизу (а. с. 42). У зв'язку з тим, що [PERSON] жодного разу не з'явилася на відбір зразків крові, ухвалу суду було повернуто без виконання (а. с. 44). У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що наслідки ухилення від проведення експертизи їй були роз'яснені та зрозумілі, а на експертизу вона не поїхала, оскільки була погана погода. Крім того, вона визнала, що позивач давав їй гроші для поїздки до м. Києва. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України відповідачка не надала суду доказів на підтвердження поважності причин її неявки для проведення експертизи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи. З огляду на положення ч. 2 ст. 31 ЦПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №9 за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи викладене, те, що відповідачка тричі без поважних причин ухилилася від проведення судово-генетичної експертизи, а також те, що остання визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне прийняти це визнання та постановити рішення про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. 136 СК,

Outcome: approved