Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

04.10.2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з даною заявою. Посилаючись на те, що [INFO] померла її бабця [PERSON].При житті остання склала заповіт, згідно якого квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 34,7 кв.м, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 05.03.1993 року Бюро по приватизації держжилфонду при селищній раді народних депутатів заповіла заявниці. При зверненні заявника до нотаріальної контори в отриманні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, та як в правовстановлюючих документах та в свідоцтві про смерть виявлено розбіжності в написанні імені спадкодавця. А саме, в свідоцтві про право власності на житло, видане 05.03.1993 року Бюро по приватизації держжилфонду при селищній раді народних депутатів, складеного російською мовою, власником зазначено «[PERSON]» також записано і в заповіті, а в свідоцтві про смерть - [PERSON]. Аналогічні розбіжності зазначені і в архівній довідці, щодо актового запису про народження в якому зазначено - [PERSON], а в довідці щодо актового запису укладання шлюбу бабці зазначено - [PERSON]. Вищезазначені розбіжності в документах перешкоджають їй скористатися своїм правом на отримання спадщини, як спадкоємцю за заповітом, після смерті бабці, тому змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у заяві. Представник зацікавленої особи: Новотроїцька сільська рададо судового засідання не з'явився надав суду заяву слухати справу без його участі. Позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що житлова квартира за адресою [ADDRESS] загальною площею 34,7 кв.м, належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 05.03.1993 року Бюро по приватизації держжилфонду при селищній раді народних депутатів. (а.с.7,8). [INFO] [PERSON], померла що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 листопада 2000 року. При житті, 04 грудня 1996 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Петуховою В.Н. секретарем виконавчого комітету Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області, зареєстрованого в реєстрі за №389, призначивши спадкоємцем належного їй майна, квартири, що знаходиться [ADDRESS], [PERSON].(а.с.6) Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При зверненні до нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з розбіжностями в написанні імені спадкодавцяв правовстановлюючих документах та в свідоцтві про смерть. Всвідоцтві про право власності на житло, складеного російською мовою, власником зазначено «[PERSON]» також записано і в заповіті, а в свідоцтві про смерть - [PERSON]. Аналогічні розбіжності зазначені і в архівній довідці, щодо актового запису про народження в якому зазначено - [PERSON], а в довідці щодо актового запису укладання шлюбу зазначено - [PERSON] (10,11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та дослідженні судом обставини свідчать про те, що свідоцтво про право власності на житловидане 05.03.1993 року Бюро по приватизації держжилфонду при селищній раді народних депутатів на ім'я [PERSON], належить [PERSON], померлій [INFO] у смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved