Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

02.10.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : збільшити розмір стягнутих з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з ј частини на 1/3 частину всіх видів заробітку ( а.с. 1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.11.2017 Деснянським районним судом м.Києва було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу) та видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Ставищенському РВДВС ГТУЮ у Київській області з 23.01.2018 ( ВП 55610521). Крім того позивач зазначає, що на даний час вона отримує аліменти у розмірі 1500 гривень, що недостатньо для утримання дочки, на яку вона витрачає кошти на місяць в тому числі на індивідуальні заняття, в розмірі : на англійську мову - 1600 гривень, математика - 600 гривень, зошити на друковані основі в школі за програмою «Інтелект» - 500 гривень та на 9 місяців становить 4 500 гривень, благодійні внески у фонд школи на рік 1000 гривень, харчування (потребує спеціального дієтичного харчування) - 3000 гривень, сезонний одяг - 6000 гривень на квартал та на рік становить 24000 гривень, на лікування в розмірі з 500 до 1500 гривень. 15.02.2021 до суду надійшов відзив ( а.с. 26-32), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки рішення суду він виконує, аліменти на утримання дитини сплачує у визначеному та передбаченому законодавством розмірі, тобто в розмірі ј частини всіх його видів заробітку ( доходу). На утримання дочки було сплачено аліменти у розмірі: 2017 рік - 2 295,02 гривень; 2018 рік - 21 296,11 гривень, 2019 рік - 25 426,65 гривень, 2020 рік - 21 804,56 гривень та 2021 рік - 4 130,10 гривень. Крім того зазначено, що він зареєстрований в м. Ставище, а працює на ринку в м. Києві, в зв`язку з чим вимушений орендувати квартиру в м. Києві та сплачує кошти в розмірі 3000 гривень, він є особою яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом 3 групи, має хронічні захворювання та за станом здоров`я не може влаштуватись на іншу роботу, яка потребує більш інтенсивної працевіддачі. Ухвалою від 15.12.2020 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження ( а.с. 22). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач заперечував проти позову та просив відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.10). Як визнано відповідачем, після розірвання шлюбу, сторони разом не проживають. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2017 ухваленого у цивільній справі № 754/13661/17 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 131-133). 29.11.2017 Деснянським районним судом м. Києва на підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист (а.с. 9-10). Постановою головного державного виконавця Ставищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 23.01.2018 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 754/13661/17 виданого 29.11.2017 Деснянським районним судом м. Києва (а.с. 123) Також встановлено, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 11). За змістом ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частина 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. За змістом статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Встановлено, що відповідач є громадянином, який постійно проживав на території зони посиленого радіоактивного контролю в період з 1986 року по 1993 рік є інвалідом 3 групи, є фізичною особою підприємцем, що підтверджується посвідченням (категорії 4) Серія В-1 № 872713 та посвідченням Серії АА № 754789 ( а.с. 43-44). З долучених до відзиву документів вбачається, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки у встановленому рішенням суду розмірі, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 52-120). Також встановлено, що дитина проживає з матір`ю, що не заперечується сторонами та підтверджується довідкою директора ОК «Паларіс-1» від 15.09.2020 (а.с. 12). Як на підставу вимог позову про збільшення позовних вимог, позивач посилається на стан здоров`я дитини, яка потребує спеціального харчування, систематичні додаткові витрати на розвиток здібностей та лікування і оздоровлення дитини. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що усупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами обставини, передбачені статтею 192 СК України щодо зміни майнового стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, покращення матеріального стану відповідача, доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу, що в силу вимог ч.1 ст.185 СК України позивач не позбавлена права пред`явлення позову щодо стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, або її хворобою. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», такі витрати згідно зі ст.141 ЦПК України приймаються на рахунок держави. Інші судові витрати по справі не значяться. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed