overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

02.07.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 05.03.2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з березня 2014 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 березня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 104, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 226622 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-НО № 404679 (а.с.5). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

02.07.2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В заяві на підтвердження своїх вимог вказала, що 22 листопада 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припиненні з квітня 2015 року. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто, участі в утримані доньки відповідач не бере. Відповідач працює в КП «Міськводоканал». А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про шлюб, сторони 22 листопада 2008 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. - довідка, видана виконкомом Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області за № 2376 від 02.07.2015 року, підтверджує що донька [PERSON], [INFO], дійсно проживає разом з позивачкою. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

02.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила, стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видав заробітку (доходу), але не менше, як 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць, починаючи з 15.06.2015 року і до [INFO] року, тобто до дня повноліття сина. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає, хоча вважає, що може надавати таку допомогу, оскільки є працездатним та працює за приватним наймом, утримання дітей потребує значних матеріальних витрат, тому позивач вимушена була звернутись з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечу проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи та зібрані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з липня 2011 року по лютий 2015 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] року в них народився син - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Судом також встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON], що підтверджується довідкою Ширяївської селищної ради № 1463 від 01.07.2015 року, і угоди про сплату аліментів між батьками не має. Таким чином відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Суд, визначаючи розмір аліментів враховує положення ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 21.05.2015 року. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача в розмірі ? частини всіх видав заробітку (доходу), але не менше, як 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць. Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони; стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

02.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спільне життя не склалося в зв'язку з різними характерами та морально-етичними поглядами на життя. В період шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 18 липня 2009 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис за № 35 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). В період шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою Ширяївської селищної ради № 1407 від 24.06.2015 року. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Стаття 109 СК України гласить, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти. Сторони вирішили дітей від спільного шлюбу залишити з матір'ю. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили після розірвання шлюбу прізвища залишити без змін. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

02.07.2015р. позивач звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 09.08.2005р. померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю). Протягом шести місяців позивач до нотаріальної контори не звернувся з обєктивних, істотних причин, а саме в звязку з відсутністю грошових коштів, які були витрачені на поховання матері, поминальні обіди та інші затрати повязані з її смертю, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлої через пропуск вказаного строку. Позивач в судове засідання не зявився, просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Представник Сніжнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в судове засідання не зявився, просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст. 61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, після померлої 09.08.2005 року [PERSON], однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, через відсутність коштів, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту його майнових прав, необхідно визначити йому додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

02.07.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 24.11.2007 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку Поліну, [INFO], які за згодою сторін мешкають із матірю. З травня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 24.11.2007р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку Поліну, [INFO]. Шлюб у сторін перший. З травня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

02.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 04.02.2016 року помер його батько [PERSON], [INFO], який мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Після його смерті було отримано лікарське свідоцтво про смерть №299 від 04.02.2016 року видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи Макіївського відділення м. Донецьк ДНР за формою №106/у та видано свідоцтво про смерть серії ДНР №018837 від 09.02.2016 року видане Макіївським міським відділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР. Він не може скористатися своїми правами, після смерті його батька, прийняти спадщину у звязку з тим, що лікарське свідоцтво про його смерть №299 від 04.02.2016 року видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи Макіївського відділення м. Донецьк ДНР та свідоцтво про смерть серії ДНР №018837 від 09.02.2016 року видане Макіївським міським відділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР не є дійсними і не створює правових наслідків, у звязку з чим вони не можуть бути підставою для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], який помер 04.02.2016 року у м. Макіївка Донецької області. В судове засідання заявник та його представник не зявилися, але надали суду заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть №299 від 04.02.2016 року виданого Республіканським бюро судово-медичної експертизи Макіївського відділення м. Донецьк ДНР та свідоцтва про смерть серії ДНР №018837 від 09.02.2016 року виданого Макіївським міським відділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР - [PERSON], помер 04.02.2016 року у віці 83 років. Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрований та мешкав за адресою: Донецька область м. Макіївка вул. Орджонікідзе, 29. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті батька заявника - [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, який помер 04.02.2016 року в м. Макіївка Донецької області, Україна, у віці 83 років, причина смерті «загальна інтоксикація організму, правостороння гнійна пневмонія». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

02.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті було отримано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 19.01.2016 року видане Міським паталогоанатомічним бюро м. Макіївки ДНР за формою №106/у та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.01.2016 року видане Гірницьким відділом ЗАГС м. Макіївки Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР. Він не може скористатися своїми правами, після смерті його матері, прийняти спадщину у зв'язку з тим, що лікарське свідоцтво про її смерть [NUMBER] від 19.01.2016 року видане Міським паталогоанатомічним бюро м. Макіївки ДНР та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.01.2016 року видане Гірницьким відділом ЗАГС м. Макіївки Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР не є дійсними і не створює правових наслідків, у зв'язку з чим вони не можуть бути підставою для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] року у м. Макіївка Донецької області. В судове засідання заявниця та її представник не з'явилися, але надали суду заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 19.01.2016 року виданого Міським паталогоанатомічним бюро м. Макіївки ДНР та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.01.2016 року виданого Гірницьким відділом ЗАГС м. Макіївки Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР - [PERSON], померла [INFO] року у віці 64 років. Згідно копії паспорту громадянки України [PERSON] зареєстрована та мешкала за адресою: Донецька область [ADDRESS]. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті матері заявника - [PERSON], [INFO], уродженки м. Єнакієво Донецької області, громадянки України, яка померла [INFO] року в м. Макіївка Донецької області, Україна, у віці 64 років, причина смерті «нарастаюча сердцева недостатність, ХІБС: діффузний атеросклерозний склероз при гіпертонічній хворобі». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

02.07.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом свої вимоги мотивуючи тим, що відповідно до договору дарування від 04.09.1995 року вона є власником будинку №5 по вулиці Чистопрудній в м. Полтаві. Зважаючи на те, що відповідач за даною адресою не проживає на не приймає ніякої участі в утримані майна, позивач вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. А тому, з метою захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів, вона змушена звернутися до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №5 по вулиці Чистопрудній в м. Полтаві та примусово зняти його з реєстраційного обліку. \~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. \~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні позов визнав. \~\~\~\~Суд, заслухавши сторони та свідка, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. \~\~\~\~[PERSON] є власником будинку №5 по вулиці Чистопрудна в м. Полтава на підставі договору дарування\~\~посвідченого 04.09.1995 року державним нотаріусом Полтавського обласного державного нотаріального округу [PERSON] \~\~ \~\~\~\~\~\~Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. \~\~\~\~Крім того, судом встановлено, що [PERSON] з 1991 року не проживає за адресою [INFO] і це підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON]\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права\~\~користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані і законні, отже суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову частково та визнання [PERSON], таким, що втратив право користування будинком №5, по вулиці Чистопрудна, в м. Полтава. \~\~\~\~ Позовні вимоги в частині зобов'язання примусово зняти [PERSON] з реєстраціонного обліку не підлягають до задоволення, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження того, що їй було відмовлено в знятті відповідача з реєстраційного обліку. \~ \~\~\~Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~ \~Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 580 гривень. \~\~\~ \~

Outcome: partial