Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

03 вересня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 19\~000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік з терміном повернення по 02 серпня 2012 року. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 18 серпня 2015 року заборгованість за кредитними зобов'язаннями становить на загальну суму 109\~205,04 грн., що складається з заборгованості по сплаті відсотків 3\~595,61 доларів США, по сплаті комісії 2\~216,61 грн., штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань 28\~756,35 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року на загальну суму 109\~205,04 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили застосувати строк позовної даності та відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 липня 2007 року відповідачем була підписана заява-анкета позичальника фізичної особи (а.с. 18-20). 03 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», Банком, та [PERSON], Позичальником, укладений кредитний договір № 07/58-05/р, відповідно до умов якого [PERSON] надає Позичальнику грошові кошти у сумі 19 000,00 доларів США, що складає еквівалент 95\~950,00 грн., для проведення ремонту житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], терміном по 02 серпня 2012 року, за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12,00 процентів річних (а.с. 9-15). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року, станом на 18 серпня 2015 року заборгованість становить на загальну суму 109\~205,04 грн., що складається з заборгованості по сплаті відсотків 3\~595,61 доларів США, по сплаті комісії 2\~216,61 грн., штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань 28\~756,35 грн. (а.с. 5-8). 17 листопада 2008 року позивач звернувся до відповідача з листом про підвищення процентної ставки за кредитним договором до 17,0 %, починаючи з 01 грудня 2008 року (а.с. 16-17, 69-70). Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 63 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року (а.с. 23, 41, 47, 127-128, 137, 144, 167, 172). 29 березня 2009 року позивач надав відповідь на звернення відповідача від 24 лютого 2009 року (а.с. 71-73). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2011 року, що набрало законної сили 13 червня 2011 року, позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений частково, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року в сумі 5 968,67 доларів США, що еквівалентно заборгованості в сумі 47\~689,69 грн. за курсом НБУ станом на 24 листопада 2009 року (а.с. 80, 173-174). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 березня 2010 року припинено дії Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» щодо неправомірного нарахування [PERSON] процентів за кредитним договором № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року, зобовязано Відкрите акціонерне товариства «Всеукраїнський [PERSON]» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором відповідно до умов кредитного договору № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року, зобовязано Відкрите акціонерне товариства «Всеукраїнський [PERSON]» здійснювати нарахування відсотків відповідно до умов кредитного договору № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року (а.с. 84). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2011 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» задоволено, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 березня 2010 року скасовано, ухвалено нове рішення, у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» про визнання неправомірними дій по підвищенню процентів за кредитним договором відмовлено (а.с. 96-98). 31 травня 2011 року представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року в розмірі 47\~689,69 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1 051,57 грн., з наданням розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 104-106). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року № 213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» на два роки по 19 березня 2018 року включно (а.с. 129, 138, 145, 168). Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» № 83 від 08 квітня 2016 року закрито відділення № 16 Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (а.с. 139-141). Згідно звіту про проведену роботу від 24 лютого 2016 року, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], загальна сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON] акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» за кредитним договором № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року станом на 18 серпня 2015 року складає 14\~884,67 грн. (відсотки - 677,89 доларів США по курсу НБУ 21,757665 еквівалентно складає 14 749,31 грн., штрафи/пені 135,36 грн.), а не 109\~205,04 грн., як зазначено в розрахунку від 18 серпня 2015 року (а.с. 152-159). На підставі частини першої\~статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина перша статті 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику у розмірі і на умовах, передбачених договором, позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 612Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Згідно пункту 1.3 кредитного договору № 07/58-05/р від 03 серпня 2007 року, кредитні кошти надаються терміном по 02 серпня 2012 року. Згідно статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пункт 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частина перша статті 261 Цивільного кодексу України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як визначено правилами статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У відповідності до положень статті 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 266 Цивільного кодексу України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У постановах від 24 вересня 2014 року (справа № 6-103цс14) та від 12 листопада 2014 року (справа № 6-167цс14) Верховний Суд України зазначав про те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Правова позиція, викладена у вказаних постановах Верховного Суду України, відповідно до вимог частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що відповідачем у добровільному порядку жодних платежів за укладеним кредитним договором здійснено не було, лише відбувалося примусове стягнення заборгованості за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2011 року, про що свідчить розрахунок заборгованості. Суду не надано жодних доказів того, що між сторонами кредитний договір був продовжений. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача просили застосувати строк позовної давності, а представником позивача клопотання про поновлення строку позовної давності суду не надано. З позовом до суду позивач звернувся 31 серпня 2015 року шляхом надіслання рекомендованого листа (а.с. 25). Враховуючи те, що відповідач та представник відповідача заявили про застосування позовної давності, відповідачем ані особисто, ані за її дорученням не здійснювалося жодних дій, які б свідчили відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України про переривання строку позовної давності, а представником позивача не зазначено поважних причин пропуску строку давності і не надано суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, також не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження переукладення договору на новий строк, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, оскільки позивачу ніщо не заважало регулярно звертатися до суду за стягненням заборгованості за укладеним договором, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 256-258, 264, 266, 267, 526, 529, 530, 610, 611, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed